Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог вказала, що з 12.07.2000 року вона зареєстрована і мешкає в квартирі [ADDRESS] , яка на підставі ордеру належала батькові відповідача - [PERSON] , [INFO] , як основному наймачу, який знявся з реєстрації 22.08.2000 року. Крім неї та відповідача, в квартирі, як члени сім`ї, значаться зареєстрованими їх спільна з відповідачем донька [PERSON] , онука [PERSON] , та донька від другого шлюбу [PERSON] . Відповідач [PERSON] в квартирі не проживає з 20 лютого 2004 року. Участі в утриманні квартири відповідач не приймає, добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає, що породжує для неї додаткові витрати на комунальні послуги та створює перешкоди в оформленні субсидії. Зазначаючи на те, що відсутність відповідача у вказаному жилому приміщенні не пов`язана з поважними причинами, позивачка просить суд на підставі ст.ст.71,72 ЖК України визнати його таким, що втратив право користування в квартирі [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала і, посилаючись на те, що відповідач в спірному жилому приміщенні не проживає без поважної причини більше десяти років і його фактичне місце проживання їй невідоме, просила суд позов задовольнити. Відповідач, судовий виклик якого здійснювався у відповідності з вимогами процесуального закону, до судового засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав, що дає суду підстави для розгляду справи зі згоди позивача у заочному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів. Треті особи до судового засідання також не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Вислухавши пояснення позивача та надавши юридичну оцінку дослідженим у справі доказам, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є об`єктом комунальної власності. Її основним наймачем, згідно довідки з місця проживання, був [PERSON] , [INFO] , на якого був відкритий особовий рахунок № [NUMBER] (арк.спр.17). Згідно довідки відділу ведення Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради, основний наймач [PERSON] знявся з реєстраційного обліку в спірній квартирі з 22.08.2000 року. На теперішній час в квартирі зареєстровані позивач [PERSON] , її доньки - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , а також відповідач [PERSON] , [INFO] (арк.спр.18). Відповідно до акту об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Молодіжний-47» від 06.05.2019 року, відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з 20 лютого 2004 року (арк.спр.19). Зазначена обставина знайшла своє повне підтвердження і в показаннях свідків [PERSON] та [PERSON] - сусідів позивачки, які тривалий час проживають в одному з позивачкою будинку і знають її сім`ю. Згідно ч.1 ст.16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У разі не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців без поважної причини, така особа за правилами ст.ст.71,72 ЖК може бути визнана такою, що втратила право користування житлом. Оскільки судом встановлено, що не проживання відповідача в спірній квартирі з лютого 2004 року носить безперервний характер і причин, які б свідчили про поважність причин не проживання, судом не встановлено, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, визнавши відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На підставі ст.ст.71, 72 ЖК України,

Outcome: approved