Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання її шлюбу, зареєстрованого з відповідачем [PERSON] та стягнення з нього аліментів на утримання дитини - [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона з 16.02.2013 р. перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Шлюбні відносини між подружжям фактично припинені, більше року вони проживають окремо. З часу окремого проживання відповідач участі в вихованні та утриманні сина не бере. Сім`я розпалася остаточно, примирення позивачка вважає неможливим та просить розірвати їх шлюб. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище - [PERSON] . Відповідач аліменти нікому не сплачує, тому позивач вважає, що доцільним буде присудження аліментів у розмірі 3000,00 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву з обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 15.11.2021 р. від відповідача до суду надійшла заява про часткове визнання позову. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 16.02.2013 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16.02.2013 р. у відділі ДРАЦС по м. Золотоноші Золотоніського МРУЮ у Черкаській області за актовим записом № 19, після реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, разом не проживають, як сім`я. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.03.2016 р., [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] , який народився [INFO] . За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини умов відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1,2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач порушив вимоги ст. 180 СК України та усунувся від свого обов`язку по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При вирішенні вказаної категорії спорів має враховуватися матеріальне становище як позивача, так і відповідача, розмір доходів, які мають бути достатніми для виконання заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Із норм СК України вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення не менше встановленого прожиткового мінімуму покладається на обох батьків. Поряд із наведеним суд враховує, що позивачем не стверджено належними та допустимими доказами заявлений до стягнення з відповідача розмір аліментів в сумі 3000,00 грн., натомість і відповідачем не надано суду будь-яких доказів його матеріального стану. Крім того суд зазначає, що відповідач у заяві від 15.11.2021 р. зазначив, що визнає позовні вимоги частково, але не зазначив в якій саме частині. Суд вважає, що аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача у твердій грошовій сумі та виходячи з принципів розумності та справедливості, стягує аліменти в сумі 2000,00 грн., що відповідатиме вимогам чинного законодавства, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи вимоги ст. 430 ЦПК України належить допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення платежу за 1 місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 908,00 грн. у рахунок відшкодування по сплаті судового збору за позовні вимоги про розірвання шлюбу та судовий збір в сумі 908,00 грн. на користь держави, від якого при подачі заяви була звільнена позивачка.

Outcome: partial