Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частин від усіх видів заробітку (доходів). та додаткових витрат у розмірі 28480 гривень на навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29.01.1994 року. За рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 06.12.2010 року було ухвалено рішення відповідно до якого було стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] 1/3 частини усіх доходів щомісячна і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO], а з 12 серпня 2012 року у розмірі ? частини усіх доходів до досягнення [PERSON] повноліття. [PERSON] навчається в Одеському національно університеті ім. Мечникова на факультеті романо-германської філології на платній денній формі навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року. В судове засідання позивачка не з'явилась, але надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.01.1994 року. Від спільного шлюбу у них народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою, а також перебуває у позивачки на утриманні. [PERSON] [INFO] навчається в Одеському національному університеті ім. Мечникова на денній формі навчання на факультеті романо-германської філології на третьому курсі з терміном навчання до 20.06.2017 року. Згідно договору №11-1-148-2013 про індивідуальну підготовку бакалавра, [PERSON] навчається на контракті в Одеському національному університеті ім. Мечникова на денній формі навчання на факультеті романо-германської філології, загальна вартість якого складає 56960 (п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот шістдесят) гривень з терміном навчання з 01.09.2013 року по 20.06.2017 року. Частина 1 статті 182 СК України зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач є працездатною людиною за станом здоров'я та спроможний платити аліменти на утримання доньки. Будь-яких документів, які б спростовували зазначене суду не надано. Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 200 СК України Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Також в матеріалах справи наявні квитанції про сплату за навчання [PERSON] за період з вересня 2013 року по листопад 2015 року на загальну суму 31880 гривень. З урахуванням викладеного суд, вважає за необхідне задовольнити позов щодо стягнення аліментів у розмірі ? частини від заробітку та будь-яких доходів відповідача починаючи з 14.12.2015 року та стягнення ? частини від суми сплаченої позивачкою за навчання за договором про індивідуальну підготовку бакалавра №11-1-148-2013, тобто у розмірі 15940 гривень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи з цього у позивача є правові підстави для пред'явлення вимог щодо стягнення частини понесених нею додаткових витрат, що викликані сплатою за навчання. При цьому суду не надано належних та допустимих доказів того, що ці кошти у розмірі 56960 гривень були нею сплачені повністю, тому суд частково задовольняє ці позовні вимоги. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства, за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що при зверненні до суду з позовом позивачка судовий збір не сплачувала, згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При цьому, згідно вказаного вище закону при поданні до суду позову майнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 1% від ціни позовних вимог, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше трьох розмірів мінімальної заробітної плати, яка станом на 01.01.2016 року становить 1378 грн. Таким чином суд вважає, що стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір у розмірі 551,20 гривень. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial