Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки (пені) на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог вказує, що з 21.03.2014 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. В шлюбі у них народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20.03.2015 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки Віолети у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, позивачка вказує, що не отримує цих коштів від відповідача. Внаслідок цього, станом на 01.08.2019 за ним утворилася заборгованість по виплаті їй аліментів в сумі 71418 грн. За її розрахунками за період з 23.05.2015 по 01.08.2019 сума неустойки за несплату аліментів, яку відповідач зобов`язаний сплатити на її користь складає 541876,45 грн. Крім того, просить суд стягнути на її користь з відповідача заборгованість по аліментах в сумі 71418 грн., судові витрати та судовий збір. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.10.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти винесення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов від відповідача на адресу суду не надходило. З письмової згоди позивачки, суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та подані позивачкою докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд вважає наступне. Судом встановлено, що сторони з 21.03.2014 перебували у зареєстрованому шлюбі, зареєстрований Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 109. В шлюбі [INFO] народилася дитина - дочка [PERSON] , батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 185. В результаті реєстрації шлюбу з [PERSON] позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб, серія [NUMBER] ). Як зазначає позивачка у позові, на підставі рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 20.03.2015, справа № 474/109/15-ц, з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів), починаючи з 26 січня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісяця. Згідно з довідкою-розрахунком про розмір заборгованості зі сплати аліментів № 47288083 від 08.08.2019, наданої Фортечним відділом державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області загальна сума заборгованості за виконавчим документом станом на 01.08.2019 становить 71418 грн. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини 1 статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), яка відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Суд враховує посилання позивачки на зазначену постанову Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018, при цьому, не погоджується із розрахунком неустойки (пені) в розмірі 541876,45 грн., оскільки вказана сума значно перевищує суму самої заборгованості по аліментах, яка, в даному випадку, складає 71418 грн. (відповідно до розрахунку заборгованості). За таких обставин, беручи до уваги існуючу заборгованість та той факт, що стягнення неустойки (пені) не може бути більше 100 % заборгованості по аліментах (згідно з ст. 196 СК України), до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягає сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка становить 71418 грн., що не перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментах. При цьому, суд зазначає, що вимоги про стягнення заборгованості по аліментах у розмірі 71418 грн. вирішуються державним виконавцем при виконанні судового рішення про стягнення аліментів, а шляхи вирішення даного питання передбачені вимогами Закону України «Про виконавче провадження», тому у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує звільнення позивачки від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим, судовий збір в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. При цьому, суд враховує, сплачені [PERSON] витрати на правничу професійну допомогу в сумі 600 грн., та вважає за необхідне стягнути їх з відповідача на її користь.

Outcome: partial