Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує про те, що 22 вересня 1997 року зареєструвала шлюб з відповідачем, який було розірвано. [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON], яка на даний час проживає з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, проте матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість, оскільки є фізично здоровим та працездатним, інших утриманців він не має. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить стягувати з відповідача аліменти на неповнолітню доньку у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, за даними телефонограми позовні вимоги визнає, згідний сплачувати аліменти у заявленому розмірі, просить справу розглядати у його відсутність. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 27 Конвенції батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.ст.180,181,182,184 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 16 червня 2004 року, що підтверджується даними копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Сторони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд бере до уваги те, що відповідач є фізично здоровим, офіційно не працює, проте є молодою особою працездатного віку, що не позбавляє його можливості працевлаштуватися, інших осіб на його утриманні немає. Приймаючи до уваги обов'язок батьків утримувати своїх дітей, а також те, що відповідач [PERSON] має нерегулярні, мінливі доходи, хоча являється особою працездатного віку, а тому є спроможним виконувати свої обов'язки по утриманню неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що аліменти підлягають стягненню в розмірі по 500 гривень щомісячно на дитину, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення донькою повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved