Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по виплаті аліментів та неустойки за прострочення сплати аліментів посилаючись на те, що вона з відповідачем мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] р.н. . На підставі судового рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 450,00 грн на кожну дитину щомісяця , починаючи з 04.03.2014 р. і до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідач рішення суду не виконує - аліменти не сплачує. В наслідок чого на 31.01.2017 року за ним утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 31383,00 грн.., тим самим відповідач прострочив сплату аліментів, та у зв'язку з чим позивачка просить стягнути з нього неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 160689,00 грн. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги просила суд їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Пояснив, що дійсно заборгованість по аліментам виникла з його вини, однак він її сплатив та виплатив аліменти до 2024 року, до досягнення дітьми повноліття. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 Сімейного кодексу України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, і зі змісту цієї норми випливає, що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобов'язань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. При цьому, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість творилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів. Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватися з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Відповідно до Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.06.2014 р. з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 450,00 грн на кожну дитину, щомісяця починаючи з 04.03.2014 року до досягнення дітьми повноліття, на виконання якого 27.08.014 року був виданий виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.(а. с. 13). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам , остаточна сума заборгованості по аліментам станом на 01.02.2024 р. складає -66063, 07 грн. (а.с. 34) Таким чином, відповідачем було погашено заборгованість по аліментам у розмірі 31383,00 грн та сплачено аліменти на майбутнє до 2024 року ( до досягнення дітьми повноліття), а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по аліментам з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 31383, 00 грн, задоволенню не підлягають. Згідно частини 1 статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Їх завдання сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Таким чином у зв'язку з тим, що заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача [PERSON] , який зобов'язаний їх сплачувати за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.06.2014 року, суд приходить до висновку ,що позивачка [PERSON] має право на стягнення неустойки (пені) по аліментам. Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку по сплаті аліментів , за змістом статті 196 СК України пеня нарахована позивачем у розмірі 160689,00 грн повинна бути зменшена до 100% суми заборгованості по аліментам на час подання відповідної позовної заяви, а саме з 160689,00 грн до 31000,00 грн. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що з [PERSON] підлягає стягненню пеня за прострочення сплати по аліментам на користь [PERSON] у розмірі 31000,00 грн. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial