Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що 01.12.2009 р. між нею та відповідачкою було укладено договір безпроцентної позики в розмірі 3000 грн. строком на 5 років для придбання нерухомого майна комунальної власності у м. Новомосковську. Про отримання грошей у сумі 3000 грн. позивачка від відповідачки отримала розписку. Після спливу граничного строку 01.12.2014 року відповідачка отриманих коштів не повертає, мотивуючи тим, що ще не заробила. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідачка не виконала своїх зобовязань, не повернула їй суму боргу за договором позики до наступного часу. Позивачка просить стягнути з відповідачки на її користь суму боргу у розмірі 3\~000грн. та витрати на оплату судового збору у сумі 243,60 грн. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позов і дала пояснення, аналогічні вищевикладеним. Відповідачка в судовому засіданні повністю з позовом згодна. Вона дійсно 01.12.2009 року у позивачки отримала в борг 3000 грн. на строк 5 років. Після спливу строку вона не змогла повернути борг в звязку з відсутністю грошей. Вона має намір повернути борг, коли заробіть цю суму. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно до ст. 1046 ЦК України по договору займу одна сторона (займодавець) передає у власність іншій стороні (позичальнику ) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути наймодавцю таку ж саму суму коштів (суму займу) чи родову кількість речей того ж роду та якості. Таким чином, договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. З пояснень сторін у судовому засіданні встановлено, що передача грошей позивачем відповідачу відбулася 01.12.2009 року, про що також свідчить розписка відповідачки про отримання нею грошей у сумі 3000 грн. від позивачки. Оригінал розписки долучений до матеріалів справи. З оригіналу розписки, вбачається, що позивач передав, а відповідачка отримала в борг 3\~000грн. 01.12.2009 р. Згідно з ст. 1046 ЦК України договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмової формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, або визначеної кількості речей. Зі змісту розписки вбачається, що відповідачка зобовязалась повернути борг до 01.12.2014 року. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання повинні виконуватися належним чином до умов договору та вимог ЦК України. Відповідач повинний був виконати свої зобовязання та повернути суму боргу. Строк повернення позики закінчився 01.12.2014р., однак відповідачка до наступного часу не розрахувалась із позивачкою. Суд, вважає стягнути з відповідачки на користь позивачки суму боргу за договором позики в сумі 3 000 грн. Позивачка в судовому засіданні підтвердила позов в частині відмови від стягнення з відповідачки суми боргу з урахуванням індексу інфляції та 3-х відсотків річних, що передбачено ч.2 ст. 625 ЦК України. Вимоги позивачки про стягнення з відповідачки витрат, повязаних з оплатою судового збору підлягають задоволенню у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного й

Outcome: approved