Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утриманні малолітнього сина, а саме стягнути за минулий час, тобто за останні три роки аліменти в розмірі 36000,00 грн., з розрахунку по 1000,00 грн. за кожний місяць, та стягувати у подальшому аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивачка зазначає, що з 11 червня 2005 року вона і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року. Від шлюбу у них з відповідачем народився син - [PERSON], [INFO]. Відповідач належної уваги сім'ї не приділяв, зловживав наркотичними засобами та алкогольними напоями. 24.12.2009 року відповідач був засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до 6 років позбавлення волі. З цього часу їхні з відповідачем відносини були припинені. Відповідач ніколи не приділяв уваги родині, не піклувався про них, жив своїм особистим життям. З грудня 2012 року вони з відповідачем не підтримуються стосунків. Відповідача було умовно-достроково звільнено із місць позбавлення волі 25.02.2014 року та після звільнення він пішов проживати до своїх батьків. ЇЇ заробітна плата не здатна забезпечити усіх потреб дитини, вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, а її неодноразові прохання про надання матеріальної допомоги відповідачем залишаються без уваги. Позивач в судове засідання не з'явилася, завчасно поданою письмовою заявою сповістила про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила пред'явлений позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надсилав, свого представника до суду не направив. Оскільки [PERSON] не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони з 11 червня 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22 травня 2014 року. Від шлюбу в сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Син проживає разом із позивачкою, перебуває на її матеріальному утриманні. Позивачка одна несе витрати по утриманню та вихованню дитини, здійснює витрати по лікуванню сина, який страждає на функціональні захворювання харчового тракту та потребує постійного лікування. Відповідач не несе витрати по утриманню дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Позивачка одна несе витрати по утриманню та вихованню дитини, однак, не має достатніх коштів для забезпечення всіх потреб дитини. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Іншого в судовому засіданні доведено не було. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно із ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми, нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. Враховуючи, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину, є працездатним і може надавати допомогу, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимог позивачки та наявність законних підстав для їх часткового задоволення і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 22.08.2014 року до моменту досягнення дитиною повноліття. Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону, а відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. В частині позову що стосується стягнення аліментів за останні три роки слід відмовити, оскільки позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами той факт, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Оскільки в силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial