Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.08.2016 року у виконкомі Малорожинської сільської ради, Косівського району, Івано-Франківської області, за актовим записом № 2. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився та в позовній заяві просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Із позовних вимог видно, що шлюб було зареєстровано 19.08.2016 року. Від даного шлюбу у них є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу вона з чоловіком не підтримує будь-яких стосунків, які б свідчили про наявність сім'ї. На даний час вони не проживають разом. Вони втратили одне до одного почуття поваги, як подружжя, а тому вважає, що шлюб носить формальний характер і примирення між ними неможливе. Просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являється, хоча була повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст.ст.280, 281, 282, 283 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підставними і такими, що підлягають до задоволення за наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, сторони зареєстрували шлюб 19.08.2016 року у виконкомі Малорожинської сільської ради, Косівського району, Івано-Франківської області, за актовим записом № 2, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 19.08.2016 року (а.с. 6). Зазначені в позовній заяві обставини свідчать про те, що надії на збереження сім`ї немає ніякої, шлюб між ними носить формальний характер. Підстав для примирення чи збереження сім`ї суд не вбачає. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дітей. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 56, 104, 110, 112 СК України, та

Outcome: approved