Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона являється власницею житлового будинку № 19 по вул. Вокзальна в смт. Бородянка Київської області, в якому з 14 травня 2005 року зареєстрований, але з серпня 2015 року не проживає її /позивачки/ зять відповідач [PERSON] Оскільки відповідач зареєстрований, але з серпня 2015 року у зазначеному будинку не проживає, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, де зараз проживає останній їй /позивачці/ не відомо, реєстрація відповідача у вказаному будинку створює їй /позивачці/ перешкоди у користуванні цим будинком, зокрема, вона не має можливості оформити субсидію, внаслідок чого сплачує зайві кошти за комунальні послуги, тому просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування зазначеним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідач в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не подав. Вислухавши пояснення позивачки, покази свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивачка на підставі договору дарування житлового будинку від 12 червня 2004 року являється власником будинку 19, що по вул. Вокзальній в смт. Бородянка Київської області, в якому з 14 травня 2005 року значиться зареєстрованим, але з серпня 2015 року не проживає зять позивачки відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою Бородянської селищної ради від 06 червня 2018 року, актом обстеження житлового приміщення, складеним за участю депутата Бородянської селищної ради від 06 червня 2018 року, копією будинкової книги, довідкою адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області та показами свідка [PERSON] /а.с. 6-13/. Враховуючи положення ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, згідно яких власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім»ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім»ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім»ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, як вбачається з акту депутата Бородянської селищної ради від 06 червня 2018 року, і відповідач жодних заперечень щодо цього суду не надав, останній не проживає у будинку позивачки з серпня 2015 року, тобто більше року, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування даним будинком.

Outcome: approved