Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивачка в березні 2014 року звернулася в суд з даним позовом, в заяві вказала, що її син [PERSON] працював на ДВАТ шахта № 2 «Червоноградська». [INFO] її син під час виконання трудових обов'язків отримав тілесні ушкодження внаслідок яких помер. На час смерті її синові виповнилося 23 роки, загальний стаж у нього був 6 років 4 місяці. На час смерті вона, її покійний чоловік та син проживали разом і знаходилися повністю на його утриманні. На даний час вона являється людиною похилого віку, пенсіонеркою, і смерть сина в такому молодому віці принесла їй великі моральні, психічні та фізичні страждання. Вона тяжко переживає втрату сина і по даний час. Просить стягнути з відповідача на її користь 50 000 грн. в відшкодування моральної шкоди заподіяної їй смертю сина під час виконання трудових обов'язків. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, позивачка суду пояснила, що вона і до цього часу не може пережити втрату сина, сказала, що син загинув, її чоловік помер - вона залишилася сама. Представник відповідача проти позову заперечив, вказав, що позивачка [PERSON] не могла перебувати на утриманні померлого сина, так як [PERSON] помер [INFO], а позивачці було призначено пенсію по віку 02.06.2002 року. Так як на момент смерті [PERSON] позивачці виповнилося 50 років, то згідно законодавства вона не могла перебувати на його утриманні. Відповідно до «Правил відшкодування шкоди» затверджених постановою КМУ від 23.06.1993 року, утриманцями є особи які досягли 55 років, крім того законодавством не передбачено виплату моральної шкоди особам, які не знаходилися на утриманні загиблих на виробництві. В задоволенні позову просить відмовити. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05.12.1997 року, [PERSON] помер [INFO], причина смерті - політравма: множинні переломи ребер, хребта, кісток миски, верхніх та нижніх кінцівок. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.04.1974 року стверджується, що батьками [PERSON], [INFO], являються [PERSON] та [PERSON]. З копії акту про нещасний випадок на виробництві від 19.12.1997 року вбачається, що [PERSON], який працював на ДВАТ «Шахта № 2 «Червоноградська» під час виконання трудових обов'язків отримав тілесні ушкодження від яких помер. Наявність вини потерпілого - не виявлено. Згідно довідки № 632 від 28.07.2000 року [PERSON] мешкав в [ADDRESS], і його склад сім'ї такий: [PERSON], син помер [INFO] і батько до дня смерті знаходився на утриманні сина. Відповідно до акту № 242 від 20.03.2014 року затвердженого директором КП «Червонограджитлокомунсервіс», [PERSON], [INFO], проживає без реєстрації по [ADDRESS], зареєстрований в с. Андріївка Радехівського району Львівської області. В силу ст. 440-1 ЦК України (1963 року), який діяв на час виникнення спірних правовідносин, моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що позивачка втратила єдиного сина, який загинув на виробництві в молодому віці, в даний час вона проживає одна в похилому віці, у неї і до сьогодні душевний біль через втрату сина не пройшов, суд вважає, що їй завдана моральна шкода, яка підлягає до задоволення, але частково, виходячи з глибини фізичних та душевних страждань позивачки та з вимог розумності та справедливості.

Outcome: approved