Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позову позивачка вказала, що [INFO] помер [PERSON], з яким позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, а [PERSON], є дочкою померлого. Відповідно до договору про розділ майна подружжя від 13 грудня 2005 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] була розділена в рівних частинах земельна ділянка площею 0,0444 га., та жилий будинок, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Таким чином , на підставі даного договору про розділ майна подружжя від 13 грудня 2005 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , позивачці [PERSON] належить 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0444 га., та 1/2 частина жилого будинку , які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та таким чином , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0444 га., та 1/2 частини жилого будинку , розташованого за адресою: [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] є спадкоємцями після смерті [PERSON] та вони , у встановлений законом шестимісячний строк звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак в нотаріальній конторі їм було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивачка фактично прийняла спадщину та користується будинком та земельною ділянкою за адресою [ADDRESS], а [PERSON] ніколи не проживала у будинку та не користувалась ним. Проживати разом з відповідачкою у спірній будівлі позивачка вважає неможливим , оскільки між ними склались неприязненні стосунки, а також у відповідачки є своє житло у Росії , а саме квартира [ADDRESS] . Оскільки позивачці на підставі договору про розділ майна подружжя від 13 грудня 2005 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] належить 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0444 га., та 1/2 частина жилого будинку , розташованого за адресою: [ADDRESS] , то за законом в порядку спадкування після смерті [PERSON] позивачці належить 1/4 будинку та 1/4 земельної ділянки та [PERSON] належить 1/4 частка будинку та 1/4 частка земельної ділянки за адресою [ADDRESS] На підставі викладеного, позивачка просить суд визнати за нею право власності на 1/4 частину будинку та на 1/4 частину земельної ділянки площею 0,0444 га за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину будинку та на 1/4 частину земельної ділянки за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], припинити право власності [PERSON] на 1/4 частину будинку за адресою [ADDRESS], стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості її частки у праві власності на будинок , визначену виходячи з висновку судової будівничо-технічної експертизи, яку вона внесла на депозитний рахунок суду, та визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину будинку за адресою [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник позивачки- [PERSON]. в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги [PERSON] підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, була допитана у відповідності до вимог Мінської конвенції про правову допомогу по цивільним, сімейним та кримінальним справам від 22.01.1993 року. Позовні вимоги визнала частково, згодна з позовними вимогами в частині визнання за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, в іншій частині не згодна з позовними вимогами . Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, припинення права власності на частину житлового будинку та визнання права власності на частину житлового будинку підлягають задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, із матеріалів справи вбачається , що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області . Судом встановлено , що позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], а [PERSON] є дочкою померлого . Із матеріалів справи , вбачається , що відповідно до договору про розділ майна подружжя від 13 грудня 2005 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] було розподілено спільне сумісне майно , набуте в шлюбі, в рівних частинах, а саме : земельна ділянка площею 0,0444 га., передана для обслуговування житлового будинку, яка розташована на території Іллічівського району міста Маріуполя по [ADDRESS] , кадастровий номер : [NUMBER] , що зареєстровано на ім'я [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ДН , виданого Мапіупольською міською радою 15 березня 1995 р. та жилий будинок 46 з усіма надвірними прибудовами , які розташовані за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці та зареєстровані на ім'я [PERSON] на підставі договору про надання у безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку, посвідченого Третьою жданівською державною нотаріальною конторою 30 травня 1962 року, зареєстрованого в Жданівському міському бюро технічної інвентарізації 10 червня 1975 року під № 27535 . Таким чином , на підставі даного договору про розділ майна подружжя від 13 грудня 2005 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , встановлено , що позивачці [PERSON] належить 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0444 га., та 1/2 частина жилого будинку , які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] належить 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0444 га., та 1/2 частина жилого будинку , які розташовані за адресою: [ADDRESS] Таким чином , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0444 га., та 1/2 частини жилого будинку , розташованого за адресою: [ADDRESS]. Згідно зі ст.. 1261 ЦК України, у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив та батьки . Згідно ст.1225 ЦК України - право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах , із збереженням її цільового призначення.До спадкоємців житлового будинку , інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою , на якій вони розміщені. Згідно ст. 1267 ЦК України - частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав спільно з спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким , що прийняв спадкове майно, якщо упродовж строку , встановленого ст.. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно із повідомленням Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 16 липня 2015 року в справах держнотконтори мається спадкова справа №291/2012 до майна померлого [INFO] [PERSON]. З заявою про прийняття спадщини звернулась донька померлого [PERSON] та дружина померлого [PERSON] Так, судом встановлено, що позивачка та відповідачка є єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON], померлого [INFO], які звернулись до нотаріальної контори у передбачений шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини, однак в нотаріальній конторі їм було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину . Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином , суд вважає , що позовні вимоги позивачки [PERSON]про визнання за нею право власності на 1/4 частини будинку та на 1/4 частину земельної ділянки за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] та визнання за [PERSON] право власності на 1/4 частину будинку та на 1/4 частину земельної ділянки за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню та при таких обставинах , будинок [ADDRESS] є спільною сумісною власністю позивачки та відповідачки . Суд вважає , що позовні вимоги позивачки [PERSON] про припинення права власності [PERSON] на 1/4 частину будинку за адресою [ADDRESS], та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості її частки у праві власності на будинок , визначену виходячи з висновку судової будівничо-технічної експертизи, яку вона внесла на депозитний рахунок суду, та визнання за [PERSON] право власності на 1/4 частину будинку за адресою [ADDRESS] знайщли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Власник має право вчиняти різні дії щодо належного йому майна, які не суперечать закону. У відповідності з положеннями ст.355 ЦК України під правом спільної часткової власності належить розуміти право власності двох або більше осіб на один об'єкт власності. За ст. 365 ч.1 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Згідно із ч.2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Таким чином , суд може задовольнити позов співвласника про припинення права спільної часткової власності того із співвласників , який бажає виділіти свою частку у спільному майні або в інших випадках за умови , якщо : частка є незначною і не може бути виділена в натурі ; річ є неподільною ; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдаватиме щкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї . Так, судом встановлено, що позивачка є власником значної 3/4 частки будівлі за адресою [ADDRESS], зареєстрована у спірній будівлі, фактично мешкає у ній з моменту її зведення, отримує пенсію за цією адресою, все життя проживає у цій будівлі та судом встановлено , що позивачка іншого нерухомого майна , крім спірного будинку за адресою [ADDRESS] не має. Судом також було встановлено відповідачки [PERSON] забезпечена іншим житлом, а саме квартирою [ADDRESS] зареєстрована у вказаній квартирі . Відповідно з висновками судової будівельно-технічної експертизи від 09 червня 2015 року вартість ідеальної 1/4 частки житлового будинку [ADDRESS] на теперішній час становить 41393 грн. Розділити домоволодіння [ADDRESS] в межах плану за технічним паспортом БТІ з виділенням в натурі ізольованої квартири для 1/4 частини у відповідності з ДБН В.2.2-15-2005 «Жилі будівлі. Основні положення» не виявляється можливим, оскільки загальна площа - 15,325 кв.м., яка приходиться на ідеальну 1/4 долю менше мінімальної площі для однокімнатної квартири - 30 кв.м. згідно таблиці 1 ДБН В.2.2-15-2005 «Жилі будівлі. Основні положення» . Таким чином , проаналізувавши надані до суду докази, суд вважає, що відповідачці [PERSON] належить незначна частка спірної будівлі - 1/4 порівняно з 3/4 частками у праві власності на будівлю позивачки [PERSON] Відповідно з висновками судової будівельно-технічної експертизи від 09 червня 2015 року , розділити домоволодіння [ADDRESS] в межах плану за технічним паспортом БТІ з виділенням в натурі ізольованої квартири для 1/4 частини у відповідності з ДБН В.2.2-15-2005 «Жилі будівлі. Основні положення» не виявляється можливим, оскільки загальна площа - 15,325 кв.м., яка приходиться на ідеальну 1/4 долю менше мінімальної площі для однокімнатної квартири - 30 кв.м. згідно таблиці 1 ДБН В.2.2-15-2005 «Жилі будівлі. Основні положення» . Таким чином судом встановлено , що розділу в натурі будинок не підлягає , а сумісне володіння та користування двома дорослими особами , які не є членами родини : позивачкою та відповідачкою спірним будинком є неможливим та крім того , як встановлено судом , спільне користування та володіння будівлею неможливе, оскільки сторони не мають можливості користуватися спірною будівлею спільно, між ними склалися неприязнені відносини. Судом також встановлено , що припинення права власності відповідачки на 1/4 частину спірного будинку не завдасть істотної шкоди її інтересам та членам її сім'ї , оскільки судом встановлено та підтверджується матеріалами справи , що відповідачка [PERSON] забезпечена іншим житлом, а саме квартирою [ADDRESS], зареєстрована у вказаній квартирі, а позивачка зареєстрована у спірній будівлі, фактично мешкає у ній з моменту її зведення, отримує пенсію за цією адресою, все життя проживає у цій будівлі та судом встановлено , що позивачка іншого нерухомого майна , крім спірного будинку за адресою [ADDRESS] не має. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.04.1991 року № 7 « Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» зі змінами та доповненнями від 25.12.1992 року та від 25.05.1998 року , - в окремих випадках суд може , враховуючи конкретні обставини справи і за відсутності згоди власника, що виділяється , зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведенням відповідних мотивів . Зокрема , це може мати місце , якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним не можливе, а власник у будинкуне проживає і забезпечений іншою жилою площею. Таким чином, суд вважає, що враховуючи зазначені обставини , право власності [PERSON] на 1/4 частку спільної будівлі за адресою [ADDRESS] за вимогою позивачки [PERSON] має бути припинено зі сплатою відповідачці вартості її частки у праві власності на будівлю. Так із матеріалів справи вбачається , що виходячи з висновку судової будівничо-технічної експертизи від 09 червня 2015 року вартість спірної будівлі за адресою [ADDRESS] становить 165572 гривень, відповідно вартість 3/4 частки становить 124179 гривень, а вартість 1/4 частки становить 41393 гривень. та згідно квитанції 10004/0489 від 19.06.2015 року, позивачкою було покладено на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в м.Києві № 37315901012089 відкритому в ГУДКСУ в м.Києві, код банку 820019, код ЄДРПОУ 26268059, отримувач Територіальне управління Державної судової адміністрації України в м.Києві - суму - 41393 гривень . При таких обставинах , суд вважає, що позивачкою додержані вимоги ст.. 365 ч.2 ЦК України, відповідно до якої суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному мані за умови попереднього внесення позивачкою вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, оскільки на депозитний рахунок суду внесено вартість 1/4 частки спірної будівлі в сумі 41393, що підтверджується наданим суду розрахунковим документом. Відповідно право власності на 1/4 частку будівлі по [ADDRESS] слід визнати за позивачкою [PERSON] Таким чином , суд вважає , що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про припинення права на долю в спільній власності та визнання права власності знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. При таких обставинах , враховуючи наведене, грошові кошти в сумі 41393 гривень , попередньо внесені позивачкою [PERSON] . на депозитний рахунок, підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] в сумі - 41393 грн. в рахунок компенсації вартості 1/4 частини будинку [ADDRESS] Оскільки право власності [PERSON] на 1/4 частину будинку [ADDRESS] припиняється у зв'язку зі сплатою [PERSON] грошової компенсації на користь [PERSON] , право власності на 1/4 частину будинку [ADDRESS] має бути визнано за [PERSON] .

Outcome: approved