Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, при цьому зазначає, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 25 липня 1998 року, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинено через несумісність характерів та різні погляди на життя, на примирення не згодна. На підставі викладеного позивачка звернулася до суду з даним позовом в якому просить розірвати їх шлюб, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Відповідно до заяви від 21 червня 2018 року позивач підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу у підготовчому судовому засіданні за її відсутності, прізвище після розірвання шлюбу залишити «[PERSON]», судові витрати з відповідача не стягувати. Відповідач проти позову не заперечує, просить розглянути справу в підготовчому судовому засіданні за його відсутності, про що 21.06.2018 року подав через канцелярію суду заяву. Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні. Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3 ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права,свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до заяв від 21 червня 2018 року позивач підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності, судовий збір з відповідача просить не стягувати, прізвище після розірвання шлюбу залишити «[PERSON]»; відповідач проти позову не заперечує, просить розглянути справу за відсутності. Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. 25 липня 1998 року позивач та відповідач відділом реєстрації актів громадянського стану Прилуцького міськвиконкому Чернігівської області уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №228 (а.с.5). [INFO] року народився [PERSON] про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області видано відповідне свідоцтво про народження, актовий запис №410 (а.с.6). Батьками дитини у вищезазначеному свідоцтві про народження зазначено [PERSON] та [PERSON], питання щодо місця проживання дитини визначено у добровільному порядку. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що має істотне значення. Оцінюючи докази у справі, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, що в своїй сукупності дають можливість зробити висновок, що позов обґрунтований і такий, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки між сторонами має місце стійкий розлад сімейних відносин, подружнє життя між сторонами припинено, а підстав для примирення між подружжям судом не було встановлено. При цьому суд враховує, що норми сімейного законодавства не наділяють судові інстанції можливістю примушування жінки або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, згідно письмових заяв позивач наполягає на розірванні шлюбу, заперечення з цього приводу відповідача відсутні, законними підставами для розірвання шлюбу є ст.ст.105, 110, 112 СК України. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved