Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

Позивачка в позові вказує, що з відповідачем зареєструвала шлюб 07.08.2010 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №109. В шлюбі народилась дочка [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалось через побутові непорозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, різні погляди на життя та несумісність характерів. З 2014 року з відповідачем не ведуть спільного господарства. Крім того, з квітня 2015 року вона проживає без реєстрації шлюбу з іншим чоловіком, від якого вагітна та з яким планує створити сім'ю. Переконана, що спільне сімейне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливе. На даний час дочка [PERSON] проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не бажає виконувати свій батьківський обов'язок по утриманню неповнолітньої дочки, хоча має змогу це робити. За вказаних обстави позивачка вимушена звернутись в суд з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, наявне в матеріалах справи. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачка з відповідачем зареєструвала шлюб 07.08.2010 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Калинівського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №109. В шлюбі народилась дочка [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя сторін не склалось через побутові непорозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, різні погляди на життя та несумісність характерів. З 2014 року позивачка з відповідачем не ведуть спільного господарства. Крім того, з квітня 2015 року позивачка проживає без реєстрації шлюбу з іншим чоловіком, а саме з [PERSON], від якого вагітна та з яким планує створити сім'ю. Даний факт підтверджується довідкою №14 Комунального некомерційного підприємства «Консультативно-діагностичний центр» Подільського району м.Києва та письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] Позивачка переконана, що спільне сімейне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливе та буде суперечити її інтересам. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. У відповідності до ч.3 ст.110 СК України чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнане іншою особою. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і її подальше збереження буде суперечити інтересам позивачки, яка вагітна від іншого чоловіка та має намір створити з ним сім'ю. Окрім того, відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу позивачку надалі іменувати прізвищем - «[PERSON]». Згідно довідки №5636 від 02.12.2015 року Центру комунального сервісу №49 м.Київ неповнолітня дочка позивачки проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не бажає виконувати свій батьківський обов'язок по утриманню неповнолітньої дочки, хоча має змогу це робити. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. За вказаних обставин, вимоги позивачки є законними та підлягають до задоволення. Крім того, згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору, який позивачка сплатила в сумі 551,20 грн. згідно квитанції №11031 від 19.01.2016 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved