Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення до початку розгляду справи новим складом суду підстави позову із кількох зазначених у первісній позовній заяві просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Філонова, буд. 71, виселити його з вказаного будинку та зобовязати ЦНАП Лисичанської міської ради зняти відповідача з реєстраційного обліку. Позов мотивувала тим, що шлюб між нею та відповідачем у 28.08.2007р., який вселився як її чоловік, було розірвано, тому відповідач втратив право користуватися зазначеним будинком. У судовому засіданні представник позивачки уточнені позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеному у позовах. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що позивачка у спірному житлі не проживає. Подарованого позивачці будинку не існує, він знесений, а наявний будинок є самовільною побудовою і юридично не існує, тому відповідач не може бути з нього виселений та виписаний. Представник 3-ої особи у судове засідання не зявився, просив справу розглядати за його відсутності (а.с.42, 53). У судовому засіданні встановлено, що відповідач є власником ? частки [ADDRESS] (а.с.33). Позивачка на підставі договору дарування від 05.11.2005, посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстром №5965 є власником будинку №71 по вул. Філонова у м. Лисичанську Луганської обл. (а.с.10, 11). Відповідач був зареєстрований у зазначеному будинку 16 жовтня 1998 р. під час перебування у шлюбі з позивачкою та користувався цим житлом як її чоловік і член сімї (а.с.12-19, 36). Рішенням Лисичанського міського суду від 28 серпня 2007 р. шлюб, укладений між сторонами 25 липня 1992 р., був розірваний, рішення набрало законної сили з 08 вересня 2007 р. (а.с.19, 20). На час розгляду справи судом позивачка не мешкає у спірному житлі та не веде спільне господарство з відповідачем, що підтвердив в судовому засіданні і сам відповідач. Згідно ст.114 ч.2 України (в редакції станом на 2007 р.) у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.406 ч.1 п.4, ч.2 ЦК України сервітут припиняється\~у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту . Оскільки підставою для встановлення сервітуту відповідача щодо спірного житла було перебування у шлюбі з позивачкою, цей шлюб між сторонами розірвано 28.08.2007 р., право сервітуту відповідача є припиненим, і він втратив право користуватися житловим будинком №71 по вул. Філонова у м. Лисичанську Луганської обл. та підлягає виселенню з нього. Обрані позивачкою способи захисту порушеного права відповідають діючому законодавству та у повній мірі захищають її права власника. Аналогічна позиція викладена у постанові ВСУ від 15 травня 2017 р. (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/67074695). Частиною першою ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому суд не приймає заперечення відповідача проти позову з посиланням на те, що подарованого будинку не існує, бо відповідачем не надано суду доказів того, що займане ним жиле приміщення за адресою м. Лисичанськ, вул. Філонова, 71 є іншою побудовою, ніж та, що була подарована позивачці у 2005-му році. Разом\~з цим,\~суд відмовляю\~у задоволенні\~позову \~в частині\~зобовязання до\~зняття відповідача\~з реєстрації,\~бо відділ адміністративних послуг Лисичанської міської ради не є відповідачем у справі. Окрім того, судове рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, та виселення цієї особи відповідно до ст.7 ч.1 абз.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для часткового задоволення позову, надані докази достатніми та переконливими. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 640 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: partial