Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] подала до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить винести рішення, яким розірвати шлюб між нею та [PERSON], який був зареєстрований 15 липня 2013 року. Визначити місце проживання [PERSON] [INFO], з матір'ю [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позов в частині вимоги про розірвання шлюбу і просить залишити позов в частині вимоги про визначення місця проживання дитини без розгляду. Позов в частині вимоги про визначення місця проживання дитини залишено без розгляду. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов в частині вимоги про розірвання шлюбу. Представник Кельменецької районної державної адміністрації, як органу опіки та піклування, Крупко Л.А. в судовому засіданні пояснила, що орган опіки та піклування вважає, що дитина може проживати як з позивачкою так і з відповідачем. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], дошлюбне прізвище [PERSON], зареєстрували шлюб 15 липня 2013 року у виконавчому комітеті Вовчинецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, актовий запис за №03. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Сторони спільно не проживають. Сторони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає разом із відповідачем [PERSON] в [ADDRESS]. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. В порушення ст.60 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував можливість примирення. Крім того, відповідач не надав суду доказів, що між ним та позивачкою дійсно існують сімейні відносини як між подружжям. Враховуючи наведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу слід задовольнити. Згідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до ч.2 ст. 11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити повністю. З відповідача на користь позивачки слід стягнути 243 гривні 60 копійок в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved