Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] Харківської міської ради третя особа Десята Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності. Позовні вимоги мотивувала тим, що з 1988 року вона разом зі своєю матір'ю [PERSON] та донькою [PERSON] біла зареєстрована за адресою [ADDRESS]. У 2008 році всі вони звернулись до відповідних державних органів з метою приватизації вказаної вище квартири. Проте з причини відмови [PERSON] від проходження відповідних процедур, приватизація не була завершена, в зв'язку з чим свідоцтво про право власності на житло, видане, проте не зареєстроване в установленому порядку. В вересні 2013 року [PERSON] померла. В зв'язку з бажанням оформленням даної квартири, як спадщини після померлої [PERSON], позивачка зверталась до відповідних органів, проте їй відмовляли посилаючись на відсутність всіх необхідних документів. В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги. Представник відповідача ХМР заперечував проти задоволення позовних вимог, надав письмові заперечення. Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачці відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16 лютого 2009 року № 1-09-292333 [PERSON], [PERSON], [PERSON] мають право кожна на 1\\3 частину квартири, розташованої за адресою [ADDRESS]. Вищевказане свідоцтво видане відповідно до розпорядження від 16 лютого 2009 року № 1089, проте у встановлений порядок не зареєстроване. Тому суд вважає, що сторона позивача не надала до суду документів, які б засвідчували право власності на квартиру. Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Судом встановлено, що документів на право власності на спірну квартиру позивачка не має, не має доказів завершення приватизації. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 р. № 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. Суд не може визнати право власності за позивачкою на майно, яке не є правом власності [PERSON] У зв'язку з цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Враховуючи вищевикладене суд вважає позовні вимоги, щодо визнання права власності на домоволодіння безпідставними та такими, що суперечать чинному законодавству, і в свою чергу такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed