Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивачка звернулась до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказує у позовній заяві на те, що шлюб між ними було зареєстровано 24 грудня 2010 року у відділі РАЦС Погребищанського РУЮ, про що було зроблено актовий запис №77. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Причиною що спонукала її звернутись до суду із позовом про розірвання шлюбу, позивачка зазначає те, що за час подружнього життя вони зрозуміли, що не підходять одне одному через різні характери та погляди на сімейне життя, у зв'язку із чим між ними постійно виникають непорозуміння, що ще більш унеможливлювало спільне проживання, взаєморозуміння. Вказує, що на даний час вони не проживають як подружжя, шлюбних стосунків не підтримують, дитину спільно не виховують, господарства не ведуть, що суперечить її інтересам та інтересам сім'ї в цілому, тому просила суд їх шлюб розірвати та залишити їй для подальшого іменування прізвище відповідача набуте нею у зв'язку із реєстрацією шлюбу. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак в заяві, яку надала до суду зазначила про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був оповіщений в установленому законом порядку, на що вказує наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24 грудня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Погребищанського районного управління юстиції Вінницької області, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис №77 та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] (а.с.4). Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що доведено свідоцтвом про народження (а.с.5). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, дитину спільно не виховують, шлюбних відносин не підтримують, господарства спільно не ведуть. В своїй заяві позивачка наполягала на розірванні шлюбу. Правовідносини, що є предметом даного спору є сімейними, а відтак регулюються Сімейним кодексом України від 10 січня 2002 року N 2947-III. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Зі змісту ст.ст.104, 105, 110 СК України слідує, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду шляхом пред'явлення позову одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене та у контексті приведених правових норм, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: шлюб між сторонами має бути розірваний, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх малолітньої дитини, що має істотне значення. Разом з цим, підлягає до задоволення вимога позивача про залишення їй прізвища відповідача набутого нею у зв'язку із реєстрацією шлюбу, оскільки це узгоджується з приписами ст.113 СК України. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved