Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу №18698 від 02.07.1997 року будинку №30 по 3-му Балтському провулку в місті Одесі, посилаючись на те, що придбала у відповідачки у свою власність вказане житло на Одеській товарній біржі, передавши гроші в обумовленій договором сумі, де по теперішній час постійно проживає. В даний час у позивачки виникла необхідність відчуження нерухомого майна, однак договори з питань нерухомості, укладені на біржах, нотаріальні контори вважають недійсними і як правовстановлюючий документ не приймають, що створює їй перешкоди у праві власника. Позивачка звернулася до суду із заявою про можливість проведення судового засідання та ухвалення рішення за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідача. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталася, заперечень від відповідачки на позов до суду не надходило, свою думку щодо позовних вимог в тій чи іншій формі відповідачка не висловила. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідачки, що відповідає положенням ст.169 та ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що будинок №30 по 3-му Балтському провулку в місті Одесі належав відповідачці на праві власності на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 13.06.1988 року державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори. 02.07.1997 року між позивачкою [PERSON], котра діяла у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON], з іншої сторони, був укладений договір купівлі-продажу №18698 на Одеській товарній біржі, що не суперечило на той період чинному законодавству. Право власності позивачки та її сина було зареєстроване в установленому законом порядку в КП ОМБТІ та РОН. Сторони взяті на себе зобов'язання виконали, а саме: відповідачка передала зазначене нерухоме майно, отримавши гроші в сумі, обумовленій п.5 Договору. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення договору, згідно якої, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови угоди, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. Крім того, стаття 15 Закону України Про товарну біржу передбачала можливість відчуження нерухомого майна без нотаріального посвідчення, що відповідало на той час діючому законодавству. За таких обставин, суд вважає вимоги позивачки законними й обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. На підставі встановленого, ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved