Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], зазначивши, що 16 квітня 2013 року рішенням Кіровського районного суду м. Донецька були встановлені розміри часток у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS]. За рішенням було визнано за її чоловіком [PERSON] право власності на 40/100 частини квартири, за нею було визнано право власності на 20/1000 частини, за сином [PERSON] - 20/100 частини, за сином [PERSON] - 20/100 частини. [INFO] року її чоловік [PERSON] помер. 20 серпня 2013 року вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом їй було видано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. В цей же день її два сина, які є відповідачами за позовом, склали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини на її користь. 09 січня 2014 року після спливу шестимісячного строку вона звернулась до нотаріусу за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, але, вивчивши правовстановлюючі документи на квартиру, нотаріус запропонувала їй звернутися до суду, оскільки за життя її чоловік із-за тяжкої тривалої онкологічної хвороби не встиг здійснити державну реєстрацію вищезазначеного судового рішення про визначення часток у спільній сумісній власності. Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 40/100 частини квартири [ADDRESS] після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, надавши судові письмові заяві з проханням розглянути справу за їх відсутності. Проти задоволення позову не заперечують, оскільки викладені обставини у позові відповідають дійсності. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з викладених фактичних обставин справи та підтверджується матеріалами справи, 16 квітня 2013 року рішенням Кіровського районного суду м. Донецька були встановлені розміри часток у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS]. Згідно вказаного рішення було визнано за [PERSON] право власності на 40/100 частини квартири, за [PERSON] було визнано право власності на 20/1000 частини, за [PERSON] - 20/100 частини, за [PERSON] - 20/100 частини. [INFO] року чоловік позивачки [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.07.2013 р., актовий запис №1137. 20 серпня 2013 року позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом їй було видано Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі. В цей же день її два сина, які є відповідачами за позовом, склали нотаріусу заяви про відмову від прийняття спадщини на її користь. 09 січня 2014 року після спливу шестимісячного строку [PERSON] звернулась до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, але, вивчивши правовстановлюючі документи на квартиру, нотаріус запропонувала їй звернутися до суду, оскільки за життя її чоловік із-за тяжкої тривалої онкологічної хвороби не встиг здійснити державну реєстрацію вищезазначеного судового рішення про визначення часток у спільній сумісній власності. У відповідності зі ст. 41 Конституції України право власності передбачає можливість власника на свій розсуд володіти, користатися і розпоряджатися приналежним майном, робити у відношенні свого майна будь-які дії, що не суперечать Закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємцям). Згідно ст. 1261 ЦК України позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги. У відповідності зі ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Статтею 1268 частиною 3 передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. За вищенаведених обставин, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, оскільки вони відповідають законним правам та інтересам [PERSON], як спадкоємця. На підставі ст. 41 Конституції України, ст. 1216, 1261, ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved