Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину автомобіля «Nissan Almera Classic», 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік, після смерті якого відкрилася спадщина на належний йому на праві власності автомобіль марки «Nissan Almera Classic», державний номер [NUMBER] . Оскільки спірний автомобіль [PERSON] придбав у власність перебуваючи у шлюбі з відповідачем [PERSON] , то, на думку позивача, він має право на спадкування Ѕ частини спірного автомобіля. Під час розгляду справи позивачка [PERSON] вточнила позовні вимоги і просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на увесь автомобіль «Nissan Almera Classic», 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , який помер [INFO] , витребувати у відповідача автомобіль «Nissan Almera Classic», 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] , та повернути його позивачу. В обґрунтування збільшення вимог позивачка посилалася на те, що відповідачка [PERSON] вважає, що спірний автомобіль належить не їй, а її сину - [PERSON] , не заявляє позовних вимог щодо автомобіля, тому позивач вважала, що має право на спадкування за законом цілої частки автомобіля, який належав [PERSON] (а.с. 93 - 97). Відповідач [PERSON] позов [PERSON] не визнала, звернулася до суду зі зустрічним позовом до [PERSON] , в якому просила визнати за нею право власності на автомобіль марки «Nissan Almera Classic», 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] , припинивши право спільної власності подружжя на вказане майно. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилалася на те, що спірний автомобіль був придбаний її сином [PERSON] для себе за передані йому [PERSON] особисті кошти в розмірі 17000 доларів США. Гроші на покупку автомобіля вона брала в борг у брата колишнього чоловіка - [PERSON] Надання [PERSON] грошових коштів [PERSON] підтверджується копією відповідної розписки. Вже після розірвання у 2011 році шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , у березні 2015 року вона повернула під розписку борг [PERSON] Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] спільно нажите майно не ділили, оскільки [PERSON] ні на що не претендував. Не тільки на протязі зазначеного у ст. 72 ЦК України строку позовної давності у три роки, а і з 2011 року до 2016 року, тобто до часу смерті, [PERSON] до суду з позовом про розподіл спільного майна не звертався. В судовому засіданні позивач за первісним позовом [PERSON] та її представник - [PERSON] свій позов підтримали, зустрічний позов - не визнали. Відповідач [PERSON] та її представник - [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнали, свій зустрічний позов - підтримали. Вислухавши сторони, їх представників, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Судовим розглядом встановлено, що з 02 листопада 1997 року по 11 травня 2011 року відповідач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 29, 30). Вказаний шлюб був припинений у зв`язку з його розірванням. В період цього шлюбу [PERSON] та [PERSON] придбали у власність спірний автомобіль «Nissan Almera Classic», 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] , який був зареєстрований в органах ДАІ на ім`я [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 16 лютого 2008 року (а.с. 19). За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69, ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Таке ж положення містить і норма статті 372 ЦК України. Суд вважає, що спірний автомобіль був придбаний [PERSON] та відповідачем [PERSON] під час їх зареєстрованого шлюбу та за рахунок спільних коштів, і тому є їх спільною сумісною власністю, в якій розмір частки кожного з співвласників становить Ѕ частину спірного автомобіля. 22 лютого 2014 року [PERSON] зареєстрував повторний шлюб з позивачкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, а/з № 61 (а.с. 12). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на Ѕ частину автомобіля «Nissan Almera Classic», 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] . Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина - позивачка [PERSON] , яка у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 15). Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оскільки позивачка за первісним позовом у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, то суд вважає, що за нею необхідно визнати право власності на Ѕ частину спірного автомобіля в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] Суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] про те, що спірний автомобіль є її особистим майном, придбаним виключно за рахунок її особистих коштів, оскільки зазначена обставина належними, допустимими та достатніми доказами не підтверджена, вже була предметом судового розгляду під час розгляду позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спірний автомобіль, свого підтвердження не знайшла, у зв`язку з чим рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.12.2-18 року по справі № 644/10002/16-ц в задоволенні позову було відмовлено (а.с. 64). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені [PERSON] , в розмірі 768 грн. 40 коп. слід компенсувати їй за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 - 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 60, 63, 69, 70 СК України, ст. ст. 372, 1261 ЦК України, суд -

Outcome: partial