Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду і свої позовні вимоги мотивує тим, що з 12.07.2003 року по 26.08.2015 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з нею, батьком якої є відповідач. Батько дитини ухиляється від виконання обов»язків по вихованню дитини, участі у вихованні дитини не приймає, здоров'ям не цікавиться, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON], її представник [PERSON] в письмовій заяві позов підтримали, просять слухати справу без їх участі. Відповідач [PERSON] про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з'явився. Представник 3-ї особи - Служби у справах дітей Сумської міської ради в письмовому висновку наданому до суду вважають за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO]. 10.11.2017 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми було відкрито провадження у справі і призначено до судового розгляду на 14 грудня 2017 року. Слухання справи відкладалося із за відсутності даних про належне повідомлення відповідача і його неявку. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого: Судом при розгляді справи встановлено, що 12.07.2003 року по 26.08.2015 року сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). Дитина перебуває на утриманні матері, відповідач ухиляється від виконання обов»язків по вихованню дитини, участі у вихованні дитини не приймає, здоров»ям дитини не цікавиться, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Служба у справах дітей Сумської міської ради надала висновок відповідно до якого вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], [INFO]. Відповідач, як батько самоусунувся від виховання доньки та нехтує батьківськими обов»язками: не виявляє турботи щодо своєї дитини, не цікавиться особистим життям, здоров»ям та вихованням, не надає належної матеріальної допомоги на утримання доньки. Обов»язок батьків піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і утримувати її до повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов»язків щодо дитини. У відповідності з ч. 2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов»язаний брати участь у її вихованні. У відповідності з ч. 4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов»язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Ст. 164 ч.1 п. 2 СК України вказує, що батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Україною 21.02.1990 року, найважливіший обов»язок матері і батька це обов»язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти. Це визначено ст. 150 СК України. В ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 pоку, вказано: «Держави-учасники зобов»язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов»язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Згідно положень вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків. Таким чином судом встановлено, що батько дитини ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини, повністю втратив зв»язок з донькою, а тому діючи в інтересах дитини, його необхідно позбавити батьківських прав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 704 грн. 80 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved