Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивачка [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Донецька з позовом до [PERSON], Управління комунальних ресурсів Донецької міської ради, третя особа: Служба у справах дітей Кіровської районної в м. Донецьку ради «про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру». Свої позовні вимоги мотивує наступним. Позивачка [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 07.08.1993 року по 15.07.2003 року. Від зазначеного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який з дня свого народження і до вересня 2001 року разом з позивачкою і відповідачем проживав за адресою: 83120, [ADDRESS], в якій і тоді, і зараз зареєстрований тільки один відповідач, що підтверджується випискою з особового рахунку [NUMBER]. Неповнолітній син [PERSON] відвідував за місцем свого постійного фактичного проживання дитячий садок «Золота рибка», дитячу консультацію міськлікарні № 27 м. Донецька, проходив тестування для навчання в ОШ № 97 Кіровського р-ну м. Донецька. Вищевказана квартира загальною площею 37 кв.м., складається з однієї житлової кімнати площею 16,8 кв.м. З вересня 2001 року позивачка з неповнолітнім сином перейшла проживати за місцем своєї реєстрації за адресою: 83112, [ADDRESS], де вони і проживають по теперішній час. З 10 річного віку у сина стали проявлятися неадекватна поведінка, агресія. Син влаштовує в квартирі скандали, знищує предмети обстановки та вжитку, б'є віконне скло, посуд, псує меблі, розтрощив 2 люстри в спальні, б'є позивачку і її маму [PERSON], реально загрожує фізичною розправою. В даний час у провадженні Кіровського районного суду м. Донецька знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням [PERSON] у скоєнні відносно позивачки і [PERSON] злочинів, передбачених ст. 125 ч. 1 КК України. Рішенням Кіровського райсуду м. Донецька від 11 січня 2011 року за неповнолітнім [PERSON], 1994 року народження, визнано право користування житловою площею квартири [ADDRESS] він 30 березня 2011 був поставлений на реєстраційний облік в цій квартирі. Рішенням Кіровського райсуду м. Донецька від 11 січня 2012 року, місцем проживання неповнолітнього [PERSON], 1994 року народження, визначено разом з батьком [PERSON], який проживає за адресою: 83120, [ADDRESS]. Дане рішення знаходиться в стадії розгляду апеляційною інстанцією апеляційної скарги відповідача. Згідно ч. 1 ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»... в члени сім'ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі / будинку / разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. Згідно ч. 2 ст.64 ЖК України «Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення ... До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. » 10 квітня 2001 Представництвом Фонду Держмайна України в м. Донецьку на ім'я відповідача [PERSON] було видано свідоцтво про право власності № 2899 на квартиру [ADDRESS] На момент приватизації вищевказаної квартири син сторін по справі [PERSON] проживав в ній і був членом сім'ї наймача, тобто проживав зі своїми батьками і мав рівне право на приватизацію квартири. Таким чином, при приватизації відповідачем квартири були порушені права неповнолітньої дитини на приватизацію квартири, порушено вимоги Конституції України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Та обставина, що неповнолітній син [PERSON], 1994 року народження, на момент приватизації постійно проживав в квартирі [ADDRESS] підтверджується довідкою дитячого садка № 381 Кіровського р-ну м. Донецька про те, що [PERSON] відвідував цей дитячий садок з 1997 року по травень 2001 року, довідкою КППУ міськлікарні № 27 м. Донецька від 04.04.2012 року про те, що [PERSON] спостерігався з народження і до серпня 2001 року і проходив медобстеження перед надходженням в перший клас ОШ № 97, що набрало законної сили рішенням суду Кіровського району м. Донецька від 11.01.2011 року, яким встановлено, що неповнолітній син [PERSON] проживає з матір'ю, тобто з позивачкою, з 2003 року. За таких обставин, позивачка просить суд визнати недійсним свідоцтво про право власності № 2899 від 10.04.2001 року, видане Представництвом Фонду держмайна України в м. Донецьку на ім'я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] Позивачка в судове засідання з'явилася, свої вимоги підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник позивача в судовому засіданні доводи свого довірителя підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явився , позов не визнав, з приводу заявлених вимог пояснив, що по даній категорії спору був пропущений строк позовної давності. З 10.04.2001 року до звернення [PERSON] до суду минуло більше 11 років. В той час як відповідно до статті 257 ЦК України встановлений строк загальної позовної давності тривалістю в три роки. Позов поданий неналежним позивачем [PERSON] діяла в суді як представник неповнолітнього [PERSON], [INFO]. На момент винесення рішення судом 27 вересня 2012 року [PERSON] був повнолітнім. Він міг самостійно пред'явити позов та захистити свої права, однак він цього не зробив. В той же час думка [PERSON] про те, де він бажає мешкати та якою квартирою користуватися, виражено у рішенні Кіровського районного суду м. Донецька від 11 січня 2011 року. Відповідно до даного рішення, за неповнолітнім [PERSON] визнано право користування іншою квартирою, а саме квартирою, в якій мешкає його матір [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Рішенням Кіровського районного суду м. Донецька від 30 жовтня 2012 року був задоволений позов неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] Було визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] Дані рішення набрали чинності 28.02.2011 року та 10.11.2012 року відповідно. Таким чином, ще будучи неповнолітнім, [PERSON] претендував на іншу квартиру за адресою: [ADDRESS] На момент приватизації спірної квартири за адресою: [ADDRESS] 10.04.2001 року відповідач проживав в даній квартирі один. [PERSON] з сином [PERSON] пішли з квартири проживати за іншою адресою в лютому 2001 року. Відповідачу невідомо, де в період з лютого 2001 року проживала [PERSON] , при виниклих поганих взаємовідносин вони тривалий час не спілкувались. Він допускає, що вона могла орендувати квартиру в його районі , і тому дитина продовжувала відвідувати дитячий садок № 381 Кіровського району м. Донецька та лікарню № 27 м. Донецька. В той же час відповідач допускає, що в зв'язку зі складністю переведення до іншого дитячого садка в середині року дитина продовжувала відвідувати даний дитячий садок та обслуговуватися даною лікарнею до набору нової групи та закінчення облікового року в дитячому садку, тобто до травня 2001 року та до оформлення документів до школи. Однак за адресою спірної квартири [PERSON] з дитиною не мешкали з лютого 2001 року, а їх місце проживання з цього періоду відповідачу не було достовірно відомо. На момент приватизації даної квартири 10.04.2001 року він був зареєстрований та проживав в даній квартирі один і правомірно приватизував її тільки на себе. Представник відповідача - Управління комунальних ресурсів Донецької міської Ради - в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру № 2899 від 10 квітня 2001 року, виданого Представництвом Фонду державного майна України в м. Донецьку , квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який було розірвано 15 липня 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції в м. Донецьку 15.07.2003 року. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Донецька 16.08.1994 року. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дана позовна заява була подана [PERSON] в інтересах її неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до положень статті 242 ЦК України, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Оскільки [PERSON] на час розгляду справи судом виповнилося 19 років, тобто він є повнолітньою особою, він при наявності до того підстав самостійно може звернутися до суду із відповідним позовом, а громадянка [PERSON] не є належним позивачем по даній справі. Отже, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], до [PERSON], Управління комунальних ресурсів Донецької міської Ради, третя сооба - Служба у справах дітей Кіровської районної у м. Донецьку Ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed