Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] у серпні 2016 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що [INFO] р. помер її чоловік [PERSON], який був власником ? частини квартири [ADDRESS], проте, який за життя не склав заповіту на своє майно. Після смерті свого чоловіка, позивачка, у серпні 2015 р. звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте, отримала відмову, у зв'язку з відсутністю реєстрація права власності на нерухоме майно на ім'я померлого. Позивачка зазначає, що вона та її чоловік набули право власності на вказану вище квартиру по ? частині кожному на підставі Свідоцтва про право власності від 18.01.2002 р., оригінал якого був знищений при пожежі, у зв'язку з чим позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири [ADDRESS]. Позивачка в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представники відповідачів в судове засідання не з'явились, в своїх поясненнях направлених на адресу суду, просили розглянути справу за їх відсутності (а.с. 31-32, 81-82), а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останніх на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки та дослідивши письмові докази по справі прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачка [PERSON] з 09.07.1964 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON] (а.с. 5). Судом встановлено, що [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 6). Встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 18.01.2002 р. є співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с. 7). Проте, судом встановлено, що оригінал зазначеного вище Свідоцтва про право власності був знищений при пожежі, що підтверджується відповідним Актом про пожежу від 02.03.2014 р. та Розпорядженням органу приватизації від 02.06.2015 р. № 259 про видачу дублікату вказаного вище свідоцтва (а.с. 8, 11). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] в особі її представника [PERSON] у серпні 2015 р. звернулася до державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] - [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS]. Проте, постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотаріальної контори [PERSON] від 10.09.2015 р., позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав відсутності державної реєстрації на ім'я спадкодавця на спадкове майно (а.с. 10). В судовому засіданні встановлено, що відповідно до листа Київського міського БТІ № 29119 від 27.08.2015 р. за даними Бюро квартира [ADDRESS] зареєстрована в рівних долях за [PERSON] та [PERSON] (а.с. 68). Встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровано дві особи, а саме: з 23.11.1999 р. позивачка по справі [PERSON] та [PERSON], 1990 р.н. (а.с. 47). Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємницею після смерті свого чоловіка [PERSON], спадкоємницею першої черги за законом на спадщину, яка відкрилась, а саме: на ? частину квартири [ADDRESS], суд вважає можливим визнати права власності позивачки на вказане майно в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову [PERSON], який відповідно до ст. 60 ЦПК України доведений в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню. На підставі, ст.ст. 321, 328, 1220, 1261, 1268. 1298 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 11, 60, 179, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved