Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17.10.1996 вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси 24.05.2017. В шлюбі в них народилась дитина: [PERSON], [INFO]. На даний час син навчається в Черкаській філії приватного вищого навчального закладу «Європейський університет», ІV рівня акредитації, на третьому курсі на денній формі навчання, освітній рівень «бакалавр», спеціальність «Менеджмент», на контрактній основі. Вказує, що у неї народилася дитина від іншого шлюбу, вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, і тому, не має можливості працювати та забезпечувати навчання сина. У зв'язку із викладеним, позивачка змушена звернути до суду з даним позовом. Просить стягнути з відповідача на користь сина ј частки усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму щомісячно. Ухвалою судді від 19.09.2018 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка в судове засідання не з»явилася, скерувала до суду заяву, якою просила розгляд справи проводити за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з»явився, причини неявки суду не відомі, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.10.1996, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси 24.05.2017 розірвано. [PERSON] народився [INFO], батьками записані позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного станупо Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою, де проживає разом з матір'ю - позивачкою, що підтверджується відомостями в будинковій книзі для прописки громадян, які проживають в буд. [ADDRESS]. Перебуває на її утриманні. Відповідно до довідки № 60/01 від 09.07.2018 [PERSON] є студентом ІІІ курсу денної форми навчання Черкаської філії ПВНЗ «Європейський університет» ІV рівня акредитації освітнього рівня «бакалавр, спеціальність «Менеджмент», термін навчання: червень 2019, навчання здійснюється на конкретній основі. Обов'язок батьків утримувати свою дитину непов'язаний з тим, чи одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов'язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв'язку між батьками й дитиною (кровний зв'язок між батьками та дитиною або зв'язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. За приписами частини 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз'ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у постанові від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 20, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Частиною 1 ст. 200 Сімейного кодексу України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 200 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] є повнолітнім, проживає разом з матір'ю і перебуває на її утриманні, продовжує навчання на денному відділенні закладу вищої освіти за контрактом, не отримуючи стипендії. Тому, з відповідача підлягають стягненню аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів (заробітку) щомісяця, на період навчання, починаючи з 17.09.1997 і до досягнення ним двадцяти трирічного віку, або раніше, у разі припинення навчання. Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму судового збору у розмірі 704,80 грн. в дохід держави, оскільки позивач була звільнена від її сплати на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved