Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] мотивуючи його тим, що з відповідачем вона перебувала в шлюбі з 29 липня 1995р. по 31 травня 2012р., являються батьками двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Після розлучення діти залишились проживати з позивачкою і перебувають на її утриманні. Відповідач з часу розлучення повністю самоусунувся від покладеного на нього чинним законодавством обов'язку - утримувати та піклуватися про своїх дітей. Він не цікавиться станом здоров'я дітей та навчанням, не займається їх вихованням, відмовляється спілкуватися з ними взагалі, не дбає про забезпечення їм належного рівня проживання. Всі ці турботи відповідач переклав на позивачку. На прохання брати участь у витратах на дітей, він категорично відмовляв без логічного обгрунтування своєї поведінки. А, тому позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання в розмірі 400 грн. щомісяця, починаючи з дати подання позову та до припинення нею навчання. Стягнути з відповідача [PERSON] передбачувані додаткові витрати на оплату навчання дитини [PERSON], яка продовжує навчання у Житомирському автомобільно-дорожньому коледжі Національного транспортного університету в розмірі 133 грн. кожного місяця з лютого 2014 року по квітень 2015 року включно. Стягнути з відповідача [PERSON] фактично понесені додаткові витрати на оплату навчання дитини [PERSON], яка продовжує навчання у Житомирському автомобільно-дорожньому коледжі Національного транспортного університету в розмірі 1105 грн. Стягнути з відповідача [PERSON] фактично понесені додаткові витрати на оплату лікування дитини [PERSON] в розмірі 654, 56 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги визнав частково пояснивши наступне, що не заперечує, щодо стягнення з [PERSON] аліментів на період навчання повнолітньої дочки [PERSON] в Житомирському автомобільно- дорожньому коледжі Національного транспортного університету на лабораторно - екзаменаційні сесії, які відбудуться в 2014 році та 2015 році та додаткових витрат які були витрачені на лікування неповнолітньої дочки [PERSON] в сумі 500 грн. Суд заслухавши позивачку, представника відповідача, оглянувши матеріали справи справи прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 06 березня виданного відділом реєстрації актів цивільного стану Ружинського районного управління юстиції Житомирської області. Відповідно до рішення Ружинського районного суду від 31 травня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] мешкає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. На цей час [PERSON]продовжує навчання в Житомирському автомобільно - дорожньому коледжі Національьного транспортного університету, навчається на платно- договірній основі, заочній формі навчання. На теперішній час [PERSON] не працює. Відповідач добровільно не бажає надавати матеріальну допомогу дочці, тому остання вимушена звернутися до суду з питанням стягнення аліментів Відповідно до ст. 199 ч.1 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжуть навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідач працює, має постійний заробіток, розмір якого складає близько 2200 грн. на місяць Тому, враховуючи матеріальне становище відповідача та його повнолітньої дочки, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога підлягає задоволенню. Відповідач має можливість виплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочка, яка продовжує навчання. Але суд враховує, що повнолітня дочка навчається заочно, відповідно до довідки Житомирського автомобільно- дорожнього коледжу Національного транспортного університету лабораторно - екзаменаційні сесії відбудуться в 2014 році та 2015 році, а тому вважає за можливе стягнути посеместрово, а саме: на зазначенні періоди сесії 400 грн. Позовну вимогу щодо стягнення з відповідача [PERSON] фактично понесені додаткові витрати на оплату лікування дитини [PERSON] в розмірі 1008 грн., суд задовольняє частково. Мотивуючи тим, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька незалежно від сплати ним аліментів, і Закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Зважаючи на те, що згоди між позивачкою та відповідачем про сплату додаткових витрат на дитину [PERSON] не досягнуто тому суд задовольняє частково в розмірі 500 грн. Згідно ст.185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини. її хворобою, каліцтвом тощо). У відповідності з п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. В задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача [PERSON] передбачувані додаткові витрати на оплату навчання дитини [PERSON], яка продовжує навчання у Житомирському автомобільно-дорожньому коледжі Національного транспортного університету в розмірі 133 грн. кожного місяця з лютого 2014 року по квітень 2015 року включно. Та про стягнення з відповідача [PERSON] фактично понесені додаткові витрати на оплату навчання дитини [PERSON], яка продовжує навчання у Житомирському автомобільно-дорожньому коледжі Національного транспортного університету в розмірі 1105 грн., суд відмовляє. Обгрунтовуючи наступним, відповідно до довідки Житомирського автомобільно- дорожнього коледжу Національного транспортного університету [PERSON], [INFO] зарахована наказом №430 від 20.08.2013 року, оплата за навчання в рік становить 3100 грн., закінчує навчання в квітні 2015 року. Відповідно до рішення Ружинського районного суду від 31 травня 2012 року вбачається, що [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку ( доходів ), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину окремо, починаючи з дня подачі заяви з 18.05.2012 року і до досягнення повноліття доньки - [PERSON] до [INFO] та доньки [PERSON] до [INFO]. А так, як відповідно довідки виданої відділом державної виконавчої служби Ружинського районного управління юстиції розмір аліментів складає 1000 грн., а заробітна плата 2200 грн., інших доходів не має, а тому він невспромозі сплочувати передбачувані додаткові витрати на оплату навчання дитини [PERSON], яка продовжує навчання у Житомирському автомобільно-дорожньому коледжі Національного транспортного університету в розмірі 133 грн. кожного місяця з лютого 2014 року по квітень 2015 року включно. Та понесені додаткові витрати на оплату навчання дитини [PERSON], яка продовжує навчання у Житомирському автомобільно-дорожньому коледжі Національного транспортного університету в розмірі 1105 грн. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. А, тому цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та стягнення додаткових витрат підлягає часткому задоволенню.

Outcome: approved