Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що їй на підставі договору дарування на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Остання в жовтні 2008 року виїхала з вказаної квартири та з цього часу до квартири не поверталась, її особисті речі в квартирі відсутні. В звязку з цим, посилаючись на те, що наявність реєстрації відповідачки в квартирі перешкоджає їй вільно користуватись та розпоряджатись квартирою, позивачка просила суд усунути їй перешкоди в користуванні квартирою №22 по пр.Кірова,107-а в м.Дніпропетровську шляхом зобовязання відповідачки добровільно знятись з місця реєстрації у цій квартирі, а в разі невиконання цієї вимоги зобовязати Кіровський районний відділ в м.Дніпропетровську Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області здійснити зняття відповідачки з реєстрації місця проживання. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та просила задовольнити останній. Відповідачка в судове засідання повторно не зявилась, про причини неявки не повідомила. Від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. З урахуванням зазначеного, думки позивачки та відповідно до положень ст.ст.158,169,224 ЦПК України судом було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Згідно ст.168 ЖК України укладений на визначений строк договір найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, припиняється після закінчення цього строку, і його може бути продовжено лише за угодою між наймачем і наймодавцем. Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, на території якої вони хочуть проживати чи перебувати. Реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачка на підставі договору дарування від 17.05.2015 року є власником квартири [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалась на те, що зареєстрована у вказаній квартирі відповідачка [PERSON] з жовтня 2008 року виїхала з квартири, забрала особисті речі та з цього часу в квартирі не проживає, наявність реєстрації останньої перешкоджає їй, як власнику, вільно користуватись та розпоряджатись квартирою. На підтвердження цього надала довідки голови правління ЖБК №73 «Юність» щодо реєстрації та не проживання [PERSON] в квартирі, посилаючись на те, що вказані довідки складені на підставі даних домової книги. Разом з тим, як вбачається з довідки, отриманої судом на запит в порядку ч.3 ст.122 ЦПК України, відповідачка [PERSON] (змінила прізвище на [PERSON]) з 23.05.2011 року зареєстрована у передбаченому законом порядку по вул.Вознюка/1,20 в м.Дніпропетровську. Таким чином, оскільки під час розгляду справи встановлено, що на момент подачі позивачкою позову та розгляду справи судом відповідачка не була зареєстрована в належній позивачці квартирі, зазначені в позовній заяві обставини в обґрунтування позовних вимоги не відповідають фактичним обставинам встановленим судом, в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити повністю. Крім того, відмовляючи в задоволенні позову суд також враховує, що підстави для зняття осіб з реєстрації місця проживання визначені в Законі України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», статтею 7 якого встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Посилаючись на не проживання відповідачки за спірною адресою з 2008 року, позивачка відповідних вимоги про визнання останньої такою, що втратила право користування житловим приміщенням, не заявляла. А тому, позов не підлягає задоволенню також в звязку з неправильним обранням позивачкою способу захисту порушеного права. В звязку з відмовою в задоволенні позову, сплачений позивачкою судовий збір слід віднести на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed