Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду до відповідача [PERSON] з позовною заявою про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем з 27.08.2005 року перебувала у шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO]. 05.10.2012 року рішенням Джанкойського міськрайонного суду АР Крим з відповідача стягнуті аліменти на утримання доньки в розмірі 700 грн., щомісячно, починаючи з 17.09.2012 року та до повноліття. Рішення набрало законної сили 23.10.2012 року. Рішенням Джанкойського міськрайонного суду АР Крим від 14.03.2013 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Відповідач рішення суду щодо виплати аліментів на утримання їх спільної дитини не виконує. Згідно розрахунку державного виконавця борг по аліментам за період з 01.10.2012 року по 31.10.2013 року включно складає 7670 грн. 54 коп. Вважає, що відповідач має нести відповідальність, яка полягає у стягненні з нього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Вважає, що відповідно до ст. 196 СК України, відповідач за період з 01.10.2012 року по 31.10.2013 року зобов'язаний сплатити їй неустойку в сумі 15921,00 грн. Просить, посилаючись на ст. 196 СК України, позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, обґрунтовуючи заперечення тим, що він працює неофіційно, проживає зараз в м. Севастополь, має нову сім'ю, але будь яких інших утриманців, крім доньки не має. Аліменти оплачує по мірі можливості, оскільки йому затримують виплату заробітної плати. Просив в задоволенні позову відмовити. Представник третій особи ВДВС Джанкойського МРУЮ в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив. Матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Рішенням Джанкойського міськрайонного суду АР Крим від 14.03.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 26.03.2013 року. (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Джанкойського міськрайонного управління юстиції АР Крим від 01.02.2006 року [PERSON] народилася [INFO] року. Батьками останньої вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Довідкою КП «Варіант» від 05.11.2013 року підтверджено, що [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с.10). [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS]. Дана обставина підтверджена довідкою адресно-довідкового підрозділу Джанкойського ГРО від 20.11.2013 року (а.с.11). З пояснень відповідача встановлено, що останній фактично протягом чотирьох років проживає м. Севастополь. Згідно рішення Джанкойського міськрайонного суду АР Крим від 05.10.2012 року з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], починаючи з 17.09.2012 року та до повноліття дитини в розмірі 700 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно закону.(а.с.6-7). 08.02.2013 року згідно постанови відділу державної виконавчої служби Джанкойського міськрайонного управління юстиції АР Крим відкрите виконавче провадження. (а.с.24). Згідно довідки-розрахунку (а.с.9) заборгованість по виконавчому листу № 105/1259/12 від 12.02.2013 року станом на 01.11.2013 року складає 7670,54 грн. Квитанціями від 16.03.2013 року, 18.03.2013 року, 04.09.2013 року, 16.11.2013 року, 26.12.2013 року, підтверджено сплату відповідачем аліментів на загальну суму 875 грн. Спір між сторонами виник з приводу несвоєчасної та неповної сплати присуджених з відповідача аліментів на користь позивача на утримання їх спільної неповнолітньої дитини. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Сімейним кодексом України. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, письмові докази що наявні в матеріалах справи, вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON]. Шлюб між сторонами розірвано. [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] 08.02.2013 року відкрито виконавче провадження по стягненню з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], починаючи з 17.09.2012 року та до повноліття дитини в розмірі 700 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно закону. З досліджених у судовому засіданні наданих відповідачем квитанцій від 16.03.2013 року, 18.03.2013 року, 04.09.2013 року судом встановлено, що станом на 01.11.2013 року заборгованість за даним виконавчим провадження складає 7320,46 грн. Суд не бере до уваги надані відповідачем квитанції від 16.11.2013 року та від 26.12.2013 року оскільки вони не стосуються спірного періоду. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Виходячи із принципу змагальності сторін, суд вважає, що обов'язок доказування поважності причин не сплати аліментів має бути покладено на відповідача, враховуючи що він заперечує проти позову. У судовому засіданні відповідача зазначив, що заборгованість виникли у зв'язку з тим, що він офіційно не працює, не має постійного доходу. Аліменти сплачує по мірі можливості, оскільки невчасно отримує заробітну плату. Крім того, зараз він проживає в м. Севастополь, несе витрати з найму житла, має іншу сім'ю. Суд не приймає дані доводи як докази поважності несвоєчасної сплати аліментів. Інших належним та допустимих доказів відсутності вини відповідача в несплаті аліментів суду не надано. Таким чином суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення неустойки (пені) є обґрунтовані. Проте суд не погоджується з розрахунком суми неустойки (пені) розрахованим позивачем. Згідно з положенням Сімейного кодексу України аліменти призначається та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. У зв'язку з цим, сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у побідних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. В постанові від 11.09.2013 у справі № 6-81цс13 Верховний Суд України дійшов такого правового висновку, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів: зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісячно, то при розгляді спорів про стягнення несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язання мало бути виконано, та з урахування встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачка просить стягнути неустойку (пеню) за період з 01.10.2012 року по 31.10.2013 року. Таким чином суд перевіряє правильність нарахування неустойки (пені) за визначений позивачкою період. Судом встановлено, що 12.02.2013 року Джанкойським міськрайонним судом АР Крим виданий виконавчий лист про стягнення з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], починаючи з 17.09.2012 року та до повноліття дитини в розмірі 700 грн. щомісячно. Даний виконавчий лист пред'явлено до виконання 08.02.2013 року. В ч. 1 ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувану у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. З наведеного вбачається, що після 10 числа наступного за звітним місяця починається прострочення сплати періодичних платежів, у даному випадку аліментів, і на суму заборгованості може нараховуватися пеня. Оскільки виконавчий лист був пред'явлено 09.02.2013 року, то нарахування неустойки (пені) має бути з 10 числа наступного місяця, тобто з 10.03.2013 року. З довідки розрахунку наданого державним виконавцем вбачається, що станом на 10.03.2013 року відповідач має заборгованість 2920,46 грн. (670,46+450+400+700+700). Кількість днів прострочення сплати аліментів за період з 10.03.2013 по 31.10.2013 року складає 236 дн. Таким чином сума пені з 10.03.2013 року складає (2920,46 грн. х 1% х 236 дн. = 6892,28 грн.). З квитанцій наданих відповідачем встановлено, що 16.03.2013 року та 18.03.2013 року відповідачем було сплачено 275 грн. Дана сума не була врахована державним виконавцем при виготовленні довідки-розрахунку. З 10.04.2013 року по 31.10.2013 року відповідач має заборгованість 275,00 грн. (700-275-150) (275,00 грн. х 1% х 205 дн. = 563,75 грн.). З 10.05.2013 року по 31.10.2013 року відповідач має заборгованість 500 грн. (500 грн. х 1% х 175 дн. = 875 грн.). З 10.06.2013 року по 31.10.2013 року відповідач має заборгованість 400 грн. (400 грн. х 1% х 144 дн. = 576,00 грн.). З 10.07.2013 року по 31.10.2013 року відповідач має заборгованість 700 грн. (700 грн. х 1% х 114 дн. = 798 грн.). З 10.08.2013 року по 31.10.2013 року відповідач має заборгованість 500 грн. (500 грн. х 1% х 83 дн. = 415 грн.). З квитанції наданої державним виконавцем вбачається, що відповідачем 04.09.2013 року було сплачено 200 грн. аліментів, які не були враховані державним виконавцем при виготовленні довідки-розрахунку. Таким чином, з 10.09.2013 року по 31.10.2013 року, відповідач має заборгованість 500 грн. (500 грн. х 1% х 52 дн. = 260 грн.). З 10.10.2013 року по 31.10.2013 року відповідач має заборгованість 700 грн. (700 грн. х 1% х 22 дн. = 154 грн.). Отже загальна сума неустойки (пені) за даним виконавчим листом складає 10534,03 грн. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 постанови від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляд справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявністю вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахування матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Судом встановлено, що рішення Джанкойського міськрайонного суду АР Крим від 05.10.2012 року по справі № 105/1259/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини набрало законної сили 23.10.2012 року, проте виконавчий лист був отримано позивачем та пред'явлено до виконання лише 12.02.2013 року, майже через 3,5 місяця. З довідки-розрахунку вбачається, що не глядячи на цю обставину відповідач здійснював оплату аліментів. Суд враховує дані обставини та вважає, що розмір неустойки виходячи з принципу справедливості та розумності підлягає зменшенню. З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню частково у сумі 7320 грн., що відповідає сумі основного боргу за період з 01.10.2012 року по 31.10.2013 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 105,46 грн. На підставі ст. 196 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial