Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Позивачка звернулась в суд в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивовано тим, що її підопічний є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO] та якій на праві власності належав житловий будинок на [ADDRESS]. У встановлений законом термін вона від імені свого чоловіка подала заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини, в результаті чого була відкрита спадкова справа, однак нотаріус відмовився видати свідоцтво про право на спадщину, мотивуючи це відсутністю документів на вищевказаний будинок. Посилаючись на наведене, просила визнати за її підопічним [PERSON] право власності на спадкове майно, тобто на спірний будинок. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання 05 травня 2015 року не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується його підписом на повідомленні про розгляд справи (а.с.52). Причини неявки суд не повідомив. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу визнання права власності на спадкове майно. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] померла [INFO] (а.с.2), після смерті якої відкрилася спадщина, що складається із будинку по [ADDRESS], право власності на який зареєстровано за спадкодавцем, що підтверджується довідкою з Івано-Франківського ОБТІ від 08.04.2015 року №253/01-21. Правовстановлюючі документи на вказаний будинок відсутні. За життя [PERSON] заповіла все своє майно в рівних частках своїм синам [PERSON] та відповідачу [PERSON], про що свідчить заповіт (а.с.34). Однак даний заповіт було скасовано заповідачем [PERSON] по її заяві № 48748129 від 19.01.2010 року (а.с.30 зв.). Інших заповітів спадкодавцем [PERSON] не складалося. Отже, за відсутності заповіту спадкоємцями спадкодавця, в даному випадку по закону, є два сини померлої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] (а.с.26 зв., 38). У встановленому законом порядку опікуном над недієздатним [PERSON] було призначено його дружину [PERSON] (а.с.28), яка і звернулась до суду із позовом в інтересах свого чоловіка про визнання права власності на спадкове майно. [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], та відповідач [PERSON] прийняли спадщину, подавши відповідні заяви у встановлений законом строк до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори (а.с.25, 36), де було відкрито спадкову справу (а.с.25-45). Свідоцтво про праву на спадщину спадкоємцям видано не було. Інших спадкоємців не має. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Згідно ст.34 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року (з наступними змінами та доповненнями), нотаріуси, зокрема, вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину. Статтею 48, частиною 2 вказаного Закону визначено, що на підтвердження права на спадщину, права власності, посвідчення фактів, що громадянин є живим, про перебування його у певному місці, про прийняття на збереження документів видаються відповідні свідоцтва. Стаття 49 названого Закону регламентує відмову у вчиненні нотаріальних дій, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; 9) в інших випадках, передбачених цим Законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спащину за законом, що підтверджується офіційним листом-відмовою від 10.06.2014 року № 1875/02-14/1 (а.с.43). Вказаної відмови нотаріуса не було при розгляді справи судом справи за позовом [PERSON] в інтересах [PERSON] до Івано-Франківської міської ради, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, рішення по якій набрало законної сили 05.06.2014 року. Позивачка просить визнати право власності на спадкове майно спадкоємцями якого є два брата - позивач та відповідач. Суд на підставі ст.ст.10,11,27,60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір. Оскільки в процесі розгляду справи судом встановлено, що відповідно до закону спадкоємцями померлої [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], то право власності спірного житлового будинку, що знаходиться на [ADDRESS] належить в рівних долях, а саме 1/2 частка належить [PERSON] та 1/2 частки належить [PERSON]. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 328, 392, 1217, 1216, 1218, 1225 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial