Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила позов до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивачка пебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17.07.2004 року. Від даного шлюбу народилася одна дитина - дочка [PERSON] [INFO]. 13.02.2007 року шлюб було розірвано. Дитина проживає біля позивачки і на повному її утриманні. 29.04.2011 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно. Оскільки витрати на утримання дитини зростають, стягувана сума є занадто малою, то позивачка просить збільшити розмір аліметів, та стягувати з відповідача по 1500 грн. щомісячно. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, але направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтриму повнісюі просить щомісячно стягувати на утримання дитини по 1500 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, про що свідчить розписка, а тому на підставі ст. 169 ч.4 ЦПК України справа підлягає розгляду на основі наявних доказів, з постановленням заочного рішення. За приписами ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, особа на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору і зобовязана належно довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст.10, 11, 57-61); про задоволення позову рішення може бути прийняте за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 212-215). Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ст.6) встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивачки [PERSON], виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою склалися сімейні правовідносини щодо утримання дитини, які врегульовані Сімейним кодексом України. Згідно з вимогами ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України, а саме в ч. 1 ст. 182, також визначено, які обставини враховуються судом при визначенні розміру аліментів, серед яких: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового слідства встановлено, що позивачка пебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 17.07.2004 року. Від даного шлюбу народилася одна дитина - дочка [PERSON] [INFO]. 13.02.2007 року шлюб було розірвано. Дитина проживає біля позивачки і на повному її утриманні. 29.04.2011 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно. Оскільки витрати на утримання дитини зростають, стягувана сума є занадто малою, то позивачка просить збільшити розмір аліметів, та стягувати з відповідача по 1500 грн. щомісячно. . Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд приходить до переконання, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання дитини в розмірі по 1000 грн. на дитину, щомісячно з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати в справі, а саме суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп., відповідно до розміру заявлених позовних вимог, який підлягають покладенню на відповідача, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, - слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави. При цьому розмір судового збору визначений судом на підставі Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд зобовязаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial