Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] подала до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить винести рішення про розірвання шлюбу між нею [PERSON], [INFO] та відповідачем [PERSON], [INFO], який вони зареєстрували 23 вересня 1978 року у виконавчому комітеті Лівинецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області за актовим записом №11. Судові витрати просить залишити за позивачкою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася та подала до суду заяву у якій просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та дає згоду на заочний розгляд справи. Враховуючи згоду позивачки на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних в справі доказів. Судом досліджені наступні докази: свідоцтво про шлюб [PERSON] та [PERSON] видане 06 квітня 2009 року на бланку серії [NUMBER], довідки видані Оселівською сільською радою Кельменецького району Чернівецької області №1006, №1007 від 07 листопада 2013 року, письмова пропозиція [PERSON] від 01 листопада 2013 року, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 6010001030318, довідка видана Оселівською сільською радою Кельменецького району Чернівецької області №1116 від 16 грудня 2013 року, довідка видана Лівинецькою сільською радою Кельменецького району Чернівецької області №322 від 16 грудня 2013 року. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 23 вересня 1978 року у виконкомі Лівинецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, про що зроблено відповідний актовий запис за №11. Сторони спільно не проживають та не підтримують подружні відносини, шлюб носить формальний характер. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. В порушення ст.60 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував можливість примирення. Крім того відповідач не надав суду доказів, що між ним та позивачкою дійсно існують сімейні відносини як між подружжям. Враховуючи наведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved