Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що з червня 2011 року вона проживала з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Сторони мають двох спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Наразі фактичні шлюбні відносини припинено, сторони не проживають разом з травня 2020 року. Діти знаходяться на її утриманні. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Вважає, що відповідач за станом здоров`я та матеріальним становищем має можливість сплачувати аліменти на дружину, у якої проживає дитина. У зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст. 84 Сімейного кодексу України, просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень, але не менше одного прожиткового мінімуму на працездатну особу, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Ухвалою суду від 10.08.2020 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 03.09.2020. 03.09.2020 у зв`язку з неявкою сторін розгляд справи відкладено на 30.09.2020. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, де також не заперечує проти заочного розгляду справи. Від відповідача відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. За таких обставин, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи за відсутності учасників справи та ухвалити заочне рішення на підставі доказів, які є в матеріалах справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка з відповідачем знаходились у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частина 4 статті 84 Сімейного кодексу України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз даних положень сімейного законодавства дає підстави суду вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою. У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе. За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи з 07.07.2020 та до досягнення сином [PERSON] трьох років. Суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі, оскільки є працездатним, відомостей щодо його незадовільного стану здоров`я, наявності на утриманні інших непрацездатних осіб у суду не має. Такий розмір аліментів є розумним і необхідним для забезпечення мінімальних потреб, необхідних для матері дитини, з якою проживає дитина, в період догляду за дитиною до трьохрічного віку. Крім того, в силу вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 840 гривень 80 копійок, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову до суду про стягнення аліментів. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial