Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання частково недійсними рішення та державного акта на землю та визнання права власності на земельну ділянку до відповідачів [PERSON], Берегометської селищної ради, де третьою особою без самостійних вимог є відділ Держземагенства у Вижницькому районі. В позові зазначає, що 06.10.2007 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, за період якого згідно договору купівлі-продажу від 03.05.2008 року [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] та 18 травня 2008 року зареєстрував за собою право власності у Вижницькому РБТІ. 09 вересня 2009 року [PERSON], Берегометською селищною радою, Вижницького району Чернівецької області, був виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1500 га цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], тобто для обслуговування придбаного 03.05.2008 року житлового будинку. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 14 жовтня 2013 року шлюб між ними розірвано. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 27 січня 2014 року поділено нажите ними в шлюбі рухоме та нерухоме майно, згідно якого їй виділено 52/100 ідеальних часток житлового будинку та господарських будівель, що розташовані в [ADDRESS], а саме: в житловому будинку літ. «А» грн., 1/2 колодязя літ. «К» вартістю 869,00 грн., 1/2 огорожі - 31678,00 грн., сарай літ. Б вартістю 917,00 грн., всього на загальну суму 46699,00 грн., та визнано за нею право власності на дані об'єкти нерухомого майна. 02.04.2014 року вона зареєструвала за собою право власності на 52/100 часток в житловому будинку «А», з господарськими будівлями та спорудами, в [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно витягу №02/479 від 06.05.2014 року з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,1500 га по [ADDRESS], цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд становить 122204,11 грн., а вартість 52/100 часток даної земельної ділянки становить - 63546,14 грн. У зв'язку із виникненням у неї права власності на 52/100 часток житлового будинку, також набула право власності на відповідну частку земельної ділянки, що становить 0,078 га. Просить визнати частково недійсним рішення 18 сесії 5 скликання Берегометської селищної ради про надання безоплатно у приватну власність земельної ділянки [PERSON] №234 від 25 грудня 2008 року, визнати частково недійсним, в частині 52/100 часток, державний акт Серія ЯД №119793 від 09 вересня 2009 року, який виданий Берегометською селищною радою [PERSON] про право власності на земельну ділянку площею 0,1500 га, яка розташована в [ADDRESS], цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, визнати за нею - [PERSON] право власності на 52/100 часток із земельної ділянки площею 0,1500 га, що становить 0,078 га, яка знаходиться по [ADDRESS] цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному об'ємі, дала пояснення аналогічні викладеним в позові, просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позові, просив їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав заяву про відкладення розгляду справи, оскільки перебуває за межами України. До початку розгляду справи від представника відповідача Берегометської селищної ради надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному об'ємі та просять справу розглядати без участі представника селищної ради. До початку розгляду справи від третьої особи відділу Держземагенства у Вижницькому районі Чернівецької області надійшла заява про розгляд справи у відсутності їхнього представника, також зазначили, що виділити ділянку для обслуговування житлового будинку буде можливим після отримання окремої юридичної адреси житлового будинку, в даному випадку за [PERSON] потрібно визнати право спільної сумісної власності на земельну ділянку згідно із ст.89 Земельного кодексу України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 06.10.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Вижницького районного суду від 14.10.2013 року розірвано, що підтверджується копією рішення. Згідно договору купівлі -продажу серія ВКІ №138334 укладеного 03.05.2008 року відповідач [PERSON] купив житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований в [ADDRESS] Чернівецької області. На земельній ділянці розташований житловий будинок, дерев'яний, зазначений в плані літ.А, загальною площею 50,20 кв.м., в тому числі житловою площею 35,60 кв.м., з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами: сараї дерево літ.Б, Г, сарай дошка літ.В, колодязь бут. Літ. К, огорожа штахетник №1. Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 27.01.2014 року поділено та виділено у власність [PERSON] 52/100 ідеальних часток житлового будинку та господарських будівель, що розташовані в [ADDRESS], а саме: в житловому будинку літ. «А» житлову кімнату пл..13,5 кв.м, вартістю 6358,00, кухня пл..14,3 кв.м, вартістю 6877,00 грн., 1/2 колодязя літ.К - 869,00 грн., 1/2 огорожі - 31678,00 грн., сарай літ.Б вартістю 917,00 грн., всього на загальну суму 46699,00 грн., визнавши за нею право власності. З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серія А №233924 від 02.04.2014 року вбачається, що за [PERSON] зареєстровано право власності на 52/100 часток житлового будинку «А» з господарськими будівлями та спорудами: сарай «Б», колодязь «К», огорожа №1, що розташовані в [ADDRESS]. Згідно державного акту Серія ЯД №119793 виданого 09.09.2009 року Берегометською селищною радою, на підставі рішення 18 сесії 5 скликання Берегометської селищної ради від 25.12.2008 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1500 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 7320555300:01:003:1141, яка розташована в [ADDRESS] цільове призначення якої - 1.8 - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. З [PERSON] технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки №02/479 від 06.05.2014 року вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1500, яка розташована в [ADDRESS] Чернівецької області, що належить [PERSON] становить 122204,11 грн. Відповідно до ст.60 СК України (в редакції від 24.04.2008 року) вбачається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ , набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.57 СК України (в редакції від 24.04.2008 року) вбачається, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно п. 18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, яка є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК. Суд також враховує, що згідно п.5 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ і організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України, однак ч. 1 ст. 57 СК України доповнено пунктом 5 згідно із Законом № 4766-VI від 17 травня 2012 року, тобто після набуття права власності на спірне майно, а тому зазначена стаття на спірні правовідносини не поширюється. Згідно ст.70 СК України, у разі поділу майна,що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах встановлених для попереднього землевласника. Відповідно до ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. За обставинами даного спору встановлено, що сторони набули право спільної сумісної власності на житловий будинок розташований в [ADDRESS] то до позивачки [PERSON] переходить право власності на земельну ділянку площею 0,078 га, в межах згідно з планом, цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в [ADDRESS] Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В числі передбачених способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Таким чином, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги [PERSON] щодо визнання частково недійсним рішення 18 сесії 5 скликання Берегометської селищної ради про надання безоплатно у приватну власність земельної ділянки [PERSON] №234 від 25 грудня 2008 року, визнання частково недійсним державного акту серії ЯД №119793 від 09 вересня 2009 року виданого на ім'я [PERSON] та визнання права власності на земельну ділянку площею 0,078 га, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному об'ємі. Також, з відповідача Берегометської селищної ради необхідно стягнути на користь [PERSON] судовий збір в сумі 243,60 грн., з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] судовий збір в сумі 635,46 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved