Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезгаданим позовом. У позові вказує, що [INFO] народився син сторін - [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Після припинення фактичних шлюбних відносин сторін, син проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на сина не надає. Крім того, позивачка вказує, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчанням та підготовки до самостійного життя, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. На підставі викладеного позивачка вважає, що в інтересах дитини слід позбавити відповідача батьківських прав, та стягнути на її користь на уримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісяця, і до повноліття дитини, про що і просить суд. У судовому засіданні представник позивача наполягла на позові за вищевказаними підставами. Представник органу опіки та піклування і прокурор заявлений позов щодо позбавлення батьківських прав також підтримали, а відповідач в судове засідання не явився. В силу вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалив слухати справу заочно. Вивчивши і оцінивши в сукупності всі досліджені в судовому засіданні докази, вислухавши пояснення, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач та відповідач по справі мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. За поясненнями позивача за позовом, на які не надав заперечень відповідач, дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Вказане також підтверджується і довідкою з місця проживання позивача. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини є обґрунтованими та законними, натомість, при визначені розміру аліментів суд враховує матеріальне становище, стан здоров'я сторін та їх дитини, проте вважає за необхідне позов в названій частині задовольнити частково, зважаючи на рівний обов'язок батьків щодо їх участі в утриманні дитини та на встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2014 рік» розмір прожиткового мінімуму на дітей. Крім того, згідно вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зауважила на ті обставини, що після розірвання стосунків сторін дитина залишилась мешкати з позивачкою, а відповідач покинув взагалі не турбується про дитину, аліментів не сплачує, коштів на утримання не надає, участь у вихованні дитини не бере. І у суду немає підстав не довіряти таким поясненням позивачки, оскільки вони узгоджуються із наданими нею письмовими доказами - характеристикою [PERSON] та довідкою з місця його навчання, довідкою Запорізької дитячої залізниці, листом КУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2». Крім того, відповідно до висновку органу опіки та піклування батько дитини самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню малолітнього сина [PERSON]. Отже, судом встановлено, що відповідач по справі протягом тривалого часу не займається вихованням та матеріальним утриманням своєї неповнолітньої доньки, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не проявляє до дитини батьківської уваги та турботи. Відповідач ж суду не надав доказів, які свідчили про те, що він був позбавлений можливості виконувати обов'язки по вихованню дитини. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав є повністю обґрунтованими та законними. На підставі викладеного,

Outcome: partial