Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідачки, [PERSON], при цьому наполягала на визнанні дійсним договір купівлі-продажу магазину [ADDRESS] укладеного між ними, [PERSON] та [PERSON] та на визнанні за нею, [PERSON] право приватної власності на вищезазначений магазин, загальною площею 31,4 кв.м. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій на позові наполягала у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність та в якій позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що магазин [ADDRESS] належав батькові відповідачки [PERSON], який помер [INFO], на підставі рішення Котовського міськрайонного суду від 07 лютого 2011 року. [PERSON] помер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про смерть серіх [NUMBER] від 16.03.2015 року. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначений магазин, який розташований на земельній ділянці площею 50 кв.м., що складається з торгівельного залу, загальною площею 18,1 кв.м, складських приміщень, загальною площею 9,9 кв.м та 3,4 кв.м [PERSON] заповіт не складав, тому успадкування спадщини, яка відкрилась після його смерті, має здійснюватись за законом. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, [PERSON], є відповідачка, [PERSON], яка є його донькою. Але свідоцтво про право власності на спадщину не отримувала, у зв'язку з юридичною необізнаністю та відсутністю грошових коштів для оформлення спадщини. Інших спадкоємців ні за заповітом, ні за законом немає. Це надає позивачці право вимагати, а суду визнати за нею право приватної власності на майно померлого [PERSON], як за спадкоємицею першої черги за законом у розумінні положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки, позивачка прийняла спадщину та за цей період не відмовлялася від її прийняття, але з зазначених вище підстав позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину. Крім того, 15 березня 2016 року між сторонами по справі було укладено договір купівлі-продажу на вищезазначений магазин, у підтвердження даного правочину [PERSON] було власноруч написано розписку про тримання від позивачки грошових коштів за проданий нею магазину у розмірі 1000 доларів США. Однак, нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу вказаного магазину, позивачка позбавлена можливості, оскільки померлий [PERSON] не встиг належним чинном оформити документи на будівлю магазину. Зазначені підстави і змусили позивачку звернутися до суду, надавши відповідні докази по справі. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним.

Outcome: approved