Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним. 22.04.2013 р. помер [PERSON], з яким [PERSON] (далі Позивач) була в родинних стосунках, а саме позивачки батько, про що 26.04.2013 р. в книзі реєстрації актів про смерть було зроблено відповідний актовий запис №520 у Калінінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області України, та видано свідоцтво про смерть серія І-НО №696675 від 26.04.2013 р. Фактом того що [PERSON] є батьком позивача підтверджується свідоцтвом про народження серії VІІІ-НО №469054 від 25.10.1992 року. Спадщина померлого [PERSON] складається із рухомого майна, а саме з транспортного засобу марки CHEVROLET модель LACETTI NF196, тип легковий сєдан, номер шасі № KL1NF1961BK128207, обєм двигуна 1598, колір сірий, реєстраційний номерний знак [NUMBER], рік випуску 2011, який належав йому на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу САЕ 738156 від 10 червня 2011 р. Цивільним законодавством України передбачено спадкування, а саме відповідно до ст. 1216 ЦК України, права та обовязки фізичної особи, яка померла (спадкодавець), переходять до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення за заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені законодавством України. Померлим [PERSON] заповіт складено не було. Таким чином, право на спадкування мають спадкоємці за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Враховуючи те, що із спадкоємців першої черги, залишилася тільки єдина донька, а саме [PERSON], то їй належить право на спадкування за законом, як єдиному спадкоємцю першої черги. На підставі п. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, вона не заявила про відмову від неї. В свою чергу, ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Крім того, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (п. 5 ст. 1268 ЦК України). [PERSON], не заявляла відмови від спадщини, крім того, позивач постійно проживав із померлим [PERSON]. Таким чином, враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 1268 ЦК України, вважається, що, [PERSON] прийняла спадщину. Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи те, що до складу спадщини входить рухоме та нерухоме майно, виконуючи свій обовязок визначений ст. 1297 ЦК України, відповідно до якої, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є рухоме та нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, у звязку з тим, що [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем, і на час відкриття спадщини фактично прийняла її, то в даному випадку необхідно встановити факт прийняття спадщини. Однак,

Outcome: approved