Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивачка вказує на те, що 02 вересня 2006 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON], який було розірвано рішенням Любарського районного суду від 18.06.2015 року. В період спільного проживання у них [INFO] народився син - [PERSON], який на даний час проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Обставини в сім'ї склались таким чином, що батько дитини проживає окремо від сім'ї і не надає матеріальної допомоги на її утримання хоча зобов'язаний це робити та має таку можливість. Саме тому позивачка змушена звернутися до суду з проханням ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO]. Позивачка також просила суд стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Позивачка у судове засідання не з'явилася, однак надала заяву у якій зазначила, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному об'ємі та просить слухати справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, однак подав заяву у якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає частково з мотивів викладених у відзиві на позов. У відзиві на позов він зазначив, що заявлені позовні вимоги визнає частково, вказавши, що згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1100 грн., оскільки він надавав і надає матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку, а також перебуває у фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою з якою мають малолітню дитину, а тому аліменти в більшому розмірі сплачувати не має можливості. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний згідно рішення Любарського районного суду Житомирської області від 18.06.2015 року. В період перебування у шлюбі у них народився син - [PERSON], [INFO], батьками якого у свідоцтві про народження серії [NUMBER] записані [PERSON] та [PERSON]. Довідка №211 від 14.08.2018 року, видана Горопаївським старостинським округом Любарської селищної ради вказує на те, що дитина [PERSON], [INFO] проживає разом із матір'ю [PERSON] в [ADDRESS]. Судом встановлено, що обставини в сім'ї склались таким чином, що сторони припинили шлюбні відносини і батько дитини проживає окремо. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Частина 3 ст.181 СК України вказує на те, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни у ч.2 ст.182 СК України та зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний розмір аліментів для дитини віком від 6 до 18 років станом на день розгляду справи становить у твердій грошовій сумі 972 грн. (1944 грн. : 2 = 972 грн.). Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, приймаючи рівність прав та обов'язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, а також, враховуючи матеріальний стан відповідача, який має мінливий, нестабільний заробіток, має малолітню дитину від іншого шлюбу, що підтверджується матеріалами справи, у зв'язку з чим не має можливості сплачувати аліменти у розмірі в якому просить позивачка, а відтак суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, то з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial