Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що вона та відповідач 18 липня 2008 року зареєстрували шлюб, від якого мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . 05 вересня 2011 року за рішенням Деснянського районного суду міста Києва шлюб було розірвано, дитина проживає з позивачкою. З моменту розлучення відповідач не бере участі у вихованні їхньої дитини та ухиляється від виконання обов`язку щодо утримання дитини. Всі встановлені в законодавстві обов`язки з виховання дітей на даний час виконується позивачкою одноосібно. Крім того, дитина має художній талант та артистичні здібності. З метою розвитку зазначених здібностей дитина пройшла відбір та навчається у Київській дитячій школі мистецтв № 3 на відділенні живопису (щомісячна плата становить 520 грн.) та на відділенні театральної майстерності (щомісячна плата становить 520 грн.). Також дитина додатково відвідує курси з вивчення англійської мови (щомісячна плата становить 1925 грн.). Відповідач інших осіб на утриманні немає, працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, стан здоров`я дозволяє працювати, тому може сплачувати такий розмір аліментів. Позивачка просить суд стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивачка просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати, пов`язані з розвитком здібностей неповнолітньої дочки у розмірі 50 відсотків від коштів, витрачених на відвідування донькою гуртків, секцій та курсів тощо, спрямованих на розвиток її особистості, щомісячно, починаючи з 01 лютого 2021 року. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 08.02.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 10.03.2021. У судове засідання 10.03.2021 позивачка з`явилась, відповідач не з`явився. Судом відкладено розгляд справи для повторного виклику відповідача на 22.04.2021. 20 квітня 2021 року на адресу суду надійшла заява від позивачки про зміну предмету позову, згідно з якою позивачка просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, щомісячно, починаючи з 01 лютого 2021 року і до повноліття дитини. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.04.2021 відмовлено у прийнятті заяви [PERSON] про зміну предмету позову від 20 квітня 2021 року. 22.04.2021 у судове засідання з`явилася позивачка, яка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач до суду повторно не з`явився, від нього до суду не надійшло відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу його зареєстрованого місця проживання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Відповідно до частини першої стаття 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З огляду на вказані обставини та приписи процесуального закону, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, який повідомлений належним чином та не повідомив суду причини своєї неявки. Заслухавши вступне слово сторони позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 18 липня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів громадського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 878. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої від 19.09.2008, серії [NUMBER] , в якому батьком вказано [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 23 серпня 2011 року у справі № 2-44468/2011 р., яке набрало законної сили 05 вересня 2011 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Дитина проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання. Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Такий же обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлений і в статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка у своїй позовній заяві просить присудити аліменти з 01 лютого 2021 року. Зважаючи на те, що відповідач є працездатним, відомостей про наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків до суду не надійшло, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка також просить суд стягнути з відповідача додаткові витрати, пов`язані з розвитком здібностей неповнолітньої дочки у розмірі 50 відсотків від коштів, витрачених на відвідування донькою гуртків, секцій та курсів тощо, спрямованих на розвиток її особистості, щомісячно, починаючи з 01 лютого 2021 року. Як зазначає позивачка у позовній заяві, дитина має художній талант та артистичні здібності. З метою розвитку зазначених здібностей дитина пройшла відбір та навчається у Київській дитячій школі мистецтв № 3 на відділенні живопису (щомісячна плата становить 520 грн.) та на відділенні театральної майстерності (щомісячна плата становить 520 грн.). Також дитина додатково відвідує курси з вивчення англійської мови (щомісячна плата становить 1925 грн.). На підтвердження понесених додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини) позивачка надала копії квитанцій про сплату за додаткове навчання з англійської мови з листопада 2020 року по січень 2021 року, копії квитанцій за додаткове навчання з живопису з вересня 2020 року по лютий 2021 року, копії квитанцій за додаткове навчання з театральної майстерності з вересня 2020 року по лютий 2021 року, а саме копії квитанції: від 13.11.2020 № 0.0.19032763221 на суму 1925,00 грн., від 11.12.2020 № 0.0.1937529219.1 на суму 1925,00 грн., 11.01.2021 № 0.0.1971283194.1 на суму 1925,00 грн, від 25.09.2020 № 23 на суму 520,00 грн., від 26.10.2020 № 253 на суму 520,00 грн., від 20.11.2020 № 0.0.1913918199.1 на суму 520,00 грн., від 11.12.2020 № 0.0.1937527559.1 на суму 520,00 грн, від 28.01.2021 № 9 на суму 1040,00 грн., від 16.09.2020 № 157 на суму 520,00 грн., від 26.10.2020 № 254 на суму 520,00 грн., від 13.11.2020 № 0.0.1903292916.1 на суму 520,00 грн., від 11.12.2020 № 0.0.1937526839.1 на суму 520,00 грн., 19.01.2021 № 90 на суму 520,00 грн., від 28.01.2021 № 11 на суму 520,00 грн., всього на загальну суму 12 015,00 грн. Відповідно до положень частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно з частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як зазначається у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 № 201/15248/16-ц (61-4862св18) дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов. Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 127/16614/15-ц (провадження № 61-2371св18), вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дає змогу забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що позивачка підтвердила належними та допустимими доказами понесення додаткових витрат на дитину на загальну суму 12 015,00 грн., що викликані такими особливими обставинами як розвиток здібностей дитини, оскільки дитина навчається у Київській дитячій школі мистецтв № 3 та відвідує курси з вивчення англійської мови. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що половину із понесених додаткових витрат має бути відшкодовано відповідачем позивачу, що становить 6007,50 грн. При цьому, позовні вимоги про стягнення таких додаткових витрат на майбутнє (фінансування наперед) не можуть бути задоволені, оскільки позивач не надала доказів укладення договорів, які б підтверджували існування у неї зобов`язань у майбутньому щодо оплати таких додаткових витрат, а не за фактом навчання дитини. За приписами статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого позивачка була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial