Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить поділити майно, що є їхньою з відповідачем спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по вул. Шевченко, № 79 в с. Троїцьке Біляївського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 1998 року по 2017 рік. Під час шлюбу вони придбали житловий будинок з надвірними спорудами, розташований вул. Шевченко, № 79 в с. Троїцьке Біляївського району Одеської області, право власності на який було зареєстровано на імя відповідача. Вказує, що зазначене нерухоме майно є їхньою з відповідачем спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу, у звязку з чим вона звернулась з даним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не зявилась, але подала до суду заяву, в якій вказала, що на задоволенні позовних вимог наполягає та просить справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та просить справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 06 червня 1998 року виконавчим комітетом Троїцької сільської ради Біляївського району Одеської області між сторонами був зареєстрований шлюб, актовий запис № 7 (а.с.8). Подружнє життя сторін не склалося і заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 13 вересня 2017 року шлюб між ними було розірвано (а.с.19). За час спільного проживання сторони придбали у власність житловий будинок з надвірними спорудами: підвалом, літньою кухнею, гаражем, душем, туалетом, цистерною та огорожею, розташований вул. Шевченко, № 79 в с. Троїцьке Біляївського району Одеської області. Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1-1571, та Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 25 вересня 2017 року, власником вказаного житлового будинку, є відповідач [PERSON] (а.с.26, 20-21). Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Субєктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що уразі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Під час розгляду справи встановлено, що сторонами, як подружжям, за час шлюбу, за відплатною цивільно-правовою угодою купівлі-продажу, набуто у власність житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований по вул. Шевченко, № 79 в с. Троїцьке Біляївського району Одеської області, який відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя, а тому позивачка має право на ? частину вказаного житлового будинку. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved