Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Кролевецького районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 24 листопада 2007 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З червня 2016 року вони з відповідачем припинили спільне проживання та ведення спільного господарства, сімейного бюджету не ведуть, спільний побут їх не повязує. Вона разом з дітьми проживає в м.Київ, діти перебувають на її утриманні. Відповідач [PERSON] належної участі у матеріальному утриманні дітей не приймає, інколи надавав кошти на утримання дітей, визначаючи їх розмір і періодичність на свій розсуд. На її неодноразові звернення з питання утримання дітей відповідач не реагує. Відповідач працездатного віку, як їй відомо, працює за кордоном та отримує значний дохід, має добрий стан здоровя, стягнень по виконавчим листам не має. На даний час вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за молодшим сином. Вона самостійно несе витрати, повязані з утриманням та матеріальним забезпеченням дітей, тому вона бажає, щоб відповідач сплачував аліменти на дітей за рішенням суду. Просить суд стягнути аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала повністю (а.с. 16). Згідно ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивачки суд вирішив можливим розглянути справу у її відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.13), до суду не зявився. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до положення ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Вивчивши та дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2007 року (а.с.8). Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-БП № 064718, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції Сумської області (а.с.7) та свідоцтвом про народження серія І-БК № 414704, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, відповідно (а.с.6). Діти зареєстровані разом з позивачкою за адресою м.Кролевець, провул. Цимбала, буд. № 8а (а.с. 9), за змістом позову позивачка з дітьми проживають окремо від відповідача, діти перебувають на її утриманні. Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання дітей. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За заявленими вимогами позивачка просить стягувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі 2500 грн. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ст.ст.11, 60 ЦК України, суд позбавлений можливості самостійно витребовувати докази. Позивачка не надала доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про те, що відповідач працює за кордоном та отримує значний дохід, а також те, що розмір аліментів на утримання дітей повинен становити 2500 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним, за змістом позову стягнень по виконавчим листам не має, повинен влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати своїх дітей. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180, 182, 184 Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання двох дітей, у твердій грошовій сумі, розмір яких суд визначає 1676 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, до досягнення старшою дитиною повноліття. Суд визначив розмір аліментів в твердій грошовій сумі 1676 грн. щомісячно, що не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, для кожної дитини, а саме, 930 грн. - для дитини віком від 6 до 18 років, 746 грн. - для дитини віком до 6 років. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за їх безпідставністю. Суд вважає, що позивачка не позбавлена можливості за погодженням з відповідачем, чи шляхом звернення до суду ставити питання про зміну розміру аліментів згідно ч. 1 ст. 192 СК України, а також щодо участі відповідача у додаткових витратах на дітей, що викликані особливими обставинами (хвороба дитини тощо) згідно ст.185 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. Відповідно до ст. ст. 180, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial