Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], 2016 року народження, в розмірі 1300,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трьохрічного віку. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, в якому [INFO] в них народилась дочка [PERSON]. Відповідач не вважає своїм обов'язком утримувати свою доньку, хоча спроможний надавати допомогу на її утримання, так як є фізично здоровим, працездатним, інших дітей не має, аліментів нікому не сплачує. Сама вона не працює, так як здійснює догляд за дитиною, перебуває в скрутному матеріальному становищі, а тому потребує матеріальної допомоги, яку добровільно відповідач відмовляється надавати, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не з'явився, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12.07.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Дашавською селищною радою Стрийського району Львівської області, актовий запис №10 /а.с. 6/. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.08.2016 року, актовий запис № 7 /а.с. 9/. Донька [PERSON] зареєстрована та проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідками виконавчого комітету Загірненської сільської ради № 504 та № 509 від 18.07.2017 року /а.с. 11-12/. Поясненнями позивачки в судовому засіданні з'ясовано, що вона не працює, здійснює догляд за однорічною дитиною, яка перебуває на її утриманні, та отримує соціальну допомогу в розмірі 860 грн., а тому їй самостійно важко утримувати себе та дитину. Відповідач працює у Львові на будівництві, однак добровільно жодної матеріальної допомоги не надає. Оскільки відповідач має можливість утримувати її як дружину та свою дитину, так як є фізично здоровим і працездатним, тому вона бажає стягувати з нього аліменти на утримання малолітньої дитини та на своє утримання за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як роз'яснено в п. 17 постанови Пленум Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Доказів наявності у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, ним не надано, як і доказів того, що за станом свого здоров'я відповідач неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, і таких у судовому засіданні не здобуто. Відтак, враховуючи матеріальне становище як платника аліментів, так і матеріальне становище його малолітньої доньки [PERSON], на утримання якої підлягають стягненню аліменти, її стан здоров'я, а також враховуючи витрати, які необхідні для утримання та виховання дитини, зважаючи на необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, стан здоров'я платника аліментів та інші обставини, визначені ст. 182 СК України, що мають значення для справи, суд приходить до висновку, що з врахуванням обставин справи, фактичних доходів та можливостей відповідача, з нього на утримання доньки [PERSON], [INFO], підлягають стягненню аліменти в розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень щомісячно, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, потребам дитини і можливостям платника. Згідно зі ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно із ст. 77 Сімейного кодексу України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Стаття 79 Сімейного кодексу України визначає, що аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що малолітня дочка [PERSON] проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча є фізично здоровим, працездатним та як батько дитини повинен брати участь у її вихованні та утриманні, а також матеріально допомагати дружині. За таких обставин, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на одну особу, який з 01.05.2017 року становить 1624 грн., майновий стан сторін, те, що позивачка на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення трьох років та отримує соціальну допомогу в розмірі 860 грн., а з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на утримання їхньої доньки [PERSON] в розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень щомісячно, суд приходить до висновку, що позов у частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] слід задовольнити, тобто з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на її утримання в розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно до досягнення донькою [PERSON] трьохрічного віку, тобто до [INFO], оскільки такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для утримання позивачки.

Outcome: approved