Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, вказуючи на те, що вироком Тельманівського районного суду Донецької області від 27 вересня 2011 року громадянина [PERSON] [INFO] було засуджено за скоєння злочину передбаченого ч.1 ст. 185 ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України і призначено покарання з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України - три роки п'ять місяців позбавлення волі. Вироком встановлено, що 10 травня 2011 року близько 15 години 00 хвилин [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння знаходячись в будинку позивачки [ADDRESS], діючи умисно з корисливих намірів, шляхом вільного доступу, таємно викрав грошові кошти в розмірі 900 гривень 00 копійок, після чого з викраденим розпорядився на свій розсуд. Даними злочинними діями відповідача, позивачці було завдано майнову шкоду в розмірі 900 гривень 00 копійок, що підтверджується вироком. Також даним злочином їй було завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в 1500 гривень 00 копійок, у зв'язку з тим, що викрадені кошти були її єдиними заощадженнями, які вона накопичувала протягом декількох місяців, так як вона не працює та не має офіційного заробітку. Через вказані обставини вона була змушена позичати грошові кошти у друзів і знайомих, що принижувало її честь та гідність. Добровільно відшкодувати шкоду відповідач відмовляється і до теперішнього часу не відшкодував нічого. Тому позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить стягнути з [PERSON] [INFO], уродженця м. Єйськ Краснодарського краю Російської Федерації на її користь [PERSON] [INFO], завдану злочинними діями матеріальну шкоду в розмірі 900 гривень 00 копійок та моральну шкоду в розмірі 1500 гривень 00 копійок, а всього 2400 гривень 00 копійок. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, однак не повідомив суд про причину неявки. Відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляю заочне рішення ) . Відповідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними , суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних чи доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу за зазначеним позовом, в межах заявлених позовних вимог до зазначених в позові осіб і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно копії вироку Тельманівського районного суду Донецької області від 27 вересня 2011 року громадянина [PERSON] [INFO] було засуджено за скоєння злочину передбаченого ч.1 ст. 185 ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України і призначено покарання з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України - три роки п'ять місяців позбавлення волі. Вироком встановлено, що 10 травня 2011 року близько 15 години 00 хвилин [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння знаходячись в її будинку [ADDRESS], діючи умисно з корисливих намірів, шляхом вільного доступу, таємно викрав грошові кошти в розмірі 900 гривень 00 копійок, після чого з викраденим розпорядився на свій розсуд. У відповідності до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Судом встановлено, що відповідач 10 травня 2011 року близько 15 години 00 хвилин [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння знаходячись в будинку позивачки [ADDRESS], діючи умисно з корисливих намірів, шляхом вільного доступу, таємно викрав грошові кошти в розмірі 900 гривень 00 копійок, після чого з викраденим розпорядився на свій розсуд, за що у відношенні нього був винесений вирок Тельманівського районного суду Донецької області від 27 вересня 2011 року де громадянина [PERSON] [INFO] було засуджено за скоєння злочину передбаченого ч.1 ст. 185 ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України і призначено покарання з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України - три роки п'ять місяців позбавлення волі, а тому суд вважає що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивачки матеріальної шкоди у розмірі 900 гривень 00 копійок підлягають повному задоволенню, так як повністю підтверджуються доказами, які знаходяться в матеріалах справи. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд приходить до наступного. На підставі ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як зазначила позивачка, моральна шкода виразилася у тому, що внаслідок викрадення її коштів, відповідачем, які були її єдиними заощадженнями, вона вимушена була позичати грошові кошти у друзів і знайомих, що в свою чергу принижувало її честь та гідність. Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Судом встановлено, що вина відповідача знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду вимоги про відшкодування моральної шкоди позивачки підлягають частковому задоволенню. При цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також ст. 23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, а також те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування, тому суд вважає, що завдана моральна шкода підлягає відшкодуванню на користь позивача в розмірі 500 гривень 00 копійок. На підставі викладеного, ст.ст. 23, 1167, 1177 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року та

Outcome: partial