Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вище вказаним позовом, посилаючись на наступне. З 08 грудня 2008 року між позивачкою та відповідачем існують договірні правовідносини щодо оренди земельної ділянки площею 0,0033 га, яка розташована за адресою: вул. Уральська № 47 в м. Запоріжжя. 26 липня 2012 року договір було переукладено ще на 3 роки. Земельна ділянка за вказаними договорами оренди була передана для розміщення кіоску, оскільки [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованим в установленому порядку і здійснює діяльність у сфері роздрібної торгівлі. В 2009 році Запорізька міська рада надала згоду на розміщення біля кіоску літнього майданчика. В 2013 році позивачка отримала згоду орендодавця в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району на початок будівельних проектів. 02.08.2013 року був складений та затверджений Акт технічної комісії по прийняттю в експлуатацію малих архітектурних форм ( кіоску). В травні 2014 року позивачкою від Запорізької міської ради в особі районної адміністрації по Шевченківському району був отриманий дозвіл на зміну статусу кіоску на торгівельний павільйон з підключенням водопостачання. Реконструкція кіоску у стан торгівельного павільйону здійснені відповідно до виготовленої та затвердженої у встановленому порядку містобудівної документації на земельній ділянці, яка була надана позивачці Запорізькою міською радою на умовах оренди. Площа земельної ділянки 0,0033 га, кадастровий номер 2310100000:07:075:0097. Технічним висновком про стан будівельних конструкцій торгівельного павільйону з літнім кафе-майданчиком по вулиці Уральській, 47 в м. Запоріжжі метою його подальшої безпечної експлуатації ( який виник в результаті реконструкції кіоску) виданим Приватною науково-виробничою фірмою «СТРОЙІНДУСТРІЯ-Л». Позивачка вважає, що будівництво торгівельного павільйону здійснено у відповідності до вимог законодавства, що регулює містобудівництво: позивач має зареєстровані у встановленому порядку договори оренди земельної ділянки; узгоджену всіма заінтересованими службами міста технічну документацію на будівництво кіоску та літнього майданчика, Акт введення в експлуатацію кіоску, Паспорт прив'язки, виданий 17.03.2015р., дозволи на експлуатацію кіоску в торгівельний павільйон, приєднання його до системи водопостачання. Відсутність визнання права власності перешкоджає позивачці вільно розпоряджатись зазначеним павільйоном. В звязку з даною обставиною позивачка вимушена звернутися до суду. Позивачка просить суд: Визнати обєктом нерухомості торгівельний павільйон, розташований по вулиці Уральській, 47 в м. Запоріжжі. Визнати за [PERSON] право власності на торгівельний павільйон, розташований по вул. Уральській, 47 в м. Запоріжжі. В судовому засіданні представник позивачки наполягала на задоволенні позовних вимог. Надала суду технічний висновок про стан будівельних конструкцій торгового павільйону з літнім кафе-майданчиком по вул. Уральській, 47 в м. Запоріжжі з метою його подальшої безпечної експлуатації 12.05.15-00-ТЗ від 12.05.2015 року. Представник відповідача не заперечувала проти задоволення позовних вимог позивачки, позов визнала у повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 08 грудня 2008 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,0033 га, яка розташована за адресою: вул. Уральська 47 в м. Запоріжжя, який 26 липня 2012 року було переукладено ще на 3 роки. Земельна ділянка за вказаними договорами оренди була передана для розміщення кіоску. В 2009 році Запорізька міська рада надала згоду на розміщення біля кіоску літнього майданчика. В 2013 році позивачка отримала згоду орендодавця в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району на початок будівельних проектів. 02.08.2013 року був складений та затверджений Акт технічної комісії по прийняттю в експлуатацію малих архітектурних форм ( кіоску). В травні 2014 року позивачкою від Запорізької міської ради в особі районної адміністрації по Шевченківському району був отриманий дозвіл на зміну статусу кіоску на торгівельний павільйон з підключенням водопостачання. Реконструкція кіоску у стан торгівельного павільйону здійснені відповідно до виготовленої та затвердженої у встановленому порядку містобудівної документації на земельній ділянці, яка була надана позивачці Запорізькою міською радою на умовах оренди. Площа земельної ділянки 0,0033 га, кадастровий номер 2310100000:07:075:0097. Судом було вивченотехнічний висновок про стан будівельних конструкцій торгового павільйону з літнім кафе-майданчиком по вул. Уральській, 47 в м. Запоріжжі з метою його подальшої безпечної експлуатації 12.05.15-00-ТЗ від 12.05.2015 року, де зазначено, що споруда відноситься до капітальної, переміщення її неможливе без її знецінення. Досліджений обєкт може використовуватися в якості торгівельного павільйону з літнім кафе-майданчиком. Даний висновок ніким не оскаржувався та на сьогоднішній день є дійсним, що в свою чергу дає можливість суду вважати його за належний доказ та посилатись на нього при прийнятті рішення. \~ \~ Виходячи із матеріалів наданих позивачкою,\~суд зробив висновки, що ФО-П [PERSON] було створено нове нерухоме майно, яке було збудоване за її власні кошти у відповідності із вимогами діючого законодавства України.\~\~\~ Відповідно до\~ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, виготовлену особою, набувається нею. Особа, яка виготовила річ із своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.\~\~ Відповідно до ч. 5\~ст. 376 ЦК України, на\~вимогу\~власника\~(користувача)\~земельної ділянки суд може визнати\~за\~ним\~право\~власності на\~нерухоме\~майно,\~яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.\~\~\~ Щодо поняття самочинного будівництва та права визнання права власності на нього за\~ст. 376 ЦК України, то слід зазначити, що позивачем було отримано земельну ділянку у користування на підставі договорів оренди земельної ділянки. За користування\~ділянкою сплачувались гроші. Права інших осіб не порушуються возведеними об'єктами нерухомості. Особа отримала ряд документів, що підтверджують її право на користування земельною ділянкою та возведення споруди.\~\~ За вищенаведених обставин, суд вважає за необхідне визнати право власності [PERSON] на нерухоме майно.\~ Прийнявши до уваги визнання позову представником відповідача, відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі оскільки це не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Outcome: approved