Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] у січні 2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 30 квітня 2004 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають. В 2013 році вона з відповідачем переїхали жити з м. Луганська до м. Кривого Рогу й з того часу сімейні стосунки між ними погіршилися, оскільки відповідач почав зловживати спиртними напоями, ображати її та застосовувати відносно неї фізичне насильство. З грудня 2015 року вона припинила шлюбні відносини з відповідачем в справі, мешкають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть, однак відповідач не бажає розірвати шлюб в органах РАЦСу. Тому вона просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем в справі, залишивши після розірвання шлюбу її теперішнє прізвище - [PERSON]. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, заздалегідь надавши суду заяву, у якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглядати справу у її відсутність та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений у порядку, встановленому ч.9 ст. 74 ЦПК України, через оголошення у пресі - газета «Вісті Придніпров'я» від 21.04.2016 року № 28 (1727). Оскільки справа розглядається за відсутності сторін, то у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали цієї цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30 квітня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кам'янобрідського районного управління юстиції міста Луганська, актовий запис № 39. Від шлюбу подружжя дітей не має. Сімейні стосунки між подружжям стали погіршуватися, починаючи з 2013 року, після їх переїзду з тимчасово окупованої території м. Луганська до м. Кривого Рогу на постійне місце проживання. У грудні 2015 року сімейні відносини між сторонами фактично припинені, підставою розпаду сім'ї стало те, що у позивачки з відповідачем було втрачено взаєморозуміння через постійні сварки, причиною яких стало зловживання відповідача в справі спиртними напоями, застосування відносно позивачки в справі фізичної сили. Стаття 24 Сімейного Кодексу України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно зі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, якщо суд встановить, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї не можливо, він постановляє рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, враховуючи, що позивачка в справі наполягає на розірванні шлюбу, сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому наміру позивачка в справі не має бажання, спільне господарство не ведуть, спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки в справі, суд приходить до висновку про те, що зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивачки у справі підлягає розірванню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка в справі надала до суду заяву про залишення їй теперішнього прізвища, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище - [PERSON]. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved