Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання свідоцтва про спадщину частково недійсним. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона є донькою [PERSON], який помер [INFO] року. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка, житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] та земельний пай. В період з жовтня 2010 року по серпень 2011 року один за одним померли близькі люди позивачки: донька, сваха, мати і ще одна сваха, і тому вона перебувала у тяжкому стані. Вважаючи необхідним належно оформити документи і спадщину після смерті батька вона 02.11.2011 року подала відповідну заяву до Жашківської державної нотаріальної контори. Від державного нотаріуса Євич І.П. позивачка отримала довідку - роз'яснення щодо її заяви, з якої вбачається, що вона пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини і вважається такою, що не прийняла спадщину. Разом з тим з листа позивачка дізналася, що подавала заяву про відмову від спадщини, яка засвідчена її підписом, до Литвинівської сільської ради Жашківського району Черкаської області. Як вбачається з листа, після смерті батька спадщину прийняв брат позивачки [PERSON], про що видано свідоцтва від 20.06.2011 р. за р. № 2-1276 та від 29.06.2011 р. за р. № 2-1385. Дізнавшись про це, вона звернулася до прокуратури про вчинення злочину, оскільки такої заяви вона не писала. Вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 23.08.2013 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1, 4 ст. 358 КК України, а саме за підробку підписів в заяві про відмову від належної позивачці частини спадкового майна на його користь та в заяві про відмову від належної брату [PERSON] частини спадкового майна на користь [PERSON] та використання таких заяв з метою отримання спадщини. 09 квітня 2014 року позивачка отримала повторні свідоцтва про смерть батька і матері. Позивачка вважає, що перенесені смерті близьких людей, її дії -оскарження злочинних дій, та отримання документів, що підтверджують факт смерті, вказують на поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, в зв»язку з чим вона звернулася до суду із зазначеним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, при цьому в судовому засіданні представник позивачки [PERSON], який діє згідно довіреності від 17.07.2014 року, заявлений позов підтримав в повному обсязі, суду пояснив, що його довірителька не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що вона тяжко переживала смерть близьких їй людей. В зв'язку з постійними стресами, похованням родичів, в неї погіршився стан здоров'я і позивачка перебувала на лікуванні. Також позивачка перебуває на постійному обліку в Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Святошинського району м. Києва через гіпертонічні хвороби, ішемічну хворобу серця, стенокардію, атеросклероз, які вона отримала у результаті нервового напруження у 2010 -2011 роках, захворювання лише ускладнюються і поглиблюються. Вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 23.08.2013 року брата позивачки було засуджено за ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме за підробку підпису позивачки на заяві про відмову від спадщини. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заявлений позов не визнав, суду пояснив, що його вина полягає лише в тому, що він особисто підписався у заявах про відмову від спадщини за сестру та брата, оскільки в них була домовленість, що спадщину прийме він один, а сестра та брат проживають в м.Києві та не мали часу приїхати та написати відповідні заяви. Його брат до цього часу не має до нього ніяких претензій. Що хоче від нього сестра - він не розуміє. Крім того, зазначив, що земельну ділянку для ведення сільськогосподарського господарства після смерті батька він успадкував одноособово, так як батько заповів її конкретно йому. В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Жашківської державної нотаріальної контори - державний нотаріус Євич І.П., - заперечувала проти задоволення позову та суду пояснила, що відповідач [PERSON] отримав 20.06.2011 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,52 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.11.2011 року на житловий будинок [ADDRESS]. Вважає, що згідно чинного законодавства, позивачка пропустила строк для прийняття спадщини без поважних причин, і за цих обставин наявність, чи відсутність заяви про відмову від спадщини жодним чином не впливає на порушення її прав, так як вона фактично спадщину не прийняла. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом установлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть від 09 квітня 2014 року, [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис про смерть № 13. Згідно копії заповіту від 20.03.2004 року, посвідченого секретарем Литвинівської сільської ради Чернегою І.А. та зареєстрованого в реєстрі за №5, [PERSON], проживаючий в [ADDRESS] заповів все майно, яке на день смерті буде належати йому, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося і на що він матиме право за законом, в тому числі житловий будинок з господарським та будівельними спорудами, які знаходяться в [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно копії заповіту від 20.03.2004 року, посвідченого секретарем Литвинівської сільської ради Чернегою І.А. та зареєстрованого в реєстрі за №6, [PERSON], проживаючий в [ADDRESS] заповів належний йому державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ЧР 041669, а також майновий пай, [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва на спадщину за заповітом від 20.06.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Жашківської державної нотаріальної контори Євич І.П., [PERSON] отримав свідоцтво на спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 2,52 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до копії свідоцтва на спадщину за заповітом від 29.06.2011 року, посвідченого державним нотаріусом Жашківської державної нотаріальної контори Євич І.П., [PERSON] отримав свідоцтво на спадщину, яка складається з житлового будинку [ADDRESS]. 23 серпня 2013 року відповідач [PERSON] був засуджений Жашківським районним судом за ч.ч.1,4 ст.358 КК України за підробку документів, тобто - зазначених вище заяв про відмову від спадщини, та їх використання. Відповідно до приписів Цивільного кодексу України (статті 1268, 1269) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 УК України), до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Ч.3 цієї ж статті передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судово практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Згідно довідки від 17.08.2014 року, виданої комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Святошинського району м. Києва, [PERSON], остання перебуває під наглядом в комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3» Святошинського району м. Києва. Перебуває на «Д» обліку. Однак, у вказаній довідці не зазначено, з якого саме часу позивачка хворіє та перебуває на обліку, що унеможливлює прийняти її як належний доказ поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріальної контори. Крім того, із амбулаторної карти хворого, яку було оглянуто в судовому засіданні та копії відповідних аркушів якої приєднано до матеріалів справи, вбачається, що [INFO] року, тобто в день смерті батька, позивачка зверталася у лікувальний заклад із скаргами на головний біль та загальне погіршення здоров»я в результаті чого їй було призначено амбулаторне лікування. Наступний запис в амбулаторній карті хворого датований 25 листопада 2010 року, згідно якого її самопочуття на момент огляду поліпшилося. Послідуючий запис в карті датований вже 17 липня 2014 року, тобто на момент розгляду даної цивільної справи на розгляду в суді. Шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька позивачки закінчився 03 травня 2012 року, при цьому нею надано докази про звернення до лікувального закладу лише в листопаді 2010 року. Крім того, родичі позивачки, на яких вона посилається в своїй позовній заяві, померли не в період, відведений законодавством для прийняття спадщини після смерті батька. Суд вважає за необхідне відзначити також те, що про вирок суду, яким було засуджено відповідача - брата позивачки, останній було відомо з серпня місяця 2013 року, при цьому до суду із даною заявою вона звернулася в червні місяці 2014 року. Посилання позивачки на те, що вона лише в квітні 2014 року отримала повторно свідоцтво про смерть батька, а тому не могла звернутися до суду раніше, є, на думку суду, недоречним, оскільки їй було відомо про наявність заведеної спадкової справи в нотаріальній конторі після смерті батька, яка, в свою чергу, повинна містити свідоцтво про смерть батька. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed