overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстровано 18 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 345. Від шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. За час перебування у шлюбі між ними постійно виникали непорузуміння та сварки. В наслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 18 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 345. Представник позивача [PERSON] надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі та просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Відповідач у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони з 18 березня 2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб серії I-БК № 002101 видане 18 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 345). Згідно свідоцтва про народження I-КИ № 045524 сторони від даного шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження I-КИ № 116191 сторони від даного шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO]. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав: Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 цього ж Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, суд вважає за можливе розірвати шлюб подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона з відповідачем перебувають у шлюбі, який зареєстровано 30 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського упраління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 63. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини припинили з 01 вересня 2015 року. Сімейно-шлюбні відносини припинили у зв*язку з втратою будь-яких почуттів один до одного. Крім того відповідач перестав забезпечувати сім*ю матеріально, зароблені ним кошти витрачав на власні потреби, час від часу, без будь-яких пояснень не жив дома, а під час сварок застосовува фізичну силу. На даний час вони проживають окремо. Вважає збереження шлюбу неможливим. Просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 30 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганець-кого міського упраління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 63. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримує свої позовні вимоги і просить розірвати шлюб. Відповідач у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони з 30 квітня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (свідоцтво про шлюб серії I-КИ № 278727 видане 30 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського упраління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 63 ). Згідно свідоцтва про народження серії I-КИ № 504911 сторони від даного шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав: Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 цього ж Кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, суд вважає за можливе розірвати шлюб подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги позивачка мотивувала тим, що відповідач не надає матеріальну допомогу на виховання дітей. У зв`язку з вищевикладеним, позивачка просила суд стягнути аліменти з відповідача на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивачка не з'явилася, проте надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату та час слухання був повідомлений вчасно та належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заперечень проти позову не надавав. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.11.2007 року, проте проживають окремо. Від даного шлюбу вони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В свідоцтві про народження батьком дітей зазначений відповідач. Діти проживають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що діти проживають разом з позивачкою, перебувають на утриманні матері, позивачка не працює, інших доходів не має та відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги на утримання дітей з боку їх батька. Відповідач є особою працездатного віку, що позивачкою не оспорюється, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було. Отже, в сукупності з іншими доказами, яким судом надана відповідна оцінка, суд приходить до висновку що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу позивачці на утримання своїх дітей. З врахування вищенаведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки та стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину. З відповідача також належить стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] 11 лютого 2010року народження, щомісячно, в твердій грошовій сумі по 400грн. на кожного, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до їх повноліття. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.06. 2007 року по лютий 2014року. Відповідач, будучи працездатним, не допомагає їй утримувати матеріально дітей. Інших утриманців відповідач не має. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала, просила його задовольнити при цьому пояснила, що відповідач працює неофіційно, але коштів на утримання дітей не надає. Відповідач [PERSON] позов визнав, але вважав що може виплачувати 370грн. на утримання кожного з дітей. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, як слідує із позовної заяви що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2007р. по лютий 2014р. Від цього шлюбу у них народилися діти: [PERSON] [INFO], [PERSON] 11 лютого 2010року народження, батьком яких записаний у свідоцтві про народження відповідач [PERSON] (а.с.3,4). Діти згідно наданої довідки МКЖЕУ (а.с.7) знаходяться на утриманні позивачки, а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на їх утримання. Даних про те, що відповідач сплачує аліменти іншій особі суду не надано, тому він може надавати таку допомогу, тобто в твердій грошовій сумі по 400грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 19 березня 2014 року - моменту звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. Ця сума не перевищує встановлений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку на 2014рік. Відповідно до частини 1 п.3 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року від сплати судового збору звільняються позивачі по позовним заявам про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В звязку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету м. Миргорода 243,60 гривень судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до її повноліття. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 березня 2009 року до жовтня 2012 року. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач, будучи працездатним, не допомагає їй утримувати матеріально неповнолітнього сина, інших утриманців відповідач не має. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, як слідує із позовної заяви що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 березня 2009 року до жовтня 2012 року. Від цього шлюбу народився син [PERSON] [INFO], батьком якого записаний у свідоцтві про народження відповідач - [PERSON] (а.с.3). Дитина згідно наданої довідки Гаркушинської сільської ради ( а.с.5) знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ст. 7 Закону України Про державний бюджет України на 2014 рік у 2014 році встановлюється прожитковий мінімум на дитину віком від до 6 років 1032 грн. Оскільки у відповідача відсутні інші утриманці він взмозі і зобов'язаний до повноліття утримувати матеріально свою дитину. Відповідно до частини 1 п.3 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року від сплати судового збору звільняються позивачі по позовним заявам про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету м. Миргорода 243,60 грн. судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка [PERSON] при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини; [PERSON] [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до її повноліття. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вони з відповідачем перебувають в шлюбі з 27 грудня 2003р. по даний час, однією сім'єю вони зараз не проживають, мається в суді позов про розірвання шлюбу. Відповідач добровільно не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини, що проживає з нею та знаходиться на її утриманні, інших утриманців відповідач не має. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити її позов, погодившись в ході слухання справи про стягнення аліментів в ? частині заробітку відповідача. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, в ? частині, не заперечував того, що це його дитина. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом достовірно встановлено, що від шлюбу сторін по справі (а.с.3) народилася дочка; [PERSON] [INFO], батьком якої записаний у свідоцтві про народження відповідач - [PERSON] (а.с.4). Дитина знаходиться на утриманні матері (а.с.5,6), та позивачка побажала щоб за рішенням суду стягувались аліменти, оскільки вона не працює. Суд вважає, що відповідач працездатний, не інвалід, інших утриманців не має і може надавати таку допомогу, тобто в розмірі 1/4 частини, як передбачено Законом на утримання однієї дитини, всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 липня 2014 року - моменту звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07. 2011 року від сплати судового збору звільняються позивачі по позовним заявам про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету м. Миргорода 243,60 гривень судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини; [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до її повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2006р. та проживали однією сімєю до травня 2015р., і він, будучи працездатним, не допомагає їй утримувати матеріально неповнолітню дочку, що проживає з нею та знаходиться на її утриманні, інших утриманців відповідач не має. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити її позов. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи в його відсутності, позов визнав. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом достовірно встановлено, що від шлюбу сторін по справі з 17 червня 2006року народилася донька; [PERSON] 07 лютого 2007року народження, батьком якого записаний у свідоцтві про народження відповідач [PERSON] (а.с.2,3). Дитина знаходиться на утриманні матері (а.с.8), а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання їх доньки. Суд вважає, що відповідач працездатний, не інвалід, інших утриманців не має, не заперечує проти сплати аліментів і може надавати таку допомогу, тобто в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 вересня 2015 року - моменту звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. Відповідно до ч.1 п.3 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» із змінами станом на 16.07.2015 року від сплати судового збору звільняються позивачі по позовним заявам про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В звязку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету м. Миргорода 487,20 гривень судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини; [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до її повноліття. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 24 червня 2005р. та проживали однією сімєю до березня 2015р. і він, будучи працездатним, не допомагає їй утримувати матеріально неповнолітнього сина, що проживає з нею та знаходиться на її утриманні, інших утриманців відповідач не має. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити її позов. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про розгляд справи в його відсутності, позов визнав. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом достовірно встановлено, що від шлюбу сторін по справі з 24 червня 2005року народився син; [PERSON] [INFO], батьком якого записаний у свідоцтві про народження відповідач [PERSON] (а.с.2,3). Дитина знаходиться на утриманні матері (а.с.3), а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання їх сина.(а.с.15) Суд вважає, що відповідач працездатний, не інвалід, інших утриманців не має, не заперечує проти сплати аліментів і може надавати таку допомогу, тобто в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 вересня 2015 року - моменту звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. Відповідно до ч.1 п.3 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» із змінами станом на 16.07.2015 року від сплати судового збору звільняються позивачі по позовним заявам про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В звязку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету м. Миргорода 487,20 гривень судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка [PERSON] при зверненні до суду.

Outcome: approved