Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивачка звернувлась в суд з позовом до відповідачки про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого 10 лютого 1989 року виконавчим комітетом Черніївської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Тисменицької районної ради народних депутатів №52 від 23 березня 1988р., її бабуся, [PERSON], була власником домоволодіння [ADDRESS]. На підставі зазначеного вище свідоцтва, Івано-Франківським ОБТІ, за [PERSON], зареєстровано право власності на будинковолодіння [ADDRESS]. На даний час, згідно технічного паспорта, поточна інвентарна вартість домоволодіння становить 62013 грн. 17 травня 2011 року [PERSON], при житті, склала заповіт, який було засвідчено секретарем виконкому Черніївської сільської ради та внесено в реєстр за №145 про те, що після її смерті все належне їй майно заповідає в рівних долях [PERSON] та [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті останньої залишилось спадкове майно - в тому числі домоволодіння [ADDRESS]. Позивачка є спадкоємцем за заповітом спірного будинковолодіння та іншого спадкового майна. Спадкоємцем за заповітом також є її сестра, [PERSON]. Проте, остання на спадкове майно не претендує. У встановленому законом порядку не заявляла про свої спадкові права. Крім того, 14 серпня 2013 року [PERSON] подала до Тисменицької РДНК заяву про те, що їй відомо про смерть спадкодавця та що в її користь складено заповіт, однак остання приймати спадщину не бажає. Дана заява зареєстрована в реєстрі за №1059, спадкова справа №374/2013р. Інших спадкоємців за законом або заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON], які б в установленому законом порядку та строки прийняли спадщину, немає. 14 серпня 2013 року позивачка подала до Тисменицької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], як спадкоємець за заповітом (згідно ст.ст. 1235, 1268, 1270 ЦК України). За таких обставин, позивачка є такою, що спадщину прийняла у встановленому законом порядку. Проте, в Тисменицькій районній державній нотаріальній конторі мені відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що правовстановлюючі документи на будинковолодіння втрачено, а будинковолодіння є колгоспним двором, що підтверджується постановою ДНК про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05.11.2013р. за №815/02-31. Тому просила визнати за нею право власності на будинковолодіння - в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, від неї до суду надійшла заява, проте що вона не заперечує проти задоволення позову та просить розглянути справу у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно до вимог ч.1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого 10 лютого 1989 року виконавчим комітетом Черніївської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Тисменицької районної ради народних депутатів №52 від 23 березня 1988р., моя бабуся, [PERSON], була власником домоволодіння [ADDRESS]. На підставі зазначеного вище свідоцтва, Івано-Франківським ОБТІ, за [PERSON], зареєстровано право власності на будинковолодіння [ADDRESS]. На даний час, згідно технічного паспорта, поточна інвентарна вартість домоволодіння становить 62013 грн. Проте, правовстановлюючі документи на майно втрачено і фактично бабуся була останнім членом колгоспного двору. Перелічені вище обставини підтверджую технічним паспортом (а.с. 7-9), довідкою Івано-Франківського ОБТІ від 06.09.13р. №03875 (а.с. 6), копією свідоцтва про право власності (а.с. 10), довідкою Черніївської сільської ради №1394 від 21.08.13р (а.с. 16). 17 травня 2011 року [PERSON], при житті, склала заповіт, який було засвідчено секретарем виконкому Черніївської сільської ради та внесено в реєстр за №145 про те, що після її смерті все належне їй майно заповідає в рівних долях [PERSON] та [PERSON]. Зазначений вище заповіт не відмінявся і не змінювався, що підтверджується довідкою Черніївської сільської ради №1394 від 21.08.13р. (а.с. 16). [INFO] [PERSON] померла. Після смерті останньої залишилось спадкове майно - в тому числі домоволодіння [ADDRESS]. Позивачка є спадкоємцем за заповітом спірного будинковолодіння та іншого спадкового майна. Спадкоємцем за заповітом також є її сестра, [PERSON]. Проте, остання на спадкове майно не претендує. У встановленому законом порядку не заявляла про свої спадкові права. Крім того, 14 серпня 2013 року [PERSON] подала до Тисменицької РДНК заяву про те, що їй відомо про смерть спадкодавця та що в її користь складено заповіт, однак остання приймати спадщину не бажає. Дана заява зареєстрована в реєстрі за №1059, спадкова справа №374/2013р. Інших спадкоємців за законом або заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON], які б в установленому законом порядку та строки прийняли спадщину, немає. 14 серпня 2013 року позивачка подала до Тисменицької районної державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON], як спадкоємець за заповітом (згідно ст.ст. 1235, 1268, 1270 ЦК України). За таких обставин, вона є такою, що спадщину прийняла у встановленому законом порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього ж Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею 1218 ЦКУ встановлено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1225 ЦКУ передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженнім її цільового призначення. За таких обставинах суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 16, 1216, 1217, 1218, 1225 ч.1 ЦК України,

Outcome: approved