Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

позивачка звернулась до суду з даним позовом, який підтримала в судовому засіданні та пояснила, що 49/100 частини житлового будинку в [ADDRESS] належали на праві власності [PERSON] згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 15.03.1996 року, а 51/100 частин вказаного житлового будинку належать на праві власності [PERSON]. [INFO] її батько [PERSON] помер, який залишив заповіт, посвідчений 05.09.1997 року приватним нотаріусом Коломийського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 679, яким все своє майно, належне йому на момент смерті заповів [PERSON] Вважає, що в момент підписання заповіту [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, а тому даний заповіт слід визнати недійсним. Так, після перенесеного у 1995 році інсульту його стан здоров'я значно погіршився, він перестав говорити, спілкувався лише за допомогою жестів, згодом перестав розуміти значення своїх дій. І саме в цей період складено та посвідчено спірний заповіт. Крім того, підписати власноруч заповіт [PERSON] не міг за станом здоров'я. Вона є спадкоємицею першої черги за законом на спадкове майно після смерті [PERSON], інших спадкоємців немає, однак у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу не в змозі належним чином оформити право на спадщину. Просить визнати вищезазначений заповіт недійсним та визнати за нею право власності на 49/100 будинковолодіння в [ADDRESS]. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечила щодо визнання заповіту недійсним та визнання за [PERSON] права власності на 49/100 спірного будинковолодіння. Суд вважає, що заява підставна та підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1223 ч. 2 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1257 ч. 2 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що згідно рішення Коломийського міського суду від 15.03.1996 року за [PERSON] визнано 49/100 будинковолодіння в [ADDRESS] та 51/100 частини за [PERSON]. [INFO] [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина на 49/100 вказаного будинковолодіння. Померлий залишив заповіт, посвідчений 05.09.1997 року приватним нотаріусом Коломийського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєсті за № 679, яким все своє майно, належне йому на момент смерті заповів [PERSON] Однак, у зв'язку із різким погіршенням стану здоров'я, після перенесеного у 1995 році інсульту [PERSON] на момент складання, підписання та посвідчення вказаного заповіту не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому даний заповіт слід визнати недійсним. [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] Крім того, [PERSON] в судовому засіданні підтвердила свою згоду на визнання за останньою права власності на 49/100 будинковолодіння, які належали померлому. Встановлене судом підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією свідоцтва про народження [PERSON], копією свідоцтва про укладення шлюбу, копією заповіту, копією довідки ОКП Коломийське МБТІ, копією виписки з історії хвороби № 8131 та № 9934 та іншими перевіреними в суді доказами. На підставі наведеного ст.ст. 392, 1223, 1257 ЦК України, ст. 60 ЦПК України та

Outcome: approved