Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] міської ради Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку фактичної площі, в якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5310900000:50:004:0285, фактичною площею 0,0914га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою вул. Шевченка,48 м. Миргород. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що 11 березня 1997року на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] міської ради народних депутатів від 27 лютого 1997 року за № 179, на її імя [PERSON] міською радою було видано державний акт на право приватної власності на землю площею 0,0928 гектарів згідно з планом серії ПЛ № 382 для обслуговування житлового будинку по вулиці Шевченка, 48 в м. Миргород Полтавської області . 08 червня 2015 року вона звернулась до Державного реєстратора прав на нерухоме майно із заявою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку та Державним реєстратором прав на нерухоме майно було винесено рішення від 12.06.2015року про відмову у державній реєстрації права власності на земельну ділянку, мотивуючи відмову невідповідністю площі земельної ділянки в державному акті на право приватної власності на землю серії ПЛ № 382, виданого, [PERSON] міською радою 11 березня 1997 року, в якому площа земельної ділянки вказана в розмірі 0,0928 гектарів, що не відповідає фактичному її розміру відповідно Витягу з Державного земельного кадастру, виданого на її імя 08 травня 2015 року, де площа земельної ділянки вказана в розмірі 0,0914 гектарів. Позивачка [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] в судове засідання не зявилися, представник [PERSON] звернулась до суду із заявою про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала.(а.с. 20) Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився та надав заяву (а.с.21,22) про розгляд справи без його участі, не заперечував проти позову. В звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 п.1 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 382, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за ПЛ №382 на праві приватної власності [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,0928 га розташована на території [PERSON] міської ради, яка передана для обслуговування житлового будинку вул. Шевченка,48 м. Миргород (а.с.6). Згідно кадастрового плану земельної ділянки з кадастровим номером 5310900000:50:004:0285 та у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 5310900000:50:004:0285, яка розташована за адресою вул. Шевченка,48 м. Миргород та належить [PERSON], фактична площа цієї земельної ділянки складає 0,0914 га. (а.с.7-8). Рішенням від 12 червня 2015 року державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації позивачці [PERSON] права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5310900000:50:004:0285 через невідповідність фактичної площі цієї земельної ділянки в державному акті на право приватної власності на землю витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.(а.с.9) Підтвердженням того, що площа спірної ділянки складає 0,0914 га є витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, площа якої становить 0,0914 га, а не 0,0928 га., площа зазначена в державному акті серія ПЛ № 382. (а.с.7-9) Відповідно до ст. 182 ЦК України (2004р.), право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 79-1 ЗК України,( станом на 01.01.2013р.) формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Оскільки матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] належить земельна ділянка з фактичною площею 0,0914 га, суд вважає обґрунтованою вимогу позивачки про визнання за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5310900000:50:004:0285, фактичною площею 0,0914 га., а позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved