Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Львівська міська рада, Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання надати квартиру. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вона разом із сім'єю у складі 8 осіб з 13.06.1972 року перебуває на квартирному обліку Львівської міської ради в списку для позачергового надання житла як багатодітна сім'я. Вважає, що внаслідок бездіяльності посадових осіб Львівської міської ради протягом 40 років її сім'я не забезпечена житлом. Зазначає, що інші багатодітні сім'ї, які стали на квартирний облік пізніше, вже давно отримали житло. Позивачка отримує стреси та втрачає здоров'я. Просить суд визнати неправомірною бездіяльність відповідачів щодо ненадання списку черговиків та ненадання позивачці та членам її сім'ї, які перебувають з нею на квартирному обліку, квартири та зобов'язати відповідачів надати квартиру, що відповідає вимогам ст. 50 Житлового кодексу України. Позивачка та представник позивачки в судовому засідання позовні вимоги підтримали. Надали аналогічні пояснення, викладені у позовній заяві. Просили позов задовольнити. Представники відповідачів Виконавчого комітету Львівської міської ради та Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Львівської міської ради, та представник Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування в судове засідання не з'явилися. Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями з розписками уповноважених осіб. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка проживає разом із [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у квартирі, загальною площею 62,20 кв.м., яка належить позивачці на праві приватної власності. Відповідно до листа №2501в-4441 Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради від 20.11.2015 року, позивачка з 13.06.1972 року перебуває на квартирному обліку у Львівській міській раді за № 716, у списку для першочергового надання житла (багатодітна сім'я) - з 14.09.1976 року за № 28. У відповідності до ст.ст.42, 43 Житлового кодексу України, жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, в порядку черговості. Підстав для надання позивачеві жилого приміщення поза чергою не встановлено. Доводи позивача про визнання неправомірною бездіяльності відповідачів - є необґрунтованими з наступних підстав. Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права й обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способом захисту суб'єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів зазначений в ст.16 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. З вищезазначеного вбачається, що рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб можуть бути визнані незаконними. Визнання неправомірною бездіяльності відповідачів - не передбачено як спосіб захисту цивільних прав. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 27 ЦПК України всі наявні докази для підтвердження своїх вимог та заперечень сторони повинні надати до початку розгляду справи по суті. В ст. 137 ЦПК України зазначено, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. Зважаючи на вищезазначене, з врахуванням всіх наявних в матеріалах справи обставин справи, суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] до виконавчого комітету Львівської міської ради, Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Львівська міська рада, Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання надати квартиру. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed