Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій вказує, що 06.06.1998 року зареєструвала шлюб з відповідачем в Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану. 30.01.2007 року шлюб було розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції Львівської області, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №09. Від даного шлюбу мають спільну дитину:[PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання сина та взагалі не приймає ніякої участі в його житті, вихованні та розвитку. Згідно довідки - розрахунку про заборгованість по аліментах відділу державної виконавчої служби Мостиського РУЮ Львівської області станом на 01.12.2015 року заборгованість по аліментах становить 44499,84 грн. Тому позивачка звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилася, проте в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, наявне в матеріалах справи. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, 06.06.1998 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем в Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану. 30.01.2007 року шлюб було розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції Львівської області, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №09. Від даного шлюбу сторони мають спільну дитину:[PERSON], [INFO]. Рішенням Київського міськрайонного суду м.Донецьк було стягнуто з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 14.03.2003 року і до досягнення ним повноліття. Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання сина, внаслідок чого допустив заборгованість по аліментах, яка станом на 01.12.2015 року становить 44499,84 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком про заборгованість по аліментах відділу державної виконавчої служби Мостиського РУЮ Львівської області, згідно з виконавчим листом №2/2055 від 04.04.2003 року, який видано Київським міськрайонним судом м.Донецьк про стягнення з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 14.03.2003 року і до досягнення ним повноліття. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від цього обов'язку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Стаття 183 СК України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Порядок стягнення заборгованості по сплаті аліментів встановлено ст. 194 СК України та ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до ч.3 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», визначено, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України, частиною 9 цієї ж статті визначено, що спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Згідно ч.ч. 1 - 3 ст. 194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Таким чином, з аналізу норм ст. 194 СК України випливає, що стягнення заборгованості по сплаті аліментів у судовому порядку можливо лише щодо аліментів, що сплачуються відповідно до ст. 187 СК України, якщо аліменти відраховуються із заробітної плати на підставі заяви платника аліментів, а не за виконавчим листом. Також, при відсутності спору про розмір заборгованості, заборгованість по сплаті аліментів стягується державним виконавцем відповідно до положень закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Аналогічної позиції притримується Верховний суд України в своїй ухвалі у справі № 6-51298св10 від 08.06.2011, щодо стягнення заборгованості за аліментами та пені за прострочення їх сплати. За таких обставин, суд дослідивши матеріли справи, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки заборгованість по сплаті аліментів, які стягуються на підставі виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду, не підлягає стягненню у судовому порядку. Крім того, враховуючи обставини справи та прийняте судом рішення, суд вважає необхідним судові витрати віднести на рахунок держави, оскільки позивачка являється інвалідом ІІ групи та відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed