Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, вказуючи, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Володарського районного суду Донецької області від 05.08.2020 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач і яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Також зазначає, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач є працездатним чоловіком, на даний час проходить військову службу, отримує заробітну плату, відтак має об`єктивні можливості для отримання доходів на своє утримання та утримання своєї дитини. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу (заробітку), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 08.07.2021 року вищезазначену позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України було залишено без руху для зазначення в позовній заяві реєстраційного номеру облікової картки платника податків або номера і серії паспорта позивачки; зазначення відомостей щодо наявності у позивачки або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; зазначення попереднього розрахунку суми судових витрат, які позивачка понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, або зазначення відсутності намірів нести судові витрати під час розгляду справи; підтвердження позивачки про те, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, та надано позивачці десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення її недоліків. 09.07.2021 року на виконання вимог вищевказаної ухвали позивачкоюбуло подано заяву про усунення недоліків з уточненою позовною заявою. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 13.07.2021 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам. Також відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Проте, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення йому судової повістки-повідомлення, яке повернулося на адресу суду. Про причини неявки суд не повідомив. Заяви про відкладення розгляду справи від нього не надійшло. Також, він повідомлений про дату, час і місце розгляду справи на підставі вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у справі доказах у відсутність не з`явившихся учасників справи. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що згідно заочного рішення Володарського районного суду Донецької області № 222/670/20 від 05.08.2020 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано і дане рішення набуло законної сили 08.09.2020 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 15.05.2015 року, позивачка та відповідач є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки виконкому Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області № 0949 від 22.04.2021 року позивачка проживає разом з неповнолітньою дитиною: донькою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини Згідно положень ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно ч.3 ст. 181 ЦПК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно правового змісту ст. 182 Сімейного Кодексу України судом при визначенні розміру аліментів враховується: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статтею 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Також згідно положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, суд вважає доведеним, що сторони є батьками неповнолітньої дитини, яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а позивачка потребує матеріальної допомоги з боку батька дитини, і останній, як встановлено судом може надавати таку допомогу, так як доказів протилежного суду не представлено, а також беручи до уваги, що відповідач в судове засідання не прибув, відзиву на позов не надав, та не спростував доводи останньої, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з 07.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Крім цього на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи що позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору і позов задоволено у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору в розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved