Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

Позивачка звернулась до відповідачки з позовом, в якому на підставі ст. 386 ЦК України просила зобов`язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом переустановлення вхідних дверей квартири [ADDRESS] з лівими навісами за власний рахунок. Позов обґрунтувала обставинами блокування дверей ї квартири дверима відповідачки після їх переобладнання. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Зазначили про неодноразові звернення до ЖЕКу та поліції з приводу неправомірної поведінки членів сімї відповідачки, які, відкриваючи свої двері, стукали у її, при цьому пошкодивши дверне полотно. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю. Свої заперечення обґрунтували неможливістю переобладнання дверей квартири, оскільки внутрішні двері відчиняються в одній площині, двері обладнані обмежувачами і не спричиняють зіткнення з дверима позивачки. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, а тому не підлягають задоволенню. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 14 жовтня 1993 року позивачці [PERSON] та членам її сім`ї належить на праві спільної сумісної власності квартира по [ADDRESS] . Судом досліджено заяви позивачки від 15 грудня 2017 року, 18 грудня 2017 року, 6 грудня 2018 року, 8 січня 2019 року, 6 травня 2019 року, адресовані на ім`я директора КП «Житлосервіс», а також звернення від 21 грудня 2017 року, 18 грудня 2018 року, 4 січня 2019 року, 8 січня 2019 року, 28 лютого 2019 року, 6 березня 2019 року, 11 березня 2019 року, 20 березня 2019 року, 21 березня 2019 року, 1 квітня 2019 року, 2 квітня 2019 року, 18 квітня 2019 року, 23 квітня 2019 року на ім`я начальника Сарненського ВП ГУНП щодо неправомірності встановлення її сусідами дверей в квартирі [ADDRESS] , якими пошкоджуються її двері. Відповідно до письмових відповідей Сарненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області від 28 грудня 2017 року №17256/205/02-2017, від 13 березня 2019 року №3113/205-19, від 18 квітня 2019 року №5327/205/01-19 об`єктивних даних про те, що жителі кв. [ADDRESS] пошкодили речі проведеною перевіркою здобуто не було. Вбачається цивільно-правовий спір. Письмовими листами КП «Житлосервіс» від 9 лютого 2018 року вих. №35 та від 17 січня 2019 року № 10 [PERSON] повідомлено, що спеціального дозволу на виконання ремонтних робіт у приватизованому житлі, що не пов`язано з втручанням в несучі конструкції багатоквартирного житлового будинку або не носять ознаки реконструкції, не потрібно. Власник квартири [ADDRESS] самостійно за власні кошти покращив якість житла шляхом заміни дерев`яних дверей на металічні, при цьому не провів консультації та узгодження з балансоутримувачем, сусідами, створив незручності в користуванні спільним приміщенням, перекривши дверний проєм квартири [ADDRESS] . З технічної сторони власник квартири [PERSON] виконала встановлення вхідних дверей невірно, замість дверей з лівим відкриванням вона поставила двері правого відкривання і тим самим створила конфліктну ситуацію з власником квартири [ADDRESS] , в зв`язку з чим їй направлене письмове роз`яснення про усунення допущеного технічного порушення. Згідно відповіді КП «Житлосервіс» від 26 грудня 2018 року вих. №399 [PERSON] було направлено письмове зобов`язання про обладнання вхідних дверей своєї квартири обмежувачем радіусу їх відкриття для унеможливлення контакту з дверима [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються листом КП «Житлосервіс» від 26 грудня 2018 року вих. №400 на ім`я [PERSON] Актами КП «Житлосервіс» від 10 грудня 2018 року та від 9 квітня 2019 року обстеження квартир [ADDRESS] [ADDRESS] встановлено, що власники квартир влаштували стандартні броньовані металічні двері в існуючий проєм. Ознак втручання в несучу конструкцію будинку немає. Згідно акту КП «Житлосервіс» від 6 листопада 2019 року встановлено, що частина площі сходової клітини п`ятого поверху будинку по [ADDRESS] відгороджена дверним блоком, який обмежує доступ до вхідних дверей квартир № [NUMBER] та [ADDRESS] ; розмір дверного полотна квартири [ADDRESS] складає 990 мм х 2100 мм., розмір дверного полотна квартири № [NUMBER] складає 1390 мм х2 100мм, двері обох квартир відчиняються назовні; при відриванні дверей квартири [ADDRESS] вони зупиняються на відстані 230 мм., а дверна ручка на відстані 500 мм. від дверей квартири [ADDRESS] завдяки фіксатору, вмонтованому в підлогу. Свідок [PERSON] дала показання, що на кінець 2018 році вони замінили двері квартири [ADDRESS] , і попросили сусідів квартири [ADDRESS] , щоб вони поставили обмежувачі. Зі слів матері [PERSON] сусідні двері під час відкривання побили двері їхньої квартири, однак сусіди проігнорували їхнє прохання. Подряпин на дверях не бачила. Потім мати [PERSON] розповідала, що сусідка [PERSON] поставила обмежувач. Свідок [PERSON] показала, що вона заселилася в квартиру [ADDRESS] двері відкривались так само направо, так як переустановлені нові. Жодних подряпин на дверях квартири [ADDRESS] не було. Згідно показань свідка [PERSON] вона є співвласником квартири [ADDRESS] , не пошкоджувала двері позивачки [PERSON] . Обмежувачі для дверей були встановлені після того, як позивачка встановила собі нові вхідні двері. Свідок [PERSON] дала показання, що вона виконує обов`язки виконроба КП «Житлосервіс». Комісія три рази складала акт, двері в квартирі [ADDRESS] відкриваються направо. Ніяких пошкоджень на дверях квартири немає. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За приписами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, відповідачка [PERSON] , маючи у власності квартиру [ADDRESS] , користуючись правомочностями власника, які визначені законом, виконала ремонтні роботи у приватизованому житлі, самостійно за власні кошти покращивши якість житла шляхом заміни дерев`яних дверей на металічні. Разом з тим, у відповідності до передбачених законом обмежень такі роботи не могли проводитись на шкоду правам її сусідки - позивачки [PERSON] . Натомість, судом не здобуто доказів в обґрунтування винних дій відповідачки, обставин порушення прав позивачки та причинного зв`язку, що є обов`язковими ознаками правопорушення. Обставини, викладені в листах КП «Житлосервіс» від 9 лютого 2018 року вих. №35 та від 17 січня 2019 року № 10 про «непроведення відповідачкою консультацій та узгодження з балансоутримувачем та сусідами, створення незручностей в користуванні спільним приміщенням», «перекриття дверного проєму квартири [ADDRESS] », «невірність з технічної сторони встановлення вхідних дверей власником квартири [PERSON] , замість дверей з лівим відкриванням встановлення правого відкривання, створення конфліктної ситуації з власником квартири [ADDRESS] » судом розцінюються як недостатні докази в обґрунтування позову, оскільки для їх підтвердження чи спростування необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити ці обставини неможливо. Аналогічні спеціальні знання є необхідними для встановлення обставин наявності, характеру пошкоджень дверей позивачки та механізму їх утворення, без таких знань доводи [PERSON] та наведені нею докази є недостатніми для обґрунтування позову. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки обов`язок доказування обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог, недоведеність таких обставин є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного, ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України,

Outcome: dismissed