Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 22.02.2003р. між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Соколянською сільською радою Мостиського району, про що зроблено актовий запис за № 1. Від даного шлюбу в сторін народилось троє дітей: сини [PERSON], 27.03.2004р.н. та Дмитро, 31.10.2005р.н. і дочка [PERSON], 19.11.2007р.н. Стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки в них різні погляди на сімейне життя. Понад шість років разом не проживають та не підтримують жодних подружніх відносин, втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що формальне перебування у шлюбі вважає недоцільним та не бажаним. З огляду на наведені обставини, просить суд розірвати шлюб між нею (позивачкою [PERSON]Я.) та відповідачем [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить суд справу слухати у її відсутності. Примирення не бажає та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату та час слухання справи, а також не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку позивача, яка не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.10 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони перебувають у шлюбі з 22 лютого 2003 року, який зареєстрований Соколянською сільською радою Мостиського району, про що зроблено актовий запис за № 01. Від даного шлюбу в сторін народилось троє дітей: сини [PERSON], 27.03.2004р.н. та Дмитро, 31.10.2005р.н. і дочка [PERSON], 19.11.2007р.н. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. У відповідності до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутні почуття любові та взаємоповаги, у них різні характери та погляди на життя, шлюб існує лише формально у звязку з тим, що відповідач [PERSON] перестав стежити за сімейними справами. Окрім цього, встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюб їх існує формально, збереження сім'ї неможливе, сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються протягом тривалого часу. Вказані обставини підтверджуються: заявою позивачки [PERSON]; свідоцтвом про шлюб серії І-СГ №128764 від 22.02.2003 року, копіями свідоцтв про народження дітей, довідкою про склад сімї виданої Соколянською сільською радою Мостиського району, копією паспорта позивачки [PERSON]; іншими матеріалами справи. Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, примирення між сторонами неможливе, їхня сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, що має істотне значення.

Outcome: approved