Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем [PERSON] 01 березня 2002 року у Небилівській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області, та залишити їй прізвище [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог [PERSON] покликається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 01 березня 2002 року. Від спільного проживання в них дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість, а також те, що вони різні за характерами люди, в них різні погляди на життя та сімейні проблеми. Це призвело до того, що 30 вересня 2019 року вона покинула сім`ю та переїхала на постійне місце проживання до своїх батьків в с. Небилів Рожнятівського району. З того часу вони спільно не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача, вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила про задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти розірвання шлюбу з позивачкою. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, у порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 01 березня 2002 року вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 березня 2002 року (а.с.4). Відповідно до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають більше одного року, шлюбні відносини не підтримують, від шлюбу дітей не мають, позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача, шлюб існує формально, майнового спору між сторонами не має, а тому суд вважає, що є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить не змінювати їй прізвище на дошлюбне та залишити їй прізвище [PERSON] , суд доходить висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення.

Outcome: approved