Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання за нею права власності на земельну ділянку, що належала її матері [PERSON]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON]. За життя мати залишила на її ім'я заповіт, посвідчений Ященко О.О., в.о. старости виконавчого комітету Сосницької селищної ради Сосницького району. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,9475 га., кадастровий номер [NUMBER] право власності на яку посвідчувалося державним актом серії [NUMBER] від 17.10.208 року на право приватної власності на землю. Однак, держаний акт на даний час втрачений, про що зроблено оголошення у засобах масової інформації. Після звернення до нотаріуса виявилося, що без оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку позивачка не може оформити спадщину в порядку передбаченому ЗУ «Про нотаріат» . У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Троїцької сільської ради у судове засідання не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, в якій зазначив, що позовні вимоги сільська рада визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв'язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, [INFO] в с.Чорнотичі, Сосницького району, Чернігівської області померла [PERSON] (а.с.7). 17.10.2008 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], яким було посвідчено її право власності на земельну ділянку площею 2,9475 гектари з кадастровим номером [NUMBER]. Зазначена вище земельна ділянка розташована на території Троїцької (Кіровської) сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.9-11,12). При цьому оригінал вказаного державного акту було втрачено, про що зроблено повідомлення в Сосницькій незалежній газеті «Час» від 29.11.2018 року (а.с. 13). Позивачка є донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.8). Згідно заповіту від 08 травня 2018 року [PERSON] заповіла все своє майно своїй дочці [PERSON] (а.с.15). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №55237678 від 22.02.2019 року та довідки приватного нотаріуса Сосницького районного нотаріального округу Чернігівської області Куць Марини Іванівни №174/02-17 від 22.02.2019 року, приватним нотаріусом від [PERSON] було прийнято заяву про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] та заведено спадкову справу №328/2018. Інших спадкоємців за даною спадковою справою немає (а.с. 21,22). Отже, в силу положень статтей 1220, 1223, 1269 ЦК України [PERSON] будучи єдиною спадкоємицею за заповітом, належним чином прийняла спадщину своєї матері [PERSON], оскільки подала до нотаріуса заву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод. Отже, після смерті [PERSON] всі належні їй права та обов'язки, у тому числі й право власності на земельну ділянки, перейшли до її єдиного спадкоємця за заповітом, якою є позивачка [PERSON]. Водночас через відсутність правовстановлюючого документу позивачка не може належним чином оформити прийняту спадщину (а.с.14). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено, що позивачка набула у порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку, розташовану на території Троїцької (Кіровської) сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області площею 2,9475 гектари з кадастровим номером [NUMBER], яка належала [PERSON] і право власності останньої на яку посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 17.10.2008 року, однак вказане право не визнається через відсутність документу, яким воно посвідчувалося, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання позову відповідачем та у зв'язку з цим для задоволення позову повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved