Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] свої уточнені вимоги обґрунтовує тим, що 30.09.2013 р. до неї на дачу у с. Білани Білопільського району Сумської області прибув підприємець [PERSON] разом з представником АТ «ОТП Банк « . Підприємець запропонував виконати роботи по встановленню у будинку двох дверей вартістю , як повідомив, 4200 грн. Так як коштів у неї не було, виконавець робіт і представник банківської установи запропонували укласти договір і згідно умов якого розрахунок виконавцю за проведення робіт по встановленню дверей проведе Банк, а вона повинна Банку повертати кошти, з відрахуванням з пенсії платежів у невеликих сумах. Погодилась на вмовляння і їй зачитали договір та який був виконаний дрібним шрифтом, бо має похилий вік і поганий зір. Як потім з»ясувалось, виконавець робіт і представник банку її обманули, бо вартість дверей становила дійсну суму 7400 грн., а з її пенсії у сумі 960 грн. 56 коп. здійснюються відрахування у сумі 600 грн. і що є порушенням допустимого розміру щомісячних відрахувань. Дізнавшись про порушення своїх прав зверталась до відповідача з заявою про розірвання договору, на що їй відмовлено. Вважає, що кредитний договір укладений внаслідок обману , чим порушені її права споживача. Враховуючи зазначене, у відповідності до вимог ст. 230 ЦК України просить ухвалити рішення про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту і укладеного між нею і Банком 30.09.2013 року за № 2006050871. У судовому засіданні позивачка, її представник [PERSON] заявлені вимоги підтримали з зазначених вище підстав. Також додатково пояснили, що при укладанні договору про надання споживчого кредиту позичальник в силу свого віку / є пенсіонеркою / та стану здоров»я не могла особисто ознайомитись з його текстом і виконаним дрібним шрифтом , а умовлянням і запевненням вигідності укладання договору відповідач позбавив позичальника часу для обміркування для прийняття свідомого рішення. Банк не вимагав надання довідки про суму отриманої позичальником пенсії і зазначив її самостійно у розмірі 1500 грн. та з цієї суми і проводились щомісячні платежі. Також банком не роз»яснювались важливі умови кредитування : сукупна вартість кредиту, умови розірвання угоди, сум відрахувань, чим кредитор своїми діями ввів позичальника в оману . Тому вбачається істотний дисбаланс договірних прав та обов»язків. Зазначають, що замовлення на виконання робіт позивачкою анульовано, виконавцем робіт двері у дачному будиночку [PERSON] не встановлені, у зв»язку з чим Банк зобов»язав ФОП [PERSON] повернути кошти , що перераховані йому за кредитним договором і укладеним 30.09.2013 р. року за № 2006050871. А це означає, що фактично кредитні зобов»язання між банком і позичальником припинилися. Відповідач повідомлявся судовою кореспонденцією про час і день судового засідання. Однак явку свого представника не забезпечив, не подавши ніяких заяв чи клопотань, заперечень проти позову, що не перешкоджає розгляду справи по наявним матеріалам. Суд, вислухавши доводи позивачки і її представника, перевіривши матеріали справи і надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини. Судом встановлено , що між позивачкою [PERSON] і ПАТ « ОТБ Банк « « 30.09.2013 р. укладений споживчий кредитний договір за № 2006050871 на строк 24 місяці, під 0,01 % річних, і згідно умов якого Банк перераховує Продавцю грошові кошти за придбання Позичальником вхідних металічних дверей у кількості 2-х штук, а Позичальник зобов»язується повернути Банку грошові кошти у встановлені договором строки шляхом сплати їх частками, щомісяця , згідно встановленого графіка платежів. Сума кредиту складає 9344 грн. , орієнтовна сукупна вартість кредиту становить 14390, 74 грн., передбачена сплата комісії - загальна сума 5045, 76 грн. / а.с. 3-8 /. Однак необхідно звернути увагу на ту обставину, що надана позивачкою копія договору про надання споживчого кредиту разом з додатками до нього - інформаційним листком про умови кредитування, графіком платежів , позичальником [PERSON] не підписані, що викликає сумнів чи дійсно остання у повному обсязі була ознайомлена з умовами угоди, своїми правами і обов»язками позичальника, порядком виконання боргових зобов»язань, враховуючи також і ту обставину, що тест документів виконано дуже дрібним шрифтом і позичальник самостійно з ними ознайомитись не могла, а просила представника банківської установи ці документи їй прочитати, та чи дійсно тексти документів були у повному обсязі прочитані та роз»яснені споживачу представником кредитора, який умовлянням і запевненнями вигідності угоди позбавив позичальника достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення, що відповідно до п.4 ч.3 ст. 19 Закону України « Про захист прав споживачів « / надалі Закону / відноситься до дій, які вводять в оману і є нечесною підприємницькою практикою. Як з»ясовано судом, Продавцем за умовами споживчого кредиту є виконавець робіт - ФОП [PERSON], що взяв зобов»язання на встановлення двох металічних дверей у дачному будиночку позивачки і якому Банком перераховані кошти за надання таких послуг. Однак [PERSON] подала 01.10.2013 р. письмову заяву підприємцю про припинення договору про надання споживчого кредиту , тоб то фактично відкликала свою згоду на укладання договору і що узгоджується з вимогами ч. 6 ст. 11 Закону , чим відмовилась від послуг і на виконання яких надано споживчий кредит /а.с. 12 /. А тому листом від 05.11. 2013 р. за № 1087 , Банк зобов»язав ФОП [PERSON] повернути сплачені йому кошти у сумі 7280 грн. і перерахованих на виконання умов кредитного договору від 30.09.2012 р. за № 2006050871 / а.с. 13 /. Однак це не звільняє споживача сплачувати відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою у договорі. Споживач також не зобов»язаний сплачуати будь -які інші збори у зв»язку з відкликанням згоди і що зазначає ч. 6 ст. 11 Закону. Таким чином при укладанні угоди були порушені вимоги ч.3 ст. 203 ЦК України, бо волевиявлення учасника правочину / у даному випадку позичальника [PERSON] / має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. А позивачка як споживач була введена в оману діями представника банку, що є підставою для визнання угоди недійсною у відповідності до вимог ст. 230 ЦК України.

Outcome: approved