Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності, посилаючись на те, що 22 жовтня 1977 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №2209. В подальшому, [PERSON] було змінено прізвище та ім'я до і після шлюбу на [PERSON]. Позивачка вказує, є починаючи з червня 2011 року між нею та чоловіком погіршились сімейні стосунки, вони перестали вести спільне господарство та як наслідок 19 жовтня 2011 року між нею та [PERSON] було розірвано шлюб. Також, позивачка в позові зазначає, що під час шлюбу, а саме 18 вересня 1991 року ними було придбано квартиру за адресою [ADDRESS], шляхом укладення договору купівлі-продажу між її чоловіком та Виконкомом Чернівецької міської ради. В подальшому, у зв'язку з проведенням реконструкції придбаної квартири та збільшенням її загальної площі, виконавчим комітетом чернівецької міської ради 24 липня 2000 року було видано свідоцтво про право власності на квартиру, взамін вищевказаного договору купівлі-продажу. На підставі викладеного просить суд припинити право спільної сумісної власності [PERSON] на квартиру що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Визнати за [PERSON] [INFO] право власності на 1/2 частину квартири що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, від неї до суду надійшла заява, в даній заяві просить суд справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомив. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в відсутності відповідача, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст..224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Враховуючи те, що в судове засідання не з'явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивачки надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що 22 жовтня 1977 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом №2209. В подальшому [PERSON] було змінено прізвище та ім'я до і після шлюбу на [PERSON], що підтверджується копіями довідок відділу РАЦС /а.с.6-7/. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці у справі №2-1591 від 19 жовтня 2011 року шлюб між позивачкою та [PERSON] було розірвано /а.с.11-12/. Під час шлюбу, а саме 18 вересня 1991 року сторонами було придбано квартиру за адресою [ADDRESS], шляхом укладення договору купівлі-продажу між [PERSON] та Виконкомом Чернівецької міської ради /а.с. 8-9/. В подальшому, у зв'язку з проведенням реконструкції придбаної квартири та збільшенням її загальної площі, виконавчим комітетом Чернівецької міської ради 24 липня 2000 року було видано свідоцтво про право власності на квартиру, взамін вищевказаного договору купівлі-продажу /а.с. 10/. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1, ч.3 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, Суд вважає, що придбана за час шлюбу квартира, що знаходиться за адресою [ADDRESS], належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 СК України). Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 372 Цивільного кодексу України, - у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно приписів статті 71 СК України - майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved