Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача про стягнення депозитних коштів та відсотків по вкладу. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що 30.10.2007 року між нею та ПАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір №ML 302/372/2007, відповідно до якого позивачка отримала строковий споживчий кредит в швейцарських франках строком на 25 років з цільовим призначенням - придбання нерухомості (житла). Відповідно до п. 3 договору, розмір процентів складається з фіксованої ставки 4,49% та плаваючої ставки FIDR, яка являє собою процентну ставку по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній Валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. До певного часу, загальний розмір процентної ставки за користування вищезазначеним кредитом, який включає фіксовану процентну ставку та ставку FIDR, складав 7,99% річних. 14.09.2012 року позивачкою було одержано від відповідача повідомлення про збільшення ставки FIDR на 2%, що призвело до збільшення загального розміру процентної ставки за договором до 9,99% річних. Не погодившись за таким рішенням банку, позивачка направила відповідачу відповідну скаргу, на яку було отриману відповідь від 05.12.2012 р., якою у задоволенні скарги банком було відмовлено. При цьому банк посилався на: наявність в Договорі умови п. З ч. 1, відповідно до якої Банк має право змінювати ставку FIDR в залежності від зміни вартості кредитних ресурсів; зміна ставки FIDR не може вважатися односторонніми діями банку; банк відповідно до п. 1.5. Постанови НБУ №516 від 03.12.2003 р. має право на свій розсуд встановлювати ставки за депозитами. Позивачка вважає відмову відповідача в задоволенні її скарги незаконною, а наведені підстави відмови - необґрунтованими, тому просила суд визнати недійсним рішення Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо підвищення з 01.10.2012 р. відсоткової ставки за кредитним договором № МL 302/372/2007 від 30 жовтня 2007 р. з 7,99% річних до 9,99% річних; зобов'язати Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відновити становище, яке існувало до 01.10.2012 р., тобто до підвищення ставки FIDR та до підвищення загального розміру відсоткової ставки за кредитним договором та зобов'язати ПАТ «ОТП Банк» перерахувати заборгованість [PERSON] за кредитним договором, виходячи з відсоткової ставки 7,99 % річних; визнати недійсними положення п. З ч. 1 та п. 1.4.1. ч. 2 кредитного договору № МL 302/372/2007 від ЗО жовтня 2007 р. в частині права Публічного акціонерне товариство «ОТП Банк» змінювати процентну ставку у цілому та її окремих складових шляхом збільшення. Судові витрати позивачка просила покласти на відповідача. Представник позивачки у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Представник відповідача до судового засідання надав суду письмові заперечення, в яких посилався на те, що кредит був наданий на умовах плаваючої кредитної ставки FIDR, тому це не може розцінюватися як збільшення розміру процентів за договором, тому у позові просив відмовити у повному обсязі. У судове засідання 04.07.2013 року представник відповідача не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково. У судовому засіданні встановлено, що 30.10.2007 року між [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір №ML 302/372/2007, відповідно до якого позивачка отримала строковий споживчий кредит в швейцарських франках строком на 25 років з цільовим призначенням - придбання нерухомості (житла). Відповідно до п. 3 договору, розмір процентів складається з фіксованої ставки 4,49% та плаваючої ставки FIDR, яка являє собою процентну ставку по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній Валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. До певного часу, загальний розмір процентної ставки за користування вищезазначеним кредитом, який включає фіксовану процентну ставку та ставку FIDR, складав 7,99% річних. 14.09.2012 року позивачкою було одержано від відповідача повідомлення про збільшення ставки FIDR на 2%, що призвело до збільшення загального розміру процентної ставки за договором до 9,99% річних. Позивачка направила відповідачу відповідну скаргу, на яку було отримано відповідь від 05.12.2012 р., якою у задоволенні скарги банком було відмовлено. При цьому банк посилався на: наявність в Договорі умови п. 3 ч. 1, відповідно до якої Банк має право змінювати ставку FIDR в залежності від зміни вартості кредитних ресурсів; зміна ставки FIDR не може вважатися односторонніми діями банку; банк відповідно до п. 1.5. Постанови НБУ №516 від 03.12.2003 р. має право на свій розсуд встановлювати ставки за депозитами. Як встановлено судом, FIDR є відсотковою ставкою за строковими депозитами фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, які розміщені у Банку на строк 366 днів з виплатою відсотків в кінці строку дії депозитного договору. Залежно від зміни вартості кредитних ресурсів на фінансовому ринку України, ставка FIDR може змінюватись (збільшуватись чи зменшуватись) у порядку, передбаченому сторонами у Кредитному договорі. Інших умов щодо депозиту, ставка за яким визначається як FIDR (крім валюти депозиту, строку вкладу 366 днів та виплати відсотків по закінченню договору) ані в договорі, ані на веб-сайті банку немає. Умови застосування ставки FIDR банком не відповідають умовам застосування ставки FIDR, що передбачені Договором. Отже, крім вищенаведеного, зміна Банком ставки FIDR є також порушенням ст. 525 ЦК України, відповідно до якої одностороння зміна умов зобов'язання не допускається. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони фінансовим установам в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів та інших платежів, передбачених кредитним договором» було внесено зміни до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відповідно до якої фінансовим установам забороняється в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів, передбачених кредитним договором або графіком погашення боргу, за винятком випадків, встановлених законом. Положення цього Закону застосовуються до усіх кредитних договорів, які були укладені або продовжують діяти після набрання чинності цим Законом. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. До посилань відповідача, що кредит був наданий на умовах плаваючої кредитної ставки FIDR, тому це не може розцінюватися як збільшення розміру процентів за договором, суд ставиться критично, оскільки умова щодо можливості зазначення в кредитному договорі «плаваючої» процентної ставки була введена Законом України від 22.09.2011 р. N 3795-УІ, але у Прикінцевих положеннях названого Закону чітко зазначено, що дія даного закону не розповсюджується на кредитні договори, укладені до набрання чинності вказаним законом. Отже, «плаваюча» ставка не може застосовуватися до Договору, оскільки його було укладено до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22.09.2011 р. N3795-УІ, який передбачає можливість застосування плаваючої ставки. Враховуючи викладене суд вважає, визнати недійсним рішення Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо підвищення з 01.10.2012 року відсоткової ставки з 7,99% річних на 9,99% річних, за кредитним договором № ML 302/372/2007 від 30 жовтня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON]. Також суд вважає стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» 114 гривень 70 копійок судового збору на користь держави. В іншій частині позову суд вважає відмовити, оскільки дані вимоги не ґрунтуються на законі та суперечать умовам кредитного договору.

Outcome: partial