Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловою площею у житловому будинку №130 по вул. С. Ковалевської у м. Краматорську, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що їй згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок з подвірними будівлями та спорудами від 20.02.2006 року належить житловий будинок №130 розташований за адресою вул. С. Ковалевської в м. Краматорську. В даному будинку зареєстрований її онук відповідач [PERSON] Відповідач не проживає у даному приміщенні з 24.06.2012 року по теперішній час, його речей там немає. Вона не може сплачувати за нього комунальні послуги та скористатись своїм право власності. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку №130 по вул. С. Ковалевської у м. Краматорську. Позивачка в судовому засіданні на заявлених вимогах наполягала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивачки, проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України (далі за текстом - ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до Конституції України, право приватної власності громадян є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений. Відповідно до ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушувати права інших осіб, завдати шкоди культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоду іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна дотримуватися моральних засад суспільства. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст.9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку передбаченим законом. Згідно ст.ст.71, 72 ЖК України, наймач і члени його родини можуть бути визнані судом таким, що втратили право користування житловим приміщенням, якщо вони не проживають у ньому без поважних причин понад шість місяців. Згідно ч.1 ст.163 ЖК України, у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно договору свідоцтва про право власності на житловий будинок з подвірними будівлями та спорудами від 20.02.2006 року, позивачка є власником житлового будинку №130 по вул. С. Ковалевської у м. Краматорську. Згідно домової книги відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Відповідно до акту про не проживання, відповідач зареєстрований за адресою [INFO], але не проживає з 24.06.2012 року, його особистих речей у будинку немає, комунальні послуги він не сплачує. При таких обставинах, суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку №130 по вул. С. Ковалевської, 130 у м. Краматорську.

Outcome: approved