Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивачка звернулась до відповідача з позовом про зміну формулювання наказу звільнення та стягнення вихідної допомоги посилаючись на те, що вона з 01.03.2012 року на підставі наказу № 12 від 01.03.2012 року була прийнята на роботу на посаду головного бухгалтера КП ЛЖЕК № 5. У зв»язку з неодноразовим порушенням трудового законодавства керівником КП ЛЖЕК № 5 [PERSON] 26 червня 2014 року написала заяву про звільнення за ч.3 ст. 38 КЗпП України у зв»язку з порушенням вимог трудового законодавства та колективного договору в частині недодержання строків виплати заробітної плати, з виплатою вихідної допомоги. Заява була зареєстрована 26.06.2014 року, вх. № 51. Підставою для звільнення є акт перевірки додержання суб»єктами господарської діяльності законодавства про працю та загальнообов»язкового державного соціального страхування № 12-09-171/0018, припис № 12-09 171/0018-0012 від 11.03.2014 року територіальної державної інспекції з питань праці в Луганській області. Несвоєчасна виплата заробітної плати у строки, встановлені колективним договором, є порушенням ч.1 ст. 115 КЗпП України та ст.. 24 Закону України «Про оплату праці». До трудової книжки був внесений запис, який не відповідає поданій нею заяви, тобто звільнення було здійснено за ст. 38 КЗпП України. Трудова книжка та розрахунок було здійснено 09.07.2014 року, хоч наказ про звільнення датований 01.07.2014 роком. Фактично відповідачем також порушено строки видачі трудової книжки та сум, які підлягають виплаті при звільненні, що було відповідачем зроблено після направлення на його адресу запиту адвоката. Тому просить змінити формулювання звільнення : «зі звільнення за власним бажанням за ст.. 38 КЗпП України» на «звільнення по ч.3 ст. 38 КЗпП України у зв»язку з невиконанням законодавства про працю, умов колективного договору в частині строків виплати заробітної плати», стягнути з відповідача вихідну допомогу у розмірі трьохмісячного середнього заробітку відповідно до ст. 44 КЗпП України, стягнути середньоденний заробіток за затримку видачі трудової книжки за 8 днів. У судовому засіданні позивачка підтримала уточнені позовні вимоги, просила їх задовольнити. У своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені у позовній заяві, про що надала суду відповідні докази. Доповнила, що заробітна плата відповідно до колдоговору повинна виплачуватися двічі на місяць 5 та 21 числа кожного місяці, а дійсно виплата проводилась 1 раз на місяць 30-31 числа частками. Крім того керівник підприємства наполягав на введення в комп»ютер лівих програм бухгалтерського обліку , скачаних з комп»ютера, на що вона не погоджувалась. В її обов»язки входило ведення бухгалтерії, контроль бухгалтерії, своєчасна здача статистичного звіту. Оскільки на неї здійснювався тиск, вона 26.06.2014 року подала заяву про звільнення з роботи з 01.07.2014 року у звя»зку з порушенням умов колективного договору, щодо несвоєчасної виплати заробітної плати. Письмово до керівника підприємства про порушення строків виплати заробітної плати не зверталась. Доказами, які підтверджують заборгованість по заробітній платі є акт проведеної перевірки та відомості, про виплату заробітної плати. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні 22.09.2014 року підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Вважає позов пред»явлений обґрунтовано, порушення трудового законодавства встановлено актом перевірки та винесення припису керівнику підприємства. Трудова книжка повинна бути видана 01.07.2014 року, а фактично видана 09.07.2014 року. У подальшому у судове засідання не з»явився. Представник відповідача Ткаченко С.О. у судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі, не визнала і уточнений позов та просила відмовити у його задоволенні, оскільки позивачка не надала суду доказів про порушення щодо неї підприємством законодавства про працю. Позивачка, як головний бухгалтер, разом з керівником підприємства повинна нести відповідальність за несвоєчасну виплату заробітної плати, оскільки її підпис стоїть на бухгалтерських документах разом з підписом керівника . Коли постало питання щодо переводу позивачки на іншу посаду, вона подала заяву про розірвання договору за домовленістю між сторонами за ст. 36 ч.1 КЗпП України, а потом подала іншу заяву про звільнення її з посади головного бухгалтера за власним бажанням. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні подала уточнені позовні вимоги, в яких уточнила позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача допомоги у розмірі 12 486 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 1849грн.92 коп. за 8 днів за період з 01.07.2014 року по 08.07.2014 року. Відповідачем порушуються умови колективного договору щодо виплати заробітної плати двічі на місяць. Дане порушення було зафіксовано в акті перевірки інспекцією праці, в доданих до справи копіях платіжних відомостей про виплату заробітної плати в КП ЛЖЕК № 5. Керівник КП ЛЖЕК№ 5 погодився з формулюванням причини звільнення, вказаною позивачкою за ч.3 ст. 38 КЗпП України, підписавши заяву про її звільнення з 01.07.2014 року, а не після відпрацювання нею 2 тижні, при звільненні за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України. Після звільнення з позивачкою не проведений повний розрахунок, не видана своєчасно трудова книжка. Уточнені позовні вимоги є законними та такими, що підлягають задоволенню. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що вона почала виконувати обов»язки інспектора по кадрам з 07.07.2014 року, того ж дня підготувала наказ про звільнення позивачки від 01.07.2014 року, а коли вона з»явилась на роботу, віддала їй наказ та трудову книжку. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав суду, що [PERSON]. написала заяву про звільнення її з роботи за власним бажанням з 01.07.2014 року, він видав наказ про звільнення її з цієї дати. Заробітна плата на підприємстві виплачувалась відповідно умов колективного договору. Оскільки підприємство комунальне , то своїх коштів не має , тому могли іноді несвоєчасно виплатити заробітну плату. Позивачка своєчасно отримувала заробітну плату двічі на місяць 7 та 25 числа, заборгованості не має. Позивачка пішла з роботи 30.06.2014 року і повернулась 09.07.2014 року з запитом адвоката. Він особисто дзвонив позивачці у перших числах липня 2014 року, повідомивши її про звільнення, але вона не приходила на роботу, посилалась на хворобу, тому їй не своєчасно була вручена трудова книжка та проведений повний розрахунок. Йому відомо, що при звільненні за власним бажанням працівник повинен попередити керівництво за два тижні, а він підписав заву позивачці про звільнення з дати яка була нею вказана в заяві. Суд досліджує надані докази: копія паспорту та ідентифікаційного номеру позивачки, копія наказу від 01.03.2012 року № 12 про прийняття [PERSON] на роботу на посаду головного бухгалтера, копія наказу від 01.07.2014 року № 22-к/а про звільнення [PERSON], копія трудової книжки [NUMBER] позивачки, копія заяви позивачка від 26.-6.2014 року про звільнення за ч.3 ст. 38 КЗпП України, копія наказу про припинення трудового договору від 01.07.2014 року, копія припису № 12-09-171/0018-0012 від 11.03.2014 року Територіальної державної інспекції з питань праці у Луганській області, копія контракту з керівником підприємства від 12.03.2014 року, копія журналу видачі трудових книжок, копія колективного договору на 2013-2016 рік КП «ЛЖЕК № 5», довідка про середній заробіток позивачки , довідка про середньоденний заробіток, копії відомостей на виплату грошей [PERSON], копія посадової інструкції головного бухгалтера, копія наказу від 30.06.2014 року № 101, копія протоколу № 103 від 26.06.2014 року , копія листа , копії відомостей на виплату грошей №№ 58, 67, 71,80,98. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що підставі наказу № 12 від 01.03.2012 року [PERSON] була прийнята на роботу на посаду головного бухгалтера КП ЛЖЕК № 5( а.с. 5). На підставі заяви про звільнення за ч.3 ст. З8 КЗпП за власним бажанням з 01.07.2014 року в зв»язку з порушенням трудового законодавства в частині строків та гарантій виплати заробітної плати на підприємстві був виданий наказ № 22-к/а від 01.07.2014 року, відповідно резолюції на заяві, про звільнення [PERSON] за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України з 01.07.2014 року Із припису № 12-09-171/0018-0012 Територіальної державної інспекції з питань праці у Луганській області від 11.03.2014 року вбачається, що інспектором проводилась перевірка дотримання законодавства про працевлаштування інвалідів та дотримання щодо них законодавства про працю. В припису було встановлено, що виплата заробітної плати працівникам підприємства здійснюється несвоєчасно, один раз на місяць, що є порушенням вимог ч.1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Було приписано прийняти заходи щодо виплати заробітної плати два рази на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата (а.с.10-13) . Представник відповідача посилався на те, що перевірки проводилась щодо інвалідів, які працюють в КП ЛЖЕК № 5, але суд вважає, що цей факт встановлений і щодо всіх працівників, які працюють на підприємстві. Порушення строків виплати заробітної плати також підтверджується наданими копіями платіжних відомостей ( а.с.59-63), з яких вбачається, що заробітна плата за березень 2014 року виплачувалась з 28.04.2014 року, за квітень-травень 2014 року виплачувалась 16.05.2014 року, 27.05.2014 року, 13.06.2014 року ( а.с.60-62), заробітна плата за червень-липень 2014 року виплачувалась з 09.07.2014 року ( а.с.63) . Відповідно до Колективного договору КП «ЛЖЕК№ 5» на 2013 -2016 роки п.3.1 передбачено, що заробітна плата виплачується за місце роботи працівників в національній валюті України два рази на місяць. Розмір плати за першу половину місяця складає 100% оплати за фактично відпрацьований час за період з першого по п»ятнадцяте число поточного місяця з розрахунку тарифної ставки ( посадового окладу) працівників і виплачується 25 числа поточного місяця. Плата за другу половину місяця виплачується 5 числа місяця наступного за розрахунковим ( а.с.32-35). Відповідно до ст. 115 ч.1 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки,встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені працівникам регулярно в робочі дні строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом( а в разу відсутності таких органів - представниками , обраними і уповноваженими трудовим коллективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки ( посадового окладу) працівника. Своєчасність та обсяги заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Відповідно до ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору в наслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору( статті 38 чи 39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Середній заробіток позивача розраховується відповідно до Постанови КМУ від 08 лютого 1995 року № 10 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» . Середній заробіток обчислюється виходячи з виплати за останні 2 календарних місяця роботи, що передують події, з якою пов»язана відповідна виплата. Відповідно наданої довідки ( а.с.36) у травні 2014 року позивачем 19 днів, нарахована заробітна плата становить 4380грн.30 коп. , у червні 2014 року відпрацьовано 17 днів, нарахована заробітна плата становить 3944грн.29 коп. Проведення розрахунку середнього заробітку провадиться судом відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати . Суд виходить з того, що у травні 2014 року та червні 2014 року позивачем відпрацьовано 19 та 17 днів відповідно, тому ця кількість становить 18 днів (19+17/2) . Середньоденна заробітна плата становить 231грн.24 коп. ( 4380,30+ 3944,29): 36) Середньомісячна заробітна плата складає 4162,32 грн. ( 231,24х18). Тримісячний середній заробіток складає 12 486,96 грн.( 4162,32х3). Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разів невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа , організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по дер фактичного розрахунку. Час затримки з 01.07.2014 року по 09.07.2014 року за 8 календарних днів становить 1849грн.92 коп. ( 231.24х8) Виходячи з вищезазначеного суд вважає, що є всі підставі для задоволення позову у повному обсязі. На підставі ст. ст.44,115, 117 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці»,

Outcome: partial