Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітніх дітей та стягнення аліментів. В позовній заяві зазначила, що уклала шлюб з відповідачем 04 лютого 2013 року, про що Широколанівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області було зроблений відповідний актовий запис № 01. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як між ними часто виникали непорозуміння та сварки. Подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу неможливі. [PERSON] вважає, що батько не зможе забезпечити їхнім дітям всі умови для їхнього всебічного фізичного, духовного та морального розвитку. Також, син [PERSON] та донька [PERSON] повинні отримувати належне виховання, значну роль в якому відіграє мати. Крім того, вона має всі можливості створити сприятливі соціально-психологічні та побутові умови для всебічного духовного та морального розвитку дітей, а тому вважає, що діти повинні проживати разом з нею. Враховуючи ту обставину, що відповідач [PERSON] протягом трьох місяців допомоги на утримання дітей в натуральній або грошовій формі не надавав, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітної плати щомісячно, а в разі, якщо відповідач не працює, 30% прожиткового мінімуму для дитини щомісяця починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.. Просить розірвати шлюб, визначити місце проживання дітей разом із нею та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] змінила частково позовні вимоги і зокрема зазначила, що через різницю в поглядах на сімейне життя збереження шлюбу не можливе. Відповідач участі в вихованні дітей не приймає, допомоги на їх утримання в натуральній або грошовій формі не надає. Просить стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти, в твердій грошовій сумі по 1000 грн на кожну дитину, визнати місце проживання їх разом із нею та розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'являвся, хоча про час, дату та місце розгляду цивільної справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Представник заінтересованої особи служби у справах дітей райдержадміністрації Ширніна О.О. в судовому засіданні висловила свою думку про доцільність визначення місця проживання дітей з матір'ю [PERSON], мотивуючи це тим, що у останньої є більше можливостей для створення сприятливих соціально-побутових умов для розвитку дітей, оскільки у неї є постійне місце проживання, вона офіційно працевлаштована та має регулярний і гарантований заробіток. Згідно з ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що у справі можливо ухвалити заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, заінтересовану особу ССД, дослідивши матеріали справи, зокрема, висновок органу опіки і піклування, дійшов до висновку, що позов позивача є частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані ст. ст. 112, 141, 160, 161 СК України, ст. 11 Закону «Про охорону дитинства». Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюб, якщо буде встановлено та з'ясовано фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиток дитини. Згідно зі ст. 19 СК України звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. Відповідно до положень ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи сторони зареєстрували шлюб 04 лютого 2013 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO]. /а.с. 10-12/, які проживають із своєю матір'ю за її місцем проживання: [ADDRESS]. Спільне життя подружжя не склалося через різницю в поглядах на спільне сімейне життя. Подальше сімейне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам дружини та інтересам їхніх дітей Відповідач матеріальної допомоги позивачці на утримання дітей не надає. Висновком органу опіки та піклування Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області від 24 січня 2014 року № 21/23-01-02/07 визнана доцільність визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] біля матері [PERSON] За таких обставин суд приходить до переконання про наявність підстав для розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей біля матері та стягнення аліментів. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак, відповідач участі у вихованні дітей не приймає, допомоги на їх утримання в натуральній або грошовій формі не надає, не працює, тому суд вважає, що аліменти з відповідача необхідно стягнути в твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що збереження шлюбу не можливе, на утриманні позивачки перебуває двоє дітей, а відповідач не надає матеріальну допомогу на їх утримання, з метою захисту інтересів дітей, створення їм необхідних умов для всебічного розвитку, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі розміром по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, визнати їх місце проживання разом з матір'ю та розірвати шлюб. На підставі викладеного,

Outcome: partial