Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на частину будинку та приведення сторін у першочергове положення, посилаючись на те, що в 1977 році нею було придбано житловий будинок по [ADDRESS] 71/100 частину якого вона подарувала своєму синові [PERSON] Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 01.07.2008 року затверджено мирову угоду, якою [PERSON] та [PERSON] виділено у зазначеному житловому будинку відповідні приміщення та господарські будівлі, а також визначено порядок землекористування, виходячи з того, що [PERSON] на підставі рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 19.04.2006 року належить ? частина домоволодіння. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 09.07.2009 року рішення Скадовського районного суду від 19.04.2006 року в частині задоволення первинного позову [PERSON] про визнання будинку спільним майном подружжя, визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на частину будинку скасовано та ухвалено нове рішення, яким [PERSON] у задоволенні позову відмовлено за необґрунтованістю. Рішенням Скадовського районного суду від 13.08.2013 року у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ будинку в натурі та визначення порядку землекористування відмовлено за безпідставністю. В порядку відновлення становища, яке існувало до порушення, позивачка просить визнати за нею право власності на 29/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 71/100 частини вищевказаного будинку та стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 25.11.2013 р. до участі в справі залучено в якості співвідповідача [PERSON] (а.с. 50). 10.01.2014 року третьою особою [PERSON] пред'явлено позов до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину будинку та приведення сторін у першочергове положення, з наведених вище підстав. У позові просив визнати за ним право власності на 71/100 частини та за [PERSON] 29/100 чистини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також стягнути з відповідачів судові витрати (а.с. 76-78). В судовому засіданні представник позивачки та третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] уточнив та збільшив позовні вимоги, просив визнати за [PERSON] право власності на 29/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 71/100 частини вищевказаного будинку; визнати недійсним та скасувати договір дарування від 18.10.2012 р., укладений між [PERSON] та [PERSON], стягнути з відповідачів судові витрати. Відповідач [PERSON] позови не визнав та просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав їх необґрунтованості. Відповідач [PERSON] позови не визнала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вона є добросовісним набувачем частини спірного будинку. Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників судового розгляду, розглянувши подані документи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступного. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, згідно з вимогами ст.ст. 57-61 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 19.04.2006 року визнано недійсним договір дарування житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] від 19.10.2004 р., укладений між [PERSON] та [PERSON]; визнано за [PERSON] право власності на 50/100 частини вказаного житлового будинку з господарськими спорудами. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 09.07.2009 року вказане рішення Скадовського районного суду в частині задоволення первинного позову [PERSON] про визнання будинку спільним майном подружжя, визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на частину будинку скасовано та ухвалено нове рішення, яким [PERSON] у задоволенні позову відмовлено за необґрунтованістю (а.с. 5-8). Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 01.07.2008 року затверджено мирову угоду, якою [PERSON] та [PERSON] виділено в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] відповідні приміщення та господарські будівлі, а також визначено порядок землекористування, виходячи з того, що [PERSON] на підставі рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 19.04.2006 року належить ? частина домоволодіння (а.с. 12-13). Ухвалою Скадовського районного суду від 22.01.2013 року заяву [PERSON] про поновлення строку для звернення до суду із заявою про перегляд ухвали про затвердження мирової угоди за нововиявленими обставинами у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі та визначення порядку землекористування задоволено з тих підстав, що рішення Скадовського районного суду від 19.04.2006 року скасовано рішенням апеляційного суду Херсонської області від 09.07.2009 року, що встановлено рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 13.08.2013 р. (а.с. 16-17). Таким чином [PERSON] не є співвласником спірного житлового будинку з господарськими спорудами та не мав права вимагати його розподілу та визначення порядку землекористування. Рішенням Скадовського районного суду від 13.08.2013 року, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ будинку в натурі та визначення порядку землекористування відмовлено за безпідставністю (а.с. 16-17). Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів, серед інших, може бути відновлення становища, яке існувало до порушення. З урахуванням наведених норм закону та фактично встановлених обставин по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] з урахуванням їх доповнень підлягають задоволенню. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки відповідач [PERSON] відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути половину витрат понесених [PERSON] та [PERSON] з [PERSON] На підставі ст. 16 ЦК України,

Outcome: approved