overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою державного виконавця накладено арешт на автомобіль марки Chevrolet, моделі Lacetti, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], шасі KL1NF193E6K239062, який належить позивачу. У звязку з тим, що арешт перешкоджає у здійсненні права власності, позивач просить суд зняти зазначений вище арешт. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивач заявлені вимоги підтримав. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. Відзиву від представника відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою державного виконавця Другого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області по виконавчому провадженні №37639948 щодо примусового виконання судового наказу №1527/2765/12, накладено арешт на автомобіль марки Chevrolet, моделі Lacetti, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], шасі KL1NF193E6K239062, який належить [PERSON] Згідно листа Другого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, вказане виконавче провадження було знищено. Відповідно до ст..41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1,5 ст.60 вказаного Закону України, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За таких обставин, враховуючи те, що виконавче провадження знищено, а арешт протиправно позбавляє позивачку гарантованого Конституцією України права володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, суд вважає за можливе зняти його. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішеннями Виконкому м. Одеси №58/2 від 21.02.1984р. та №85 від 21.02.1984р. накладено заборони відчуження будинку №16 по вул. Лінія 46 в місті Одесі, який належить [PERSON]. У звязку з тим, що арешт перешкоджає позивачці в здійсненні її прав як власника майна, вона просить суд зняти вищевказаний арешт. У судове засідання позивачка подала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Ухвалою від 07.09.2017р. витребувано з Одеського обласного нотаріального архіву нотаріальні справи відносно реєстрації вищевказаних заборон. Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст.ст.280,281 ЦПК України, про що не заперечувала позивачка. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішеннями Виконкому м. Одеси №58/2 від 21.02.1984р. та №85 від 21.02.1984р. накладено заборони відчуження будинку №16 по вул. Лінія 46 в місті Одесі, який належить [PERSON]. Відповідно до ст..41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч.1,5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За таких обставин, враховуючи те, що арешт протиправно позбавляє позивачку гарантованого Конституцією України права володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, суд вважає за можливе зняти його. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 19.10.2015р. накладено арешт на квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON]([NUMBER]). Дана квартира насправді належить [PERSON]([NUMBER]), тобто зовсім іншій людині. Останній помер, його спадкоємцем є позивачка. У звязку з тим, що арешт перешкоджає прийняти в спадщину вказане майно, остання просить суд зняти зазначений вище арешт. У судове засідання позивачка подала заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали і просили суд задовольнити позов. Представники відповідачів в судове засідання не зявилися, відзивів від представників відповідачів на позов до суду не надходило, нотконтора надала заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області №636/4729/15-ц від 19.10.2015р. накладено арешт на квартиру [ADDRESS], яка належала [PERSON]([NUMBER]). Як вбачається з копій витягу про реєстрацію права власності на дану квартиру, свідоцтва про право власності, арештоване майно належить не [PERSON]([NUMBER]), а [PERSON]([NUMBER]), тобто зовсім іншій людині. Останній помер 02.12.2017р., його спадкоємцем є позивачка, яка позбавлена можливості прийняти спадщину через вищевказаний помилковий арешт. Відповідно до ст..41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно п.9 Постанови №5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження). За таких обставин, враховуючи помилковість накладеного арешту на майно повного тезки сторони по справі №636/4729/15-ц, а також те, що арешт протиправно позбавляє позивачку гарантованого Конституцією України права володіти, користуватися і розпоряджатися спадщиною після смерті [PERSON]С.([NUMBER]), суд вважає за можливе зняти його. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2001 року, актовий запис № 27 зареєстрований ВРАГС Чаплинського управління юстиції. Від шлюбу мають двох доньок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось у зв`язку з постійними суперечками, відсутністю взаєморозуміння та довіри між ними, спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити інтересам позивачки та їхнім дітям. Спору про поділ майна, що є спільною власністю немає, по взаємній домовленості спільні діти залишаються проживати з позивачкою. [PERSON] просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 18.09.2020 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження . Сторони в судове засідання не з`явились, у поданих заявах просили справу розглянути без їх участі. Позивачка на позові наполягала, відповідач позовні вимоги визнав, згоден на розірвання шлюбу. У заяві позивачка після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис № 27. Від шлюбу позивач та відповідач мають двох доньок - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис№18, зареєстроване 22.11.2004 року Преображенської сільською радою Чаплинського району) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис№115, зареєстроване 16.10.2007 року ВРАЦС Чаплинського РУЮ Херсонської області) На теперішній час сторони шлюбних стосунків не підтримують, перестали жити однією сім`єю, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам подружжя та їх дітям, тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. На підставі ст..ст. 104, ч.3 ст. 105, ст.ст. 109, 110, 112-114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-23 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вимоги мотивує тим, що з 01.09.2017 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач працездатний, однак матеріальної допомоги на неповнолітню дитину, в достатньої розмірі, не надає. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки. Тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 усіх видів доходів відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Представник позивачки повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, справу просить розглядати за його відсутності та відсутності позивачки. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги визнав. У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що сторони з 01.09.2017 р. перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с.5) Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.6) Відповідач працездатний, має постійний заробіток, є особою молодого віку, однак матеріальної допомоги на неповнолітню дитину в достатньому обсязі не надає. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки. Таким чином між сторонами склалися цивільні правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України. Перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вимоги мотивує тим, що з 01.11.2003 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач працездатний, однак матеріальної допомоги на неповнолітніх дітей, в достатньої розмірі, не надає. Неповнолітні діти знаходяться на утриманні позивачки. Тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного, з моменту звернення з даною заявою та до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, однак доказів, в підтвердження обставин на які він посилається, суду не надав. Судом встановлено, що сторони з 01.11.2003 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. (а.с.11) Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. (а.с.12-13) Відповідач працездатний, має постійний заробіток, є особою молодого віку, має на утриманні непрацездатних батьків, однак матеріальної допомоги на неповнолітніх дітей в достатньому обсязі не надає. Неповнолітні діти знаходяться на утриманні позивачки. Таким чином між сторонами склалися цивільні правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України. Перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, на утримання дітей, до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття, бо він є їх батьком і по закону зобов`язаний матеріально утримувати дітей, починаючи стягнення з 05.11.2019 р. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вимоги мотивує тим, що з 02.12.2016 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають доньку, [PERSON] , [INFO] . Відповідач працездатний, однак матеріальної допомоги на дитину не надає. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 03.07.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзив на позов чи заперечення проти позову суду не надав. Суд, згідно ст. 280 ЦПК України, та враховуючи думку позивачки, вважає за необхідне заочно розглянути справу у відсутності відповідача, оскільки зібрано достатньо доказів щодо прав та обов`язків сторін. Перевіривши матеріали справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 02.12.2016 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с.6) Від даного шлюбу сторони мають доньку, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.7) Відповідач працездатний, має заробіток, однак матеріальної допомоги на дитину в достатньому обсязі не надає. Дитина знаходиться на утриманні позивачки. Таким чином між сторонами склалися цивільні правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України. Перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вимоги мотивує тим, що з 03.07.2003 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Відповідач працездатний, однак матеріальної допомоги на неповнолітню дитину, в достатньої розмірі, не надає. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки. Тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила. Представник позивачки надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу просить розглядати без його участі. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав письмовий відзив по справі в якому позовні вимоги фактично визнав, на стягнення аліментів, у зазначеному позивачкою розмірі згоден. У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 03.07.2003 р. перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідач працездатний, має постійний заробіток, є особою молодого віку, однак матеріальної допомоги на неповнолітню дитину в достатньому обсязі не надає. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки. Таким чином між сторонами склалися цивільні правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України. Перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вимоги мотивує тим, що з 04.09.2004 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Подружжя мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач працездатний, однак матеріальної допомоги на неповнолітню дитину, в достатньої розмірі, не надає. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки. Тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначив, що надає кошти на утримання сина добровільно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 04.09.2004 р. перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Відповідач працездатний, має постійний заробіток, є особою молодого віку, однак матеріальної допомоги на неповнолітню дитину в достатньому обсязі не надає. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки. Таким чином між сторонами склалися цивільні правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України. Перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави 768,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вимоги мотивує тим, що з 05.03.1994 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітню [PERSON], [INFO], та неповнолітню [PERSON], [INFO]. Відповідач працездатний, однак матеріальної допомоги на неповнолітню дитину, в достатньої розмірі, не надає. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки. Тому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач, в судовому засіданні позовні вимоги визнав, на стягнення аліментів, у зазначеному позивачкою розмірі. У відповідності\~до ч.4\~ст.206\~ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що сторони з 05.03.1994 р. перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с.4) Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітню [PERSON], [INFO], та неповнолітню [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а.с.5) Відповідач працездатний, має постійний заробіток, є особою молодого віку, однак матеріальної допомоги на неповнолітню дитину в достатньому обсязі не надає. Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки. Таким чином між сторонами склалися цивільні правовідносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України. Перевіривши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/4 усіх видів доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня предявлення позову до суду та допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави 704,80 грн.

Outcome: approved