Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову вказавши що, на підставі договору купівлі-продажу від 13 травня 1981 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої донецької нотаріальної контори за реєстровим № 1-324, якій був зареєстрований у КП БТІ м. Донецька 28 травня 1981 року у реєстрову книгу за № 19570 її чоловіку [PERSON] належало домоволодіння [ADDRESS]. На час придбання будинок 1934 року побудови був у ветхому стані та частково непридатний для проживання, тому [PERSON] звернувся до Ленінської районної ради народних депутатів з заявою про дозвіл на будівництво нового будинку на території домоволодіння [ADDRESS]. На підставі рішення Ленінської районної Ради народних депутатів м. Донецька № 91/1 від 24.02.1982 року виконавчий комітет вирішив: - дозволити [PERSON] будівництво будинку за адресом [ADDRESS], на раніш виділеної земельної ділянки. В період з 1983 по 1987 році вона разом з [PERSON] за сумісні кошти побудували новий житловий будинок літ. Е-1, а старий реконструювали у хозблок літ А. [INFO] [PERSON] помер, актовий запис № 788. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння [ADDRESS]. Спадкоємцями після його смерті є позивачка та їх спільні діти - [PERSON] та [PERSON]. В встановлений законом строк вона звернулася до державного нотаріуса Сьомої донецької нотаріальної контори Васильєвої Н.М. с заявою про прийняття спадщини, про що була заведена спадкова справа за № 668/2000. Відповідачі по справи від своєї частки у спадщині відмовилися на її користь. 09.04.2014 року нотаріусом була видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як новий будинок не прийнято до експлуатації та не зареєстровано згідно діючого законодавства, для приведення документів до належного стану згідно діючого законодавства та встановлення права власності на знов споруджене майно, необхідно звернутися до суду. В наступний час вона як спадкоємець, отримати правовстановлюючий документ на будинок не може, так як власник домоволодіння помер, а за померлими право власності не реєструється, тому вимушена звертатися до суду. Просить визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS], як спадщину яка залишилася після смерті [PERSON] Представник позивачки у судовому засіданні дав пояснення аналогічні викладеним в позовної заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, та просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове не з'явилася. Про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином та надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове не з'явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлен належним чином та надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Так, судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 13 травня 1981 року, посвідченого державним нотаріусом Сьомої донецької нотаріальної контори за реєстровим № 1-324, якій був зареєстрований у КП БТІ м. Донецька 28 травня 1981 року у реєстрову книгу за № 19570 [PERSON] належало домоволодіння [ADDRESS]. На підставі рішення Ленінської районної Ради народних депутатів м. Донецька № 91/1 від 24.02.1982 року виконавчий комітет вирішив дозволити [PERSON] будівництво нового будинку за адресом [ADDRESS], на раніш виділеної земельної ділянки. Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 26.04.1964 року, актовий запис № 153, після одруження прізвище дружини «Мартиненко». [INFO] [PERSON] помер, актовий запис № 788. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з домоволодіння [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після його смерті є [PERSON], [PERSON], та [PERSON] Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В встановлений законом строк, а саме 12 грудня 2000 року, [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Сьомої донецької нотаріальної контори Васильєвої Н.М. с заявою про прийняття спадщини, про що була заведена спадкова справа за № 668/2000. Згідно до заяви яка міститься в матеріалах спадкової справи [PERSON] та [PERSON] від своєї частки у спадщині відмовилися на користь [PERSON]. 09.04.2014 року нотаріусом була видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, так як новий будинок не прийнято до експлуатації та не зареєстровано згідно діючого законодавства, для приведення документів до належного стану згідно діючого законодавства та встановлення права власності на знов споруджене майно, необхідно звернутися до суду. Крім того, [PERSON] фактично втупила в право управління та користування майном, так як на момент смерті [PERSON] проживала з ним та вела разом з ним спільне господарство. Зареєстрована [PERSON], та постійно мешкає за вказаною адресою з 14 січня 1982 року, що підтверджується домовою книгою та відміткою у її паспорті громадянина України. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 25.02.2014 року, в склад домоволодіння [ADDRESS], входить: - житловий будинок літ. Е-1, 1987 року побудови, загальною площею 64,1 кв.м.. житловою площею 45,8 кв.м.; - убиральня літ. В, 1972 року побудови; - навіс літ. Ж, 1988 року побудови; - хозблок літ. А, 1934 року побудови; - сарай літ. И, 1960 року побудови; - навіс літ. К, 1965 року побудови; - сарай літ. Л, 1990 року побудови; - погреб літ. л, 1990 року побудови; - душ літ. М, 1972 року побудови; - яма вигрібна літ. Н, 1987 року побудови; - вимощення І; - огородження № 2,3 що і є спадкової масою, яка залишилася після смерті [PERSON] Згідно до роз'яснень від 12.03.2013 р, № 95-06-15-13, щодо державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 1992 року, Державна реєстраційна служба України вказує, що для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992 року, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна, інші документи не потрібні. Згідно наказу Мінрегіонбудівництва України № 95 від 19.03.2013 р. такі об'єкти не підлягають прийняттю в експлуатацію. Документом, якій підтверджує відповідність вказаних об'єктів вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів та правил, відповідно до потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до п. 3.2 Інструкції про проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 р. за N 582/5773, не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року. Крім того, не належать до самочинного будівництва: зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд, навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям полегшеної конструкції, погребів, входів в погреби, підпірних стін, воріт, хвірток, приямків, терас, ганків. Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р. - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р. - для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі ст.ст. 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р.,

Outcome: approved