Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Головного управління Держземагенства у Полтавській області, Галущиногреблянської сільської ради в якому просила зобов'язати відповідачів надати земельну ділянку із земель державної власності. Позов обґрунтовувала тим, що відповідно до рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09.06.2010 року до неї перейшло право на земельну частку (пай) розміром 4,15 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості. Маючи намір оформити право власності на земельну ділянку та визначити її межі в натурі, позивачка зверталася до відповідачів з заявами, але їй було повідомлено, що земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту, відноситься до земель державної власності, у зв'язку з чим у неї виникли труднощі з її виділом. З метою захисту своїх порушених прав звернулася до суду. Позивач, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник позивача позов підтримала. Представник Головного управління Держземагенства у Полтавській області, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляд справи , в судове засідання не з'явився, заперечень на позов не надав.. Представник Галущиногреблянської сільської ради Новосанжарського району позов визнає. Суд заслухавши сторони, оцінивши надані докази ґрунтуючись на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до наступного. Судом встановлено, що на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09.06.2010 року за [PERSON] було визнано право на земельну частку (пай) розміром 4,15 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, яка розташована в с.Галущина Гребля, Новосанжарського району, Полтавської області (а.с.14). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельній ділянці площею 4,15 га. було присвоєно кадастровий номер №5323480900:00:004:0014, виготовлено кадастровий план, та визначено, що вона відноситься до земель державної власності (а.с.8-11). Частина 4 статті 122 Земельного кодексу України передбачає, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Дослідивши всі обставини справи, суд приходить до висновку про «законні сподівання» [PERSON] на отримання у власність земельної ділянки на підставі рішення суду яке набрало законної сили, що співвідноситься з висновками Європейського суду з прав людини у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 липня 2003 року. Таким чином, встановивши, що земельна ділянка, яка має бути відведена позивачці знаходиться у державній власності, та виходячи з повноважень головного управління Держземагенства у Полтавській області, суд приходить до висновку про правомірність вимог [PERSON] та задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved