Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Трускавецького міського суду з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] згідно свідоцтва про право на спадщину №106 від 26.02.2015 року. У вказаному будинку, окрім неї зареєстрований відповідач [PERSON] . За вказаною адресою [PERSON] зареєстрований з 1996 року, коли власником будинку був її батько - [PERSON] . [PERSON] , за місцем реєстрації фактично вже протягом останніх чотирьох років не проживає, наскільки їй відомо він постійно перебуває за кордоном (в Чеській Республіці), а коли приїжджає на Україну то тимчасово проживає у свого батька в [ADDRESS], або у співмешканки по [ADDRESS]. Факт не проживання відповідача за адресою в [ADDRESS] підтверджується Актом №14 від 05.06.2018 року, Актом №29 від 29.10.2018 року та Актом від 15.03.2019 року. Протягом зазначеного часу Відповідач добровільно знятись з реєстрації за адресою [ADDRESS] не бажає, чим чинить перешкоди в користуванні власністю Позивач в судове засідання не з`явилась, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують просять позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився. Представником відповідача [PERSON] повторно подано клопотання про відкладення розгляду справи, однак дані клопотання не підтверджені жодним доказом. Ні відповідач, ні його захисник не подавали до суду відзив на позовну заяву. Суд виріши проводити розгляд справи за відсутності відповідача та його захисника. У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час та місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, та який не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, зі згоди представника позивача суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України постановити рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивачці на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] , підтвердженням чого є витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно будинкової книги прописки громадян, в будинку [ADDRESS] зареєстрований в тому числі [PERSON] . Згідно копії актів №14 від 05.06.2018 року, №29 від 29.10.2018 року затверджених директором ТОВ «ТКО «Комфорт-Сервіс», акта про фактичне проживання особи №9 від 15.03.2019 року, вбачається відсутність [PERSON] за місцем його реєстрації понад рік. Згідно ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Виходячи з положень ст. 150 ЖК Української РСР та ст. 383 ЦК України, власник житла має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Частиною 2статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла; і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї; колишніми членами його сім`ї; а також членами сім`ї колишнього власника житла. Як встановлено матеріалами справи, відповідач [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає, не сплачує будь-які кошти за житлово-комунальні послуги, не веде з позивачем спільне господарство, вони не пов`язані спільним побутом, тобто підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житлом передбачених ст. 71 ЖК України, немає. Таким чином відповідач втратив право на користування квартирою, що належить позивачу. Отже, є підстави визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Вирішуючи питання стосовно вимоги про зняття відповідача з реєстрації за даною адресою, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, на вимогу позивача є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання у такому приміщенні. Оскільки таке рішення у цій справі не набрало законної сили, вимога позивача про зняття відповідача з реєстрації у квартирі є передчасною, а тому задоволенню не підлягає. Відтак позов задовольняється частково.

Outcome: partial