Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що 09.10.2007 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Лисянського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 76. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що на протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має різні погляди на шлюб та сімю і на цьому ґрунті в них часто виникають сварки, свідком яких стає їхня дитина. Спільне господарство не ведуть, хоча проживають в одній квартирі. Вважає подальше збереження сімї не можливим, а тому, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 22.03.2019 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та просив справу розглянути в підготовчому судовому засіданні. Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно\~ст. 110 СК, один\~з подружжя має право предявити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно\~ст. 112 СК\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 09.10.2007 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лисянського районного управління юстиції в Черкаській області, актовий запис № 76. На даний час подружні відносини між сторонами не підтримуються, шлюб носить формальний характер. Спільне господарство не ведеться. Майновий спір, якщо такий виникне, будуть вирішувати в окремому порядку. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], домовленість про місце проживання якого разом з позивачкою між сторонами досягнута. Враховуючи, що відповідач [PERSON] позовні вимоги позивачки [PERSON] про розірвання шлюбу визнав та не заперечував проти задоволення позову, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON], оскільки таке рішення відповідатиме інтересам сторін.

Outcome: approved