Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], який згодом уточнила, про визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житловим приміщенням по [ADDRESS]. В обґрунтування вимог позивачка вказала, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами в [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] є її внучкою. У 2010 році відповідачка зареєструвала шлюб та у травні 2011 року забрала всі свої речі та переїхала проживати до свого чоловіка в с.Красна Лука Лановецького району Тернопільської області, де проживає по теперішній час. Вказане житло [PERSON] залишила добровільно, жодних перешкод в користуванні їй не чинилось, особистий речей та майна відповідача в житловому будинку не має. Всі витрати по утриманню житла несе позивач. Посилаючись на наведене, просить визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житлом, у зв'язку з не проживанням у ньому більше року без поважних причин. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, зіславшись на доводи, викладені у заяві. Відповідачка в останнє судове засідання не з'явилася, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомила суд про причини своєї неявки. Відповідачка була присутня у попередніх судових засіданнях та суду пояснила, що позов не визнає. Вказала, що в 2010 році зареєструвала шлюб та переїхала проживати до чоловіка в с.Красна Лука Лановецького району, де проживає по теперішній час та здійснює підприємницьку діяльність. В с.Красна Лука вони проживають у будинку батьків чоловіка та власного житла не мають. Посилаючись на наведене, просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що за [PERSON] рахується жилий будинок нового будівництва з 1993 року, що по [ADDRESS] та підтверджується довідкою Шляхтинецької сільської ради Тернопільського району за №376 від 14.03.2008 року. У вказаному будинковолодінні зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що стверджується довідкою Шляхтинської сільської ради за №759 від 17 листопада 2014 року. Встановлено, що [PERSON] не проживає за вказаною адресою з травня місяця 2011 року, що підтверджується актом Шляхтинської сільської ради від 17.11.2014 року та визнається відповідачем. Вказаний факт також підтвердила допитала в судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача та даний факт їй достовірно відомий . Із пояснень відповідачки наданих в судовому засіданні встановлено, що у 2010 році вона зареєструвала шлюб та переїхала проживати до чоловіка в с.Красна Лука Лановецького району, де проживає по теперішній час та здійснює підприємницьку діяльність Відповідно до довідок Шляхтинської сільської ради за №857 від 19.12.2014 року, за №82 від 30.01.2015 року, будинковолодіння по [ADDRESS], 1956 року будівництва станом на 15.04.1991 року було колгоспним двором, членами якого були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У літку 2011 року даний житловий будинок було знесено у зв'язку з його аварійним станом. На старій присадибній ділянці в 1993 році був збудований новий житловий будинок, в якому на даний час зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Встановлено, що будівництво новозбудованого житлового будинку здійснювалось на підставі свідоцтва на забудову індивідуальної садиби, виданого Тернопільською районною радою від 23.05.1968 року забудовниці [PERSON] та акту про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 03.06.1968 року . Вказаний факт також підтверджується довідкою Шляхтинецької сільської ради за №27 від 30.01.2015 року та справою за №305 про відведення в натурі земельної ділянки і погодження проектної документації на будівництво житлового та господарських будівель від 1968 року. Відповідно до архівного витягу із протоколу №6 засідання виконавчого комітету Лозівської сільської Ради депутатів трудящих Тернопільського району від 28.03.1968 року, [PERSON] надано дозвіл на будівництво хати на старій присадибній ділянці в с.Гніздичне. Відповідно до архівного витягу із протоколу №14 виконкому Тернопільської районної ради депутатів трудящих від 17.07.1968 року, [PERSON] дозволено будівництво житлового будинку та господарських згідно складених проектів в с.Гніздичне. Згідно архівної довідки державного архіву Тернопільської області за №25/05-13 від 03.02.2015 року встановлено, що населений пункт с.Гніздечне колишньої Лозівської сільської ради згідно Указу Президії ВРУ Української УРС від 18.03.1991 року перейменовано на с.Шляхтинці. З довідки Шляхтинської сільської ради за №95 від 04.02.2015 року встановлено, що житловий будинок збудований на підставі свідоцтва на забудову, виданого Тернопільською районною радою від 23.05.1968 року, станом на 01.07.1990 року та на 15.04.1991 року знаходився на стадії будівництва . Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, в тому числі покази свідка, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що [PERSON] відсутня за місцем своєї реєстрації понад один рік без поважних причин. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не зверталася. Вказане житло відповідачка залишила добровільно. У 2010 році вона зареєструвала шлюб та переїхала проживати до чоловіка в с.Красна Лука Лановецького району, де проживає по теперішній час та здійснює підприємницьку діяльність, що визнається сторонами спору. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач без поважних причин не проживає в спірному будинку понад встановлений законом річний строк, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування будинковолодіння по [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не представлено суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача. Суд не приймає до уваги доводи відповідачки про те, що дане будинковолодіння є колгоспним двором та їй як члену колишнього колгоспного двору належить 1/5 частка, оскільки житловий будинок по [ADDRESS], 1956 року будівництва, який належав до колгоспного двору був знесений у літку 2011 року у зв'язку з його аварійним станом, що стверджується матеріалами справи та визнається сторонами спору. На підставі свідоцтва на забудову індивідуальної садиби, виданого Тернопільською районною радою від 23.05.1968 року та акту про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку від 03.06.1968 року, забудовниці [PERSON] надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку на старій присадибній земельній ділянці в с.Шляхтинці ( колишнє с.Гніздичне). Даний жилий будинок нового будівництва був збудований у 1993 році, в якому на даний час зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] При цьому, суд роз'яснює, що відповідачка вправі звернутись до суду із позовом про визнання права власності на частку будинковолодіння по [ADDRESS] збудованого у 1993 році.

Outcome: approved