Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивачка в позові вказує, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі з 10.06.1999 року. 12.04.2012 року згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області їх шлюб було розірвано. Від сумісного проживання у них є двоє дітей дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Після розлучення позивачка отримувала аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 18.05.2012 року з відповідача стягувались аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісяця з 08.05.2012 року до досягнення старшою дитиною повноліття. 19 березня дочці [PERSON] виповнилось 18 років, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 750 грн. Позивачка зазначає, що на даний час така сума аліментів є мізерною і вона не може на них забезпечувати сина в повній мірі усім необхідним для нормального фізичного, розумового та духовного розвитку дитини. А відповідач в добровільному порядку не надає кошти в належному розмірі на утримання сина. За вказаних обставин звернулась в суд з даним позовом. Позивачка [PERSON], в підготовче судове засідання не зявилась, однак від неї надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у її відсутність. В разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення\~ поштового відправлення, виплату поштового переказу, наявні в матеріалах справи. За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з таких підстав. Так судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.06.1999 року. 12.04.2012 року згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області їх шлюб було розірвано. Від сумісного проживання у них є двоє дітей дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Після розлучення позивачка отримувала аліменти на утримання неповнолітніх дітей. Згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 18.05.2012 року з відповідача стягувались аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісяця з 08.05.2012 року до досягнення старшою дитиною повноліття. 19 березня дочці [PERSON] виповнилось 18 років, тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 750 грн. На даний час така сума аліментів є мізерною і позивачка не може на них забезпечувати сина в повній мірі усім необхідним для нормального фізичного, розумового та духовного розвитку дитини. А відповідач в добровільному порядку не надає кошти в належному розмірі на утримання сина. Відповідач працездатний, має достатній дохід, а тому є матеріально забезпечений і має змогу надавати на утримання сина аліменти в більшому розмірі, ніж 750 грн., однак не бажає цього робити. Матеріальне становище позивачки на даний час дуже скрутне, неповнолітня дитина знаходиться на її утриманні. Сторони добровільно домовитися про спільне утримання неповнолітньої дитини не змогли. Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Згідно до положень, викладених в ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 182 СК України, зі змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи зміни до Сімейного кодексу України від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також факт визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов\~ обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави 704,80 грн. витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved