Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей. Позов мотивує тим, що з 21.11.1998 року вони перебувають в зареєстрованому шлюбі від якого мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку Катерину, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось і вони перестали вести спільне господарство і проживати однією сім»єю з вересня 2015 року. Примирення вважає не можливим, спори вирішеними, просить шлюб розірвати, в зв»язку з тим, що діти проживають з нею просить стягнути з відповідача аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини доходу відповідача до повноліття сина, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, після чого стягувати аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття донькою і до закінчення навчання сина та стягнути судові витрати. В судове засідання позивач не з»явилась, про час та місце слухання справи повідомлена, в позовній заяві зазначила можливість розгляду справи без її участі, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що дійсно 21.11.1998 року між сторонами укладений шлюб. Від даного шлюбу сторони мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку Катерину, [INFO], батьком яких є відповідач і які проживають з позивачкою. Враховуючи те, що подружжя проживає окремо, шлюбні відносини припинені з вересня 2015 року, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, не має інших виплат по виконавчим документам, визнає позов. Таким чином, позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів також підлягають задоволенню з визначенням частки, яка буде стягуватись як аліменти до повноліття дітей. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому стягненню на користь позивачки з відповідача підлягають понесені нею та підтверджені, наданою суду квитанцією, судові витрати в сумі 640 грн. в частині вимог щодо розірвання шлюбу, а частиною 3 статті 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 640 грн. щодо позовних вимог про стягнення аліментів. На підставі викладеного і ст.ст. 112, 180, 181 - 183 СК України,

Outcome: approved