Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивачка звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. В обґрунтування позову посилається на те, що вона не перебуваючи у шлюбних відносинах, 25.02.2004 року народила доньку [PERSON]. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою було проведено у порядку вимог п.1 ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України - за заявою матері та батька дитини. Батьком [PERSON] було визнано [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] В даний час дитина проживає разом з позивачкою за адресою: пр-т. 50-річчя Перемоги[ADDRESS], м. Мелітополь, Запорізької області. Позивачка матеріально утримую та належним чином піклуюсь про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу народження дитини відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. Більш того, відповідач за вироком суду був засуджений до позбавлення волі на тривалий строк, та після виходу з в'язниці безслідно зник, та багато років ані позивачка, ані їх донька про його місцезнаходження не відаємо. Позивачка тривалий час вимушена виїжджати для заробітку до Росії, й тривало розставання з її донькою негативно впливає на її розвиток. Позивачка в установленому законодавством України порядку, повинна отримати від батька дитини дозвіл для виїзду з дитиною за кордон, проте зробити це фона не можу фізично, так як [PERSON] з моменту народження дитини залишив їх, на зв'язок з нею та дитиною не виходить, його теперішнє місцезнаходження їй не відомо. Водночас, донька часто хворіє застудними захворюваннями, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі. Склалася така ситуація, що позивачка, доньку виховую фактично без батька, та не можу без його згоди вивезти її за кордон, шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. В судове засідання позивачка не зявилася, але на адресу суду від її представника позивачці [PERSON], який діє на підставі договору № 16-04 про надання правової допомоги від 02.02.2016 року, [PERSON] надійшла письмова заява, про слухання справи за його відсутністю та її довірителя, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився,\~\~про час розгляду справи був повідомлений належним чином, за допомогою засобів масової інформації, через оголошення в газету «Запорізька Правда» №31(23715), від 11.08.2016 року. На адресу суду, 19.08.2016 року, від відповідача надійшла заява, про слухання справи за його відсутністю. Позовні вимоги визнає у повному обсязі, та просить суду, винести по справі рішення на підставі документів, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] не перебуваючи у шлюбних відносинах, 25.02.2004 року народила доньку [PERSON]. Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою було проведено у порядку вимог п.1 ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України - за заявою матері та батька дитини. Батьком [PERSON] було визнано [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON]., (а.с.6) В даний час дитина проживає разом з матірю [PERSON], за адресою: пр-т. 50-річчя Перемоги[ADDRESS], м. Мелітополь, Запорізької області. Згідно абз.2 ч. 3 ст. 313 ЦК України\~\~фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну і оформлення документів для зарубіжних поїздок визначається ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону України за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно до п.2 ст. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57,\~\~передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України\~\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.155 СК України\~\~здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Принципом п.6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року передбачається, що «...малолітнє дитя не повинне, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучний зі своєю матір'ю». Принцип п.7 цього міжнародного правового акту передбачає безумовний пріоритет інтересів дитини для тих, на кому лежить відповідальність за його освіту і виховання. Як з'ясовано судом, сторони однією сім'єю не проживають, фактичне місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] визначене з позивачкою, тому, цей обов'язок покладено на матір - позивача по справі. На думку суду та враховуючи\~\~частину 1 статті 3 Конвенції про права дитини щодо приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, право дитини на вільне пересування та виїзд за кордон не може бути обмежене, а сам виїзд дитини за кордон не порушує прав відповідача, як батька дитини, та вчиняється матір'ю в інтересах доньки. Відповідно до ст.150 СК України мати зобов'язана піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Тобто, у даному випадку позивачка виконує свій материнський обов'язок щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO].\~\~ На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved