Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, та свої вимоги мотивує тим, що вона є спадкоємцем за законом після смерті своїх батьків, [PERSON], померлого 20.02.2004 року та [PERSON], померлої 24.12.2005 року, проте не може у встановленому законом порядку оформити свої спадкові права на їх частини квартири [ADDRESS] (колишня назва пр-т Леніна) в м. Болград, Одеської області, яка належала чотирьом членам їх сімї (позивачці, її батьку, матері та брату), оскільки у дольовому співвідношенні їх частка склала 13/100 від житлового будинку, іншими власниками якого являються відповідачі по справі. Після смерті батька відкрилась спадщина на 13/400 часток вищезазначеного житлового будинку, яку успадкували вона, її матір та брат. Після смерті матері відкрилась спадщина на її 13/400 часток та на 13/1200 часток, які вона успадкувала після смерті чоловіка, а всього на 52/1200 часток, які успадкували вона, позивачка, та її брат, [PERSON]. Отже, позивачка просить визнати за нею право власності на 13/400 часток, які належать їй, на 13/1200 часток, які вона успадкувала після смерті батька, та на 13/600 часток, які вона успадкувала після смерті матері. Другий позивач по справі, племінник позивачки [PERSON] просить постановити рішення, яким визнати за ним право власності на 13/200 часток вищеназваного житлового будинку, які належали його батьку, тобто брату позивачки, [PERSON], який помер 23.01.2015 року, оскільки він є єдиним спадкоємцем за законом та прийняв спадщину шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Позивачі в судове засідання не прибули, повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.32). Подали кожен окремо заяви про підтримання позовних вимог, та розгляд справи у їх відсутність (а.с.104, 105). Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не прибув, повідомлений належним чином (а.с.32), визнав позовні вимоги, не заперечував щодо їх задоволення. Подав заяву про розгляд справи за відсутності представника (а.с.106-107). Усі інші відповідачі в судове засідання не прибули, повідомлялися згідно вимог чинного законодавства (а.с.94-103, 121, 122), проте визнали позовні вимоги, не заперечували проти їх задоволення, просили розгляд справи провести у їх відсутність, про що надали кожний окремо заяви, та копії паспортів (а.с.108-120). Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі розпорядження виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області від 23 грудня 1992 року № 295, видано свідоцтво про право власності на житло № 279 від 22 грудня 1994 року, а саме на квартиру [ADDRESS], згідно якого ця квартира належить на праві власності [PERSON], та членам її сімї [PERSON], [PERSON], [PERSON] (наданий час прізвище [PERSON]) (а.с.19). На даному свідоцтві є відмітка КП «Болградське БТІ» про проведену реєстрацію. 27 вересня 2016 року на дану квартиру виготовлено технічний паспорт КП «Болградське БТІ», в якому зазначено не квартиру № 1, а 13/100 частин будинку № 109 по проспекту Соборний (колишня назва пр-т Леніна) в м. Болград Одеської області (а.с.21-24). Відповідно до довідки Комунального підприємства «Болградське бюро технічної інвентаризації» від 31.10.2016 року за № 448 право власності на житловий будинок № 109 по проспекту Соборний (колишня назва пр-т Леніна) в м. Болград Одеської області зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 13/100 частин на підставі свідоцтва про право власності № 279 від 22.12.1994 року (а.с.20). Крім того, визначено право власності інших співвласників цього будинку також в частках, а саме: [PERSON] (Петро) Кирилович 2/100 частин; [PERSON] 2/100 частин; [PERSON] 2/100 частин; [PERSON] 16/100 частин; [PERSON] 9/100 частин; [PERSON] 56/100 частин. Дані відомості також підтверджується Витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 35034071 від 02.08.2012 року (а.с.25-26). Склавши усі десять часток, отримуємо 1 цілу, тобто житловий будинок, що підтверджує правильність визначення часток співвласників названого житлового будинку. Позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з наявністю розбіжностей між правовстановлюючим документом на належну позивачам квартиру та технічною документацією на нею (а.с.27-29). Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб'єкти права власності є рівними перед законом. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За результатом судового розгляду судом встановлено, що по справі мають місце обставини, передбачені ст. 392 ЦК України, оскільки позивачі будучи спадкоємцями за законом на квартиру № 1 за адресою: проспект Соборний, № 109, м. Болград, Одеська область, не можуть оформити свої спадкові права, в звязку з чим порушуються їх права. Таким чином, на підставі розпорядження виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області від 23 грудня 1992 року № 295, було видано свідоцтво про право власності на житло № 279 від 22 грудня 1994 року, а саме на квартиру [ADDRESS], згідно якого ця квартира належала на праві власності [PERSON] та членам її сімї [PERSON], [PERSON], [PERSON], (а.с.19). Згідно довідки КП «Болградське БТІ» від 31.10.2016 року за № 448, квартира [ADDRESS] 13/100 частин від будинку (а.с.20). Отже, відповідно до [PERSON] з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 35034071 від 02.08.2012 року, усім членам цієї сімї належало по 13/400 часток будинку № 109 в м. Болград Одеської області (а.с.25-26). 20 лютого 2004 року помер [PERSON], свідоцтво про смерть серії І-ЕД № 411780 (а.с.10). Після його смерті відкрилась спадщина на належні йому 13/400 частин житлового будинку № 109 по проспекту Соборний в м. Болград, Одеської області, яку прийняли його дружина [PERSON] та діти: [PERSON] і [PERSON], фактом постійного проживання та реєстрації зі спадкодавцями в одному домоволодінні, що підтверджується довідками Болградської міської ради № 3500, 3501 від 14.11.2016 та паспортом позивачки (а.с.11,14, 3). Кожний з них успадкував по 13/1200 частин названого домоволодіння. Родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцями підтверджуються: - між чоловіком та дружиною: шлюб зареєстровано 20.06.1959 року Міським відділом ДРАЦС ГУЮ у Херсонській області, актовий запис № 866, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 00017189927 від 08.10.2016 року, виданим Болградським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області (а.с.12); - між дітьми свідоцтвами про народження: серії ІІ-УР № 581954 від 09.11.1960 року, актовий запис № 2806; серії І-АВ № 503001 від 12.09.1970 року, актовий запис № 211 (а.с.4,17); свідоцтвами про шлюб: серії ІІ-ЖД № 361527 від 28.08.1984 року, актовий запис № 84; серії 1-ЖД № 021787 від 05.04.2006 року, актовий запис № 83 (а.с.5, 6). Згідно копії спадкової справи наданої приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] № 87-2016 відносно майна померлого 20.02.2004 року [PERSON] вбачається, що з заявою про прийняття спадщини 19.10.2016 року звернулася [PERSON], однак свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось (а.с.35-54). Стаття 1261 ЦК України визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивачка [PERSON], та [PERSON], [PERSON] як спадкоємці за законом, вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті чоловіка (батька) [PERSON]. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування за законом усі вони набули право на це майно, тобто 13/400 часток житлового будинку № 109 по проспекту Соборний в м. Болград, Одеської області, та кожний з них успадкував по 13/1200 часток названого домоволодіння. 24 грудня 2005 року - померла [PERSON], запис акту про смерть № 269 від 26.12.2005 року, складений Болградським районним відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області та видано свідоцтво про її смерть серії 1-ЖД № 043266 (а.с.13). Після її смерті відкрилась спадщина на належні їй 52/1200 (13/400 + 13/1200) часток житлового будинку № 109 по проспекту Соборний в м. Болград Одеської області, яку успадкували її діти, позивачка [PERSON] та її брат [PERSON], фактом постійного проживання та реєстрації зі спадкодавцями в одному домоволодінні, що підтверджується довідкою Болградської міської ради № 3501 від 14.11.2016 року та паспортом позивачки (а.с.14, 3). Кожний з них успадкував по 13/600 часток названого домоволодіння. Родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцями підтверджуються свідоцтвами про народження: серії ІІ-УР № 581954 від 09.11.1960 року, актовий запис № 2806; серії І-АВ № 503001 від 12.09.1970 року, актовий запис № 211 (а.с.4,17); свідоцтвами про шлюб: серії ІІ-ЖД № 361527 від 28.08.1984 року, актовий запис № 84; серії 1-ЖД № 021787 від 05.04.2006 року, актовий запис № 83 (а.с.5,6). Згідно копії спадкової справи наданої приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] № 88-2016 щодо майна померлої 24.12.2005 року [PERSON], вбачається, що з заявою про прийняття спадщини 19.10.2016 року звернулася [PERSON], однак свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось (а.с.55-74). З огляду на зазначене, в силу положень ст. 1261, 1268, 1270 ЦК України позивачка [PERSON], та [PERSON] як спадкоємці за законом, вважається такими, що прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті матері [PERSON]. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування за законом вони набули право на це майно, тобто 52/1200 частки житлового будинку № 109 по проспекту Соборний в м. Болград, Одеської області, та кожний з них успадкував по 13/600 часток названого домоволодіння. 23 січня 2015 року - помер [PERSON], запис акту про смерть № 98 від 24.01.2015 року, складений Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії І-ЖД № 403793 (а.с.15). Після його смерті відкрилась спадщина на належні йому 13/200 (13/400 + 13/1200 + 13/600) часток житлового будинку № 109 по проспекту Соборний в м. Болград Одеської області. Вказану спадщину своєчасно прийняв його син, позивач [PERSON], шляхом подачі заяви приватному нотаріусу Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області, [PERSON], що підтверджується спадковою справою № 9/2015 до майна померлого 23.01.2015 року [PERSON], номер у Спадковому реєстрі 57726808, однак свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалося (а.с.75-92). Родинні відносини між позивачем та померлим підтверджуються свідоцтвом про народження сина серії V-ЖД № 402655 від 15.10.1993 року, виданого на підставі актового запису № 229 (а.с.9). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] як спадкоємець за законом, вважається такими, що прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті батька [PERSON]. На підставі, що передбачена законом, тобто в порядку спадкування за законом він набув право на це майно, тобто 13/200 часток житлового будинку № 109 по проспекту Соборний в м. Болград, Одеської області. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦПК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобовязання встановлено законодавством у звязку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. За таких обставинах суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачів є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved