Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 18.09.1999 року Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 235 та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання синів [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред'явленяння позову і до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що сімейне життя у них не склалось. В зв'язку з різними поглядами на життя в сім'ї почали виникати сварки та скандали, які призвели до того, що вони тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Сім'я розпалася остаточно і поновлена бути не може, шлюб існує формально, тому просить його розірвати. Від даного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] син [PERSON], які проживають з нею та перебувають на її утриманні, відповідач не надає достатньої допомоги на їхнє утримання, разом з тим, відповідач інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому може утримувати їхніх спільних дітей. Просить позов задоволити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснивши, що її намір розірвати шлюб є добре обдуманим та остаточним, наданий судом строк для примирення позитивного результату не дав, категорично заперечила можливість примирення, просить позов задоволити. В останнє судове засідання позивачка не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечує свого обов'язку по утриманню дитини, однак, сплачувати аліменти в такому розмірі в якому просить позивачка немає змоги, оскільки він є приватним підприємцем та отримує нерегулярний, мінливий дохід, просить стягувати аліменти в меншому розмірі ніж просить позивачка. В частині розірвання шлюбу позов не визнав та пояснив, що збереження їх сім'ї є можливим, однак позивачка категорично заперечує проти їх примирення та не бажає проживати з ним однією сім'єю. В останнє судове засідання відповідач не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Судом встановлено, що сторони 18 вересня 1999 року уклали шлюб зареєстрований Галицьким відділом реєстрації актів громадського стану м.Львова, актовим записом №235, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], проте міцної сім'ї не створили. Внаслідок непорозумінь та конфліктів, які виникали в сім'ї, сторони тривалий час не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Як ствердила суду позивачка конфлікт в сім'ї носить постійний характер, почуття любові та поваги, без яких повноцінна сім'я існувати не може, між ними втрачено, а примирення неможливе. Наданий судом строк для примирення позитивного результату не дав. Покликання відповідача на можливість збереження сім'ї є необґрунтованими, оскільки ним не наведено жодних доводів в обґрунтування такого, за час наданий судом для примирення відповідач не вживав жодних заходів для цього, тому примирення не відбулось. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, сім'я розпалась остаточно, шлюб існує формально, відтак, існування такого шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обов'язок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох. Як вбачається із свідоцтв про народження відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відтак зобов'язаний утримувати їх до досягнення ними повноліття. Враховуючи відсутність домовленості сторін щодо виконання відповідачем обов'язку по утриманню дитини, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.184 СК України в твердій грошовій сумі аліменти стягуються з відповідача у випадку коли він має нерегулярний, мінливий дохід чи одержує його в натурі. Судом встановлено, що відповідач є приватним підприємцем отримує не регулярний, мінливий дохід, відтак, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, стан здоров'я дітей, один з яких є дитиною- інвалідом, матеріальне становище дітей, яких утримує позивачка, яка не працює, вік дітей та потреби на їх утримання, матеріальне становище відповідача, який є приватним підприємцем та отримує мінливий дохід від підприємницької діяльності, стан його здоров'я, те що інших осіб на утриманні він немає та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача на утримання неповнолітніх дітей слід щомісячно стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно на кожну дитину починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 07.02.2014 р. до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст.ст. 105, 110, 112, 113, 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved