Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем [PERSON], 01.06.2012 року було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1219. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 12.10.2012 року. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.07.2014 року шлюб між ними розірвано. Вказує, що син проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Оскільки, відповідач не надає кошти на утримання дитини, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітної плати (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що процесуально позовні вимоги не визнає, оскільки позивач відмовилася укласти мирову угоду, а морально позов визнає. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], пояснення відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження виданого 30 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, [PERSON] народився 12 жовтня 2012 року, в графі «батько» вказаний [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Угоду про сплату аліментів у добровільному порядку між сторонами не досягнуто. Стан здоров'я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати свого неповнолітнього сина. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти це обовязок утримання у визначених законом випадках одним членом сімї інших, які потребують цього. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ст. 183 ч.1, 2СК України). Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого\~ч.2 ст. 182СК, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.184СК). При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України встановлено ,що частка заробітку(доходу) матері, батька ,яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст. 184 Сімейного Кодексу України необхідно стягнути на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позовної заяви до суду і продовжувати до досягнення дитиною повноліття. Суд не бере до уваги невиконання ухвали суду від 26 вересня 2016 року про проведення по справі судово-генетичної експертизи, оскільки відомості в свідоцтві про народження Серії І-СР № 161960 не спростовані. А тому, відповідач має можливість звернутися до суду з заявою про оспорювання батьківства. А тому, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі ? частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позовної заяви до суду і продовжувати до досягнення дитиною повноліття. Також з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі ст.ст. 10, 11, 27, 30, 31,88, 212, 213-215, 223, 367 ЦПК України,

Outcome: approved