Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що дитина знаходиться на її утриманні, відповідач є батьком [PERSON] , проте матеріальної допомоги на його утримання не надає. У судове засідання позивачка не з`явилася, надавши до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив та не подав відзив. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17.12.2020 постановлено справу розглядати в заочному порядку. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.07.2019 вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі. З довідки № 1247 від 24.09.2020, виданої виконавчим комітетом Добрянської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю, позивачкою у справі, та знаходиться на її утриманні. У матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини. Водночас, ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Положеннями ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Таким чином, виходячи з положень чинного законодавства України, розмір аліментів, визначений у ч. 5 ст. 183 СК України, у тому числі, 1/4 частки від доходів платника аліментів на одну дитину резюмується як необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а стягнення аліментів відбувається у безспірному порядку. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , який просить стягнути позивачка, є таким, що відповідає засадам справедливості, розумності та є необхідними для забезпечення умов та рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч. 2 ст. 182 ЦПК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позивачка звернулася до суду з відповідним позовом 25.09.2020. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач, як батько [PERSON] , [INFO] , матеріальної допомоги на його утримання не надає, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі та стягнення із [PERSON] на її користь аліментів на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.09.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved