Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивачка звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON], про розірвання шлюбу. В позовній заяві вона зазначила, що фактично шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені приблизно сім років тому, через несумісність характерів, з того часу сумісне господарство сторони не ведуть. Від шлюбу сторони мають сина. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має, адже на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. У зв'язку з чим, позивачка вважає що примирення неможливе, тому просить розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не прибула, але через канцелярію суду надала письмову заяву в якій зазначила, що вона свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, тому суд вважає можливим розглянути цивільну справу у відсутність позивачки, по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст. 158, ч.2 ст. 169 ЦПК України. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом оголошення у пресі «Слобідськй край», на адресу суду від нього не надходило повідомлень про причини неявки. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути цивільну справу у відсутність не з'явившогося відповідача, тобто ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених вимог, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст.114 Сімейного Кодексу України шлюб вважається припиненим з моменту набрання рішення про його розірвання, чинності. Відповідно до ст.115 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу здійснене за рішенням суду, має бути зареєстровано в державному органі реєстрації актів цивільного стану. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], уклали шлюб, який було зареєстровано 26.09.2002 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №338. (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають сина, [PERSON] [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого повторно 28.04.2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. (а.с.4 ) Приймаючи до уваги фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя сторін, такі як неведення спільного господарювання, небажання позивачки надалі підтримувати сімейні відносини, суд дістається висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, внаслідок чого позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. .На підставі викладеного,

Outcome: approved