overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 21 липня 1993 року у відділі ЗАГС Івано-Франківського міськвиконкому зареєструвала шлюб з відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис за № 996. Причиною розірвання шлюбу стало те, що сторони не змогли створити міцної сім'ї. Стосунки які на даний час існують між ними виключають можливість її збереження. За наведених обставин просить шлюб розірвати. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з мотивів наведених в позовній заяві. Відповідач проти розірвання шлюбу з відповідачкою не заперечив. Заслухавши пояснення представника позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21 липня 1993 року (а.с.4) сторони зареєстрували шлюб 21 липня 1993 року у відділі ЗАГС Івано-Франківського міськвиконкому, про що зроблено відповідний актовий запис за № 996. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, миритися не бажають. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 09 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис за №231. Від шлюбу у сторін дітей немає. Починаючи з 2014 року у позивачки з відповідачем почали виникати постійні сварки і непорозуміння. Позивачка вказує, що шлюб між нею та відповідачем є лише формальним, оскільки втратили один до одного почуття любові, повагу та довіру. Просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилась, від неї до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить суд справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи те, що в судове засідання не з'явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що 09 вересня 2012 року позивачка [PERSON], зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON], відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис за №231, що підтверджується свідоцтвом про одруження /а.с.3/. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 112 СК України зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, збереження сім'ї неможливе, оскільки шлюб між ними є лише формальним і вони втратили один до одного почуття любові, повагу та довіру. Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що збереження сім'ї між сторонами неможливе, суд вважає що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідача, витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60коп. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 02 серпня 2003 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області за актовим записом № 126., а також визначити місце проживання неповнолітніх дітей : дочки [PERSON] [INFO] та сина - [PERSON] [INFO]- з матір'ю. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вони з вівдповідачем уклали шлюб : 02 серпня 2003 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області за актовим записом № 126. Від спільного проживання у них народилось двоє дітей :дочка [PERSON] [INFO] та син - [PERSON] [INFO], які проживають з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не піклується про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної поваги, любові, дружби та взаєморозуміння. Причиною розлучення стало те, що вони різні люди за характером, в сім'ї виникають сварки, непорозуміння, в наслідок того, що у кожного із них були різні погляди на сімейне життя. Подружні стосунки припинили чотири місяці тому. А тому примирення позивачка вважає неможливим, сім'я розпалась остаточно, а шлюб існує тільки формально. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, , просить шлюб розірвати, Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає, просить шлюб розірвати, Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 02 серпня 2003 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області за актовим записом № 126.. Від спільного проживання у них народилося двоє дітей : дочка [PERSON] [INFO] та син - [PERSON] [INFO], які проживають і знаходяться на утриманні позивачки. (а.с 2-7). Причиною розлучення стало те, що сторони різні за характером, не можуть знайти спільної мови при вирішенні питань, які виникають в процесі спільного сімейного життя, подружні відносини припинили чотири місяці тому. На примирення не погджуються.. При таких обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін , шлюб сторін носить формальний характер, а тому його необхідно розірвати. Неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та сина - [PERSON] [INFO]- залишити проживати з матір'ю. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110,112, 160 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який був розірваний рішенням Ленінського районного суду від 28.07.2014 р. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що змушує її звернутися із позовом до суду. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти стягнення аліментів у такому розмірі не заперечував. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був розірваний рішенням Ленінського районного суду від 28.07.2014 р. (а.с.2) Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 25.03.2009р. (а.с.3). Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає в недостатньому розмірі. У відповідності зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.11.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, мотивуючи свої вимоги наступним. З відповідачем було зареєстровано шлюб 21.03.2007р. Від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей, сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідач з ними не мешкає, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просила стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Умань, аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], та доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. Стягнення розпочати з дня звернення та допустити негайному виконанню. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити. Підтримала те, що викладено в позовній заяві. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку (а.с.15). Причини неявки суду не відомі, заяви про відкладення слухання справи до суду не надходило. Суд вважає за можливе відповідно до ст. 169 ЦПК України розглядати справу на підставі наявних матеріалів у відсутність відповідача та відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Позивачка і відповідач перебувають у шлюбі, який зареєстровано 21.04.2007р. (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], та свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], їх батьками є сторони по справі: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.4,5). В своїй позовній заяві позивачка просить стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Умань, аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], та доньки - [PERSON], [INFO] в розмірі 1000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. Стягнення розпочати з дня звернення та допустити негайному виконанню. Відповідно до вищевикладеного, з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця міста Умань, мешкаючого за адресою: [ADDRESS] потрібно стягнути на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей, сина - [PERSON], [INFO], та доньки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі - 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви - 31.03.2014р. та до досягнення дітьми повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я дитини, матеріальний стан сторін. Крім того, необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету (отримувач: УК у м. Чернігові /Новозаводський р-н/ 22030001, КОД ЄДРПОУ 38054398, МФО 853592, банк - ГУДКСУ у Чернігівській області, розрахунковий рахунок № 31210206700004) судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог вона стверджує, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого у них є двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. В свідоцтвах про народження дітей відповідач вказаний батьком, проте він добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач позовні вимоги визнав, пояснивши, що працює, має стабільний дохід, інших утриманців не має, тому згідний сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному позивачкою розмірі. Вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно із свідоцтвами про народження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідач вказаний їхнім батьком, тому відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 ч. 2 цього ж Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 ч.1 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, має стабільний дохід, що підтверджується наявними у справі документами, а також підтвердив сам відповідач в судовому засіданні. Крім того, стан здоровя відповідача є нормальним, інших утриманців він не має, тому суд вважає вірним стягувати з нього аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог вона стверджує, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. В свідоцтвах про народження дітей відповідач вказаний батьком, проте він добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь у розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач позовні вимоги визнав, пояснивши, що на даний час не працює, будь-якого іншого регулярного доходу не має, інших утриманців не має, тому згідний сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у наведеному позивачкою розмірі. Вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно із свідоцтвами про народження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідач вказаний їхнім батьком, тому відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1 ст. 184 цього Кодексу та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд бере до уваги те, що стан здоров'я відповідача є нормальним, інших утриманців він не має, а також те, що відповідач погодився сплачувати аліменти на користь позивачки у твердій грошовій сумі. Враховуючи наведене, суд вважає вірним стягувати з відповідача аліменти у розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог вона стверджує, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. В свідоцтвах про народження дітей відповідач вказаний батьком, проте він добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, тому позивачка просила суд стягувати з відповідача аліменти на її користь у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги, пояснивши, що відповідач офіційно ніде не працює, тому вона просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1200 грн. на обох дітей щомісячно. Відповідач позов визнав частково, погодившись сплачувати аліменти на користь позивачки в розмірі 600 грн. на обох дітей. При цьому він пояснив, що офіційно ніде не працює, будь-якого іншого доходу не має. Вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Згідно із свідоцтвами про народження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідач вказаний їхнім батьком, тому відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.2 ст. 182 цього ж Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 ч.1 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, будь-якого іншого регулярного доходу він не має, що не заперечила позивачка в судовому засіданні. Крім того, стан здоров'я відповідача є нормальним, інших утриманців він не має. Враховуючи наведене, суд вважає вірним стягувати з нього аліменти у розмірі по 450 грн. на кожну дитину щомісячно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. В обґрунтування своїх вимог вона стверджує, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є двоє неповнолітніх дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. В свідоцтвах про народження дітей відповідач вказаний батьком, проте він добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, тому позивачка просила суд стягувати з відповідача аліменти на її користь у розмірі по 450 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги і просить суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач позовні вимоги визнав, пояснивши, що працює, має стабільний дохід, інших утриманців не має, тому згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в уточненому позивачкою розмірі. Вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно із свідоцтвами про народження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], відповідач вказаний їхнім батьком, тому відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 ч. 2 цього ж Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 ч.1 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач працює, має стабільний дохід, інших утриманців він не має, тому суд вважає вірним стягувати з нього аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

Outcome: approved