Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилається на те, що вона з відповідачем уклала шлюб 19 лютого 2013 року у відділі ДРАЦСу Хустського районного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено актовий запис № 26. За час спільного проживання у них народилася одна дитина: донька [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони є люди різних характерів та поглядів на життя, через що між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. Відповідач неодноразово застосовував до неї фізичне насильство. Подальше сумісне життя за таких обставин є неможливим. Шлюбні відносини між ними припинилися з 2014 року. Дитина проживає разом з нею на повному її утриманні та вихованні. На догляд за малолітньою донькою потрібні значні кошти, яких вона немає. З відповідачем добровільно про сплату аліментів позивачка домовитись не може. Вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, у звязку з чим доходів у неї немає, а відповідач має постійний дохід, так як виїжджає на сезонні роботи. Просить суд винести рішення, яким шлюб між нею та відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне «Іванчо», стягувати з відповідача на її корить на утримання неповнолітньої доньки аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та на неї, як дружину, аліменти у розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення донькою трирічного віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила заяву задоволити. Відповідач [PERSON] був допитаний за місцем проживання Окницьким районним судом республіки Молдова в порядку окремого доручення. Позовні вимоги [PERSON] в частині розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття визнав, однак заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини, оскільки остання працює у магазині, має щоденну зарплату, а він офіційно ніде не працює, підробляє та має непостійний заробіток. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 лютого 2013 року у відділ ДРАЦСу Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 26. Від спільного подружнього проживання у сторін 20.09.2013 року народилася донька [PERSON]. Причиною розірвання шлюбу є протилежність поглядів на шлюб та сімю, несумісність характерів, що призводить до постійних сварок та непорозумінь між сторонами. Разом не проживають. Шлюбні відносини не підтримують. Неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Відповідач зобовязання по утриманню дитини належно не виконує, матеріальної допомоги по утриманню дитини позивачці не надає. Позивачка ніде не працює. На час подання позову до суду знаходилася у декретній відпустці по догляду за донькою до досягнення нею трьох років. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України є одним з головних конституційних обовязків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 84 ч. 2 КК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивачка стверджує про неможливість існування шлюбу між ними у такій формі, його формальність та невиконання прямого призначення шлюбу. З огляду на встановлене суд дійшов до висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Продовження існування шлюбних відносин між сторонами у такій формі приводить до загострення їхніх відносин і створює лише конфліктні ситуації, а тому його доцільно розірвати. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач ухиляється від матеріального утримання своєї дитини, враховуючи матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище відповідача, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1000 гривень до досягнення нею повноліття, починаючи з дня подання позову. Що стосується стягнення грошей на утримання дружини до досягнення дитиною 3-х річного віку, то в цій частині позов не може бути задоволений, оскільки на день розгляду справи, тобто станом на 24.10.2016 року, донька сторін [PERSON], [INFO], досягла 3-х річного віку. Судові витрати по справі підлягають до стягнення з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved