Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи вимоги тим, що перебуваючи в шлюбі з відповідачем, народила доньку: [PERSON] , [INFO] , яку відповідач визнав своєю дитиною. Донька проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в достатній мірі не надає. З наведених підстав просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 08.11.2019 відкрито провадження в справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 10-11). В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав клопотання, в якому висловив позицію про визнання позову, просив розглядати справу без його участі. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З наданих позивачкою доказів, на підтвердження обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог встановлено наступне. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 14.02.2019 серії [NUMBER] , актовий запис № 05 (а.с. 2). Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно зі статтею 180, частиною 3 статті 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частин 1 та 2 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, враховуючи наведені норми законодавства та фактично встановлені обставини справи, визнання позову відповідачем, те, що він є працездатною особою, вік дитини, відносно якої встановлено обов`язок відповідача щодо сплати аліментів, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» для дитини відповідного віку, а також те, що обов`язок по утриманню дитини в рівній мірі покладається на обох батьків, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) батька, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на думку суду є співмірним до потреб дитини та відповідає таким засадам як справедливості, добросовісності, розумності й не суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи та позиції сторін. Відповідно до положень статті 141 та частини 1 статті 142 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 384,20 грн., оскільки він визнав позов до початку розгляду справи по суті. На підставі статей 141, 180-183, 191 СК України та

Outcome: approved