Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивачка в травні 2016 року звернулася в суд з даним позовом, в заяві вказала, що її чоловік [PERSON] працював підземним гірником на шахті «Зарічна» ДП «Львіввугілля», 01.07.2007 року, при виконанні своїх трудових обов'язків з ним стався смертельний нещасний випадок. Від спільного проживання у них з [PERSON] народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], які у зв'язку з трагічним випадком, з вини відповідача, втратили батька та годувальника. У зв'язку з втратою батька дітям нанесено моральну шкоду, яка виражається у порушенні їх морального та психологічного стану, постійного відчуття морального дискомфорту у зв'язку з неповноцінною сім'єю. Просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яка була заподіяна її дітям у зв'язку з втратою годувальника по 10 000 грн., на користь кожного. В судове засіданні позивачка не з'явилася, подала заяву, у якій позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити в повному обсязі, просить слухати дану справу у її відсутності та відсутності її представника. Представник відповідача Державного підприємства «Львіввугілля» в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася. Представник відповідача Державного підприємства «Шахта «Зарічна» також в судове засідання не з'явився, подав заперечення на позовну заяву, у якій просить, у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити повністю, посилаючись на роз'яснення листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Аналіз судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої у зв'язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов'язків» та на п.21 Постанови Пленуму ВСУ №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року, що непрацездатним особам, які знаходились на утриманні померлого і мають право на відшкодування у зв'язку з його смертю, відшкодування визначаються у розмірі середньомісячного заробітку померлого. Крім зазначив, що розгляд справу проводити у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Як вбачається з рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20.08.2007 року, встановлено факт проживання однією сім'єю [PERSON], [INFO], який помер [INFO], про що в книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис за № 10 та [PERSON], [INFO] Згідно копій свідоцтв про народження (повторних) серії [NUMBER], [NUMBER] від 16.12.2008 року, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей: дочки - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до копії виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги до довідки серії 10 ААА № 257310 від 27.04.2015 року, [PERSON] визнано інвалідом ІІІ групи та встановлено 30% ступеня втрати працездатності. Згідно Акту про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом №4 від 16.03.2007 року [PERSON] працював на посаді підземного гірника на Шахті «Зарічна» ДП «Львіввугілля», що знаходиться в с. Сілець Сокальського району Львівської області, та при виконанні своїх трудових обов'язків 01.03.2007 року о 02:24 год. з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого він помер. Як вбачається з Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 01 березня 2007 року о 02:24 год. на Шахті «Зарічна», 26360210 ДП «Львіввугілля», Міністерства вугільної промисловості України від 16.03.2007 року, комісія, призначена наказом територіального управління Держгірпромнагляду по Львівській області №138 від 01.03.2007 року, вивчивши технічну документацію, оглянувши місце події і опитавши свідків та причетних до нещасного випадку осіб, вважає, що даний нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, до якого призвели, дії і бездіяльність осіб: [PERSON] гірник підземний ДШТ, [PERSON] гірничий майстер ДШТ, [PERSON] заступник начальника ДШТ, які не виконали покладені на них обов'язки. Відповідно до копії наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 552 від 21.08.2015 року «Про створення ДП «Шахта «Зарічна» шляхом виділу», зі складу Державного підприємства «Львіввугілля» виділено Відокремлений підрозділ «Шахта «Зарічна» і створено на його базі Державного підприємства «Шахта «Зарічна» Відповідно до ст. ст. 1, 3, 21, 43, 46 Конституції України, Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосили право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника тощо. Право на соціальний захист гарантується, зокрема, загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Окремим видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, згідно з абз. 5 ч. 1 ст. 4 Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, є страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ч. 1 ст. 9 даного закону, відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується на принципах: - пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. У п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» звернуто увагу на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Відповідно до 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що дітям позивачки внаслідок смерті їх батька на виробництві завдана моральна шкода, так як вони залишилися близької людини, годувальника, не можуть користуватися в подальшому всіма благами та перевагами, які мають діти в повній сім`ї, то суд вважає позов до ДП «Шахта «Зарічна» обґрунтованим, так як на даному підприємстві загинув [PERSON] під час виконання трудових обов'язків і дане підприємство є юридичною особою, а в позові до ДП «Львіввугілля» слід відмовити з вище наведених підстав.

Outcome: approved