Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , треті особи [PERSON] , об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Родник» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування вимог вказала, що на підставі рішення виконавчого комітету Димитровської міської ради від 24.09.1993 року, вона є наймачем квартири [ADDRESS] , де крім неї та її онука - третьої особи [PERSON] , [INFO] , значиться зареєстрованим її син - відповідач [PERSON] , який в спірній квартирі з 2004 року не проживає, участі в її утриманні не приймає і добровільно знятися з реєстраційного обліку не бажає. Зазначаючи на те, що відсутність відповідача у вказаному жилому приміщенні не пов`язана з поважними причинами, позивачка просить суд на підставі ст.ст.71,72 ЖК України визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала і суду пояснила, що спірна квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] була надана у користування її чоловікові [PERSON] у зв`язку з трудовими відносинами з ВП «Шахта ім. Г.С.Стаханова». У 1982 році вони з чоловіком розлучились, і він добровільно знявся з реєстраційного обліку. В квартирі залишились проживати вона та їх діти. Особовий рахунок на квартиру було переоформлено на її ім`я. В даний час в квартирі зареєстровані вона, її син [PERSON] , [INFO] , та онук [PERSON] , [INFO] . Син з 2004 року проживає в м.Донецьку, з нею не спілкується, місце його проживання в м.Донецьку їй не відоме. Реєстрація відповідача у квартирі призводить до сплати нею зайвих комунальних послуг, позбавляє можливості оформити субсидію та використати право на приватизацію квартири. Посилаючись на те, що тривала відсутність відповідача в спірному житловому приміщенні не пов`язана з поважними причинами, що жодних перешкод відповідачу у користуванні спірною житловою площею вона не чинила та що відсутність відповідача в квартирі носить постійний характер, позивач просила суд позов задовольнити та визнати його таким, що втратив право користування спірною квартирою. Відповідач, судовий виклик якого здійснювався у відповідності з вимогами процесуального закону, до судового засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав, що дає суду підстави зі згоди позивача розглянути справу у заочному судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] вимоги позивача підтримав і суду пояснив, що він є онуком позивачки, зареєстрований і мешкає з нею в її квартирі з 2014 року, допомагає їй. Відповідач [PERSON] - його рідний дядько, якого він бачив востаннє близько 8 років тому. Зі слів бабусі йому відомо, що дядько живе у м.Донецьку, з бабусею тривалий час не спілкується, в гості не приїздить, будь-якої турботи про матір не виявляє. Вислухавши пояснення сторін, свідків та надавши юридичну оцінку дослідженим у справі доказам, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , що складається з трьох кімнат жилою площею 39,8 кв.м, є об`єктом комунальної власності. Відповідно до рішення виконавчого комітету Димитровської міської ради від 24.09.1993 основним наймачем вказаної квартири є позивач [PERSON] , [INFO] , на ім`я якої відкрито особовий рахунок на сплату послуг. Згідно довідки відділу ведення Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Мирноградської міської ради в квартирі, крім самої позивачки, значаться зареєстрованими її син - відповідач [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований в зазначеній квартирі з 03.11.1995року, та онук - [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований на вказаній жилплощі з 02.07.2014 (а.с.8). Згідно акту об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Родник» м.Мирноград від 24.11.2019 відповідач [PERSON] в спірній квартирі не проживає з 2004 року (арк.спр.7). Факт не проживання відповідача в квартирі позивачки знайшов своє підтвердження в показаннях свідка [PERSON] , яка суду пояснила, що в будинку [ADDRESS] вона проживає з самого народження. Знає, що у позивачки було два сина і донька, які вже дорослі і з нею не проживають. Менший син позивачки помер біля п`яти років тому, а син [PERSON] проживає в м.Донецьку. В м.Мирнограді вона його давно не бачила, зі слів позивачки їй відомо, що він з нею стосунків не підтримує, їй не допомагає і навіть не приїздив на похорони брата. Зараз з позивачкою проживає онук, який опікується бабусею. Зазначена обставина знайшла своє повне підтвердження і в показаннях свідка [PERSON] , яка суду пояснила, що протягом останніх восьми років вона дружить з позивачкою, часто буває у неї вдома. Знає, що та проживає разом з онуком, а її старшого сина [PERSON] вона протягом вказаного часу жодного разу навіть не бачила. Зі слів позивачки їй відомо, що той ще в 2004році виїхав в м.Донецьк, але чи і дотепер живе там - вона не знає, так як син з нею з того часу не спілкується і жодного разу до неї не приїздив. Згідно ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У разі не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців без поважної причини, така особа за правилами ст.ст.71,72 ЖК може бути визнана такою, що втратила право користування житлом. Отже, при вирішенні питання про втрату членом сім`ї наймача права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. Про це ж зазначається і в абз. 1 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового Кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням ( ст.71 ЖК). Cудом встановлено, що відсутність відповідача в квартирі понад встановлені законом строки, а саме з 2004року, яка носить безперервний характер, не пов`язується з поважними причинами. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про перебування відповідача у відрядженні, вимушеність залишення ним спірного житлового приміщення внаслідок неправомірної поведінки щодо нього зі сторони інших членів сім`ї чи перешкоджання з боку наймача користуватися йому жилим приміщенням, що могло б бути підставою для продовження строку. Отже, доводи позивача щодо відсутності відповідача у спірному житловому приміщенні без поважних причин понад встановлені законом строки свідчать про доведеність її вимог, що надає суду правові підстави для визнання його таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням. На підставі ст.ст.71, 72 ЖК України,

Outcome: approved