Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 18.04.2014 року відповідач доставив їй рекомендованого листа за №4900015161553, з яким їй було надіслано копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2014 року. Таким чином, відповідач порушив свої обов’язки щодо своєчасної доставки реєстрованого поштового відправлення, що призвело до пропуску нею строку на апеляційне оскарження ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2014 року. Такі дії відповідача призвели до порушення її звичайного життєвого укладу, тому що в неї з’явилась необхідність відстоювати свої права у суді, витрачати на це багато свого особистого часу. Вона змушена прикладати додаткових зусиль для організації та налагодження звичайного режиму життя. Все це пов’язано безпосередньо з вищезазначеними неправомірними діями відповідача і, відповідно, викликало в неї глибокі душевні страждання. В зв’язку з цим, позивачка просила суд відшкодувати їй моральну шкоду, завдану відповідачем. В судове засідання позивачка не з’явилась. В направленій до суду письмовій заяві просила розглядати справу за її відсутності. В запереченнях на позовну заяву відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість і не підтвердження належними доказами, дотримання відповідачем термінів доставки рекомендованого листа та, відповідно відсутності вини відповідача у заподіянні шкоди позивачці. В наданій письмовій заяві представник відповідача просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про невизнання позову. З урахуванням поданих позивачкою та представником відповідача заяв, суд у відповідності до ст.ст.158,197 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи по суті у відсутності останніх та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві та письмових запереченнях доводи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В своєму позові позивачка посилалась на порушення відповідачем строків доставки рекомендованого листа за №4900015161553, з яким їй було надіслано копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.02.2014 року, посилаючись на те, що останній їй було доставлено лише 18.04.2014 року, що призвело до пропуску нею строку на апеляційне оскарження ухвали, порушило її звичайний життєвий уклад. В неї з’явилась необхідність відстоювати свої права у суді, витрачати на це багато свого особистого часу, прикладати додаткових зусиль для організації та налагодження звичайного режиму життя, що безпосередньо пов’язано з вищезазначеними неправомірними діями відповідача. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, згідно відмітки на копії поштового конверту, позивачці Дніпропетровським окружним адміністративним судом було направлено копію ухвали по залишення позову без руху. Рекомендоване поштове відправлення №4900015161553 було прийнято від відправника 17.04.2014 року та 18.04.2014 року надійшло до відділення поштового зв’язку №125 Поштамту – Центру поштового зв’язку №1 Дніпропетровської дирекції УДППЗ «Укрпошта». Цього ж дня було доставлено листоношею. Через відсутність адресату вдома, повідомлення про надходження рекомендованого листа було залишено у поштовій скриньці та лист тієї ж доби, 18.04.2014 року, отримано позивачкою при зверненні до відділення поштового зв’язку №125, що підтверджується наданими відповідачем до заперечень витягом з книги ф.8 та інформацією з електронної пошукової системи УДППЗ «Укрпошта» відстежень пересилання поштових відправлень. Відповідно до абз.2 п.102 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, в об'єкті поштового зв'язку вручаються рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, не вручені адресатам під час доставки додому. Згідно п.п.1 п.1 Розділу II Наказу Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року №958 «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень» нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку) місцевої - Д + 2, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання, 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. Згідно п.2 Розділу II зазначених Нормативів при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в п.1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як роз’яснено в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Таким чином, відшкодування моральної шкоди здійснюється у випадках, передбачених законом. В своєму позові позивачка не посилалась на конкретну норму закону, на підставі якої просить відшкодувати заподіяну їй моральну шкоду. Проте, виходячи зі змісту позовної заяви та доводів поданої в рамках вказаної справи апеляційної скарги, фактично посилалась на неналежне надання відповідачем послуг поштового зв’язку та порушення її прав, як споживача вказаних послуг. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбан-ня, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікова-ною продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, за-подіяної небезпечною для життя і здоров’я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. В своєму позові позивачка не зазначила та не надала доказів наявності передбачених п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» підстав для відшкодування моральної шкоди. Крім того, виходячи із встановлених під час розгляду справи обставин вбачається, що відповідачем було дотримано строки доставки позивачці рекомендованого поштового відправлення №4900015161553 та порядок його вручення, встановлені Правилами надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 та Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року №958 «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень». Також суд враховує, що заявляючи до відповідача вимогу про відшкодування моральної шкоди, позивачка не зазначила конкретного розміру такої шкоди в грошовому вираженні чи іншій матеріальній формі, не навела відповідних обґрунтувань позову в цій частині. В той час, як відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову за його необґрунтованістю та не підтвердженням позовних вимог належними доказами. Оскільки позивачку відповідно до закону звільнено від сплати судового збору та в зв’язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed