Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просить встановити факт постійного проживання однією сімєю її та [PERSON]О, яка померла 27.02.2010 р., на момент смерті включно; усунути відповідача від права спадкування після смерті [PERSON], та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане 23.12.2010 р. Приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON] на користь відповідача про право власності на житловий будинок №244 по вул. Свердлова (Сосюри) м. Лисичанська Луганської обл.; визнати за нею право власності на зазначене спадкове майно, в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON], яка померла 27.02.2010 р. Позивачка у наданій суду письмовій заяві уточнені позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] надав до суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав, про наслідки визнання позову попереджений, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 27 лютого 2010 р. померла бабуся позивачки [PERSON], після смерті якої відкрилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку №244 по вул. Свердлова (Сосюри) м. Лисичанська Луганської обл. разом з господарськими будівлями та спорудами. [PERSON] склала заповіт на користь рідного брата позивачки [PERSON], який перешкоджав укласти померлій новий заповіт на користь позивачки, а також перешкоджав відмінити заповіт на його імя. Окрім того, відповідач відмовлявся від уходу за бабусею, забрав у неї паспорт громадянки України та пенсійне посвідчення. А позивачка в свою чергу здійснювала догляд за бабусею та мешкала з нею на момент смерті однією сімєю. У звязку з чим, позивачка вважає, що фактично прийняла спадщину після смерті бабусі, оскільки мешкала з нею однією сімєю на момент смерті, та що є правові підстави для усунення від права спадкування її брата відповідача. Згідно ст. 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1224 ЦК України, не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Згідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців. Суд вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову представником відповідача слід прийняти. На підставі викладеного,

Outcome: approved