Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що вона є власником автомобіля ОПЕЛЬ КАДЕТ VOL номер кузову [NUMBER], державний номер [NUMBER]. Вказаний автомобіль на прохання відповідача вона передала йому у користування, видавши доручення. Термін дії довіреності закінчився 09.10.2010 р, але відповідач їй автомобіль не повернув, ухиляється від зустрічей, чим порушує її право на автомобіль. Просила витребувати її майно з чужого незаконного володіння. В подальшому уточнила вимоги, просила суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобілю від 30.08.2010 р. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідач та його представник заперечували у задоволенні позову зважаючи на те, що у жовтні 2007 року [PERSON] та син позивачки [PERSON] домовились про придбання у нього спірного автомобіля. Після домовленості він передав [PERSON] 2000 доларів США в присутності свідка [PERSON] Після чого позивачка [PERSON], на яку був офіційно оформлений автомобіль видала на його ім'я довіреність. Просили застосувати до спірних правовідносин позовну давність. Розглянувши позов, матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та показання свідків суд приходить до висновку про відмову у задоволенні прозову виходячи з такого. Відповідно до пояснень сторін фактично між учасниками спірних правовідносин укладено договір купівлі-продажу машини, який був оформлений ними шляхом видачі доручення з правом продажу. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд приймає до уваги пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] що між [PERSON] та нині померлим сином позивачки [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу автомобілю, який сторонами був виконаний належним чином. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визнані законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо форми договору не встановлені законом. Підстави для зміни або розірвання договору врегульовані нормами ст. 651 ЦК України, відповідно до якої зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору. Відповідно до ст. 652 ЦК України, визначені підстави для зміни або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що договір між позивачкою та відповідачем був оформлений шляхом видачі генеральної довіреності, що значною мірою захищали права позивачки на належне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по належній оплаті вартості автомобілю. Однак за життя сина та протягом дії довіреності, позивачка даними перевагами не скористалася, що суд приймає до уваги при ухваленні рішення. При ухваленні рішення суд приймає до уваги пояснення свідка [PERSON] (яка була цивільною дружиною померлого сина позивачки і до цього часу проживає разом із нею в однокімнатній квартирі), що [PERSON] та [PERSON] проживали разом, вели спільне господарство. Питання про отримання чи не отримання коштів за продаж машини є морально-етичними відносинами між позивачкою та її сином, та не можуть бути підставою для скасування договору купівлі-продажу автомобіля. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 638, 639, 651, 652 ЦК України,

Outcome: dismissed