Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 23.11.2000 вони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, про що зроблено актовий запис № 1553. В шлюбі народилися діти син [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. Причиною розпаду сім`ї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, склалися неприязні стосунки між ними, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведуть з грудня 2018 року, разом не проживають. Оскільки сім`я розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 28.08.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання, яке ухвалою від 16.09.2019 закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.10.2019 роз`єднано кілька поєднаних в одному провадженні вимог, виділивши в самостійне провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. До суду 24.10.2019 представником відповідача адвокатом Кучер Ю.В. скерований відзив на позов про розірвання шлюбу, яким просить суд надати сторонам строк для примирення три місяці, що є достатнім для вирішення питання щодо можливості збереження сім`ї. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати, категорично заперечувала щодо надання строку на примирення, оскільки тривалий час сім`ї не має, шлюб існує формально, відповідач проживає в іншій країні і підстав для відновлення сім`ї не має. Окрім цього, відповідач всіляко погрожує та шантажує її і дітей шляхом надсилання смс-повідомлень. Представник відповідача адвокат Кучер Ю.В. в судовому засіданні просила надати сторонам строк на примирення. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 23.11.2000 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, про що зроблено актовий запис № 1553, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 23.11.2000. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У ході розгляуд справи судом встановено, що в шлюбі народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Представник відповідача просила суд відповідно до ст. 111 СК України вжити заходів щодо примирення подружжя. При цьому, позивачка, висловлюючи свою позицію, категорично заперечувала проти примирення та просила відмовити в задоволенні клопотання відповідача, оскільки на час перебування справи в суді обставини, які викладені в позовній заяві, не змінилися та сторони продовжують проживати окремо протягом останнього року. Відповідач будь-якої участі у житті сім`ї не приймає, так як мешкає в іншій країні. Під час перебування в м.Черкаси не вживав ніяких заходів, спрямованих на реальне прмирення та збереження сім`ї, а навпаки чинив психологічний тиск на позивачку та дітей. Наведені позивачкою аргументи стороною відповідача не спростовані. Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку щодо відмови в клопотанні відповідача про надання строку на примирення, оскільки примирення само собою обумовлює спільне бажання подружжя зберегти сім`ю. На час розгляду позову в суді такої обопільної згоди не досягнуто. Відмовляючи в клопотанні представника відповідача стосовно вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст. 111 СК України, суд виходив з наступного. Згідно з ч. 7 ст. 240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Тобто, надання можливості примирення є правом, а не обов`язком. Судом встановлено, що позов надійшов до суду 07.08.2019 та до моменту розгляду справи і повідомлення сторін належним чином про судове засідання у справі, підтвердження про досягнення згоди на примирення сторонами не надано. А відтак, судом не було встановлено обставин щодо вжиття відповідачем дій для примирення сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукали позивачку наполягати на розірванні шлюбу, зокрема неоспореного факту окремого проживання, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та інтересам дітей, що мають істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved