Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивачка [PERSON], з урахуванням зміни предмету позову та зменшення розміру позовних вимог (т. 2 а.с. 46-54, 84) просить суд: -стягнути солідарно з усіх відповідачів на її користь вартість втраченого майна квартири № 72, розташованої по вул. Саранській, б. 8-а у м. Дніпропетровську; -стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на її відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн.; -стягнути солідарно з усіх відповідачів на її користь витрати на встановлення фактів викрадення квартири та правову допомогу в розмірі 15000 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 2211,84 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3854 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу належала квартира за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Саранська, б. 8-а, кв. 72. Зазначена квартира 25 вересня 2009 року була продана [PERSON] від її імені [PERSON], який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом [PERSON] Під час укладення зазначеного договору у якості правовстановлюючого документа на квартиру було надано дублікат договору купівлі-продажу квартири позивачкою, який був наданий приватним нотаріусом [PERSON] Зазначений дублікат від імені позивачки був отриманий [PERSON], який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом [PERSON] Рішенням суду обидві довіреності, а також договір купівлі-продажу, за яким квартира позивачки була відчужена, були визнані недійсними. Вважає, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вчинили шахрайські дії, а приватні нотаріуси [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були незаконними та недбалими внаслідок порушення ними відповідних приписів законодавства під час вчинення нотаріальних дій, оскільки позивачка не видавала вищевказаних довіреностей та не приймала участі у підписанні договору купівлі-продажу. На теперішній час квартира відчужена [PERSON], яка на час розгляду справи в суді залишається її титульним власником. Позивачка стверджує, що діями відповідачів під час вчинення та посвідчення зазначених правочинів їй завдано майнової шкоди у розмірі вартості квартири в 247286 грн., а також моральної шкоди, відшкодування якої позивачка оцінює в 30000 грн. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Пояснив, що позивачка з вимогами про витребування квартири з володіння останнього набувача не зверталася, оскільки сама квартира їй на теперішній час не потрібна. Вони вважають за краще стягнути вартість такої квартири. Належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи відповідачі та третя особа в судове засіданні не зявилися. Відповідач [PERSON] надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності (т. 1 а.с. 95) та письмові заперечення проти позовних вимог (т. 1 а.с. 96-98) за якими він просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Заперечення зводяться до того, що неправомірність його дій не знайшла свого підтвердження під час розгляду цивільної справі на рішення в якій позивачка посилається в обґрунтування позову. За відсутності його вини, вимоги до нього про відшкодування шкоди є безпідставними. Представник приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] адвокат [PERSON] надав суду письмові заперечення проти позовних вимог (т. 1 а.с. 131-132) за якими просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечення обґрунтовуються тим, що відповідальність нотаріусів, що була передбачена ст. 27 Закону України «Про нотаріат» в редакції 2009 року на теперішній час скасована і підстави для стягнення з нотаріуса відшкодування завданої позивачці шкоди відсутні. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], (яка є правонаступником померлого відповідача приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] т. 2 а.с. 98-113), приватні нотаріуси Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] а також третя особа [PERSON] про причини неявки суд не повідомила. За ухвалою суду справа розглянута за відсутності відповідачів та третьої особи. Визначаючи правовідносини, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2014 року, яке набрало законної сили 11 серпня 2014 року, у цивільній справі № 401/5786/12 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та [PERSON], треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та Сьома дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання довіреності та договору купівлі-продажу квартири недійсними, стягнення моральної шкоди, встановлені наступні фактичні обставини, які на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають повторному доказуванню. [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 24 березня 2005 року, укладеного між нею та [PERSON], який діяв по довіреності від імені [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1361, належить квартира [ADDRESS]. 06 серпня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстром № 1690, було посвідчено довіреність від імені [PERSON], якою вона уповноважила [PERSON] оформити та отримати Дублікат договору купівлі-продажу належної їй квартири за адресою: [ADDRESS], провести інвентаризацію та отримати технічний паспорт і Витяг про реєстрацію права власності, оформити та отримати Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження вказаної квартири, надано право подання, отримання та підпису в необхідних для цього документах. 25 серпня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстром № 505, було посвідчено довіреність від імені [PERSON], якою вона уповноважила [PERSON] користуватися та розпоряджатися (продати, обміняти, здавати в оренду тощо) належною їй квартирою № 72, яка знаходиться в будинку за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Саранська буд. 8а. 25 вересня 2009 року між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності від 25 серпня 2009 року, посвідченої приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 3-5086. Після звернення представника [PERSON] до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], з приводу посвідчення нею 06 серпня 2009 року довіреності від імені [PERSON], якою вона уповноважила [PERSON] оформити та отримати Дублікат договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], було встановлено, що як дана довіреність, так і посвідчена 25 серпня 2009 року приватним нотаріусом [PERSON], довіреність від імені [PERSON], якою вона уповноважила [PERSON] користуватися та розпоряджатися (продати, обміняти, здавати в оренду тощо) вищевказаною квартирою, були нотаріально посвідчені за пред'явленням паспорта серії АК 792874 на ім'я [PERSON], [INFO], уродженки [INFO]. З приводу дійсності та законності видачі вказаного паспорту приватний нотаріус [PERSON] звернулася до правоохоронних органів та згідно з листом Відділу у справах громадянства імміграції і реєстрації фізичних осіб Дніпропетровського міського управління № 39/3617 від 12 серпня 2011 року перевіркою встановлено, що паспорт серії АК № 792874 від 10 квітня 2006 року, виданий Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області був виданий [PERSON], [INFO], уродженцю [INFO]. Вказаний паспорт значиться втраченим, про що [PERSON] повідомив органи внутрішніх справ. За даним зверненням приватного нотаріуса [PERSON] 28 вересня 2011 року Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області було порушено кримінальну справу № 62112133. Згідно з листом Міністерства юстиції України № П-1634/13-1 від 02 березня 2012 року, наданого у зв'язку з проведенням перевірки за зверненням представника позивача [PERSON], за інформацією Головного управління юстиції в Дніпропетровській області постановою слідчого СВ Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області лейтенанта міліції [PERSON] від 20 листопада 2011 року провадження у кримінальній справі, порушеній за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, у зв'язку з наданням приватному нотаріусу [PERSON] заздалегідь підробленого документа, а саме паспорта серії АК 792874, виданого на ім'я [PERSON], призупинено до встановлення осіб, які скоїли цей злочин. Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи № 1376 від 06 березня 2014 року, наданим Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. [PERSON], підпис від імені [PERSON] в довіреності від 25 серпня 2009 року від її імені на ім'я [PERSON] виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням справжнього її підпису. За вказаним судовим рішенням: -визнано недійсною довіреність від імені [PERSON], посвідчену 25 серпня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 505, якою уповноважено [PERSON] користуватися та розпоряджатися квартирою № 72 в будинку № 8-а по вулиці Саранській у місті Дніпропетровську; -визнати недійсною довіреність від імені [PERSON], посвідчену 06 серпня 2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 1690, якою уповноважено [PERSON] оформити та отримати Дублікат договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS]; -визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 25 серпня 2009 року за реєстром за № 505, та [PERSON], посвідчений 25 вересня 2009 року державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 3-5086. Крім цього, суд вирішив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] 5000 грн. моральної шкоди. Рішення в цій частині мотивоване тим, що оскільки згідно з наданими повноваженнями за довіреностями відповідачі [PERSON] та [PERSON] здійснили дії, які сприяли відчуженню квартири та позбавлення позивачки об'єкту права власності, через їх неправомірні дії вона позбавлена права користування, володіння та розпорядження своїм майном, змушена тривалий час витрачати зусилля та час на звернення із заявами та скаргами до різних інстанцій, також у зв'язку з протиправним вилученням із її власності та проти її волі належної їй квартири вона отримала психологічну травму та понесла моральні страждання. З наданої позивачем [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (т. 1 а.с. 88) вбачається, що [PERSON] 09 червня 2010 року продав квартиру [ADDRESS] [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 997. Копія відповідного договору купівлі-продажу надана нотаріусом на вимогу суду та долучена до матеріалів цивільної справи (т. 1 а.с. 163). Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення відшкодування майнової шкоди, суд враховує, що такі вимоги позивач просить задовольнити з підстав, передбачених: -ст. 27 Закону України «Про нотаріат», яка за твердженням позивача передбачає можливість відшкодування потерпілому завданої шкоди за наявності в діях приватного нотаріуса вини у формі необережності та у виді недбалості; -ст. 1166 ЦК України, за частиною першої якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; -ч.ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України, згідно яких у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. [PERSON] у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. -ст. 16 ЦК України, відповідно до якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди; -ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що за ч. 2 ст. 27 Закону України «Про нотаріат» в редакції, чинній на час розгляду справи в суді, нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії: -подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов'язаного із вчиненням нотаріальної дії; -подала недійсні та/або підроблені документи; -не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулася особа. Суд виходить з того, що чинне законодавство передбачає можливість відшкодування власнику вартості майна, переданого на виконання недійного правочину лише у випадку неможливості повернення такого майна. Як передбачено ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Позивачка з позовними вимогами про витребування на її користь квартири з підстав, передбачених ст. 387, ч. 1 ст. 388 ЦК України до суду не зверталася і стороною позивача докази на підтвердження того факту, що квартира не може бути повернута [PERSON] в натурі, суду не надавалися. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що до вирішення спору про витребування квартири на користь позивачки, вирішення судом питання про стягнення на користь позивачки вартості квартири є передчасним і відповідні позовні вимоги задоволенню не піддягають. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення на користь позивачки грошового відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що вищезазначеним судовим рішенням було визначено розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачці незаконним відчуженням її квартири та визначено осіб, відповідальних за спричинення такої моральної шкоди, з яких відшкодування моральної шкоди стягнуте в повному обсязі. Підстави для стягнення грошового відшкодування моральної шкоди з інших осіб та у більшому розмірі судом не встановлені. На підставі викладеного, у задоволенні позовних вимог в цій частині також слід відмовити. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, понесені позивачкою судові витрати з оплати судового збору, правової допомоги та оплати судової експертизи, згідно вимог ст. 88 ЦПК України, розподілу між сторонами не підлягають.

Outcome: dismissed