Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить стягувати з відповідача [PERSON] аліменти в її користь на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для відповідної категорії осіб, до досягненнями ними повноліття, починаючи стягнення від дня пред'явлення позовної заяви до суду. В обґрунтування заявлених вимог покликається на своє скрутне матеріальне становище та відсутність допомоги на утримання дітей з боку відповідача. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини свого заробітку (доходу). Відповідно до ст. 11, ч. 2 ст. 31, ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам, вважає, що визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.09.2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 21.11.2001 року Стриганцівською сільською радою Стрийського району Львівської області, актовий запис № 2 /а.с. 5/. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 12.06.2002 року та серії [NUMBER] від 15.01.2009 /а.с. 6-7/. Діти зареєстровані та проживають разом з позивачкою за адресою : [ADDRESS], що стверджується довідкою виконкому Гніздичівської селищної ради Жидачівського району Львівської області № 2052 від 08.10.2014 року /а.с. 8/. Поясненнями позивачки в судовому засіданні з'ясовано, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач знаючи про те, що вона не працює, перебуває у скрутному матеріальному становищі, не надає жодної допомоги на утримання дітей, не цікавиться їх вихованням, здоров'ям та утриманням, хоча як батько повинен виконувати належно свої батьківські обов'язки. Оскільки їй самій важко утримувати дітей, а відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, змушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. З пояснень відповідача судом встановлено, що він працює водієм і отримує мінімальну заробітну плату, а тому згідний сплачувати аліменти на утримання дітей у частці від свого доходу. Згідно з ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, та відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей. Таким чином, в позивачки були всі підстави звернутися до суду з даним позовом. При цьому, визначаючи розмір аліментів на утримання дітей у частці від доходу батька, суд виходить з того, що обов'язком щодо утримання дитини є рівною мірою як матері, так і батька, враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який працює та отримує заробітну плату, має регулярний, стабільний дохід, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, який не оспорює розмір аліментів, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити, тобто з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, що відповідатиме потребам дітей і можливостям платника.

Outcome: approved