Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Свою позовну заяву позивачка пояснює тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.07.2020 року належить житловий будинок по [ADDRESS] . В її будинку зареєстрована крім неї та дочки, колишня власниця будинку - відповідачка по справі. На момент купівлі продажу будинку відповідачка була зареєстрована в будинку. За умовами договору було визначено, що вона повинна знятися з реєстраційного обліку до 15.01.2021 р, але дану умову не виконала. Відповідачка з липня 2020 року в будинку не проживає, речі, які належать їй в будинку відсутні. Позивачка вважає, що її права як власника щодо вільного володіння і розпорядження житловим будинком порушені. Відповідачка в будинку не проживає більше одного року, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участі у спільному побуті, вона не є членом сім`ї позивачки, тому позивачка просить визнати відповідачку такою, що втратила право користуванням житловим приміщенням. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилася та скерувала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги просила задовольнити, поти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, але в судове засідання не з`явилася без поважних причин, не подала відзив, позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось в зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 15.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Черкаської області Шипович Я.І. та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №216384599 від 15.07.2020 р. [PERSON] являється власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно даного договору [PERSON] купила в [PERSON] даний житловий будинок. У пункті 12 договору купівлі-продажу житлового будинку зазначено, що продавець ( [PERSON] ) зобов`язується знятися з реєстраційного обліку - до 15.01.2021 р. З копії будинкової книги, судом встановлено, що в будинку по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відомостями з відділу «ЦНАП» виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 16.06.2021 р. №657 стверджено місце реєстрації відповідачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення, про позбавлення права користування житловим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення особи померлою. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15), постанові Верховного суду України у справі № 825/1335/13 від 01.03.2016 року, та Верховного суду від 21.03.2018 року ( справа №820/6316/15) Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином судом встановлено, що наявність факту реєстрації відповідачки за вищевказаною адресою, за відсутності юридичного права та підстав продовжувати користуватися таким приміщенням, фактично перешкоджає позивачці реалізації своїх правомочностей власника. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню підлягає з відповідача на користь позивача відшкодування по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved