Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтуванні своїх вимог зазначає, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу відповідач самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати сім'ю. [PERSON] в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, а тому просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця, з часу подачі заяви до суду та до досягнення ним повноліття, або до 23 років, за умови, що дитина буде продовжувати навчання. Позивачка в судове засідання не з’явилась, подала до суду заяву в якій просить розгляд справи розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити (а.с.10) Відповідач у судове засідання не з’явився, подав до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.14) Суд, проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Нормами статті 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 60 зазначеного Кодексу передбачено, що кожна сторона зобов’язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Конституцією України визначено основні права й обов’язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей. Зокрема, у ч.2 ст.51 Основного Закону зазначається, що батьки зобов’язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Нормами статті 48 Основного Закону України встановлено, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім’ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 січня 1997 року (а.с.3) За час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] у них 29 червня 2002 р народився син [PERSON] (а.с.4). Суд визнав, що в даний час відносини між сторонами ускладнилися; вони проживають окремо, неповнолітній син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Суд вважає, що проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов’язків щодо дітей. Обов’язок батьків утримувати дітей до досягнення останніми повноліття визначено статтею180 СК України. Статтею 182 цього кодексу передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд, з додержанням вимог ст.182 СК України, враховує стан здоров’я, загальний матеріальний стан дитини та відповідача, відсутність в останнього інших дітей та осіб, яких він зобов’язаний утримувати (оскільки таких доказів ним не надано) і приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на дитину щомісячно в розмірі 1/4 від його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка звернулася до суду з вимогами – 09.10.2014 року, а тому з цього часу слід присудити стягнення аліментів і до досягнення сином повноліття. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-ох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Разом з тим, на даний час дитина сторін ще не закінчила навчання в школі, не досягла повноліття, а тому в даній частині позов є передчасним та задоволенню не підлягає, оскільки відсутні правові підстави для стягнення аліментів після досягнення [PERSON] 18-років тобто на майбутнє у разі продовження навчання. Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 88 ЦПК України На підставі наведеного, Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991р.), ст.ст. 48,51 Конституції України, ст.ст.180-184,192,199 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved