Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «[PERSON] Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «[PERSON] Аваль», за участю третіх осіб - Приморського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області, Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ в Одеській області про зняття арештів з майна, накладених постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про опис та арешт майна боржника № 51687332 від 16.11.2016 р., постановою Другого відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції у м. Одесі про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АН № 318453 від 17.01.2008 р., постановою підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області АА № 103243 від 08.08.2008 р. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій справу просила розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Треті особи у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», як кредитором та [PERSON], як позичальником 13 квітня 2007 року укладено кредитний договір № 014/0049/74/73178, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 376 370 доларів США. На забезпечення виконання умов зазначеного договору про надання кредитної лінії між сторонами укладено договір іпотеки від 13.04.2007 р., посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу. Відповідно до умов даного договору предметом іпотеки є квартира [ADDRESS]. В подальшому право вимоги за вказаними договорами відступлено Публічному акціонерному товариству «Комерційний Банк «Фінансовий партнер», яке відступило своє право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», яке в свою чергу відступило право вимоги [PERSON], відповідно до договорів про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 13.04.2007 р., посвідчених [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за р.№№ 723, 725, 727 відповідно. На теперішній час [PERSON] має право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, відповідно до умов договору, проте накладеня на нього арештів та заборони відчуження майна перешкоджає їй у здійснені її прав. Відтак, постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області про опис та арешт майна боржника № 51687332 від 16.11.2016 р., постановою Другого відділу державної виконавчої служби Приморського районного управління юстиції у м. Одесі про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АН № 318453 від 17.01.2008 р., постановою підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області АА № 103243 від 08.08.2008 р. накладено арешт на квартиру № 5 по вул. Великій Арнаутській у м. Одесі. Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Аналогічні положення містяться і в ст. 3 Закону України «Про іпотеку», згідно якої іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. У відповідності до ч. 5. ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незакінченого виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. З огляду на зазначені обставини, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивачки про необхідність звільнення спірного майна з-під арешту, оскільки такий арешт унеможливлює задоволення вимог іпотекодержателя, чим порушені права позивачки та вищевказані норми законодавства. На підставі викладеного, враховуючи, що вимоги інших кредиторів в будь-якому випадку не можуть буди задоволені, оскільки пріоритетне право на задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки має позивачка, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved