Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обгрунтування позовної заяви зазначила, що відповідач по справі є її колишнім чоловіком і понад шість років не проживає у належній їй квартирі без поважних причин (з часу розірвання шлюбу із позивачкою та відповідачем), не бере участі у сплаті комунальних платежів за утримання житла, його особистих речей в будинку немає. Факт реєстрації відповідача порушує право позивачки на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію, продати чи подарувати належну їй квартиру. Представник позивачки [PERSON] та позивачка [PERSON] у вступному слові позовну заяву підтримали, дали пояснення, аналогічні змісту позову, просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, адресований йому судовий виклик повернуто до суду без вручення із відміткою про відсутність адресата; причини своєї неявки суду не повідомив; відзиву на позов не подав. За клопотанням сторони позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, взявши до уваги пояснення свідків та дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини. Згідно реєстраційного посвідчення Бережанського міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 23 березня 2001 року, позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Як вбчається із рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 15 квітня 2013 року у справі №593/440/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між вказаними сторонами розірвано. Відповідно до довідки Бережанської міської ради Тернопільської області від 01 грудня 2020 року по [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] . Як вбачається із акту обстеження матеріально-побутових умов №960 від 16 грудня 2020 року, колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає. Як стверджує позивачка, відповідач фактично не проживає у вказаному будинковолодінні без поважних причин останні 6 (шість) років. Факт відсутності відповідача понад визначений законом строк без поважних причин у квартирі позивачки по [ADDRESS] також підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] (донька позивачки) та [PERSON] (сусідка позивачки). Згідно ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживаючи у ньому більше шести років, що відповідно дає суду підстави визнання його таким, що втратив право користування квартирою по [ADDRESS] . Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved