Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду 19.10.2015 року із зазначеним позовом, за змістом якого перебуває з відповідачем з середини 2013 року у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу. Сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з середини 2015 року. Відповідач добровільно не надає матеріальну підтримку, працевлаштований у цеху №19 фрезерувальником на ВАТ «Мотор-Січ», отримує постійний дохід. Позивачка забезпечує дитину самостійно, не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, потребує матеріальної допомоги. Відповідач не бере участі у вихованні та розвитку дитини, за твердженням позивачки має можливість сплачувати аліменти, інших стягнень за виконавчими листами з нього не провадиться. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Під час проведення судового засідання позивач не була присутня, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на задоволенні позову на зазначених обставинах. Відповідач не був присутній під час судового засідання, проте належним чином повідомлений про час та місце його проведення, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнання позову в повному обсязі. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, суд на підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України приймає визнання позову, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, внаслідок чого ухвалює рішення про задоволення позову. Суд виходить з правового змісту ч.1 ст. 180, ч. 2 ст. 182, ч.1 ст. 183 СК України, а саме з наявності законодавчо закріпленого обовязку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено, сторони, які перебували у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу, мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 283136 (а.с.7), актовий запис №503 від 05.05.2015 року. Про відповідача у зазначеному свідоцтві міститься відповідний запис у графі «батько». Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Позов до суду було предявлено позивачкою 19.10.2015 року, що підтверджується вхідним штампом на позовній заяві (а.с.1). Сторони мешкають окремо, припинили фактичні шлюбні відносини, дитина перебуває на утриманні позивачки, мешкає разом з нею, що визнається сторонами та не підлягає додатковому доведенню на підставі ч.1 ст. 61 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], місце народження: м.Запоріжжя, РНОКПП [NUMBER], адреса реєстрації за місцем проживання: [INFO], офіційно працевлаштований фрезерувальником в цеху №19 ВАТ «Мотор-Січ» (пр.Моторобудівників, буд. 15, м.Запоріжжя, 69083), має постійний заробіток, має можливість сплачувати аліменти, стягнень за іншими виконавчими документами з нього не провадиться. Відповідач добровільно не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її розвитком, не забезпечує матеріально. Позивачка [PERSON] забезпечує дитину самостійно, не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, у звязку із чим потребує матеріальної допомоги. На підставі наведеного суд вважає за доцільне стягувати аліменти з відповідача на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 19.10.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, а за змістом ч. ч. 4, 6 зазначеної статті, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, і в разі розірвання шлюбу. Суд, врахувавши обставини справи, вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. За змістом п.3 ч.1 ст. 80, ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 487,20 грн., від сплати яких позивачка була звільнена при предявленні позову до суду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved