Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: визначити, що неповнолітня [PERSON], [INFO] буде проживати зі своєю матір'ю [PERSON], [INFO], за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Володимирівська, будинок № 196-а. В обґрунтування позову навела наступне. 11.11.2006 року між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що Довгинцівським РАЦС м. Кривого Рогу здійснений актовий запис № 771. Від шлюбу з відповідачем народилася донька [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірвано рішенням Довгинецівського районного суду м. Кривого Рогу від 25.12.2014 року. У 2014 році відповідач покинув сім'ю. Неповнолітня донька залишилися мешкати з нею і мешкає до цього часу за вищевказаною адресою. Неповнолітня [PERSON] навчається в Криворізькій загальноосвітній школі № 88 у 3 -му класі. Неповнолітня [PERSON] не має реєстрації місця свого постійного мешкання, бажає зареєструвати дитину у місці її, дитини, та її, позивачки, фактичного мешкання за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Володимирівська, 196-а, але не може для цього отримати згоду батька дитини - відповідача [PERSON], оскільки він разом зі своїми батьками переїхав на постійне місце мешкання за межі України до Російської Федерації. Адреса мешкання відповідача на території Російської Федерації їй невідома. Вважає, що мешкання доньки з нею буде відповідати інтересам дитини, оскільки має можливість надати необхідні умови для її виховання та розвитку. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування. Вона, позивачка, працює, має стабільний прибуток, фактично дбає про дитину, забезпечуючи її повсякденні потреби, навчання, розвиток та досуг. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, підтвердивши зміст позовної заяви. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом оголошення у пресі, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою позивачки, судом проведено заочний розгляд справи. Представник третьої особи - виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво про шлюб (а.с.6), свідоцтво про народження (а.с.7), рішення суду (а.с.8). Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини. Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 грудня 2014 року, що вбачається з рішення суду (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина постійно проживає з позивачкою за адресою: м. Кривий Ріг, вулиця Володимирівська, будинок № 196-а, та перебуває на її утриманні, що підтверджується поясненнями позивачки, свідоцтвом про народження (а.с.7). У 2014 році відповідач покинув сімю, участі у вихованні дитини не приймає, забезпеченням навчання та розвитку дитини займається позивачка, що підтверджується поясненнями позивачки. Позивачка працює, має постійне місце проживання, що встановлено поясненнями позивачки. Сторони по справі не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати дитина, оскільки відповідач переїхав на постійне місце мешкання за межі України до Російської Федерації. Адреса мешкання відповідача на території Російської Федерації позивачці невідома. Встановленим фактам та обставинам відповідають такі правовідносини, які регулюються нормами СК України, Декларацією прав дитини. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю. У судовому засіданні встановлено, що мати дитини позивачка [PERSON] має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини. При цьому судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матірю позивачкою [PERSON] Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матірю позивачкою [PERSON] та відсутність правових підстав, передбачених вказаними нормами матеріального права, для розлучення дитини зі своєю матірю.\~\~ Вислухавши позивачку, та дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки належить стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved