Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просить визнати її спадкоємцем першої черги за законом для прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON],яка складається з житлового будинку [ADDRESS].В обгрунтування своїх вимог зазначила,що її батько був власником спірного будинку,і помер [INFO] року. Мати також померла [INFO] року. Ще при житті,в 1982 році,батько склав заповіт,яким заповів все своє майно Радомишльському будинку престарілих. Однак адміністрація будинку престарілих не є правонаступником Радомишльського психоневрологічного інтернату, спадщину не приймала,вона є спадкоємцем першої черги після смерті батьків спадкоємцем,тому і просить суд визнати її спадкоємцем першої черги після смерті її батьків. В судовому засіданні позивач та її представник свої позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник Коростишівської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, надіслав до суду заяву, в якій просить слухати справу без їх участі. Вислухавши пояснення позивача та її представника,дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що батько позивачки-[PERSON] був власником житлового будинку [ADDRESS]. [INFO] року померла мати позивачки-[PERSON], а [INFO] року помер і батько позивачки- [PERSON]. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті батька позивачка прийняла,шляхом проживання в даному будинку,доглядом за будинком та земельною ділянкою. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги». Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене та те,що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо,тому суд його позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved