Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в звязку з невиконанням ним своїх батьківських обовязків. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та пояснили, що відповідач [PERSON], як батько малолітньої доньки, не приймає участі в її вихованні, життям дитини не цікавиться, в звязку з чим вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявляється, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні поштові повідомлення, про причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 цього ж Кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка та її представник не заперечували щодо заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та згідно до ст. 169 ЦПК України винести заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що спірні правовідносини регулюються нормами ст. 18 та ст. 27 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), розділу ІІІ глави 13, зокрема ч.8 ст. 7 та ст. 164 СК України. Розглядаючи спір, суд переслідує мету докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, оскільки батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини, за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимальним урахуванням інтересів дитини. Фактично, за даними позову та поясненнями позивачки [PERSON] на її утриманні перебуває донька [PERSON], [INFO], батьком якої, згідно свідоцтва про народження записаний відповідач [PERSON] Викладені обставини підтверджені у суді даними свідоцтва про народження дитини та довідкою КП «Славутське житлово-комунальне обєднання». Згідно висновку органу опіки та\~\~піклування виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, зареєстрованого за вихідним номером 04-31/573 від 18 травня 2016 року, відповідач [PERSON] з сімєю не проживає, станом на 01 березня 2016 року за ним рахується заборгованість по сплаті аліментів. В звязку з встановленням факту ухилення батька від виконання батьківських обовязків вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] В судовому засіданні представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області [PERSON] підтримала висновок служби та висловила позицію про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON]. Прокурор Гнатко О.С. у судовому засіданні не заперечила щодо позовних вимог, підтвердивши підстави для позбавлення батьківських прав відповідача. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт ухилення відповідача від участі у вихованні доньки. Судом встановлено, що відповідач участі у вихованні малолітньої дитини не приймає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно\~\~статті 27 Конвенції\~\~батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до\~ст. 164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років з підстав, передбачених\~статтею 164 СК України, суд встановив, що ухилення відповідача від виконання своїх обовязків має місце. Відповідач взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Судом встановлено що відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, що є необхідним для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині необхідного доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, доводять ухилення відповідача від виховання дитини. Така поведінка відповідача щодо дитини фактично є усвідомленим нехтуванням батьківськими обовязками. В судовому засіданні встановлено що перешкод для спілкування відповідача з дитиною не було. Відповідач не виявляв і не виявляє бажання бачитися з дитиною, дбати про її духовний і фізичний розвиток. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав є законними, підставними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Судові витрати позивачки по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 521,20 гривень, підтвердженні квитанцією № 55 від 22 березня 2016 року, підлягають стягненню з відповідача на її користь, відповідно до положень статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved