Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], в обґрунтування своїх вимог вказуючи на те, що 02.10.1993 року між нею та відповідачем по справі був укладений шлюб, від якого сторони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначала, що \~шлюбно сімейні відносини, ведення спільного господарства та сумісне проживання з відповідачем по справі припинені з грудня 2017 року, при цьому сімейне життя з відповідачем не склалося з причин несумісності характерів, різних поглядів на життя, що, в свою чергу, спричинило втрату почуття любові одне до одного та призвело до розпаду сімї. Окрім того, в даний час у відповідача утворилася нова сімя та в 2013 і 2018 роках народилося двоє дітей. Посилаючись на ст. ст. 105, 110, 111, 112 СК України, зазначаючи, що строк на примирення не потрібен, позивачка просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем по справі 02.10.1993 року Нововязівською сільською радою Юрївського району Дніпропетровської області по актовому запису № 22, стягнувши з відповідача по справі на її користь судові витрати по справі у розмірі 704, 80 грв.. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи в її відсутності, при цьому позовні вимоги підтримала в повному обсязі (ас. 11). Окрім того, в додатково наданій суду телефонограмі позивачка зазначила, що після розірвання шлюбу неповнолітня дитина залишиться проживати з нею, а відповідач на утримання останньої надаватиме матеріальну допомогу, при цьому спору по майну не має, після розірвання шлюбу позивачка прізвище змінювати не бажає (ас. 39). Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не зявився, при цьому надав суду телефонограму про розгляд справи в його відсутності, визнавши позовні вимоги в повному обсязі та зазначивши, що після розірвання шлюбу неповнолітня дитина залишиться проживати з позивачкою та на утримання останньої він надаватиме матеріальну допомогу, окрім того, спору по майну не має, строк на примирення йому не потрібен (ас. 42). В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 26.09.2018 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі (ас. 21-22); - 16.10.2018 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (ас. 35-36). Враховуючи, що сторони в судове засідання не зявилися, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав: - 02.10.1993 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджено в судовому засіданні копією свідоцтва про шлюб серії ІV-КИ № 431050 від 02.10.1993 року, виданого Нововязівською сільською радою Юрївського району Дніпропетровської області (ас. 8). На час розгляду справи від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджено в судовому засіданні копією свідоцтва про народження серії І-КИ № 193580 від 11.09.2008 року (ас. 10), який після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою по справі, при цьому відповідач на утримання останнього надаватиме матеріальну допомогу в добровільному порядку. Шлюбно сімейні\~ відносини, ведення спільного господарства та сумісне проживання припинені\~\~ між\~ сторонами\~\~ з\~ грудня 2017\~ року з причин несумісності характерів, різних поглядів на життя, що, в свою чергу, призвело до втрати почуття любові одне до одного та розпаду сімї, окрім того, в даний час відповідач фактично створив нову сімю, в якій вже народилося двоє дітей. Строк на примирення жодній із сторін не потрібен. Спору\~ по\~ майну\~ не\~ має. Приймаючи до уваги, що жодна із сторін не має наміру зберегти сімю, суд вважає неможливим примирення та збереження шлюбно сімейних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Питання про порушення (або не порушення) таких інтересів і ступінь їхньої значимості для дружини, чоловіка та їхньої дитини суд установлює з урахуванням всіх обставин справи. При викладених вище обставинах, враховуючи, що сторони шлюбно - сімейні відносини не підтримують, втративши взаєморозуміння і довіру одне до одного, приймаючи до уваги, що відповідач на даний час фактично створив нову сімю, суд знаходить збереження сімї неможливим, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та їхньої неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи волю позивачки, суд знаходить можливим залишити за останньою після розірвання шлюбу прізвище «Максімова». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовна заява підлягає до задоволення в повному обсязі, з відповідача на користь позивачки на відшкодування судових витрат по справі, повязаних зі сплатою судового збору, слід стягнути 704, 80 грв. (ас. 2). \~

Outcome: approved