Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів і заробітків щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених вимог покликається на своє скрутне матеріальне становище та відсутність допомоги на утримання дитини з боку відповідача. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини свого заробітку (доходу) та повідомив, що є інвалідом ІІІ групи і отримує пенсію по інвалідності. Відповідно до ст. 11, ч. 2 ст. 31, ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам, вважає, що визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25.06.2013 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між ними було розірвано /а.с. 4/. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.03.2009 року /а.с. 5/. Дитина перебуває на утриманні позивачки та проживає з нею без реєстрації за адресою: [ADDRESS], що стверджується довідкою підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради № 829 від 24.04.2014 року /а.с. 6/. Поясненнями позивачки в судовому засіданні з'ясовано, що здорової та міцної сім'ї у неї з відповідачем не склалося і тому вони розлучилися. Після розірвання шлюбу їх донька [PERSON] залишилася проживати з нею. Утриманням та вихованням доньки практично займається вона сама. Відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання, хоча вони домовлялися, що він буде добровільно надавати грошові кошти на утримання дитини. Так як згоди між ними не досягнуто, а відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, тому вона бажає стягувати з нього аліменти на її утримання за рішенням суду. З пояснень відповідача судом встановлено, що він згідний сплачувати аліменти на утримання дитини зі своєї пенсії, яку отримує як інвалід ІІІ групи. Згідно з ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, та відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Таким чином, в позивачки були всі підстави звернутися до суду з даним позовом. При цьому, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини у частці від доходу батька, суд виходить з того, що обов'язком щодо утримання дитини є рівною мірою як матері, так і батька, враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є інвалідом III групи та отримує пенсію по інвалідності, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, інші обставини, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи визнання позову відповідачем, який не оспорює розмір аліментів, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити, тобто з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, що відповідатиме потребам дитини і можливостям платника.

Outcome: approved