Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами, уточненими в ході судового розгляду, до Мирноградської міської ради про встановлення факту сумісного проживання з чоловіком на момент його смерті та визнання за нею права власності на житлову квартиру. На обґрунтування вимог зазначила, що [INFO] року помер її чоловік - [PERSON], з яким вона перебувала в юридичному шлюбі і постійно проживала без реєстрації до дня його смерті в належній йому на праві власності квартирі за адресою: [ADDRESS]. Після смерті чоловіка залишилась спадщина, до складу якої входить зазначена квартира, правоустановлюючий документ на яку втрачений, що стало однією з підстав відмови нотаріуса в оформленні неї своїх спадкових прав як спадкоємця першої черги. Іншою підставою нотаріальної відмови стала відсутність документального підтвердження її постійного проживання з чоловіком на момент його смерті. Вказуючи на те, що в спадковій квартирі вона постійно проживала зі спадкодавцем з моменту реєстрації їх шлюбу, а саме з 25 травня 2013року і по день його смерті - [INFO] і що вона, як спадкоємець першої черги, має право на спадщину за законом, позивачка просить суд встановити факт її постійного проживання з [PERSON] в зазначений період в квартирі за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на вказану квартиру. В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги підтримали і просили суд їх задовольнити. Представники відповідача проти вимог не заперечували, покладаючись при вирішенні питання на розсуд суду. Третя особа Комерційний Банк «Приватбанк», будучи належним чином поавідомленою про час і місце розгляду справи, до судового засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала в юридичному шлюбі з [PERSON], шлюб з яким зареєстровано 25.05.2013року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області (арк.спр.6). [INFO] року її чоловік [PERSON] помер (арк.спр.7). За час сумісного життя [PERSON] і [PERSON] проживали разом однією сім'єю за адресою: [ADDRESS], яка згідно довідки комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Димитровської міської Ради та витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло [NUMBER], виданого Комунальним підприємством «Служба єдиного замовника» 13.10.2009року (арк.спр.8,59). Документ, що засвідчує право власності на нерухоме майно, власником втрачений і відповідно до ч.4 ст.25 ЦК не може бути відновлений в передбаченому законом порядку. За встановленими судом обставинами позивачка [PERSON] в зазначеній квартирі проживала без реєстрації. Факт сумісного проживання подружжя у вказаній квартирі, в тому числі позивачки [PERSON] на час смерті чоловіка, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні в показаннях свідків [PERSON] і [PERSON] та підтверджується довідкою з місця проживання. Відповідно до ст.1220 Цивільного Кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно ст.ст. 216, 217 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), який здійснюється за заповітом або за законом. Свідоцтво про право на спадщину, згідно ст.1298 ЦК, видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину передбачено Цивільним кодексом України, який встановлює загальні підстави для його оформлення і отримання спадкоємцями, та Наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 296/5. Основною умовою для видачі свідоцтва про право на спадщину є подання нотаріусу оригіналу правовстановлюючого документу на нерухоме майно чи його дублікату (який має силу оригіналу). За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця. Відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно відповіді державного нотаріуса Димитрівської державної нотаріальної контори від 21.04.2016 року позивачці [PERSON] в оформленні спадщини на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] було відмовлено. Підставами відмови зазначається відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадкову квартиру та відсутність документального підтвердження сумісного проживання разом зі спадкодавцем на час його смерті (а.с.13). Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Обґрунтована відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину свідчить про наявність цивільно-правового спору. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується в разі існування перешкод для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, зокрема, факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК. Оскільки позивачкою доведено факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, її право власності на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 44305616 від 30 червня 2016 року, виданої Димитровською державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті [PERSON], [INFO] нотаріусом було відкрито спадкову справу №84/2014 за претензією кредитора ПАТ КБ «Приватбанк» м.Дніпропетровськ (а.с.36-38). Згідно досліджених матеріалів з копії спадкової справи, претензія кредитора Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заявлена на суму заборгованості за кредитним договором №б/н, укладеним між Банком і [PERSON] 01.06.2011року, яка складає 14293,32грн. (арк.спр.65). Вартість спадкового майна - двокімнатної квартири [ADDRESS] площею 40,7кв.м згідно оцінки станом на 18.05.2016року складає 48342,65грн. (арк.спр.15). Наявність претензії кредитора не позбавляє позивачку права визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом, як і не позбавляє кредитора права на задоволення своїх вимог відповідно до встановленого законом порядку. На підставі ст.ст. 1223, 1268 ЦК України,

Outcome: approved