Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона являється власником житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS], в якому крім неї та її двох синів, зареєстрований її батько [PERSON], який з 1997 року не проживає у вказаному будинку, оскільки покинув сім'ю та став проживати з іншою жінкою в західному регіоні України. З наведених підстав просила визнати відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаним будинком. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 30.10.2018 по справі відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 15.11.2018 по справі постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивачка та її представник - адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилися, від представника позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу без їх участі. Відповідач повідомлявся про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування на відому адресу зареєстрованого місця проживання судових повісток, а також шляхом розміщення виклику у судове засідання на офіційному веб-сайті судової влади України. Оскільки зі змісту заяви представника позивачки не вбачається заперечень проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не з'явився, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статей 317, 319, 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Судом встановлено, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.07.2011 (а.с. 7). Той факт, що відповідач [PERSON], який зареєстрований за вказаною адресою, не проживає у вказаному житловому будинку з 1997 року підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] від 25.10.2018, довідкою про склад сім'ї від 25.10.2018, довідкою від 06.11.2018 (а.с. 9, 10, 18). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідача в будинку, власницею якого є позивачка обмежує останню у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження належним їй майном, тому позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Судові витрати по справі розподіляються у відповідності з положеннями частини 1 та пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України. На підставі статей 319, 321, 391, 405 та

Outcome: approved