Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що в належному їй на праві власності будинку, який розташований за адресою: вул. Паркова (Советська) буд. .№ 32 смт Нікольське, Нікольського району Донецької області як члени сімї зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які з 2007 року не мешкають в даному будинку, оскільки не знявшись з реєстрації виїхали за межі Донецької області. Наявність їх реєстрації в будинку спричиняє їй перешкоди в користуванні та розпорядженні зазначеним житлом. Вона змушена нести додаткові матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню будинку, а також позбавлена можливості без згоди зареєстрованих в будинку відповідачів здійснювати дії щодо передачі будинку в оренду, його продажу та оформлені спадщини. В звязку з чим просить визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою вул. Паркова (Советська) буд. .№ 32 смт Нікольське, Нікольського району Донецької області. Під час розгляду справи позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Також суду пояснила, що вона в 2015 році успадкувала домоволодіння розташоване за адресою: вул. Паркова (Советська) буд. .№ 32 смт Нікольське, Донецької області. Як стало відомо в зазначеному будинку прописані відповідачі, яких вона не реєструвала, і які фактично в даному будинку не мешкають. В червні 2017 року вона зазначений будинок продала у розстрочку покупцям та сама виписалася з будинку. Яким чином, наявність реєстрації відповідачів в житловому будинку порушує її права пояснити не може. Крім цього пояснила, що вона як власник житла до відповідних органів, в позасудовому порядку з приводу зняття відповідачів з реєстрації, не зверталася. Наполягала на розгляді справи у заочному порядку, без участі відповідачів на підставі наявних доказів, та не заперечувала проти постановлення судом заочного рішення по справі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання неодноразово не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про місце і час розгляду справи. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у заочному порядку на підставі наявних у справі доказах у відсутність не зявившихся відповідачів. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що позивачці [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.09.2015 року зареєстрованого в реєстрі за № 1389 та відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві приватної власності належить житловий будинок № 32 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташовані по вул. Советській в смт. Володарське Володарського району Донецької області. Відповідно довідки виконкому Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області № 2831 від 28.06.2017 року [PERSON] зареєстрований в [INFO] та має склад сімї: [PERSON] та [PERSON] [PERSON] підтвердження факту проживання (не проживання) від 28.06.2017 року складеного депутатом Нікольської селищної ради з участю сусідів зафіксовано факт не проживання, прописаних за адресою: смт Нікольське, вул. Паркова, 32 [PERSON], [PERSON] та [PERSON] протягом десяти років. Відповідно правового змісту ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. [PERSON] ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. [PERSON] ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно ч.ч.1,2 ст. 61 ЦПК України обставини визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Обставини визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Статтею 15 ЦК України кожній особі гарантовано право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить задовольнити заявлені вимоги на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР та ст.ст.391, 405 ЦК України. Відповідно до правового змісту ст.ст. 71,72 Житлового Кодексу наймачі житлового приміщення або члени їх сімей можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад 6 місяців. [PERSON] положень ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивачкою в обґрунтування обставин на які вона посилається, як на підставу задоволення позовних вимог суду не надано жодних доказів з приводу того, що відповідачі є її родичами або відносяться до членів її сімї, оскільки відомості, що останні мешкали разом з нею певний період часу однією сімєю, (вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, тощо) суду не надано, а тому положення вищезазначених норм закону до виниклих правовідносин не підлягають застосуванню, так як зазначені норми регулюють відносини між наймачем або власником житла та членами їх сімї, в звязку з чим враховуючи, що суд розглядає справу в межах заявлених вимог, в задоволенні позову слід відмовити. Також, статтею 391 ЦК України, якою сторона позивача також обґрунтовує заявлені позовні вимоги гарантовано право власника майна вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стороною позивача не надано суду жодних доказів, з того приводу, що наявність реєстрації відповідачів в належному їй будинку, якимось чином здійснює їй перешкоди в користуванні чи розпорядженні зазначеним майном, тим паче, що самою позивачкою стверджується, що зазначеним будинком вона вже розпорядилася та знялася з реєстрації, що також є підставою у відмові в задоволенні позовних вимог. Також слід зазначити, що відмовляючи в задоволенні позову, суд також виходить з того, що позивачкою взагалі не доведено, що її права якимось чином порушуються, а саме вона, як новий власник житла позбавлена можливості зняти з реєстрації раніше зареєстрованих в ньому осіб, оскільки суду не надано жодних доказів, що вона зверталася до відповідних, уповноважених органів з приводу зняття відповідачів з реєстрації і їй в цьому було відмовлено. Враховуючи, що позивачки в задоволенні її позовних вимог відмовлено, суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України сплачені нею при зверненні до суду судові витрати у виді судового збору в розмірі 640 грн. відшкодуванню на її користь з боку відповідачів не підлягають.

Outcome: dismissed