Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на своє ( дружини ) утримання до досягнення дитиною трьох років, в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що перебуває з відповідачем по справі у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2018 року, при цьому від шлюбу сторони мають одну малолітню дитину, а саме сина [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені та останні мешкають окремо одне від одного. Оскільки малолітній дитині сторін ще не виповнилось трьох років, то позивачка не працює, здійснюючи догляд за дитиною, а відтак має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення останньою трьох років. Позивачка зазначила, що з відповідача аліменти на утримання третіх осіб не стягуються, при цьому останній працює в м. Харкові неофіційно, місце своєї роботи та розмір заробітку повідомляти позивачці відмовляється. Посилаючись на ст. ст. 77, 79, 80, 84 СК України позивачка просила стягнути з відповідача по справі [PERSON] аліменти на її (дружини) утримання у розмірі 1 / 4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до досягнення дитиною трьох років, допустивши рішення суду до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, при цьому позовні вимоги повністю підтримала , зазначивши, що відповідач інвалідом не являється, інших утриманців не має (ас. 35). Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання сповіщений належним чином, відзив на позов не надав (ас.31,32). В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 18.07.2019 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (ас. 28-29); - 13.08.2019 року постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи (ас. 36). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, про що зазначив в п. 3 прохальної частини уточненої позовної заяви та заяві про розгляд справи за відсутності позивача (ас. 15, 16, 35 ), те, що відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання та будь - який відзив, заперечення проти позову не подав, суд знаходить можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення у відсутності сторін по справі, на підставі наявних у справі доказів за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими гл. ІІ «Заочний розгляд справи» ЦПК України, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав: - згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 01.06.2018 року (ас. 4), сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2018 року, при цьому, від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено доданою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом ДРАЦС по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 03.05.2019 року (ас.6) . Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з наступного: - згідно ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що сторони знаходяться в шлюбі, однак разом не проживають, припинивши шлюбні відносини, при цьому позивачка не працює, здійснюючи догляд за дитиною. Натомість, відповідач є особою працездатного віку, будь-яких відомостей щодо неможливості надавати утримання дружині, у визначеному нею розмірі , останнім до суду не надано , так само як і доказів, які б цьому суттєво перешкоджали ( наприклад, відсутність роботи та будь-якого доходу, інвалідність, наявність на утриманні інших неповнолітніх дітей, батьків похилого віку, тощо). З огляду на дане , виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини , суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення сином [PERSON] , [INFO] трьох років у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно. Відповідно до ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а відтак суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 768, 40 грв., враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів ( п. 3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір»).

Outcome: approved