Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Позивачка в червні 2016 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її [PERSON] користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн щомісяця з моменту звернення з цим позовом до суду, стверджуючи, що відповідач є батьком дитини і він не приймає участі ні в утриманні ні у вихованні дитини. За період з 1.06.2013 року по 1.06.2016 року позивачка вимагає стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в мінімальному розмірі 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що складає 14208,3 грн. [PERSON] також вимагає стягнути з відповідача на її - позивачки користь додаткові витрати на утримання дитини, що повязані з лікуванням дитини інваліда. За розрахунками позивачки 1\\2 частину витрат на лікування дитини у 2015 році складають 118264,15 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі і просили стягнути з відповідача на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 8000 грн, що складають витрати на правову допомогу. Представник відповідача вимоги визнав в частині стягнення аліментів в розмірі 1000 грн щомісяця з моменту звернення до суду з цим позовом і в частині додаткових витрат на утримання дитини в сумі 118264,15 грн. Вимоги в частині судових витрат представник відповідача залишив на розгляд суду. Суд вислухав учасників процесу, вивчив матеріали справи і встановив наступне: [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 1998 року по 2002 рік. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (актовий запис про народження №1342, вчинений відділом реєстрації актів громадського стану Київської рай адміністрації виконкому Одеської міськради 28.11.2000 року). Після розірвання шлюбу між сторонами малолітня дитина залишилась проживати з матірю. Позивачка стверджує, що батько не приймає участі ні у вихованні, ні в утриманні дитини, не цікавиться долею дочки. Позивачка пояснила, що до 2014 року вона мала матеріальну можливість забезпечити утримання дочки на відповідному рівні, але у січні місяці 2014 року дочка визнана інвалідом внаслідок хвороби хребта, у 2015 році дочка перенесла операцію з приводе корекції деформації хребта з застосуванням імплантованої титанової конструкції, внаслідок чого протягом 2015-2016 років навчалась за шкільною програмою дома, тому [PERSON] і звернулась до суду з цим позовом і вимагає стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки та 1\\2 частину витрат, що повязані з лікуванням дитини у 2015 році. На думку позивачки батько зобовязаний сплатити аліменти у мінімальному розмірі на утримання дитини за три роки до моменту звернення до суду з цим позовом. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилалась на такі докази: свідоцтво про народження дитини, виписку з рішення суду про розірвання шлюбу між [PERSON] і [PERSON], довідку з місяця проживання дитини, медичний висновок на дитину інваліда віком до 18 років, довідку департаменту соцзахисту населення про одержання позивачкою соціальної допомоги на дитину-інваліда, довідку - медичний висновок центру травматології і ортопедії про виконану неповнолітній [PERSON] 12.11.2015 року операцію з корекції деформації хребта з застосуванням імплантованої титанової конструкції, договори про надання платних медичних послуг від 22.09.2015 року, від 23.10.2015 року з розрахунками вартості робіт, ліків, виробів медичного призначення, актами виконаних робіт, проїзні документи, висновок медичних експертів №247, що підтверджує виконання неповнолітній [PERSON] 12.11.2015 року операції з корекції деформації хребта з застосуванням імплантованої металевої конструкції, розрахунок додаткових витрат на утримання дитини, договір про надання правової допомоги, посвідчення адвоката, ордер і квитанцію до прибуткового касового ордеру від 1.11.2016 року на суму 8000 грн. Відповідачева сторона позовні вимоги визнала в частині сплати щомісячних аліментів в розмірі 1000 грн щомісяця з моменту звернення до суду з цим позовом і після отримання висновку експертів в частині 1\\2 частини витрат на лікування дитини в 2015 році в сумі 118264,15 грн. Вимоги в частині стягнення аліментів за минулі три роки відповідачева сторона вважає такими, що не містяться на вимогах закону. При вищенаведених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав: ст.180 СК України визначає « батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. У даному випадку під час судового розгляду спору сторони дійшли згоди про розмір аліментів на утримання дитини - 1000 грн щомісяця з моменту звернення до суду з цим позовом з 1.06.2016 року. Окрім сплати аліментів, той з батьків, з кого присуджується стягнення аліментів на дитину зобовязаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), що визначено ст.185 СК України. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватись після їх фактичного понесення:\~разово, періодично, постійно. Розмір додаткових витрат визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, які мають істотне значення (тобто враховується матеріальний стан та стан здоровя платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інше). У даному випадку суд отримав безперечні письмові докази щодо розміру додаткових витрат у звязку з лікуванням дитини і 1\\2 частина понесених додаткових витрат складає 118264 грн 15 коп. Суд погоджується з доводами відповідачевої сторони, що вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини за минулий час не містяться на вимогах закону і не підлягають задоволенню. Ч.2 ст.191 СК України визначає, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. [PERSON] таких доказів суду не надала. Відповідно до положень ст..88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Ст.79 ЦПК України містить перелік судових витрат, до яких віднесено і витрати на правову допомогу. Позивачка надала належні письмові докази щодо розміру судових витрат у вигляді витрат на правову допомогу в розмірі 8000 грн.

Outcome: partial