Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 12 грудня 2013 року розірвано шлюб між нею та відповідачем [PERSON] . За час подружнього життя у них з відповідачем народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом з нею (позивачкою) та повністю перебуває на її утриманні. Зазначає, що відповідач [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків щодо їхньої дитини, такий самоусунувся від виховання, утримання та забезпечення малолітньої [PERSON] , не приймає будь-якої участі у її вихованні, не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчанням та досягненням дитини, ухиляється від сплати аліментів, заборгованість по яких складає 69 000 грн. Всі питання щодо виховання дитини вона (позивачка) вирішує самостійно без участі та підтримки відповідача. Вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому просить суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача [PERSON] його батьківських прав щодо малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, натомість подала письмову заяву, в якій зазначила, що підтримує заявлені нею позовні вимоги, просить здійснювати розгляд справи у її відсутності за наявними матеріалами, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився без поважних причин, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Як вбачається із матеріалів справи судова повістка відповідачу надсилалась рекомендованим листом з повідомленням за адресою місця його проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку та була вручена особисто останньому. Тобто у справі наявні докази належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи - Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Як вбачається із матеріалів справи судова повістка третій особі надсилалась рекомендованим листом з повідомленням за її юридичною адресою та була вручена представнику. Тобто у справі наявні докази належного повідомлення представника третьої особи про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи - Мостиської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Як вбачається із матеріалів справи судова повістка третій особі надсилалась рекомендованим листом з повідомленням за її юридичною адресою та була вручена представнику. Тобто у справі наявні докази належного повідомлення представника третьої особи про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи положення ст.280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, а також враховуючи те, що позивачка не заперечувала проти заочного вирішення справи, судом вирішено ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] , позивачка по справі, та [PERSON] , відповідач по справі, є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 12.12.2013р. шлюб між сторонами по справі ( [PERSON] та [PERSON] ) розірвано. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 15.04.2016р. Скварявською сільською радою Золочівського району Львівської області, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , відповідно її прізвище після державної реєстрації шлюбу стало « [PERSON] ». Згідно висновку органу опіки та піклування Мостиської райдержадміністрації Львівської області за №02-29/82/1 від 28.01.2020р. «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] » малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від утримання та виховання дочки, зокрема не цікавиться нею, не дбає про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання; не спілкується з дочкою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умови для отримання нею освіти. Відповідач [PERSON] у поданій до органу опіки та піклування заяві зазначив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , через ухилення його від виконання батьківських обов`язків. Згідно висновку органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради за №27 від 18.06.2019р. малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не дбає про духовний та фізичний розвиток дитини, матеріально її не забезпечує; згідно інформації з навчального закладу батько не бере участі у вихованні доньки, не відвідує батьківські збори, не цікавиться успішністю дитини; згідно відомостей Мостиського РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області заборгованість відповідача [PERSON] по аліментах становить понад 69 000 грн. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] . Суд вважає зазначені висновки обґрунтованими та такими, що не суперечать інтересам дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Отже, факт свідомого нехтування відповідачем [PERSON] своїми обов`язками щодо виховання дитини знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Поважних причини, які б перешкоджали відповідачу виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню дочки [PERSON] , судом не встановлено. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч.1 ст.12 та ч.2 ст.15 вказаного Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного суду України в п.16 постанови від 30.03.2007року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. Необхідно зазначити, що ухилення від батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що і судом було встановлено, виходячи з поведінки відповідача. Враховуючи наведене та те, що в судовому засіданні дослідженими доказами доведено винну поведінку відповідача по відношенню до дочки [PERSON] , яка полягає в ухиленні від виконання батьківських обов`язків, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини - малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , хоча має таку можливість, а тому вважає можливим задовольнити позов про позбавлення відповідача батьківських прав щодо цієї дитини (дочки [PERSON] ), що, як вважає суд, відповідатиме її (дитини) інтересам. Суд також роз`яснює відповідачу [PERSON] , що відповідно до ст.169 СК України «Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав». Судом встановлено, що позивачкою [PERSON] при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. На підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь позивачки [PERSON] сплачений нею судовий збір.

Outcome: approved