Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, просила суд визнати недійсним договір іпотеки від 01.08.2008 року укладений між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON], [PERSON], посвідченого 01.08.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]; скасувати реєстраційний запис про реєстрацію в Державному реєстрі іпотек договір іпотеки від 01.08.2008 року; скасувати реєстраційний запис про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна вказаний договір іпотеки та стягнути понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що позивачка є співвласницею квартири [ADDRESS]. Відповідно до договору іпотеки від 01.08.2008 року, [PERSON] та [PERSON], в забезпечення виконання кредитного договору № К2S4GA0000000758, було передано в іпотеку вищезазначену квартиру. В лютому 2014 року позивачка випадково дізналась про те, що в квітні 2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було укладено додаткову угоду до кредитного договору від 01.08.2008 року, за умовою якого змінився розмір платежів по кредитному договору. Як власник квартири згідно договору іпотеки позивачка передала належне їй нерухоме майно, то відповідні зміни до кредитного договору є суттєвою обставиною, яка впливає на умови договору іпотеки. Такі умови повинні бути погоджені з позивачкою шляхом укладання відповідної додаткової угоди до договору іпотеки. Права [PERSON] як сторони за договором іпотеки порушені відповідачем та мають бути відновлені, оскільки збільшення суми щомісячних виплат по кредиту впливають на можливість позбавлення позивачки права власності на належну їй частку нерухомого майна. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив суд відмовити у повному обсязі. В запереченнях представник зазначив, що банк укладав кредитний договір з [PERSON] та повинен повідомляти про зміни умов кредитного договору тільки позичальника. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову заперечувала, зазначила, що погоджується з позицією представника банку. Третя особа в судове засідання не з'явилась,про розгляд справи повідомлена належним чином, про що в справі містяться відповідні документи, заяв, заперечень, клопотань суду не надала, в зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.08.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір К2S4GA0000000758, згідно умов якого банк надав кредит в розмірі 344420,00 грн. на строк з 01.08.2008 року по 01.08.2018 року. В забезпечення вказаного кредитного договору 01.08.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON], [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно: квартира [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 12.02.2001 року квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім'ї: [PERSON] в рівних долях. (а.с. 21) Нормами ст. 203 ЦК визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Нікчемний правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 ЦК України) Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Підтвердженням досягнення згоди з усіх істотних умов договору є підписи представника Банку та безпосередньо іпотекодавцями. Договір іпотеки від 01.08.2008 року є укладеним в належній формі, його сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, в підтвердження чого є їх підписи на договорі. Враховуючи, що умови договору іпотеки є ясними та чіткими та позивачка ознайомилась з його умовами повністю, погодилась з ними, що підтверджується її підписом на договорі, суд не вбачає підстав визнання договору від 01.08.2008 року, недійсним. Згідно ч.6 ст.154 ЦПК України суд може одночасно з ухваленням судового рішення постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки обставини, що були підставою для забезпечення позову відпали, суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення позову застосовані ухвалою Оболонського районного суду м. Києва № 2/756/2305/14 від 03.04.2014 року, у виді накладення арешту на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed