Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 21.11.2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що після народження дитини сімейне життя з відповідачем погіршилось, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин та ведення спільного господарства на протязі останніх двох років через діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, позивачка просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та посилаючись на те, що приблизно з квітня 2014 року шлюбні відносини з відповідачем припинено, спільне господарство не ведеться, наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем. В разі розірвання шлюбу просила відновити її дошлюбне прізвище. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що не згоден на розірвання шлюбу з позивачкою до вирішення з нею питань щодо поділу набутого під час шлюбу майна. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.11.2009 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1013. Від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень СК України, враховуючи, що шлюбні відносини між сторонами припинено з квітня 2014 року, спільне господарство не ведеться, з цього часу примирення між ними не відбулось та позивачка в суді категорично наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим та протирічить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. При цьому суд вважає безпідставними заперечення відповідача проти розірвання шлюбу з підстав не вирішення на теперішній час з позивачкою питань щодо поділу спільного майна подружжя, оскільки наявність майнового спору не є підставою для відмови в розірванні шлюбу за наявності встановлення судом обставин та підстав, передбачених ст.112 СК України, а також з огляду на положення ст.ст.3,56 вказаного кодексу. Крім наявності майнового спору, будь-яких інших заперечень та обґрунтованих доводів щодо можливого примирення з позивачкою та відновлення шлюбних стосунків, відповідачем не наведено. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved