Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовою заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що 12.11.1988 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований міським ЗАГС м. Черкаси, актовий запис № 2649. Від шлюбу спільних дітей не мають. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та різних поглядів на життя. Подружні відносини між ними не підтримуються з жовтня 2017 року, шлюб носить формальний характер. Вважає подальше збереження сім'ї не можливим, а тому, просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 01.11.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до провадження та визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати. Також пояснила, що майновий спір вони будуть вирішувати в окремому провадженні. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував проти задоволення позову та просив справу розглянути в підготовчому судовому засіданні. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст. 110 СК, один з подружжя має право пред'явити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 12.11.1988 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів міським ЗАГС м. Черкаси зроблено відповідний актовий запис № 2649. Від шлюбу дітей не мають. Подружні відносини між сторонами не підтримуються з жовтня 2017 року, шлюб носить формальний характер. Спільне господарство не ведеться. Майновий спір між сторонами буде вирішуватися в окремому провадженні. Враховуючи, що відповідач [PERSON] позовні вимоги позивачки [PERSON] про розірвання шлюбу визнав та не заперечував проти задоволення позову, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON], оскільки, таке рішення відповідатиме інтересам сторін.

Outcome: approved