Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 квітня 2008 року. Від шлюбу з відповідачем у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо та не намагається нести відповідальність за забезпечення родини та розвитку дитини. Враховуючи, що дитина розвивається, потрібні значні кошти на забезпечення витрат пов'язаних із навчанням та підтримкою її здоров'я просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки. Сторони в судове засідання не з'явилися, завчасно письмовими заявами сповістили про свою неявку, позивач просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідачем було подано письмову заяву про визнання позову. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 12 квітня 2008 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області між сторонами було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено актовий запис за № 181. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка разом із матір'ю проживає в [ADDRESS]. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи встановлені обставини, з огляду на ст. 180 СК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на дитину у судовому порядку в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення позивачки до суду, та до повноліття дитини, оскільки відповідач є батьком дитини та зобов'язаний її матеріально утримувати. Окрім цього, відповідач не надав суду доказів про надання такої матеріальної допомоги щомісяця у розмірі встановленому Законом. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved