Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Селянського (фермерського) господарства «Нове життя» про розірвання договору та стягнення заборгованості по орендній платі. В обґрунтування позову посилається на те, що для неї на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 1,5682 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6810500000:01:001:0132 , земельна ділянка площею 0,5081 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6810500000:03:002:0402 , земельна ділянка площею 0,4682 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6810500000:03:002:0403 , які розташовані на території Нетішинської міської ради Хмельницької області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯГ №134761 від 22.03.2007 року. Зазначає, що 24.12.2010 року між нею, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем укладено договір оренди землі №260/278, який було зареєстровано в Нетішинському міському відділі Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 24.12.2010 року за № 041074500278 (далі по тексту - договір). Стверджує, що орендна плата за договором за 2017 рік та за 2018 рік станом на даний час відповідачем для неї не сплачена. Отже, прострочення внесення орендної плати у строки визначені договором за 2017 рік складає 419 днів, а за 2018 рік 54 дні. У результаті неналежного виконання договірних обов`язків СФГ «Нове життя», позивачці не сплачено заборгованість по сплаті орендної плати та пеня за неналежне виконання договірних зобов`язань. Крім того, з вищевикладеного вбачається що станом на сьогодні існує невиконання пунктів 9, 10, 11 договору та ст.24 Закону України «Про оренду землі», що полягає у невнесені орендної плати за 2017 та 2018 роки у строки встановлені договором, а тому у позивачки виникли правові підстави вимагати в судовому порядку розірвання договору. В судове засідання представник позивачки [PERSON] не з`явився, подав заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності позивачки та її представника. Заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Новак А.А., в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначив, що договір оренди з відповідачкою [PERSON] припинений, у зв`язку із тим, що позивачка подала заяву з проханням розірвати договір оренди. Також зазначив, що заборгованість по орендній платі відсутня, що підтверджується довідкою, виданою головою СФГ «Нове життя». Крім того, звертає увагу на те, що згідно витягу з книги розрахунків з орендодавцями для позивачки [PERSON] орендна плата не виплачувалася, оскільки договір оренди з останньою розірваний. Суд, заслухавши представника відповідача, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини справи та дійшов висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на наступне. Відповідно до положень ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що 24.12.2010 року між [PERSON] та Селянським (фермерським) господарством «Нове життя» укладено договір оренди землі №260/278, який зареєстровано в Нетішинському міському відділі Хмельницької регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 24.12.2010 року за № 041074500278 (далі по тексту - договір) (а.с.14). Між позивачкою та відповідачем також було складено акт прийому-передачі земельної ділянки в оренду, згідно якого [PERSON] передала Селянському (фермерському) господарству «Нове життя» належну їй земельну ділянку (а.с.24). Укладений договір оренди землі №260/278 був прийнятий сторонами до виконання і фактично виконується протягом тривалого часу, та продовжує діяти і в період розгляду справи судом, оскільки строк його дії не закінчився. Відповідно до пункту 36 договору оренди зміна умов договору здійснюється у письмовій формі. Доказів того, що даний договір припинений у встановленому законом порядку, сторонами надано не було. Пунктом 9 договору передбачено форму та розмір орендної плати, а саме передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі не менше 3% від вартості земельної ділянки. Пунктом 10 договору встановлено, що обчислення розміру орендної плати за землею здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Згідно з пунктом 11 договору передбачено, що орендна плата вноситься в такі строки: до 15 числа місяця листопада поточного року. На період укладання даного договору оренди, спірні правовідносини з приводу оренди земельних ділянок регулювались Законом України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року зі змінами та доповненнями на день укладання договорів оренди, Цивільним Кодексом України та Земельним кодексом України, а також постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2004 року №220, якою затверджено типову форму договору оренди земельної ділянки. Згідно положень ст.ст.21, 22 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Доводи представника відповідача, відносно того, що договір припинено, судом не приймаються до уваги, оскільки з наданої представником відповідача заяви позивачки [PERSON] про прохання розірвати договір оренди землі, в зв`язку із особистим веденням сільськогосподарських робіт (а.с.37), витягу з книги розрахунків з орендодавцями (а.с.45), не можна встановити яким чином договір оренди був розірваний. Також із довідки про відсутність заборгованості по рентній платі(а.с.43), не можна встановити щодо якого договору та за який період відсутня заборгованість перед позивакою [PERSON] . У зв`язку з цим, суд вважає, що надані докази представником відповідача є неналежним доказом виконання своїх зобов`язань. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані і при визначенні розміру заборгованості по орендній платі відповідача суд виходить з такого. У відповідності до п.289.1., 289.2. ст.289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кі = 1:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін не перевищує 100 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 100 (абз.4 п.289.2. ст.289 ПК України в редакції що діяла станом на 01.01.2016 р.). У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115 (абз.4 п. 289.2 ст.289, в редакції ПК України що діяла після 21.12.2016 року). Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Суд, вважає вірним розрахунок індексації розміру орендної плати за договором оренди землі наданий позивачкою, оскільки він відповідає умовам договору та положенням ПК України. Таким чином, розмір орендної плати за договором з урахування індексації з моменту укладення договору: за 2017 рік становив 1653,28 грн., за 2018 рік становить 1891,04 грн. Крім того, оскільки судом встановлений факт несплати відповідачем позивачці орендної плати за 2017 рік, 2018 рік, то позовні вимоги про стягнення пені в частині заборгованості по сплаті орендної плати в грошовій формі також підлягають задоволенню. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пунктом 14 договору оренди передбачено, що у разі невнесення орендної плати в строки визначенні цим договором, справляється пеня у розмірі 0,3 % несплаченої суми за кожен день прострочення. Оскільки відповідач не сплатив позивачці орендну плату за 2017 рік та 2018 рік, тому на користь позиваки підлягає стягненню з відповідача пеня за кожен день прострочення до строку який заявляє позивачка у своєму позові. У зв`язку з чим, на користь позивачки з відповідача загалом підлягає стягненню 3987 гривень 08 копійок. Що стосується вимог про розірвання договору оренди, то дані вимоги також підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами і застосуванні щодо даних правовідносин, на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкту оренди, яке істотно перешкоджає передбаченого договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Виплата орендарем орендної плати за договором є основним обов`язком відповідача, невиконання якого суд вважає є істотним порушенням умов договору, так як орендна плата для орендодавця є його стабільним джерелом доходу і при передачі землі в оренду орендодавець розраховує лише на її виплату. Згідно з п.2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди, друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що встановлені судом обставини в силу Закону України «Про оренду землі» є підставами для розірвання договору оренди земельної ділянки, укладеного між сторонами. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір сплачений нею під час звернення з позовом до суду. Також з відповідача підлягають стягненню кошти витрачені на професійну правову допомогу. На підставі викладеного, ст.ст. 509, 510, 526, 530, 549, 651, 792 ЦК України, ст.ст. 93, 96 ЗК України; ст. 32 Закону України «Про оренду землі» та

Outcome: approved