Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивує вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON], з яким вони разом прожили 21 рік . Після його смерті відкрилась спадщина. Заповіт спадкодавцем складено не було у звязку з раптовою смертю. Позивачка, постійно проживала разом зі спадкодавцем, відповідно і має право на спадкування за законом в першу чергу та у встановлений строк звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Також, окрім неї до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулись дочки спадкодавця від першого шлюбу, відповідачі по справі. З 2008 року [PERSON], хворів на тяжку хворобу - «глаукома обох очей, катаракта, забетична ретинопатія, помутнення рогівки, ексфоліативний синдром, ОУГ 1-В, тромбоз РС» та у 2009 році отримав третю групу інвалідності по зору безтерміново, майже осліп, крім того, [PERSON], тривалий час хворів на цукровий діабет, гіпертонічну хворобу 2 ступеню, ішемічну хворобу серця, тромбоз, стабільну стенокардію, напруги ФКII, іфузний кардеосклероз, атеросклероз аорти, екстросистолію, гіпертонічну аміопатію сітківки та безліч інших хвороб (хронічний холецистит, аневризма черевного відділу, хронічний простатит, мочесольовий діатез, полікістоз нирок, нефропатоз та інше». Через тяжкі хвороби та похилий вік він потребував постійного довічного піклування, не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував строннього догляду, піклування та матеріальної допомоги. За його життя вона доглядала за ним та підтримувала у всьому. У 2008 році, після погіршення стану здоров'я [PERSON], відносини між ним і доньками погіршились, у зв'язку з чим відповідачі припинили спілкування із спадкодавцем. Вона та [PERSON] неодноразово звертались до відповідачів з проханням врахувати стан здоров'я батька та відновити відносини, зважаючи на те, що разом із ними було б легше доглядати за хворим чоловіком. Зазначені спроби позитивного результату не дали. Доньки спадкодавця не надавали йому ні в якому вигляді допомоги. Упродовж майже шести років, з 2008 року до дня смерті [PERSON] останній окрім фізичного болю, який спричиняли йому хвороби, зазнав душевних страждань у зв'язку з поведінкою доньок, постійно покладав надію, що відповідачі змінять своє ставлення до нього. Ним були перенесені п'ять операцій на очах, постійно лікувались чисельні інші хвороби як амбулаторно, так і в стаціонарних умовах. В той же час, відповідачі під час тяжкої хвороби батька, який був у безпорадному стані, мали можливість надавати допомогу своєму батьку, але свідомо ухилялись від надання йому будь-якої допомоги та моральної підтримки. Вони навіть не приймали участі у його похованні. Похованням займались вона та її син [PERSON]. Просить суд відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України усунути від права на спадкування за законом відповідачів, оскільки вони ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво потребував сторонньої допомоги. У судовому засіданні позивачка та її представник вимоги підтримали. Відповідачі [PERSON], [PERSON], та їх представник позов не визнають зазначають, що доводи викладені в позовній заяві видаються за дійсні та спрямовані на усунення від спадкування рідних доньок спадкодавця. Доводи викладені позивачкою в позові є надуманими . У позовній заяві зазначено, як підставу заявленого позову одну норму матеріального права, а саме ч. 5 ст. 1224 ЦК України, згідно якої за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Позивачем не надано доказів про те, що спадкодавець перебував у безпорадному стані (через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво), оскільки [PERSON] вів активний спосіб життя незважаючи на всі хвороби,спілкувався як з доньками так і з онуками, постійно проводив з ним час. Спадкодавець разом із Відповідачами відзначав сімейні свята, зокрема 70-ти річчя, де були присутні найближчі родичі померлого [PERSON]. До 2011 року постійно працював у Сумському державному Університеті, Сумському національному аграрному Університеті, інституті прикладної фізики НАН України, Малій академії наук України, тобто мав постійних рівень доходу, який дозволяв йому нормально існувати та утримувати себе, свою дружину навіть допомагати рідним донькам. Спадкодавець постійно був членом територіальної виборчої комісії, брав участь у громадських та політичних акціях, дані факти спростовують доводи позивачки про те, що вона роками заощаджувала на своєму харчуванні,одязі, ліках, тривалий час відкладала зароблені кошти на лікування спадкодавця, відмовляючись від проведення необхідних для неї особисто операцій. Враховуючи відсутність підстав для усунення відповідачів від права на спадкування після померлого [PERSON], просять у задоволенні позовних вимог відмовити. 3 -я особа [PERSON], погоджується з позовом позивачки, зазначає, що він особисто тривалий час допомагав [PERSON], у побуті, надавав допомогу під час лікування, відповідачі жодного разу не надавали допомогу матеріально, а більше всього [PERSON] скаржився на небажання спілкування дочок з ним і онуком. Він особисто займався похованням [PERSON], дочки лише надали фінансову допомогу. Просить суд відмовити в задоволенні вимог. Суд заслухавши сторони по справі, свідків, дослідивши письмові докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню згідно наступного: Як було встановлено під час судового засідання , що [INFO] помер чоловік [PERSON], батько [PERSON], [PERSON]- [PERSON], дані обставини у судовому засіданні підтверджуються поясненнями сторін, а також письмовими доказами Т-1 а.с.7,10,11,12. Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина. Заповіт спадкодавцем складено не було. Позивачка, має право на спадкування за законом в першу чергу та у встановлений строк звернулась до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Також, окрім неї до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулись дочки спадкодавця від першого шлюбу, відповідачі по справі. Дані обставини не спростовуються сторонами і підтверджуються завіреною належним чином копією спадкової справи а.с.79-84. Відповідно до вимог ст. 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя. Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом. Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині. Не мають права на спадкування за законом батьки після дитини, щодо якої вони були позбавлені батьківських прав і їхні права не були поновлені на час відкриття спадщини. Не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Не мають права на спадкування за законом одна після одної особи, шлюб між якими є недійсним або визнаний таким за рішенням суду. Якщо шлюб визнаний недійсним після смерті одного з подружжя, то за другим із подружжя, який його пережив і не знав та не міг знати про перешкоди до реєстрації шлюбу, суд може визнати право на спадкування частки того з подружжя, хто помер, у майні, яке було набуте ними за час цього шлюбу. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Аналіз викладеного передбачає, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок , мала можливість його виконувати, але не вчиняла. Судом достовірно встановлено, що [PERSON], з 2008 року по день смерті, хворів, тяжко останні рік свого життя, відповідно до наданої медичної документації відносно нього, матеріали справи Т-1, а.с.15-50, а також оглянутої в судовому засіданні оригіналу медичної карти на [PERSON], вбачається, що останній мав ряд захворювань, а саме: «Глаукома обох очей, катаракта, забетична ретинопатія, помутнення рогівки, ексфоліативний синдром, ОУГ 1-В, тромбоз РС» та у 2009 році отримав третю групу інвалідності по зору безтерміново, майже осліп, крім того, [PERSON], тривалий час хворів на цукровий діабет, гіпертонічну хворобу 2 ступеню, ішемічну хворобу серця, тромбоз, стабільну стенокардію, напруги ФКII, іфузний кардеосклероз, атеросклероз аорти, екстросистолію, гіпертонічну аміопатію сітківки та безліч інших хвороб (хронічний холецистит, аневризма черевного відділу, хронічний простатит, мочесольовий діатез, полікістоз нирок, нефропатоз». Дані обставини дають суду право вважати, що за своїм станом здоровя [PERSON], потребував сторонньої допомоги, яку йому надавала лише дружина і її син від першого шлюбу. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України ні відповідачі ні їх представник не надали суду будь - яких переконливих доказів які-б свідчили, що [PERSON] під час лікування хвороб надавалась якась матеріальна допомога, навпаки відповідачі посилаються на свій скрутний стан на пояснення свідків і на ті обставини, що останні роки життя [PERSON] вів активний образ життя, приймав участь у виборах , був у наметовому містечку в м.Києві, голодував, працював, мав дохід достатній для існування, дані обставини не заслуговують на увагу, а свідчать про те, що відповідачі і їх представник намагаються спростувати висновки лікарів, лікарняних установ НДІ і інших спеціалістів в тій частині, що [PERSON] хворів, а останній час тяжко, потребував сторонньої допомоги. В зв'язку з чим у суду є всі правові підстави вважати, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved