Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті матері [PERSON], яка померла 13.02.2010 року залишилось спадкове майно земельна ділянка площею 0,44 га, призначена для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та для ведення особистого підсобного господарства, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ 297. Стверджує, що позивачка як спадкоємець першої черги спадкування за законом спадщину після смерті матері прийняла, оскільки проживала разом з нею на час її смерті. Однак, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на право власності на зазначену земельну ділянку та неможливість отримання їх дублікатів, позивачка не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права, у звязку із чим змушена звертатися до суду із даним позовом. З огляду на наведене просить суд визнати за нею (позивачкою) право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] Позивачка в судове засідання не зявилася, а надіслала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить суд справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача Мостиської міської ради Мостиського району в судове засідання не зявився, а подав заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу у його відсутності. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, а надіслав листа, в якому зазначив, що спадкова справа після смерті [PERSON], яка померла 13.02.2010р., в нотаріальній конторі не заводилась, та заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Треті особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, однак подали заяви, в яких зазначили, що проти позову не заперечують та на спадкове майно (спірну земельну ділянку) матері [PERSON], не претендують. Представники третіх осіб Відділу Держгеокадастру у Мостиському районі Львівської області та Мостиської РДА Львівської області в судове засідання не зявились, про причини своїх неявок суд не повідомили, а також не надіслали клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню з таких міркувань. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ 297 належала земельна ділянка площею 0,44 га, призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого підсобного господарства, що розташована по вул. Я.Мудрого, 80 м.Мостиська Львівської області. 13.02.2010 року відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON] Остання за життя усім своїм майном, в тому числі, як вважає суд, і зазначеною вище земельною ділянкою, не розпорядився. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом зазначеної спадщини є діти спадкодавця: позивачка [PERSON] та треті особи по справі - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Слід зазначити і те, що позивачка [PERSON] на час смерті матері [PERSON], тобто на час відкриття спадщини, проживала разом з спадкодавцем за адресою: м.Мостиська, вул. Я.Мудрого, 80 Львівської області. У відповідності до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Беручи до уваги те, що позивачка не відмовлялася від спадщини, суд приходить до висновку, що вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті її матері спадкодавця [PERSON] Інші спадкоємці першої черги спадкування за законом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (рідна сестра та брати позивачки) жодних дій, спрямованих на прийняття спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті їх матері - спадкодавця [PERSON], не вчинили, що також підтверджується їхніми заявами, поданими на адресу суду. Отже, позивачка [PERSON] єдина серед спадкоємців першої черги спадкування у встановленому законом порядку прийняла спадщину, однак така не може одержати в нотаріальній конторі відповідного свідоцтва про право на спадщину та в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, зокрема не може оформити право власності на зазначену вище земельну ділянку, оскільки на таку відсутній правовстановлюючий документ (втрачено оригінал Державного акту та не можливість отримати його копію чи дублікат). Вказані обставини підтверджуються: заявою позивачки, заявою представника відповідача - Мостиської міської ради Львівської області, заявою представника третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори; заявами третіх осіб - [PERSON], [PERSON] та [PERSON]Ю; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; розрахунком грошової оцінки земельної ділянки; довідками з Мостиської міської ради Львівської області; іншими матеріалами справи. Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивачки на спадщину (спірну земельну ділянку) не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за законом. Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів, згідно ст.16 цього Кодексу, може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст.ст.81, 131 Земельного кодексу України зазначається, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі і в порядку спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено: кожна фізична або юридична особа має право мирно своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері спадкодавця [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved