Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], у розмірі 9 300 грн. з 10 серпня 2016 року щомісяця до досягнення ним повноліття, тобто до 15 січня 2023 року. [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги тим, що з 25 грудня 2004 року сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання у них народився син [PERSON] [INFO]. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2014 року шлюб між сторонами був розірваний, а дитина залишилась проживати разом з матірю. Також позивачка вказує, що [PERSON], у період з 2013 року по 2016 року працював на суднах іноземних судновласників на посаді другого помічника капітана. За вказаний період працевлаштування, розмір його середньомісячної заробітної плати становив 1500 доларів США. що підтверджується додатками до листа з ТОВ « Герменс Мерітайм» вих.№10/08/2016 року від 05 серпня 2016 року, яке надає послуги з посередництва у працевлаштуванні на роботу за кордоном. Позивачка стверджує, що відповідно з додатків до листа ТОВ « Гермес Мерітайм» [PERSON] має нерегулярний дохід, тому позивачка, вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме 375 доларів США, що становить 9300 гривень до офіційного курсу гривні щодо долару США станом на 10 серпня 2016 року. [PERSON] та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. [PERSON] та його представник визнав позовні вимоги частково. Пояснивши, що дійсно він повинен утримувати дитину, однак з сумую аліментів не згоден, додав, що в закордонні рейси не ходить, доглядає за хворими батьками. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки представників, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 25 грудня 2004 року знаходились в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO] відповідно до свідоцтва про народження дитини серії І-ЖД № 225584 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції. Батьком дитини вказаний [PERSON] Також судом встановлено, що 12 листопада 2014 року шлюб між сторонами було розірвано, після чого син залишився проживати разом з матірю та знаходиться на її утриманні. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] після розлучення давав гроші на утримання сина. Однак з січня місяця 2016 року перестав матеріально допомагати. Представником відповідача до суду було надано довідку про місце роботи та відомості про заробітну плату [PERSON] № 347/17 від 20 березня 2017 року. Відповідно до якої [PERSON] працював в період з 01.08 2014 року по 27.04. 2015 рік у ПП « Хюман ресорсіс аутсорсінг кампані» на посаді експедитора та отримав заробітну плату за 2014-2015 рік у сумі 12, 552 грн., 80 коп. ,однак у відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 17.03.2017 року зазначено, що [PERSON] перетинав кордон у період з 05.07.2014 року по 10.02.2015 року; 17 вересня 2015 року по 19.11.2015 року; 23.06.2016 року по 03.12.2015 року. Дійсно, суд припускає, та враховує те що [PERSON] перетинав державний кордон,однак належних доказів про його місце перебування немає та працевлаштування немає. Судом робилися запити в капітанію ДП « Одеський морський торгівельний порт», капітанію « Іллічівський морський торгівельний порт» щодо отримання інформації про видачу свідоцтва моряка [PERSON] Однак, відповідно до листа Іллічівської фіії ДП « Адміністрація морських портів України» № 191/15-032 від 23.02.2017 року у дипломно-паспортному відділ Ілічівської філії ДП « АМПУ» на імя [PERSON] посвідчення моряка не видавалось. У листі Адміністрації Одеського міського порту № 25 А/ДВ 2-124 від 20.02.2017 року вказано, що [PERSON] було видано посвідчення особи моряка за № 475332 від 21.02.2012 року яке дійсне до 21.02.2017 року. Позивачкою не надано та судом не добуто свідчень, про те що [PERSON] працює моряком та ходить в закордонні рейси. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В силу ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України та роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) одного з батьків. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку( доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою повноліття. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти\~\~на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачкою було заявлено вимогу про стягнення аліментів з 10 серпня 2016 року., однак відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти\~\~на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тому суд вважає, стягнути аліменти з дня відмітки штампу канцелярії суду, тобто з 17 серпня 2016 року. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про Державний Бюджет на 2017 рік» передбачено, що у 2017 році прожитковий мінімум для дітей віком з 6 років до 18 років : з 1 травня 2017 року 1 777 грн. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON]В, підлягає задоволенню частково, та вважає за можливе стягнути з [PERSON]., на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO]\~ аліменти у розмірі 1777 грн., починаючи з 17 серпня 2016 року до досягнення ним повноліття, тобто до 15 січня 2023 року щомісяця, допустивши негайне виконання рішення у межах одного місяць. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У звязку зі звільненням позивачки від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вирішив стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial