Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON], органу опіки та піклування при Новосанжарській районній державній адміністрації, в якому просила суд позбавити відповідачів батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO] та призначити її опікуном над дитиною, мотивуючи тим, що відповідачі, маючи сина, ухиляються від виконання батьківських обов'язків, не піклуються про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, вихованням сина не займаються. Дитина проживає разом з позивачкою з березня 2012 року, перебуває на її утриманні і вихованні. В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Петрушанко О.Д. позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином. Заперечень на позов не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України. Представник третьої особи - органу опіки та піклування при Новосанжарській районній державній адміністрації - начальник служби у справах дітей Медведєва Т.В. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника - адвоката Петрушанко О.Д., представника органу опіки та піклування Новосанжарської РДА, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новосанжарського районного управління юстиції у Полтавській області, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 3 (а.с.7). Як вбачається із повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 24 січня 1996 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, матір'ю [PERSON] є [PERSON], запис № 368 (а.с.26). Згідно відомостей характеризуючих позивачку [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою [ADDRESS] з онуком [PERSON], [INFO], на обліку у психіатра не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувалася (а.с.10, 12, 13). Дитина, [PERSON], [INFO] дійсно навчається в Зачепилівській загальноосвітній школі у 3 класі (а.с.9). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання позивачки встановлено, що [PERSON], [INFO] (онук) дійсно проживає разом із бабою [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] Батьки з дитиною не проживають та не займаються вихованням дитини, його матеріальним забезпеченням (а.с.9). Відповідно до Висновку служби у справах дітей Новосанжарської РДА № 11/02-03 від 23.01.2017 року, вирішено вважати за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON], [INFO] та призначити опікуном над ним бабу [PERSON], [INFO] (а.с.42-43). Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна зростати в умовах турботи, а відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності зі ст. 151 СК України, батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства. Згідно зі ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в родині є першочерговим завданням розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання й розвиток. У відповідності зі ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, що проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Судом встановлено, що батьки дитини [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] разом з дитиною не проживають, не піклуються про нього, матеріально не забезпечують, та ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Таким чином, з'ясувавши мету звернення позивачки до суду, юридичну природу виниклих правовідносин, всебічно і повно оцінивши надані докази та документи у їх сукупності, з врахуванням зазначених норм Конституції України та вимог законодавства України, встановивши, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, суд вважає за необхідне та правильне задовольнити вимоги [PERSON] та застосувати надзвичайний захід впливу - позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Частина 3 статті 60 ЦК України передбачає, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно Висновку служби у справах дітей Новосанжарської районної державної адміністрації Полтавської області № 11/02-03 від 23.01.2017 року, опікуном [PERSON], [INFO] може бути призначена [PERSON], [INFO]. Суд, виходячи з інтересів дитини, враховуючи Висновок служби у справах дітей Новосанжарської РДА, той факт, що дитина проживає разом зі [PERSON], вважає за необхідне призначити її опікуном над [PERSON], [INFO]. Позивач не ставить питання про відшкодування судового збору.

Outcome: approved