Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Данко Трейдінг» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні, стягнення моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини. 04.11.2013 року позивачка [PERSON] була прийнята на посаду заступника головного бухгалтера, про що було видано наказ №49-П 04.11.2013 року. 03.02.2014 року наказом №7-П позивачка була звільнена за ст. 36 Кодексу Законів про працю України (за угодою сторін). При розрахунку [PERSON] не виплатили заробітну плату на загальну суму 13029,43 грн., що підтверджується довідкою №3 від 03.02.2014 року, наданою відповідачем. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. До теперішнього часу заборгованість в повному обсязі позивачці не сплачено. Не виплата відповідачем належної [PERSON] заробітної плати заподіяло їй моральні страждання, які виразилися в втраті нормальних життєвих зв'язків, вимагало від неї додаткових зусиль для організації її життя: весь час вона переживала з приводу свого існування, не мала можливості повноцінно харчуватися, своєчасно лікуватися, сплачувати комунальні послуги. Тому вважає, що згідно ст. 237-1 КЗпП України відповідач зобов'язаний відшкодувати їй моральну шкоду у розмірі 7000 гривень. Просила суд стягнути з ТОВ «Данко Трейдінг» на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 13029,43 гривень, моральну шкоду у сумі 7000 гривень та компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за термін з моменту звільнення до моменту винесення рішення суду, компенсацію за видачу банківської виписки у розмірі 50 гривень, а також зобов'язати відповідача в повному обсязі сплатити до бюджету обов'язкові платежі із заробітної плати, а саме єдиний соціальний внесок та податок з доходів фізичних осіб. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі наполягала на їх задоволенні. Також пояснила, що крім стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку вона також наполягає на відшкодуванні їй суми компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 1364,78 гривень. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був повідомлений про слухання справи належним чином, не сповістив суд про причини своєї відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлені наступні обставини. Встановлено, що позивачка з 04.11.2013 року була прийнята до ТОВ «Данко Трейдінг» на посаду заступника головного бухгалтера згідно наказу №49-П, що підтверджується наявною в матеріалах справи трудовою книжкою (а.с. 5). 03.02.2014 року наказом № 7-П [PERSON] була звільнена за ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін), що підтверджується наявним записом в трудовій книжці, яка наявна в матеріалах справи. Позивачка звертаючись з вищевказаним позовом до суду посилається на те, що при звільненні її з підприємства відповідача, останній не виплатив їй заробітну плату, де заборгованість складає 13 029,43 грн. та у зв'язку з чим їй було заподіяно моральну шкоду. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з вимогами ст. 47 КЗпП України - власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строк, зазначений у ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівнику регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільнені, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» непроведения розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. З матеріалів справи вбачається та встановлено в судовому засіданні, що працюючи у відповідача та при звільненні, з позивачкою не було проведено повний розрахунок у відповідності до вимог ст. 116 КЗпП України. Згідно довідки від 03.02.2014 року за вих. №3, яка видана [PERSON] відповідачем ТОВ «Данко Трейдінг», остання дійсно працювала в ТОВ «Данко Трейдінг» з 04.11.2013 року до 03.02.2014 року на посаді заступника головного бухгалтера, і заборгованість товариства перед позивачкою по заробітній платі станом на 03.02.2014 року становить 13029,43 грн. (а.с.9). Згідно наданої позивачем виписки за період з 01.11.2013 року по 12.06.2014 року позивачу [PERSON] було частково сплачено заборгованість по заробітній платі, а саме: 06.03.2014 року-400 грн., 07.04.2014 року-1700 грн., 08.04.2014 року-200 грн., а також 389 грн. по касовому ордеру. Таким чином, заборгованість по заробітній платі на момент винесення рішення складає 10340,43 грн. та до теперішнього часу не виплачена. З урахуванням наведених норм діючого законодавства та наданих доказів, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ТОВ «Данко Трейдінг» на користь позивачки [PERSON] заборгованості по заробітній платі в сумі 10340,43 грн. Стосовно позовних вимог позивачки в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з наступного. Довідкою №03 від 03.02.2014 року виданої ТОВ «Данко Трейдінг» встановлено середньоденна заробітна плата позивачки яка дорівнює 191,27 грн. Тому враховуючи зазначене підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 03.02.2014 року (день звільнення) по 20.06.2014 року (день ухвалення рішення) у сумі 17788,11 грн. (191,27 грн. середньоденний заробіток х 93 роб. дн.). Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. З урахуванням ступеню моральних страждань позивачки, які позивачка понесла у зв'язку з несплатою заробітної плати з боку відповідача, у зв'язку з чим, весь час остання сильно турбувалася, не мала можливості повноцінно харчуватись, а також виходячи з принципу розумності, справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 500 грн. у відшкодування моральної шкоди. Крім того, на підставі п.3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума компенсації у розмірі 1364,78 гривень. Позовні вимоги [PERSON] щодо зобов'язання відповідача в повному обсязі сплатити до бюджету обов'язкові платежі із заробітної плати, а саме єдиний соціальний внесок та податок з доходів фізичних осіб, задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на законі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 359,87 грн. Вимоги зазначеної статті не передбачають відшкодування позивачці додатково витрачених грошових коштів у сумі 50 грн. за отримання банківської виписки, а тому позовна вимога [PERSON] стосовно стягнення цієї суми на її користь не підлягає задоволенню. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial