Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 5268 грн. 08 коп. завданої злочином, моральної шкоди по 150 000 грн. з кожного та витрат понесених на правову допомогу в розмірі 4000 грн., мотивуючи тим, що 10 лютого 2013 року перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння відповідачі та [PERSON], діючи умисно, розпочали бійку з [PERSON] (сином позивачки) та [PERSON] В ході бійки [PERSON] наніс [PERSON] тілесні ушкодження. [PERSON] в цей час наносив удари [PERSON] з метою не допустити надати допомогу [PERSON] 12 лютого 2013 року [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер. Внслідок смерті єдиного сина позивачці завдано матеріальних та моральних збитків. Матерільна шкода полягає у понесених нею витратах на поховання сина. Смерть сина спричинила позивачці фізичні та душевні страждання, переживання. Син для позивачки був єдиною опорою в житті, сенсом життя, передати душевні страждання та оцінити їх позивачка не в силі. 01 квітня 2015 року позивачка збільшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідачів в солідарному порядку 34 620 грн. 13 коп. матеріальної шкоди, по 1 000 000 грн. моральної шкоди з кожного, 5200 грн. витрат понесених на правову допомогу, мотивуючи тим, що розмір матеріальних та моральних витрат зріс, а також те, що відповідачі не збираються добровільно відшкодовувати шкоду. Внаслідок ушкодження здоров'я позивачка витратила значні кошти на придбання ліків та на медичну допомогу, транспортні витрати, витрати на проживання під час перебування на обстеженні, а також є ще потреба в лікуванні. Крім цього, уз зв'язку зі смертю сина позивачка вимушена встановити пам'ятник на могилі сина. Збільшений розмір моральної шкоди позивачка обґрунтовує тим, що її душевні та моральні страждання з кожним днем збільшуються, а відповідачі не збираються відшкодовувати будь-яку шкоду. До витрат на правову допомогу позивачка також включила витрати, які вона понесла у зв'язку з розглядом кримінальної справи, де її інтереси представляв адвокат. В судовому засіданні позивачка збільшені позовні вимоги підтримала з мотивів наведених в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, розмір матеріальних збитків які він готовий відшкодувати позивачці не назвав, погодився відшкодувати моральну шкоду в розмірі 3000 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, оскільки не вважає себе винним у смерті сина позивачки, тілесних ушкоджень йому не завдавав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2013 року (а.с.44-57), який змінено, в частині що стосується покарання, ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області та який набрав законної сили 17 лютого 2014 року, [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України. Як встановлено вироком суду, [PERSON] перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння разом з неповнолітніми товаришами [PERSON] і його братом [PERSON], які також перебували в стані алкогольного сп'яніння, діючи умисно, з хуліганських спонукань, знаходячись у громадському місці- на прилеглій території до кафе «Паб Че», що по вул. Військових Ветеранів, 14 в м. Івано-Франківську, нехтуючи правилами поведінки та нормами моралі, в присутності інших осіб, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, безпричинно розпочали бійку з [PERSON] та [PERSON] В ході даної бійки [PERSON] наніс потерпілому [PERSON] приблизно три удари рукою в область обличчя, чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження, а [PERSON] наніс потерпілому [PERSON] приблизно три удари рукою в область обличчя, чим спричинив йому тілесні ушкодження. Крім цього бійку намагалася розборонити неповнолітня [PERSON], однак [PERSON] її відштовхнув і вони продовжили бійку, в ході якої [PERSON] почав наносити [PERSON] удари руками та ногами в різні частини тіла. Також, 10.02.2013 року приблизно о 01.35 год., [PERSON] перебуваючи біля кафе «Паб Че», що по вул. Військових Ветеранів, 14 в м. Івано-Франківську, під час вчинення хуліганських дій, збив з ніг [PERSON], в результаті чого останній впав на землю. Після чого [PERSON] умисно почав наносити потерпілому [PERSON] удари ногами та руками в область голови та інших частин тіла, внаслідок чого [PERSON] отримав, згідно висновку судово-медичної експертизи, тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з крововиливами в м'які тканини голови, крововиливи під оболонки, та в речовину головного мозку, під м'яку мозкову оболонку мозочка, що ускладнилася набряком та стисненням головного мозку і вказана черепно-мозкова травма має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення. 12 грудня 2013 року потерпілий [PERSON] від отриманих вказаних тяжких тілесних ушкоджень помер в Івано-Франківській обласній клінічній лікарні Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідачі не спричинили [PERSON] тілесних ушкоджень від яких той помер, однак сприяли вчиненню злочину [PERSON] своїми хуліганськими діями, а саме, стримували [PERSON] від надання допомоги [PERSON] Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1993 року, з наступними змінами, «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Неправомірність дій відповідачів та їх вина підтверджується вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, який набрав законної сили. Щодо розміру матеріальної шкоди, то суд оцінивши всі докази надані позивачкою в їх сукупності прийшов до висновку, що підтвердженим є розмір матеріальних збитків в сумі 4 938 грн., які складаються з: 472 грн. 50 коп. - оплата послуг пов'язаних з підготовкою тіла до поховання (а.с.9); 1575 грн. 50 коп. - згідно квитанції № 11 (а.с.10); 550 грн. згідно квитанції від 14 лютого 2013 року (а.с.10); 2 340 грн. - одяг (а.с.10); 818 грн. 80 коп. та 756 грн. - згідно квитанцій (а.с.34). Всі інші копії та оригінали квитанцій наданих позивачкою не доказують понесених нею витрат у зв'язку зі смертю сина, не містять всіх необхідних даних для встановлення особи, яка сплатила кошти згідно квитанцій та чеків. Що стосується витрат, які позивачка має понести у зв'язку з встановленням пам'ятника сину та доставкою цього пам'ятника, то договір на виконання робіт не підтверджує понесених витрат, а тільки вказує на розмір витрат які можуть бути понесені в майбутньому (а.с.114-115). Відповідно до роз'яснень наданих Верховним судом України в п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.192 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відповідно до ст.459 ЦК у випадку смерті потерпілого організація або громадянин, відповідальні за заподіяння шкоди, зобов'язані відшкодувати витрати на поховання (в тому числі на ритуальні послуги і обряди) тій особі, яка понесла ці витрати. Тому вимоги про стягнення витрат на поховання можуть пред'являтись як особами, що мають право на відшкодування шкоди узв'язку зі смертю годувальника, так і сторонніми до потерпілого громадянами і організаціями, що фактично понесли ці витрати. Витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості. Крім того, як вбачається з вироку відповідач [PERSON] відшкодував позивачці 2000 грн. матеріальних витрат, а тому від суми 4938 грн. слід відняти 2000 грн., тоді загальна сума матеріальних витрат, яка підлягає стягнення солідарно з відповідачів становить 2 938 грн. (дві тисячі дев'ятсот тридцять вісім гривень). Як роз'яснено в п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.192 року «Про практику розгляду судами цивільних справ» за позовами про відшкодування шкоди Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування відповідачами шкоди в розмірі 34 620 грн. 13 коп. на користь позивачки є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню в розмірі 2 938 грн. Що стосується вимоги позивачки про відшкодування матеріальної шкоди, то суд виходить з наступного. За змістом ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за заподіяння шкоди, шкода заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою яка заподіяла шкоду в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до положень вказаної статті, компенсація моральної шкоди здійснюється за наявності всіх загальних умов відповідальності за завдання шкоди, а саме: протиправної поведінки, моральної шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою моральною шкодою та вини заподіювача. Право на компенсацію моральної шкоди передбачається ст. 23 ЦК, яка надає приблизний перелік проявів моральної шкоди. За змістом ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 3 постанови від 31 березня 1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Позивачкою до матеріалів справи долучено копії медичних документів, результати обстежень, якими вона обґрунтовує моральні страждання, однак, суду не доведено позивачкою, що саме смерть її сина та неправомірні дії відповідачів призвели до того, що позивачка змушена лікуватись. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 наведеної вище постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачкою не обґрунтовано розміру моральної шкоди саме в 1 000 000 грн. з кожного з відповідачів, тому суд,

Outcome: partial