Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користуванння жилим приміщенням. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . У будинку, крім неї зареєстрований її зять [PERSON] , який з 2015 року за місцем реєстрації не проживає. [PERSON] в 2015 році забравши свої речі, виїхав з будинку, хоча залишається зареєстрованим до цього часу. Місце перебування відповідача невідоме, так як сторони не спілкуються між собою. [PERSON] не сплачує плату за користування житловим приміщенням, а також не несе інших витрат по утриманню будинку, його речей в даному приміщенні немає. Реєстрація відповідача створює перешкоди у належному їй праві володіння, користування та розпорядження житловим будинком, заважає отримати субсидію для оплати комунальних послуг. Тому враховуючи вищевикладене позивач просить суд визнати [PERSON] , таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, у встановлений судом в ухвалі строк, будучи повідомленим належним чином, відзив на позов не подав, заяв про розгляд справи за його відсутності також не надходило. Крім того, згідно положень ч.11 ст.128 ЦПК України, про день, час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.12.2008 р. Згідно довідки Затишанської селищної ради Захарівського району Одеської області в будинку за адресою [ADDRESS] значаться зареєстрованими такі особи: гр. [PERSON] , [INFO] , гр. [PERSON] , [INFO] , який з 2015 року не проживає за місцем реєстрації. Згідно акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї від 05.07.2019 року за адресою [ADDRESS] , проживає [PERSON] . Згідно ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт того, що відповідач у вказаному житловому будинку за адресою [ADDRESS] , з 2015 р. не проживає підтверджується довідкою та актом обстеження матеріально - побутових умов сім`ї [PERSON] , виданого Затишанською селищною радою Захарівського району Одеської області. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов`язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація постійного місця проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] , є формальною, без наміру його фактичного проживання в цьому будинку. Відповідно він втратив право на користування цим будинком, оскільки добровільно припинив користування вказаним будинком та переселився на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідач не проживає у спірному будинку понад один рік без поважних причин, тому він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Отже, рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням і є підставою для зняття його з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Outcome: approved