Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивачка- [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання за нею, з урахуванням уточнень, права власності на 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що в період шлюбу з відповідачем, ними за спільні кошти набута ? частина зазначеного житлового будинку з надвірними будівлями, розташована на земельній ділянці пл. 552 кв.м. На теперішній час шлюб між подружжям розірвано і виникла необхідність у поділі майна. Представник позивача в судовому засідання підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що сторони не дійшли згоди про добровільне вирішення питання щодо поділу майна. Відповідач та його представник проти позову заперечували,стверджуючи, що частина будинку придбана не тільки за гроші сім'ї, але й за гроші батька відповідача. Крім того ,у разі визнання за позивачкою права власності на частину будинку, його неможливо буде продати і компенсувати [PERSON] її долю, а спільне користування жилими приміщеннями недоцільно. Представник відповідача просить врахувати, що позивачка не довела і не надала доказів на підтвердження своєї матеріальної участі у придбанні будинку та можливість виділу в натурі її частки. Суд, вислухавши пояснення відповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного. [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.08.2001 р., мають дочку [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 19.03.2014 р. шлюб між сторонами розірвано. Під час шлюбу подружжям на ім'я [PERSON] придбана ? частина житлового будинку № 35 з відповідними надвірними будівлями, що находиться по вул. Сущенській в м. Харкові на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 04.05.2005 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Середенко Н.В. р.№ 677. Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Ч.2 ст. 60 Сімейного кодексу України встановлює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на все майно, що набуто ними у шлюбі, крім речей індивідуального користування. За нормами ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньої спільною сумісною власністю. За змістом ч.3 ст. 61 Сімейного кодексу України все те, що одержане за договором, укладеним одним із подружжя в інтересах сім'ї, стає спільною власністю подружжя. У відповідності до ст.ст.70, 71 СК України, ст. 372 ЦК України у разі поділу майна подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Зважаючи на той факт, що вказана частина житлового будинку придбана в період шлюбу, доказів на підтвердження того факту, що частина коштів на її придбання є особистою власністю відповідача в судовому засіданні не надана, суд приходить до висновку, що частки у праві власності на частину спірного будинку у сторін є рівними і задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved