overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивні вимоги мотивовані тим, що позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утриманнядитини не надає, але спроможний таку допомогу надавати. Тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини його доходу, щомісячно. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з позовом згоден. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В судовому засіданні встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає нерегулярно, але спроможний таку допомогу надавати, та згоден сплачувати її. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі ? частини його доходу до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 487 грн. 20 коп. судового збору. На підставівикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 28.10.2000 року. В шлюбі у них народилась дитина : [PERSON], [INFO], батьком дитини є відповідач. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Шлюб розірвано, вони проживають окремо. Дитина проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини з 2008 року не надає, тому просить стягнути на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частина усіх видів заробітку відповідача до доповнення дитиною повноліття , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня подання заяви та до виповнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просить суд позовні вимоги задовольнити. Додатково показала, що перед фактичним розлученням у 2008 році між ними була домовленість, що вона 5 років не буде претендувати на аліменти, цей час минув, тому вона наполягає на стягненні аліментів саме в розмірі 1/4 частини, оскільки виникли матеріальні труднощі. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав. Показав , що дитина дійсно його. Дитина проживає з позивачкою, але позивачці і дитині завжди допомагали його батьки, він гадки не мав, що позивач може претендувати на аліменти від нього. На запитання суду пояснив, що має дитину в цивільному шлюбі, але батьком дитини він не записаний, цивільна дружина має статус матері одиначки. Вислухавши сторони, дослідив матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і належить задоволенню, бо згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За новим законодавством , відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму. Згідно з документами в справі, батьком [PERSON], [INFO] є відповідач ( а.с. 4). На день розгляду справи дитина проживає з матір'ю - позивачем по справі ( а.с. 5), про що не заперечує відповідач. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 28.10.2010 року ( а.с. 3). Позивач працевлаштована ( а.с. 6), у неї невелика заробітна плата. Батько дитини має постійне місце роботи, стабільний заробіток, інших аліментних зобов'язань не має, не надав доказів перебування на його утриманні інших осіб, повинен приймати участь у матеріальному утриманні дитини, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенні в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач інших неповнолітніх дітей на утриманні не має. Просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також щодо згоди на ухвалення заочного рішення. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, заява про розгляд справи за відсутності або повідомлення про причини неявки до суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує позивач. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, але підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку, кошти на утримання дітей стягуються у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2000 року, шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом від 25 грудня 2009 року, від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . (а.с.2, 3, 4, 5) Дитина проживає разом з позивачкою (а.с.6-13) Враховуючи матеріальний стан дитини і відповідача, відсутність інших неповнолітніх дітей у відповідача, а також інших утриманців, приймаючи до уваги обставину, що домовленість між батьками про утримання дитини не досягнута, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку батька, щомісячно, з 23 липня 2014 року, дня подання позову, і до повноліття дитини. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач працює в ПАО «ДТЕК Шахта «Комсомолець Донбасу», інших неповнолітніх дітей не має, ніяких утримань за виконавчими документами не проводить. Просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, пояснила, що відповідач, з яким вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, допомогу на утримання дитини не надає, отримує заробітну плату і витрачає її на власні потреби. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд заслухавши позивачку, дослідивши докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку, кошти на утримання дітей стягуються у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 січня 2007 року, від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи матеріальний стан дитини і відповідача, приймаючи до уваги обставину, що домовленість між батьками про утримання дитини не досягнута, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку батька, щомісячно, з 09 квіьня 2014 року, дня подання позову, і до повноліття дитини. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач працює в ТОВ «Impel Qriffin Qrup», про наявність інших неповнолітніх дітей їй не відомо. Просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, пояснила, що відповідач, з яким вона перебуває в зареєстрованому шлюбі, допомогу на утримання дитини не надає, отримує заробітну плату і витрачає її на власні потреби. Вона отримує невелику заробітну плату, якої не вистачає на утримання дитини. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, заява про розгляд справи за відсутності або повідомлення про причини неявки до суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує позивач. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку, кошти на утримання дітей стягуються у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 2011 року, від шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO], дитина проживає разом з позивачкою. (а.с.3,4,8) Позивачка працює в ДНЗ № 17 «Сонечко» і її заробітна плата за 6 місяців становить 10988, 34 грн. (а.с.8) Враховуючи матеріальний стан дитини і відповідача, приймаючи до уваги обставину, що домовленість між батьками про утримання дитини не досягнута, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку батька, щомісячно, з 02 червня 2015 року, дня подання позову відповідно до штампу на поштовому конверті, і до повноліття дитини. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, відповідач працює на ПАТ ШУ Покровське і має можливість допомагати дитині. В судове засідання позивачка не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, заява про розгляд справи за його відсутності або повідомлення про причини неявки до суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує позивач. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку, кошти на утримання дітей стягуються у судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 червня 2015 року, від шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO], дитина проживає разом з позивачкою. (а.с.2,3) . Враховуючи матеріальний стан дитини і відповідача, приймаючи до уваги обставину, що домовленість між батьками про утримання дитини не досягнута, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ? частини всіх видів заробітку батька, щомісячно, з 04 грудня 2015 року, дня подання позову і до повноліття дитини. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача у дохід держави судовий збір у розмірі 487 грн.20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, свої вимоги мотивуючи тим, що 25 лютого 2013 року відповідач, для розвитку свого малого бізнесу, взяв в борг у позивачки гроші в сумі 1500 доларів США і зобов'язався повернути до 01 вересня 2013 року суму в розмірі 1650 доларів США. Даний факт підтверджується письмовою розпискою написаною [PERSON] власноручно. Однак до цього часу відповідач боргові зобов'язання не виконав. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги раніше поданої уточненої позовної заяви, та просила суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 21 365,94 грн., судові витрати в сумі 60 грн., та судовий збір в сумі 243,60 грн. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 лютого 2013 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] гроші, на розвиток бізнесу, в сумі 1500 доларів США, та зобов'язався їх повернути 01 вересня 2013 року у розмірі 1650 доларів США, про що власноручно написав розписку (а.с.5). Відповідно до ст.ст.1046,1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідач почав уникати зустрічей з позивачкою, і в обумовлений ними термін, а саме, до 01 вересня 2013 року відповідач гроші не повернув, своїми діями порушив укладену домовленість. Враховуючи те, що відповідач не виконав умов договору, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому позов про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 21 365,94 грн., задовольняється у повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про усунення порушень та повернення майна у попередній стан. Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного з потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав та пояснив, що [PERSON] подарував позивачці зазначену квартиру, але в ній зареєстровані та проживають відповідачі, що стало підставою для звернення позивачки з даним позовом до суду, оскільки реєстрація та проживання відповідачів в цій квартирі порушують її права на користування та розпорядження квартирою, яка належить їй на праві власності. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав та пояснив, що по цій квартирі проводяться дії по виконавчому провадженню. Відповідачка з поясненнями чи запереченнями щодо позовних вимог до суду не зверталась. Заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно із довідкою Ф-3, виданою Житлово-експлуатаційною дільницею №202 Комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим фондом Дарницького району міста Києва» №1082 від 01 грудня 2014 року в квартирі [ADDRESS] в м Києві на зазначену дату зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а. с. 13 ). За договором дарування квартири [ADDRESS] в м Києві від 04 грудня 2014 року [PERSON] подарував зазначену квартиру [PERSON] ( а. с. 5 - 12 ). Згідно із довідкою Ф-3, виданою Житлово-експлуатаційною дільницею №202 Комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим фондом Дарницького району міста Києва» №681 від 20 березня 2015 року в квартирі [ADDRESS] в м Києві на зазначену дату зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а. с. 35 ). Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином, представник позивачки в судовому засіданні наполягає на позовних вимогах, посилаючись на те, що позивачка є власницею зазначеної квартири і має право на полягати на усуненні перешкод у користуванні нею квартирою [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] з цієї квартири без надання іншого житлового приміщення, тому суд вважає задовольнити ці позовні вимоги. При задоволенні позовних вимог підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачки сплачений при звернення до суду судовий збір порівну, тобто по 121 гривні 80 копійок з кожного відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона являється власником житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Таврійській (в минулому вул. Червоноармійська), 13 в с. Володимирівка Скадовського району Херсонської області, в якому крім неї зареєстрована [PERSON], яка з 1997 року не проживає у вказаному будинку. Позивачка позбавлена можливості отримувати субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. З наведених підстав просила визнати відповідачку такою, що втратила право на користування вищевказаним будинком. Позивачка в судове засідання не зявилася, спрямувала заяву з проханням розглядати справу без її участі (а.с. 16). Відповідачка повідомлялася про дати, час та місце розгляду справи шляхом спрямування за місцем реєстрації судових повісток. Оскільки зі змісту заяви позивачки не вбачається заперечень проти заочного розгляду справи, а відповідачка належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, повторно в судове засідання не зявилася, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до статей 317, 319, 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Судом встановлено, що житловий будинок за адресою: Херсонська область Скадовський район с. Володимирівка вул. Таврійська (в минулому вул. Червоноармійська), № 13 належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.02.2008 (а.с. 6-8). Той факт, що відповідачка [PERSON], яка зареєстрована за вказаною адресою, не проживає у вказаному житловому будинку з 1997 року підтверджується довідкою виданою сільським головою Володимирівської сільської ради Скадовського району Херсонської області від 25.10.2018 № 908 (а.с. 10). За вказаних обставин суд приходить до висновку, що наявність реєстрації відповідачки в будинку, власницею якого є позивачка обмежує останню у здійсненні прав на користування, володіння і розпорядження належним їй майном, тому позовні вимоги про визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. На підставі статей 319, 321, 391,\~405 та

Outcome: approved