Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивує тим, що вона є власником житлового будинку по вул. Октябрській, 55, с. Іверське, Олександрівського району Донецької області. У вказаному\~ будинку, крім неї, зареєстрований\~ і відповідач [PERSON], її онук. Відповідач був лише зареєстрований за даною адресою, проте, фактично ніколи там не проживав, не приймав участі в утриманні житла та не сплачував комунальні послуги. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не може, оскільки фактично проживає на тимчасово окупованій території АР Крим. У звязку з тим, що змінилися умови призначення субсидій, вона не може отримати субсидію, тому, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме -\~ будинком № 55 по вул.Октябрській в\~\~ с. Іверське, Олександрівського району Донецької області.\~ Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Позивач пояснила суду, що 02.04.2004 року зареєструвала у своєму будинку онука [PERSON], [INFO], який фактично не проживав за місцем реєстрації, а виїхав у 2004 році працювати до Автономної Республіки Крим, де проживає по теперішній час. Відповідач в судове засідання не зявився, проте, на електронну пошту суду надіслав заяву з проханням розглянути справу без\~ нього, проти заявлених позовних вимог не заперечує. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку за адресою: Донецька область, Олександрівський район, с. Іверське, вул. Октябрська, 55, що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав (а.с. 5). З акту обстеження житлово-побутових умов проживання\~ від 13.02.2017 року, складеного депутатом Іверської сільської ради та сусідами, вбачається, що відповідач [PERSON] був лише зареєстрований, але ніколи не проживав за адресою: [INFO] (а.с. 8). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що [PERSON], що доводиться онуком позивачки [PERSON], був лише зареєстрований за адресою: [INFO], але, фактично не проживав. В 2004 році поїхав працювати до АР Крим, та з того часу за місцем реєстрації не зявлявся, оскільки, залишився там проживати. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON], будучи зареєстрованим [INFO], не проживає за вищезазначеною адресою без поважних причин з 2004 року, тобто більше шести місяців. З огляду на викладене, порушене право позивача підлягає захисту у обраний нею спосіб, тому позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будином № 55 по вул. Октябрській с. Іверське Олександрівського району\~ Донецької області є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved