Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Криворізької міської ради, уточнивши який просить : встановити факт постійного спільного проживання [PERSON] і [PERSON] на день смерті останнього, тобто станом на 28 січня 2013 року; визнати за [PERSON], право власності на квартиру № 3, розташовану на 1-му поверсі 9-ти поверхового будинку № 8 по вул. М. Світальського (Коротченка) в м. Кривому Розі, загальною площею 31,8 кв.м житловою площею 16,9 кв.м., і на ? частку квартири № 101, розташованої на 3-му поверсі 9-ти поверхового будинку № 3 по пр. 200 річчя Кривому Рогу в м. Кривому Розі, загальною площею 62,2 кв.м, житловою площею 43,6 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 12 жовтня 2016 року в м. Кривому Розі. В обґрунтування позову навела наступне. 12 жовтня 2016 року в м. Кривому Розі помер її рідний син [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді ? частки квартири № 101 в будинку № 3, розташованому за адресою: пр. 200-річчя [PERSON] в м. Кривому Розі і окремої квартири № 3 в будинку № 8, розташованому за адресою: вул. [PERSON] (колишня вулиця Коротченка) в м. Кривому Розі. Померлий син [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не залишив, є його єдиним спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. Після смерті сина, вона, позивачка, спадщину прийняла відповідно до вимог діючого законодавства і зараз звернулася до нотаріату для отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті сина. Але, 12.06.2017 року приватний нотаріус [PERSON] своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовила їй у видачі свідоцтва, мотивуючи відмову тим, що її померлий син [PERSON] за життя не прийняв у встановлений законом строк спадщину після смерті свого батька [PERSON], який помер 28 січня 2013 року. При цьому нотаріус порадила звернутися до суду для вирішення питання про визнання за нею права власності на спадщину в судовому порядку, що і змушена зробити. Вона, позивач [PERSON], перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 1976 року по 1986 рік, після чого їхній шлюб було розірвано. В період перебування в шлюбі з [PERSON] в них, у 1972 році, народився син [PERSON]. Після розірвання шлюбу її колишній чоловік [PERSON] став мешкати в окремій, належній йому на підставі права особистої власності, квартирі [ADDRESS], і їхній син [PERSON] з серпня 1994 року став постійно проживати разом із батьком в батьковій квартирі, при тому, що був зареєстрований для проживання в їхньому з ним спільному сумісному житлі - квартирі № 101 в будинку № 3 на пр. 200 річчя Кривому Рогу в м. Кривому Розі. Померлий колишній чоловік [PERSON] за життя, в 1999 році, свою однокімнатну квартиру [ADDRESS] приватизував і зазначена квартира стала його особистою приватною власністю. Син [PERSON], хоча і мешкав постійно разом з батьком, участі в приватизації не приймав, бо не мав реєстрації за зазначеною адресою. Син [PERSON] в 2007 році прийняв участь в приватизації житла за місцем своєї реєстрації, тобто в квартирі [ADDRESS] і вказана квартира стала їхньою з ним спільною частковою власністю, бо їй і синові належить по ? частці в зазначеному нерухомому майні. 28 січня 2013 року [PERSON] помер. Після його смерті син [PERSON] залишився постійно мешкати в належній батькові квартирі. Чи звертався син до нотаріату з заявою по прийняття спадщини після смерті батька, їй на той час відомо не було. Але 12 жовтня 2016 року син [PERSON] також раптово помер і зараз вона спадкує після його смерті. Будучи спадкоємцем першої черги після смерті сина [PERSON], який не залишив заповіту і своєчасно за життя не звернувся до нотаріату з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, вважає, що у суду є всі підстави встановити факт спільного проживання однією сімєю останнього з померлим батьком до дня його смерті, тобто з серпня 1994 року по 28 січня 2013 року. Вказана обставина підтверджується актом, складеним жителями будинку № 8 по вул. М. Світальського в м. Кривому Розі. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається прийнявшим спадщину, якщо на протязі строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Від прийняття спадщини син не відмовлявся, до нотаріату з відповідною заявою не звертався. Їй відомо, що син вважав, що своїми діями, проживаючи спільно разом із нині померлим батьком на протязі 19-ти років, він прийняв спадщину після його смерті. Таким чином, вважає, що у суду є всі підстави визнати факт спільного постійного проживання сина [PERSON] разом з батьком [PERSON] на протязі 18 років до дня смерті батька. В ході розгляду справи представником позивачки заявлялися клопотання про витребування копії спадкової справи після смерті [PERSON] та допит свідка, які було задоволені. У судовому засіданні представники позивачки, кожна окремо, уточнений позов підтримали повністю, підтвердивши його зміст. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, у зв'язку з чим, на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що знає позивачку приблизно 8-9 років. Йому відомо, що син позивачки [PERSON] постійно мешкав разом зі своїм батьком, вони купляли продукти на ринку, куди також ходили разом. На час смерті батька, [PERSON] також мешкав з ним. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: постанова (а.с.8), свідоцтво про одруження (а.с.9), свідоцтво про народження (а.с.10), свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.11), свідоцтва про смерть (а.с.12,13), свідоцтва на право власності (а.с.14,17), витяг (а.с.15), технічні паспорти (а.с.16, 18-19), акти (а.с.20,21), звіт (а.с.22-28, 29-35), копія спадкової справи (а.с.74-85). Суд,

Outcome: approved