Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей до відповідача [PERSON] Посилається на те, що 18.07.2011 року уклали шлюб з [PERSON], який зареєстрований виконкомом Іспаської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №17. Від шлюбу є діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які перебувають на її матеріальному утриманні. Через те, що подружнє життя не склалось, вона разом з дітьми переїхала проживати до своїх батьків. [PERSON] на даний час працює завучем та вчителем фізики Вижницької гімназії, його середньомісячний заробіток становить 5000,00 - 6000,00 грн. в місяць, останній добровільно не надає матеріальну допомогу на утриманні дітей. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30% (відсотків) встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання позову до суду і до настання їх повноліття В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному об'ємі, дала пояснення аналогічні позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача суду не надано, а тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] 18.07.2011 року уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Іспаської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №17, що підтверджується копією свідоцтва про одруження Серія [NUMBER] виданого 08.07.2001 року, Іспаською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області. Від шлюбу є діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Згідно довідки Іспаської сільської ради №2286 від 24.06.2014 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS], до складу її сім'ї входять: чоловік - [PERSON] та сини - [PERSON], [PERSON] Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї №530 від 24.06.2014 року вбачається, що [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS], зареєстровані, але не проживають на сьогоднішній день. Крім цього, судом встановлено, що позивачка на даний час проживає з дітьми в [ADDRESS], однак не працює та не має змоги задовольнити матеріальні потреби неповнолітніх дітей в повному обсязі. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, працює у Вижницькій гімназії, має стабільний дохід, інших осіб на утриманні немає. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ст.180 Сімейного кодексу України, відповідач [PERSON], як батько неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку /батька/, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд приходить до висновку, що причини та обставин, які унеможливлюють або звільняють відповідача від обов'язку щодо сплати аліментів на утримання дітей на цей час відсутні. Суд вважає, що стягнення аліментів для утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30% (відсотків) встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця з відповідача буде відповідати вимогам справедливості та розумності. На підставі викладених обставин суд вважає, що відповідач [PERSON], як батько неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зобов'язаний сплачувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30% (відсотків) встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 24.06.2014 року і до настання їх повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача [PERSON] в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 гривень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial