Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. На обґрунтування вимог вказала, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала в юридичному шлюбі з 29 квітня 2006 року по 09.10.2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після припинення сімейних стосунків залишився на її вихованні. Вказуючи на те, що батько дитини не надає їй належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, позивачка просить суд стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітної плати відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, визначеного законом на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Сторони до судового засідання не зявилися, надавши суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. З письмової заяви відповідача вбачається, що позовні вимоги ним визнаються у повному обсязі. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Одним з способів виконання батьками обовязку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 Сімейного Кодексу, при цьому мінімальний розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму, визначеного законом для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 29 квітня 2006 року (а.с.7). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.9). Рішенням Димитровського суду від 09.10.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8). Як встановлено судом, дитина залишилась на вихованні матері і проживає разом з нею за адресою: м.Мирноград, вул.Івана Матвєєва, буд.10 (а.с.10, 11). І дитина, і відповідач здорові, на обліку в медичних закладах не перебувають (а.с.14). Відповідач є працездатним, має постійний дохід в виді заробітної плати Відповідно до довідки відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції, стягнення за виконавчими листами з нього не провадяться (а.с.13). Проти стягнення аліментів на утримання сина до досягнення ним віку повноліття в розмірі ? частини доходу відповідач не заперечує. Оскільки підстав для звільнення відповідача від обовязку утримувати дитину судом не встановлено, суд вважає за необхідне вимоги позивачки щодо стягнення з нього аліментів на її користь на утримання дитини задовольнити повністю, стягнувши з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення ним повнолітнього віку. Суд вважає, що такий порядок визначення аліментів буде найбільш сприятливим і найбільш відповідатиме інтересам дитини. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до вимог ст.88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 551,20 грн., так як позивачка на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved