Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулася з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх двох неповнолітніх дітей та аліменти на її утримання, до досягнення молодшою донькою 3 років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.11.2012 року, сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області. [INFO] у них народилася донька [PERSON] та [INFO] народилася донька [PERSON] .. Шлюбні відносини після вчиненого відносно позивачки насильства між сторонами фактично припинені, у зв`язку з чим вона змушена разом з двома доньками знімати квартиру. Дана заява надійшла до суду 14.05.2019 року, та відповідно до автоматизованої системи документообігу була передана для розгляду судді Хмель Р.В. Ухвалою суду від 15.05.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 13.06.2019 року. В подальшому через неявку відповідача судове засідання було відкладено на 17.07.2019 року. Позивач, [PERSON] , надала через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила слухати у її відсутність. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання повторно не з`явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку (публікація оголошення на веб -порталі), про причини неявки не повідомив. Згідно ст. 223 ч.4 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 10.11.2012 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10.11.2012 року. Позивач, [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 24.12.2012 року) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11.07.2018 року). Діти на даний час проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Даний факт підтверджується довідкою № 820 від 13.05.2019 року, виданою виконкомом Джулинської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Судом встановлено, що на даний час [PERSON] знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та не може працювати, оскільки доглядає за донькою. Джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за донькою, вона не має. Зі змісту позову вбачається, що сторони у добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо утримання їхніх дітей та позивачки, до досягнення меншою донькою трирічного віку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 1, 2 ст. 182 цього ж кодексу говорить про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Ч.3 ст. 180 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави також належить до стягнення судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved