Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню за рішенням апеляційного суду Одеської області від 04 березня 2013 року, стягнувши з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 10 000, 00 грн. щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2013 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги тим, що з 30 травня 2009 року сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає та знаходиться на утриманні матері. У зв'язку з тим, що відповідач покинув позивачку на шостому місяці вагітності, вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та на себе. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2012 року позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, стягнуто з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 5 000, 00 грн. щомісячно, та на утримання матері - в розмірі 3 500, 00 грн. щомісячно, починаючи з 28 серпня 2012 року та до досягнення донькою трирічного віку, а саме до [INFO] року. В подальшому, вищевказане рішення суду було змінено рішенням Апеляційного суду Одеської області від 04 березня 2013 року, та зменшено розмір стягнутих з [PERSON] аліментів на утримання дитини - до 2 500, 00 грн., а на утримання матері [PERSON] - до 2 000, 00 грн. Позивачка також в позовній заяві зазначає, що при визначенні розміру аліментів Апеляційний суд Одеської області виходив з того, що [PERSON] періодично працює за контрактом на суднах іноземних судновласників при посередництві ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» на посаді третього механіка, з базовою ставкою 2 120, 00 дол. США в місяць, має нерегулярний мінливий дохід. Однак, позивачці стало відомо, що починаючи з 13 вересня 2013 року відповідач працює на посаді другого механіка, та його заробітна плата складає близько 6 037, 50 дол. США щомісячно. Тому, оскільки у відповідача покращився матеріальний стан, позивачка звернулась до суду з дійсним позовом про збільшення розміру аліментів. [PERSON] та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позов [PERSON] не визнали та заперечували проти його задоволення. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що він дійсно працює з вересня місяця 2013 року на посаді другого механіка на суднах іноземних судновласників при посередництві ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна», однак з цього часу він виходив тільки один рейс, за який отримав заробітну плату вищу, ніж звичайно. Однак, вищевказана робота не є систематичною, а заробіток є нерегулярним. На його утриманні також знаходяться хворі батьки, які потребують догляду та матеріального забезпечення. Тому, твердження позивачки про значне покращення його матеріального стану є необґрунтованими. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON]. та [PERSON] знаходяться у шлюбі з 30 травня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 30 травня 2009 року Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №127 (а. с. 7). Від шлюбу у позивачки та відповідача народилася донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 22 травня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 4172 (а. с. 8). Сторони не проживають разом. Донька мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2012 року (а. с. 9) позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, стягнуто з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 5 000, 00 грн. щомісячно, та на утримання матері - в розмірі 3 500, 00 грн. щомісячно, починаючи з 28 серпня 2012 року та до досягнення донькою трирічного віку, а саме до [INFO] року. В подальшому, вищевказане рішення суду було змінено рішенням Апеляційного суду Одеської області від 04 березня 2013 року, та зменшено розмір стягнутих з [PERSON] аліментів на утримання дитини - до 2 500, 00 грн., а на утримання матері [PERSON] - до 2 000, 00 грн. (а. с. 11). Зі змісту вищевказаного рішення вбачається, що [PERSON] періодично працює за контрактом на суднах іноземних судновласників при посередництві ТОВ «Марлоу Навігейшн Україна» на посаді третього механіка, з базовою ставкою 2 120, 00 дол. США в місяць, має нерегулярний мінливий дохід. Проте, суд вважає обґрунтованими доводи позивачки про те, що після винесення вищевказаного рішення суду в відповідача покращився майновий стан, виходячи з наступного. Згідно довідки Чорноморської профспілки моряків №14-1 від 26 вересня 2013 року, [PERSON] з 13 вересня 2013 року працює на посаді другого механіка та т/х «Borcum Trader» та отримує заробітну плату згідно Колективного договору між Чорноморською профспілкою моряків та компанією-судновласником «Marcrew Schiffahrts GmbH» (а. с. 14, 24). З виписки із колективного договору та Додатку ІІ до нього (а. с. 25, 26) вбачається, що заробітна плата другого механіка складає 6 037, 50 дол. США щомісячно. Вищевказаний факт підтверджується також контрактом працевлаштування моряка від 12 вересня 2013 року, укладеним між [PERSON] та «Marcrew Schiffahrts GmbH», наданого позивачкою до суду. Крім того, згідно виписки по особовому рахунку [PERSON] [NUMBER], наданої ПАТ КБ «Приватбанк», грошова сума у розмірі 19 514, 83 дол. США була зарахована на картку відповідача за період з 01 вересня 2013 року по 01 квітня 2014 рік, як заробітна плата за контрактом (а. с. 99-102). Вищевикладене спростовує доводи відповідача про відсутність покращення його матеріального становища. З відповіді Адміністрації ДПС України від 27 липня 2014 року вбачається перетинання [PERSON] кордону України за період з 13 вересня 2013 року по 26 квітня 2014 року. Доводи [PERSON] про те, що на даний час він є безробітним, а також те, що він знаходиться на обліку в Одеському міському центрі зайнятості з 04 березня 2014 року у зв'язку з відсутністю укладених контрактів з морськими компаніями-судновласниками не беруться судом до уваги, у зв'язку з тим, що згідно відповіді Адміністрації ДПС України від 27 липня 2014 року вбачається перетинання [PERSON] кордону України 26 квітня 2014 року в одному напрямку в м. Дубай. Інформації про повернення відповідача до м. Одеси до суду надано не було. Більш того, згідно відповіді Одеського міського центру зайнятості №1856/19/03 від 12 травня 2014 року (а. с. 127) [PERSON] був знятий з обліку в центрі зайнятості з 24 квітня 2014 року, у зв'язку з його неявкою на призначені йому прийоми. До того ж, контракт між моряком та іноземними компаніями-судновласниками укладаються строком на чотири місяці, на час перебування моряка у рейсі, що вбачається також з виписки із колективного договору, укладеного між [PERSON] та «Marcrew Schiffahrts GmbH» від 11 вересня 2013 року (а. с. 25, 26), та регулюється ст. 54 Кодексу торгівельного мореплавства України, а також Конвенцією МОП про працю в морському судноплавстві від 23.02.2006 р. Через чотири місяці моряк вправі заключати наступні контракти з компаніями-судновласниками. Тобто, наступні чотири місяці відповідач вважається безробітним та заробітну плату не отримує. Тому, розмір заробітної плати, отриманої відповідачем за чотири місяці за умовами контракту, необхідно ділити на вісім місяців (при визначенні розміру середньої заробітної плати). Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В силу ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Однак, в судовому засіданні встановлено, що на утриманні [PERSON] знаходяться непрацездатні батьки, які потребують догляду і допомоги, а саме: батько - [PERSON], [INFO], який є інвалідом другої групи у зв'язку з ампутацією кінцівок ніг, отримує пенсію у розмірі 958, 00 грн., мати - [PERSON], [INFO], з 16 квітня 2008 року знаходиться на диспансерному обліку в Одеському обласному онкологічному диспансері, пенсію за віком не отримує, що підтверджується актом МСЕК № 939458, довідкою МСЕК від 27 травня 2008 року, довідкою Відділу пенсійного забезпечення Управління Пенсійного фонду України в Малиновському районні м. Одеси від 01 березня 2013 року (а. с. 51-60). У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, та вважає за можливе збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню за рішенням апеляційного суду Одеської області від 04 березня 2013 року, стягнувши з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 4 500, 00 грн. щомісячно, починаючи з 22 жовтня 2013 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року.

Outcome: partial