Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстровано 30 травня 2008 року у Новоселицькій сільській раді Кельменецького району Чернівецької області, про що зроблено актовий запис № 04., стягнути з відповідача на її користь судові витрати у вигляді судового збору та витрати на правову допомогу. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] викликався до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте в судове засідання не з'явився. В ході судового засідання судом були досліджені такі докази: свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON], серії 1-МИ № 036409 від 30 травня 2008 року, копія свідоцтва про народження [PERSON], серії 1-МИ № 083116 від 17.11.2008 року, довідка № 1628 від 30.08.2017 року, видана Кельменецькою селищною радою Кельменецького району Чернівецької області, копія паспорта громадянина України [PERSON], серії КР 907009, договір-доручення про надання правової допомоги від 30.05.2017 року, розрахунок суми послуг за надання правової допомоги, квитанція від 09.06.2017 року, акт прийому-передачі послуг. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Новоселицькій сільській раді Кельменецького району Чернівецької області 30 травня 2008 року, про що був зроблений актовий запис за № 04. під час шлюбу у подружжя народилася дитина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини сторони не підтримують. У подружжя відсутність взаєморозуміння. Позивач категорично проти збереження шлюбу. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що позивачка категорично заперечує проти збереження шлюбу, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді 640 гривень судового збору та 650 гривень витрат на правову допомогу, що відповідає вимогам Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», оскільки даний позов не є новим у правовому плані та його підготовка не потребувала значного часу. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved