Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що 18,06.1976 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. 20.12.1996 року в інтересах сім'ї, для сумісного проживання, сторонами було придбано домоволодіння [ADDRESS], яке оформлено на ім'я відповідача, договором купівлі-продажу, укладеного на Херсонській товарній біржі «Альтер-Его». Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 30.03.2010 року зазначений договір був визнаний дійсним та визнано за відповідачем [PERSON] право власності на зазначене домоволодіння. Вказане судове рішення, як правовстановлюючий документ, було зареєстроване у єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.04.2014 року. Одночасно, земельна ділянка, на якій розташоване зазначене домоволодіння була приватизована відповідачем та отримано державний акт на право власності на земельну ділянку №343577, виданий на підставі рішення Херсонської міської ради №759 від 09.08.2012 року, кадастровий номер 6510136900:01:001:0208. Також зазначає, що з моменту придбання вказаного будинку, за вказаною адресою зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Однак, відсутність правовстановлюючого документу на належну їй частку у спільному майні подружжя, на її думку, позбавляє її права на майно яке набуто під час шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя. З огляду на наведене просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] та 1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], площею 0,0534 га., кадастровий номер 6510136900 :01:001:0208. В судовому засіданні позивачка - [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, одночасно на адресу суду надіслав заяву, якою просить суд розглянути вказаний позов без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав. Так судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу виданого 18.06.1976 року, Херсонським міським відділом РАГС, актовий запис №200. Також судом встановлено, що за час перебування у шлюбних відносинах [PERSON] та [PERSON] було придбано домоволодіння [ADDRESS], яке належить відповідачу відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 30.03.2010 року. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку №343577, кадастровий номер 6510136900:01:001:0208, виданий [PERSON] на підставі рішення сесії Херсонської міської ради від 09 серпня 2012 року №759 він є власником вказаної земельної ділянки, площею 0,0534га., що розташована у [ADDRESS]. На сьогоднішній день, сторони, дійти згоди щодо спільного користування або поділу зазначеного майна не можуть. Згідно ст. 60 СК України, майно набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ст.ст. 63,65 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що є об'єктом права суспільної сумісної власності подружжя, ким розпоряджаються за взаємною згодою. Відповідно до ст.325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи.2. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.3. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. 2. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.3. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. 4. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.2. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.3. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобов'язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Враховуючи, що у досудовому порядку спірне питання не вирішувалось, доказів про наявність домовленості між сторонами про поділ майна у інший спосіб або про існування шлюбного договору яким би визначався порядок поділу майна подружжя суду не надано, суд вважає за можливе, не відступаючи від засад рівності часток подружжя, задовольнити позов, виділивши в рівних частках у власність позивача та відповідача по ? частини вказаного нерухомого майна, визнавши за ними право власності на виділенні частки вказаного домоволодіння та земельної ділянки.

Outcome: approved