Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивачка в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання неправомірною відмови у надання письмової згоди для реєстрації місця проживання дитини і про надання дозволу для здійснення реєстрації місця проживання дитини без письмової згоди на це її батька посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] з 23 листопада 2005 року. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 16 червня 2010 року, яке вступило в законну силу 26 червня 2010 року, їх шлюб розірваний. Від шлюбу вони з [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження. Їх син [PERSON] є інвалідом з дитинства до 18 років, що підтверджується його посвідченням дитини-інваліда серія [NUMBER], виданим 10.01.2011 року Управлінням праці та соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області. Після розірвання шлюбу зі згоди відповідача їх дитина залишилася постійно проживати разом з позивачкою. По теперішній час син проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні, та вона здійснює постійний догляд за ним, займається його лікуванням і вихованням. Згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 червня 2010 року, яке набрало законної сили 26 червня 2010 року, з [PERSON] стягуються на позивачки користь аліменти на дитину [PERSON], [INFO], в розмірі % частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.04.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на дитину відповідач виплачує їй нерегулярно в мінімальному розмірі встановленому законом і рішенням суду. Як під час перебування в зареєстрованому шлюбі, так і після його розірвання по теперішній час, вони з відповідачем зареєстровані за різними адресами місця проживання: позивачка разом з малолітнім сином [PERSON], [INFO], по [ADDRESS], а відповідач [PERSON] - по [ADDRESS]. Факт проживання дитини після розірвання шлюбу разом з позивачкою і її перебуванням на її утриманні був визнаний відповідачем під час розгляду судом цивільної справи за моїм позовом до нього про стягнення аліментів на дитину і підтверджується: рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 16.06.2010 року у цивільній справі №2-1266/2010, а також штампом про реєстрацію місця проживання в її паспорті та карткою прописки (форма А) про її і дитини місце проживання і реєстрації. У 2014 року вона разом з дитиною змінили місце свого проживання і в даний час фактично проживаємо на підставі договору найму (оренди) житла від 03.09.2014 року, в приватному будинку, який знаходиться в [ADDRESS] і належить громадянину [PERSON]. У зв'язку з цим, у вересні 2014 року вона звернулася до Полтавського районного сектору України в Полтавській області Управління державної міграційної служби України в Полтавській області з проханням про зняття з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] та реєстрацію її разом з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], місця проживання в жилому будинку за адресою: [ADDRESS]. Там їй роз'яснили, що для здійснення цієї процедури органу реєстрації необхідно надати письмову згоду на це батька дитини. Того ж дня, у вересні 2014 року, вона звернулася до відповідача з проханням про надання ним такої письмової згоди, або письмової заяви про його відмову у її наданні з посиланням на підстави відмови. Для цього позивачка відвідала його за місцем проживання по [ADDRESS] разом з їх сином [PERSON] та [PERSON]. На таке її прохання [PERSON] відповів в грубій формі категоричною відмовою і образами на її адресу та прогнав її. Після цього вона звернулася з письмовою заявою до органу опіки і піклування - в Мачухівську сільську раду Полтавського району Полтавської області, в якій прохала вплинути на відповідача [PERSON], зобов'язати його не порушувати немайнові права нашої дитини і не перешкоджати здійсненню реєстрації місця її проживання за фактичним місцем проживання та надати свою письмову згоду на її здійснення або письмову заяву про відмову в наданні такої згоди з посиланням на причини відмови. Однак відповідач навіть не з'явився на засідання опікунської ради на її запрошення. Тому за результатами її звернення опікунською радою лише був складений акт обстеження житлово- побутових умов її з дитиною проживання від 10 грудня 2014 року. Цим актом підтверджується, що вона разом з малолітнім сином [PERSON] дійсно проживають без реєстрації у житловому будинку по [ADDRESS], а житловий будинок по [ADDRESS], в якому вони зареєстровані, є непридатним для проживання. Отримавши цей акт, у грудні 2014 року вона повторно звернулася до органу реєстрації по питанню зняття її з дитиною з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] та здійснення реєстрації нашого місця проживання за адресою: [ADDRESS]. На її повторне звернення вона отримала лист-відповідь від 27.12.2014 року №40/3448, з якого вбачається, що незважаючи на обставини, встановлені актом від 10.12.2014 року, реєстрація місця фактичного проживання її дитини не може бути здійснена без надання на це письмової згоди її батька. Оскільки відповідач [PERSON] безпідставно відмовився надати свою письмову згоду на здійснення реєстрації місця проживання їх малолітнього сина [PERSON] разом з нею за адресою [ADDRESS], то вона змушена звертатися до суду з цим позовом. В судове засідання позивачка не з»явилася, надавши суду заяву з проханням розглянути дану справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився надавши суду заяву з проханням розглянути дану справу у її відсутність, позовні вимоги визнав, та прохав витрати понесені позивачкою на оплату правової допомоги адвоката залишити за позивачем. Представники третіх осіб: Орган опіки та піклування Мачухівської сільської ради Полтавського району, Управління державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не з'явились надавши суду заяви з проханням справу слухати у їх відсутність, та не висловили заперечень проти позову. Суд вважає за можливе розгляд справи по суті у відсутності не з»явившихся сторін по наявним матеріалам справи та за наявності від них відповідних заяв. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] з 23 листопада 2005 року. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 16 червня 2010 року їх шлюб розірваний. Від шлюбу вони з [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження. Їх син [PERSON] є інвалідом з дитинства до 18 років, що підтверджується його посвідченням дитини-інваліда серія [NUMBER], виданим 10.01.2011 року Управлінням праці та соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області. Після розірвання шлюбу зі згоди відповідача їх дитина залишилася постійно проживати разом з позивачкою. По теперішній час син проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні, та вона здійснює постійний догляд за ним, займається його лікуванням і вихованням. Згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 червня 2010 року з [PERSON] стягуються на користь позивачки аліменти на дитину [PERSON], [INFO], в розмірі % частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.04.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на дитину відповідач виплачує їй нерегулярно в мінімальному розмірі встановленому законом і рішенням суду. Як під час перебування в зареєстрованому шлюбі, так і після його розірвання по теперішній час, вони з відповідачем зареєстровані за різними адресами місця проживання: позивачка разом з малолітнім сином [PERSON], [INFO], по [ADDRESS], а відповідач [PERSON] - по [ADDRESS]. Факт проживання дитини після розірвання шлюбу разом з позивачкою і її перебуванням на її утриманні був визнаний відповідачем під час розгляду судом цивільної справи за позовом позивачки до нього про стягнення аліментів на дитину і підтверджується: рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 16.06.2010 року у цивільній справі №2-1266/2010, а також штампом про реєстрацію місця проживання в її паспорті та карткою прописки (форма А) про її і дитини місце проживання і реєстрації. У 2014 року вона разом з дитиною змінили місце свого проживання і в даний час фактично проживають на підставі договору найму (оренди) житла від 03.09.2014 року, в приватному будинку, який знаходиться в [ADDRESS] і належить громадянину [PERSON]. У зв'язку з цим, у вересні 2014 року вона звернулася до Полтавського районного сектору України в Полтавській області Управління державної міграційної служби України в Полтавській області з проханням про зняття з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] та реєстрацію її разом з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], місця проживання в жилому будинку за адресою: [ADDRESS]. Де позивачці роз'яснили, що для здійснення цієї процедури органу реєстрації необхідно надати письмову згоду на це батька дитини. Того ж дня, у вересні 2014 року, вона звернулася до відповідача з проханням про надання ним такої письмової згоди, або письмової заяви про його відмову у її наданні з посиланням на підстави відмови. Для цього позивачка відвідала його за місцем проживання по [ADDRESS] разом з їх сином [PERSON] та [PERSON]. На таке її прохання [PERSON] відповів категоричною відмовою. Після цього вона звернулася з письмовою заявою до органу опіки і піклування - в Мачухівську сільську раду Полтавського району Полтавської області, в якій прохала вплинути на відповідача [PERSON], зобов'язати його не порушувати немайнові права нашої дитини і не перешкоджати здійсненню реєстрації місця її проживання за фактичним місцем проживання та надати свою письмову згоду на її здійснення або письмову заяву про відмову в наданні такої згоди з посиланням на причини відмови. Однак відповідач навіть не з'явився на засідання опікунської ради на її запрошення. Тому за результатами її звернення опікунською радою лише був складений акт обстеження житлово- побутових умов її з дитиною проживання від 10 грудня 2014 року. Цим актом підтверджується, що позивачка разом з малолітнім сином [PERSON] дійсно проживають без реєстрації у житловому будинку по [ADDRESS], а житловий будинок по [ADDRESS], в якому вони зареєстровані, є непридатним для проживання. Отримавши цей акт, у грудні 2014 року позивачка повторно звернулася до органу реєстрації по питанню зняття її з дитиною з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] та здійснення реєстрації нашого місця проживання за адресою: [ADDRESS]. На повторне звернення вона отримала лист-відповідь від 27.12.2014 року №40/3448, з якого вбачається, що незважаючи на обставини, встановлені актом від 10.12.2014 року, реєстрація місця фактичного проживання її дитини не може бути здійснена без надання на це письмової згоди її батька. Згідно ст. 150 СК України батьки мають обов'язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.2 ст.154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатного сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Відповідно до вимог ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не Досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно зі ст.ст. 270, 272 ЦК України кожна фізична особа має право зокрема на свободу пересування. В інтересах малолітніх, неповнолітніх їх права здійснюють батьки. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Відповідно ст.16 ЦК України передбачено право суду захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. На підставі викладеного суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved