Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивачка в серпні 2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції міста Києва, актовий запис № 354. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 30 квітня 2004 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції міста Києва, про що складено відповідний актовий запис № 354, від даного шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO], позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з відсутністю між ними взаєморозуміння та довіри, протягом останніх трьох років між ними виникали сварки, що призвело до розпаду сім'ї, починаючи з 2016 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружніх стосунків не мають, оскільки шлюб став носити формальний характер, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечитиме інтересам кожного, зазначала, що спору щодо поділу спільного майна, а також утримання та виховання дитини немає, а тому на підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначала, що з травня 2016 року вона з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим, крім того виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 квітня 2004 року, про що є актовий запис № 354 (а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). Як вбачається з свідоцтва про народження, від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 5 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивачки та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично з травня 2016 проживають окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, спільного бюджету не мають, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved