Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 09.06.2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину - малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, припинення з листопада 2018 року шлюбних відносин, ведення спільного господарства та спільного проживання, позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. В підготовчому судовому засіданні позивачка підтримала позов та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем, посилаючись на неможливість примирення та поновлення шлюбних відносин. Також в подані заяві просила розглядати справу без її участі. Відповідач в наданому відзиві зазначив, що питання про розірвання шлюбу є передчасним, оскільки з моменту, як позивачка залишила сім?ю та на момент її звернення до суду пройшло тільки 3,5 місяці та є необхідність в наданні часу для примирення. В підготовчому судовому засіданні 25.10.2019 року судом було оголошено перерву та визнано обов`язкову явку позивачки для заслуховування її думки щодо клопотання відповідача про надання строку для примирення. Проте, в наступне підготовче засідання 11.11.2019 року та в засідання, призначене для розгляду справи по суті на 29.11.2019 року, відповідач не з`явився, про поважність причин своєї неявки не повідомив, будь-яких клопотань по справі не заявляв. В звязку з цим, враховуючи подану позивачкою заяву, повторну неявку відповідача, суд з урахуванням положень ч.3 ст.211, ч.3 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності сторін та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви та заперечення, наведені у відзиві на позов, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 червня 2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №391. Від шлюбу мають спільну дитину - малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Таким чином, відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Як зазначила позивачка та не заперечував відповідач, шлюбні відносини між ними на теперішній час припинено, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейні відносини не відновлювали. Відповідач заявивши клопотання про надання строку для примирення, в наступні судові засідання не з`явився, не надав доказів, які б свідчили про його дійсні наміри примиритись з позивачкою та відновити шлюбні відносини. В свою чергу, у підготовчому судовому засіданні позивачка зазначила про неможливість примирення з відповідачем та категорично наполягала на розірванні шлюбу з останнім. Таким чином, виходячи із фактичних взаємин сторін вбачається, що розлад в сім`ї не має тимчасового характеру, шлюб між сторонами носить формальний характер та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, волевиявлення якої спрямоване на розірвання шлюбу. З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Враховуючи положення ст.113 СК України та відповідно до прохальної частини позову, після розірвання шлюбу прізвище позивачки слід залишити - [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved