Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 10.02.2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, різні погляди на побут, життя та сімейні цінності, байдуже ставлення відповідача до сімї в цілому. Вона намагалась зберегти сімю заради дитини, але всі спроби виявились марними. З квітня 2018 року шлюбні відносини між ними фактично було припинено, спільне господарство не ведеться та з цього часу вони проживають окремо. Посилаючись на вказані обставини та неможливість збереження шлюбу, позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивачка підтримали позов та наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи неможливими примирення та відновлення шлюбних стосунків з відповідачем. Відповідач під час розгляду справи в суді заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що не втратив почуття любові до позивачки. Вважає за можливе налагодити сімейні відносини з останньою та зберегти шлюб. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 лютого 2012 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №36. \~ \~ \~ \~Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], 22.09.2015 року. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. \~ \~ \~ \~Згідно ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Таким чином, відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. \~ \~ \~ \~Як зазначила позивачка та не заперечував відповідач, шлюбні відносини між ними було припинено в квітні 2018 року. З цього часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та сімейні відносини не відновлювали. З цього часу та станом на день розгляду справи взаємовідносини не налагодили та будь-яких реальних кроків до цього не вживали. \~ \~ \~ \~Під час розгляду справи позивачка зазначила про неможливість примирення з відповідачем та категорично наполягала на розірванні шлюбу з останнім. Таким чином, виходячи із фактичних взаємин сторін вбачається, що розлад в сім'ї не має тимчасового характеру, шлюб між сторонами носить формальний характер та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, волевиявлення якої спрямоване на розірвання шлюбу. З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Оскільки позивачка не заявляла про своє бажання відновити дошлюбне прізвище та з огляду на положення ст.113 СК України, після розірвання шлюбу прізвище останньої залишити [PERSON]. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved