Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про зобов'язання укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, на основі Типових договорів, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. З моменту набуття права власності на вказану квартиру жодна з експлуатуючих організацій не зверталась до неї з пропозицією укласти Договір на надання житлово-комунальних послуг. Позивачка зверталась до ТОВ «РАДА-5», яке є виконавцем житлово-комунальних послуг у будинку [NUMBER] в якому позивачка прописана та проживає з проханням вирішити питання про укладання Договору про надання житлово-комунальних послуг в [ADDRESS]. На даний лист вона отримала відповідь від ТОВ «РАДА-2», та в подальшому переписка з даними організаціями ніяких результатів не дали.В подальшому вона дізналась, що сме відповідач ТОВ «РАДА-?» є організацією, яка здійснює та надає послуги з управління та утримання будинку на вуд.Старонавдницькій,6-Б. 9.02.2014 року позивачка отримала від відповідача лист згідно з яким, їй було запропоновано з'явитись до ЖЕД відповідача з метою укласти з відповідачем договір на надання житлово-комунальних послуг. Отримавши проект договору та ознайомившись з ним, позивачка встановила, що даний договір не відповідає положенням Типового договору про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій, а саме є відмінності і невідповідність істотних умов даного договору Типовому договору, запропонованому законодавцем. В зв'язку з чим звернулась з пропозицією про відповідача щодо узгодження певних пунктів договору, однак відповідачем в цьому їй було відмовлено. На сьогоднішній день відповідач наполягає на укладенні договору саме в тому вигляді і в тій формі, якій було запропоновано ним позивачці. Позивачка з таким вимогами відповідача не погоджується та за вирішенням даного спору звернулась до суду з даним позовом в якому просила зобов'язати відповідача укласти договір про надання послуг з утримання будинків споруд та прибудинкових територій на підставі Типового договору, затвердженого законодавством України, оскільки таку форму договору вважає найбільш прийнятною. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги уточнила, надала пояснення по суті позовних вимог та просила визнати укладеним з 19.02.2014 року між ТОВ «РАДА 7» та позивачкою договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, на умовах Типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року №529 та з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд на умовах Типового договору, затвердженого Постановою №484 від 20.05.2009 року. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала в повному обсязі, посилаючись на те, що законодавством не встановлено нормативно-закріпленого типового договору «на надання житлово-комунальних послуг». Крім того, посилалась на те, що вони вважають запропоновану ними форму договору доцільною та наполягають на укладенні з позивачкою саме того договору, який пропонує відповідач посилаючись на його повноту та всебічність. Також неодноразово посилалась на те, що позивачка має заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг та відсутність укладеного договору не позбавляє її обов'язку сплачувати за квартиру та надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Суд, вислухавши пояснення сторін, та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Право власності позивача на вищевказану квартиру підтверджується Свідоцтвом про право власності віл 20.05.2009 р.. (а.с.9). 02.10.2013 р позивач звернулась з листом до ТОВ «РАДА-5», яке є виконавцем житлово-комунальних послуг у будинку [NUMBER] по вул. Старонаводницькій в м. Києві, в якому вона прописана та проживає, з листом від. (а.с.11), з проханням вирішити питання про укладення Договору про надання житлово-комунальних послуг в буд. №6-Б. У листі-відиовіді від ТОВ «РАДА-2» від 20.11.2013 року (а.с.12) позивачу було запропоновано врегулювати питання щодо підписання Договору з приводу надання житлово-комунальних послуг в буд. [NUMBER] по вул. Старонаводницькій в м. Києві, у якому вона прописана та приживає. Згідно з інформацією, отриманою в подальшому позивачкою від ТОВ «РАДА 7», дане товариство з експлуатуючою організацією, що надає послуги з управління, утримання будинку [ADDRESS] споруд та прибудинкової території навколо цього будинку, а також інші житлово-комунальні послуги. Крім того, той факт, що відповідач є єдиним виконавцем житлово-комунальних послуг у будинку [ADDRESS] підтверджується змістом п. 6 «Змін до Тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надаються виконавцями цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків зі споживачами, в залежності від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, затверджених Розпорядженням КМДА №1562 від 06.09.2012 р. 19 лютого 2014 року Позивач отримала лист Відповідача №07-550 від 07.02.2014 р. (а.с.16), відповідно до якого Позивачу як споживачу житлово-комунальних послуг було запропоновано з'явитись до житлово-експлуатаційної дільниці відповідача, з метою укладання з Відповідачем Договору про надання житлово-комунальних послуг. В подальшому позивачці на її електронну адресу було надіслано проект Договору про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений в юридичному відділі ТОВ «РАДА 7» (а.с.17-24), ознайомившись з яким , позивачкою встановлено, що вказаний проект Договору не відповідає положенням Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №529, а також положенням Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 р. (який згідно з чинною станом на лютий 2014 року нормою Закону України «Про житлово-комунальні послуги» підлягав укладанню між власником та балансоутримувачем будинку або уповноваженою ним особою). Оскільки відповідно до норм п. 1 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг. підготовлений виконавцем на основі типового договору, Позивач разом з листом №11/03-2014 від 11.03.2014 року (а.с.26) направила відповідачу пропозицію укласти Типовий договір про падання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, як того вимагали норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції станом на березень 2014 року (а.с.28-40). Факт отримання відповідачем пропозиції позивача підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, з якого випливає, що вказаний лист був вручений адресату 17.03.2014 р. (а.с.41). З пояснень позивачки та її представника в судовому засіданні, а також з тексту, запропонованого відповідачем позивачці договору про надання житлово-комунальних послуг вбачається, що вказаний проект Договору не містив у собі усі передбачені нормами ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» істотні умови, які обов'язково повинні міститись у договорі на надання житлово-комунальних послуг, та не відповідав положенням Типових договорів затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 р. №529, Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 р. та Постановою Кабінету Міністрів України №484 від 20.05.2009 р. Отже, судом в судовому засіданні достовірно встановлено, що внаслідок вказаної переписки сторін спірний договір між ними укладено так і не було, що свідчить про наявність спору між сторонами з даного приводу. Ч.1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов'язок відповідає зустрічному обов'язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст.21 цього Закону, підготувати та укласти зі споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. З аналізу вищевикладених норм випливає, що згідно з діючим законодавством житлово-комунальні послуги повинні надаватися на підставі договорів, а відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач та виконавець зобов'язані укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Ч.5 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що процедура погодження договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін. Аналогічна норма закріплена й у ч. 4 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Таким чином, нормами вказаної статті Закону передбачено процедуру погодження між сторонами умов Договору про надання житлово-комунальних послуг та право на внесення свого проекту Договору не лише виконавцем, але й споживачем послуг, що і було зроблено Позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Нормами ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Нормами ст. ст. 6, 627, Цивільного кодексу України визначено, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Однак у тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, нормами ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов'язок виконавця житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з споживачем послуг на основі типового договору. Форма та зміст (умови) типових договорів, положенням яких має відповідати Договір про надання житлово-комунальних послуг, що підлягає підписанню між сторонами, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» та Постановою КМУ від 20 травня 2009 р. №484 «Про затвердження Типового договору про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд». З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 Цивільного кодексу України, ст. ст. 19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Постанов Кабінету Міністрів України №529 та №484 вбачається, що умови типових договорів, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що укладення з позивачем договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого на основі типових договорів, є обов'язком ТОВ «РАДА 7» як постачальника житлово-комунальних послуг, а відмова від укладення договору суперечить вимогам ч. З ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі 6-110 цс 12 від 10.10.2012 року, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обов'язків (ст. ст. З, 6, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3-5 ЦПК України) можна дійти висновку про те, що в разі невизнання споживачем права виробника, (виконавця) послуг на укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії. Зважаючи на вказану правову позицію Верховного суду України, висновок якого є обов'язковим до врахування судом при винесенні рішення, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача шляхом прийняття рішення про визнання договору про надання житлово-комунальних послуг укладеним між сторонами на умовах, передбачених Типовими договорами. Крім того, необхідно зазначити, що нормами п.п. 1 та 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. В судовому засіданні встановлено, що протягом 2009 - середини 2013 років до поштової скриньки позивача, закріпленої за квартирою [ADDRESS] в м. Києві будь-які повідомлення від відповідача з пропозицією укласти Договір про надання житлово-комунальних послуг, а також будь-які інші повідомлення не надходили. Так само не надходили ці повідомлення на адресу місця реєстрації та місця проживання Позивача, а саме: м. Кл»в, [ADDRESS]. Першими повідомленнями, які були отримані Позивачем від Відповідача, стали вкладені в поштову скриньку, закріплену за квартирою [ADDRESS], квитанції на оплату житлово-комунальних послуг за червень, липень та серпень 2013 року, зі змісту яких випливає, що у споживача наявний борг за експлуатаційні витрати у розмірі 371,90 грн., тобто у розмірі місячного тарифу на ці послуги. Тобто, відповідач почав здійснювати нарахування оплати за житлово-комунальні послуги Відповідачем здійснювалось починаючи з травня 2013 року. Проект договору про надання житлово-комунальних послуг був направлений Відповідачем Позивачу тільки 07.02.2014 року та отриманий нею 19 лютого 2014 р. (а.с.16) Вказана обставина свідчить про те, що відповідач свої обов'язки виконавця житлово-комунальних послуг в частині підготовки та надання на підпис споживачу договору про надання житлово-комунальних послуг з умовами, що відповідають вимогам Типових договорів, виконав не належним чином, не якісно і не своєчасно. З урахуванням норм ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити в повному обсязі та визнати укладеними між сторонами договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, на умовах Типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року №529 та договір про надання послуг з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд на умовах Типового договору затвердженого Постановою КМУ №484 від 20.05.2009 року з моменту отримання позивачем першого проекту Договору про надання житлово-комунальних послуг від Відповідача, тобто з 19 лютого 2014 року. Посилання представника відповідача на той факт, що позивачка не належним чином виконувала свої обов'язки споживача та не сплачувала коштів за надані їй житлово-комунальні послуги не береться судом до уваги, оскільки вимоги про стягнення боргу з позивачки послуги представником відповідача шляхом подання зустрічного позову не заявлялись. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України задоволенню полягають вимоги позивача про стягнення судових витрат. Виходячи з вищевикладеного,

Outcome: approved