Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 вересня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області відповідно із актовим записом за №1728. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що у шлюбі [INFO] народилася дочка [PERSON] . Однак, її із відповідачем сімейне життя не склалося, внаслідок чого впродовж тривалого періоду часу, півтора року, вони разом не проживають, не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин просить шлюб розірвати, оскільки, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 вересня 2021 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено досудового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавав. У судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, що викладені у позовній заяві. Вказала, що півтора року вона та відповідач разом не проживають, не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільного господарства. У зв`язку із чим просила суд шлюб розірвати, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] щодо задоволення позову не заперечив, вказав, що згідний на розірвання шлюбу . Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 01 вересня 2018 року відповідно із актовим записом за №1728, складеним Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, яким 01 вересня 2018 року видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу\~у сторін\~ [INFO] народилася\~дочка [PERSON] ,\~відповідно із\~актовим записом\~ за\~№1567\~складеним 23\~липня 2019\~року Тернопільським\~міськрайонним відділом\~державної реєстрації\~ актів\~цивільного стану\~ Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Тернопільській області. Сімейне життя сторін не склалося, внаслідок чого впродовж півтора року сторони разом не проживають, не підтримують сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. У зв`язку із чим позивачка вважає подальше спільне подружнє життя неможливим, оскільки перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав: Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, оскільки сторони впродовж півтора року разом не проживають, не підтримують сімейних відносин та не ведуть спільного господарства, суд приходить до переконання, що сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов [PERSON] до задоволення. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову покладається на відповідач, тому із відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] підлягає до стягнення 908 гривень судового збору сплаченого нею при зверненні до суду із позовною заявою. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного та

Outcome: approved