Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, при цьому наполягала на визнанні за [PERSON] як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої 01 листопада 2014 року, права приватної власності на 44/100 частини житлового будинку по вул. Залізничників, 97 в м. Котовську Одеської області; визнанні дійсним договору купівлі-продажу 44/100 частини житлового будинку по вул. Залізничників, 97 в м. Котовську Одеської області, укладений між нею, [PERSON], та відповідачем [PERSON], від 10 листопада 2015 року; визнанні за нею, [PERSON], права приватної власності на 44/100 частини житлового будинку по вул. Залізничників, 97 в м. Котовську Одеської області. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надала заяву, де позовні вимоги підтримала у повному обсязі, прохала про розгляд справи у її відсутності. Відповідач також у судове засідання не зявився, але надав суду заяву, згідно якої позов визнав у повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 10 листопада 2015 року, між сторонами по справі було укладено договір купівлі-продажу, згідно якого позивачка передала відповідачу грошові кошти у розмірі 60000 (шістдесят тисячі) грн., при цьому придбавши у відповідача 44/100 частини житлового будинку по вул. Залізничників, 97 в м. Котовську Одеської області. Житловий будинок, що знаходиться по вул. Залізничників, 97 в м. Котовську Одеської області, належав тітці відповідача [PERSON] на підставі договору дарування від 20 вересня 1991 року. 21 01 листопада 2014 року [PERSON] померла. [PERSON] склала заповіт, у якому усе своє майно заповіла відповідачу [PERSON] (заповіт, посвідчений 05 лютого 1999 року приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстровано у реєстрі за №251). Відповідач, як спадкоємець за заповітом, в порядку ст. 1268 ЦК України, фактично прийняв спадщину та за цей період не відмовився від її прийняття, проте не зареєстрував своє право власності на спадкове майно. Після виконання позивачкою зобовязань покупця, відповідач передав позивачці ключі від будинку та прибудов до нього, відповідні документи та звільнив приміщення від своїх речей. З того часу позивачка фактично мешкає в придбаному ним будинку. Однак нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу житлового будинку, позивачка позбавлена можливості, через те, що відповідач з моменту написання розписки про отримання коштів а саме, з 10 листопада 2015 року ухиляється від його нотаріального посвідчення, посилаючись на свою постійну зайнятість, з приводу чого у них виник спір. Зазначені підстави і змусили позивачку звернутися до суду, надавши відповідні докази по справі. Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспарюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним.

Outcome: approved