Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2020 року до повноліття дитини. На обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2009 року по [INFO] . Вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні. З моменту припинення шлюбних відносин вони з відповідачем мешкають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть та не мають загального бюджету. Відповідач в добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але не регулярно та в недостатньому розмірі. Відповідач є працездатним, аліменти на користь інших осіб не сплачує, і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дочки, яка потребує такої допомоги. Офіційне його місце роботи їй невідоме, але відомо, що він неофіційно працює на станції технічного обслуговування автомобілів. Ухвалою суді від 04 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. 31 грудня 2020 року від представника відповідача - адвоката Овчаренко О.М. надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 23-25), де зазначено, що позовні вимоги позивачки є частково необґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідач з моменту припинення спільного проживання з позивачкою добровільно, щомісяця надавав кошти на утримання дочки в помірних для нього розмірах 1400-1600 грн. щомісяця, перераховуючи їх на картку дочки або надаючи їх позивачці, а також купував необхідне для дитини. Прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років на грудень 2020 року встановлено в розмірі 2395,00 грн., а, згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач через запроваджені карантинні заході в Україні тривалий час залишався без роботи, а зараз працює фрілансером з постійним місячним доходом в середньому розмірі 5500 грн., але продовжує надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дочки. В теперішній час відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та самостійно забезпечує сім`ю матеріально, оскільки дружина вагітна. Крім того, відповідач має непрацездатного батька [PERSON] , 1962 року народження, який є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи, а тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Відповідач не відмовляється від надання фінансової допомоги на утримання дочки, але вважає, що аліменти повинні стягуватися в розумних та помірних для нього розмірах з врахуванням вимог чинного законодавства, тобто необхідно врахувати наявність на утриманні відповідача вагітної дружини, непрацездатного батька, покладення обов`язку утримання дитини на обох батьків та розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просить суд призначити аліменти в розмірі 1400 грн. щомісячно. Позивачка у вступному слові стисло виклала зміст та підстави своїх позовних вимог щодо предмету позову та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Також пояснила суду, що після припинення сімейно - шлюбних відносин відповідач обіцяв добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання їх дочки [PERSON] в розмірі 1400 грн. щомісячно. Проте, обіцяні кошти відповідач надавав нерегулярно. Коли дитина бувала у нього, він кошти за ці дні не надавав, а вона в цей час давала йому продукти харчування для дочки. Вона утримує дитину, сплачує за курси англійської мови, які відвідує дочка. Всі суми коштів, які перерахував відповідач на утримання дитини підтверджуються випискою з банку. Вона бажає, щоб з відповідача стягувалися аліменти в судовому порядку. Вважає, що 1400 грн. на місяць недостатньо для утримання дитини, яка потребує одягу, харчування та лікування. Вона зверталася до відповідача з проханням збільшити розмір матеріальної допомоги, але він не погодився. Їй відомо, що відповідач, який надає послуги з ремонту та обладнання автомобілів, щомісячно має дохід більше 20000 грн., приблизно від 10000 грн. до 30000 грн. Його батько, який, як стверджує відповідач, є інвалідом та потребує його допомоги, сам керує автомобілем, отримує пенсію, а також має дохід від належних йому СТО, кафе, бару, передачі в оренду приміщень, тобто він не потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Відповідач у вступному слові заявлений до нього позов визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] в розмір 1400 грн. щомісячно. Також пояснив суду, що він добровільно сплачує аліменти на утримання дитини в розмірі, більшому, ніж 50 відсотків встановленого прожиткового мінімум для дитини, що становить 2395 грн. Вважає, що обоє батьків повинні забезпечувати дитині прожитковий мінімум. Він щомісячно має дохід розмірі 5500 грн. від роботи на дому. Не згоден з твердженнями позивпачки про те, що він не надає своєму батькові матеріальну допомогу, бо він частково надає таку допомогу, передаючи батькові різні суми грошових коштів. Він також утримує свою дружину, яка є вагітною, не працює, та її восьмирічну дитину від попереднього шлюбу. Він дійсно нічого не придбавав для дочки [PERSON] , а тільки давав гроші, до школи дочку не збирав. Представник відповідача - адвокат Овчаренко О.М. у вступному слові стисло виклала зміст та підстави заперечень проти позову, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву. Також надала пояснення про те, що відповідач добровільно щомісячно надавав позивачці грошові кошти на утримання їх дочки [PERSON] . Вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти в розмірі 1400 грн. щомісячно, яких буде достатньо для гармонійного розвитку дитини, з урахуванням обов`язку позивачки також утримувати свою дитину та забезпечувати їй мінімальний прожитковий мінімум. Що стосується батька відповідача, то твердження позивачки про те, що він має кафе, магазини, СТО, не підтверджуються ніякими доказами. Вислухавши вступне слово позивачки, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 вересня 2009 року по 15 лютого 2020 року, що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 лютого 2020 року про розірвання шлюбу (а.с.8). Сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, в якому відповідач вказаний батьком дитини (а.с. 5). В позовній заяві та в судовому засіданні позивач стверджувала, що з моменту припинення шлюбних відносин з відповідачем, дочка [PERSON] проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні, проти чого не заперечував відповідач. Позивачка також стверджувала, що відповідач в добровільному порядку надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, але ця допомога була нерегулярною і її розмір не забезпечує потреб дитини. Те, що малолітня [PERSON] мешкає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , підтверджується довідкою ТОВ «ЄРЦ КП» № 1/17834 від 01 вересня 2020 року про реєстрацію та склад сім`ї (а.с. 7). Згідно наданих відповідачем квитанцій (а.с. 38 - 40) та банківського чеку (а.с. 45), [PERSON] перерахував на банківський картковий рахунок малолітньої дочки [PERSON] грошові кошти: 04 березня 2020 року - 1600 грн., 30 жовтня 2020 року - 1398 грн., 03 грудня 2020 року - 1400 грн, . 07 січня 2021 року - 1400 грн. Ніяких інших доказів на підтвердження регулярного щомісячного надання позивачці матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON] , відповідач суду не надав. Крім того, в судовому засіданні відповідач підтвердив, що крім грошових коштів, ніякої іншої допомоги на утримання дитини він не надавав. В статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік», прожитковий мінімум на дитину у віці від шести до вісімнадцяти років з 01 грудня 2020 року становить 2395,00 грн. Позивачка просить стягнути на утримання дитини аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно, тобто не більше, ніж прожитковий мінімум на дитину у віці від шести до вісімнадцяти років, посилаючись на те, що відповідач є працездатним, неофіційно працює та щомісячно має дохід, достатній для сплати аліментів на утримання дитини у визначеному нею розмірі, бо ніякої іншої допомоги відповідач дитині не надає. Відповідач, у свою чергу, заперечуючи проти стягнення з нього аліментів розмірі 2000 грн., посилається на те, що він не має можливості сплачувати аліменти у цьому розмірі, бо його щомісячний дохід становить 5500 грн., і він має на утриманні вагітну дружну, її дитину від попереднього шлюбу, а також повинен надавати допомогу своєму батькові, який є пенсіонером та інвалідом 3-ї групи. Крім того, вважає, що утримувати дитину зобов`язані обоє батьків, а тому з нього необхідно стягнути аліменти в розмірі 1400 грн., що перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який є мінімальним гарантованим розміром аліментів на одну дитину. Проте, відповідач не надав суду докази, на підтвердження свого щомісячного доходу в розмірі 5500 грн., який суд мав би можливість врахувати при визначення розміру аліментів, а позивачка наполягає, що він має дохід в середньому приблизно 20000 грн. га місяць. Такожвідповідачам не надано доказів того, що він щомісячно та регулярно надає матеріальну допомогу своєму батькові, і що батько потребує такої допомоги саме від нього. Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що стан його здоров`я та матеріальне становище не дозволяють сплачувати аліменти в мінімальному рекомендованому законодавством розмірі. Як зазначено у ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи, що мінімальний прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років станом на 01 січня 2021 року становить 2395,00 грн., а позивачка просить стягнути аліменти в розмірі 2000 грн., тобто менше мінімального рекомендованого розміру аліментів, суд вважає, що з відповідача, який зобов`язаний надавати допомогу своїй дочці до досягнення нею повноліття, необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у заявленому позивачкою розмірі. Оскільки позивачка, згідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі, встановленому за подання до суду позовної заяви майнового характеру.

Outcome: approved