Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона у період з 1991 по 2001 роки перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У зазначеному шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO]. На теперішній час донька досягла повноліття та навчається на 3 курсі у ДНЗ «Сумському центрі професійно-технічної освіти харчових технологій, торгівлі та ресторанного сервісу» враховуючи це позивачка, остаточно уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути аліменти з [PERSON] на її користь, на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, у розмірі 1000 грн., щомісячно, до досягнення нею двадцятитрирічного віку. Також, позивачка посилаючись на понесені нею витрати на лікування доньки просила суд стягнути з відповідача половину їх вартості в сумі 1551 грн. У судове засідання позивачка з'явилась, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про час та день розгляду справи. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Суд дослідивши подані докази, мотивуючи рішення, зазначає про наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони мають спільну доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8) Згідно довідки ДНЗ «Сумського центру професійно-технічної освіти харчових технологій, торгівлі та ресторанного сервісу» від 5 вересня 2016 № 535 [PERSON] навчається в цьому освітньому закладі. (а.с.10) Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Матеріали справи дають підстави для висновку, що [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. Розглядаючи можливість надання відповідачем такої допомоги (аліментів), суд враховує, що [PERSON] офіційних доходів не має, проте є людиною працездатного віку та має можливість працювати. Доказів наявності інших утриманців він не надав. Також відповідач має у власності нерухоме майно - 1/3 частину квартири. Вказані обставини підтверджуються довідкою Охтирської ОДПІ ГУ ДФС у Сумській області від 3 січня 2017 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 5 січня 2017 року. З огляду на це, суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від обов'язку надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній донці, одночасно суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів підлягають задоволенню частково, в сумі 600 грн., щомісячно. При цьому, визначаючи розмір аліментів суд також врахував, що згідно копії виписного епікризу від 16 січня 2014 року, та протоколу обстеження щитовидної залози від 1 листопада 2016 року [PERSON] потребує лікування. (а.с.13,36) Розглядаючи заявлену позивачкою позовну вимогу про стягнення з відповідача половини понесених витрат на лікування доньки, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Разом із тим, відповідно до ст.ст. 199,200 СК України єдиною формою утримання повнолітніх дочки або сина є сплата батьками аліментів. В обґрунтування заявленої вимоги позивачкою було надано підтверджуючі документи на оплату медикаментів та супутніх товарів на суму 2685,42 (а.с.14), які придбавались для лікування доньки у вересні 2015 року, тобто коли остання ще була неповнолітньою. Також, позивачкою було надано підтверджуючі документи, щодо оплати лікувально-діагностичних послуг на суму 420 грн., які були витрачені 9 листопада 2016 року, тобто після досягнення донькою повноліття. З огляду на вказані обставини та положення законодавства суд дійшов висновку, що є обґрунтованими та підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки в частині стягнення половини вартості витрат на лікування доньки, які були понесені у період неповноліття останньої. Відповідно вказана сума становить 1342,71 грн. (2685,42 / 2 = 1342,71) В іншій частині цієї позовної вимоги слід відмовити, оскільки законодавством не передбачений обов'язок батьків нести додаткові витрати на повнолітню доньку чи сина. Також, відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial