Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Октябрського районного суду м.Полтави з позовом до управління житлового комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської Ради, територіальної громади м.Полтави в особі Полтавської міської ради, управління майном комунальної власності м.Полтави, за участю третіх осіб Першої Полтавської державної нотаріальної контори, [PERSON],[PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, посилаючись на те, що вона є власницею 1/5 частини будинковолодіння по [ADDRESS], співвласниками вказаного будинку є [PERSON] власниця 9/25 частини,[PERSON], якій належить 3/10 частини,[PERSON]-3/40 частини,[PERSON] -3/20 частини. Частки співвласників змінено за рахунок проведених добудов та перебудов в процесі користування власністю. [PERSON] померла [INFO] року , [PERSON] померла [INFO] року. Вказані власниці рідні сестри, після їх смерті на даний час залишилося не успадкованим майно. А саме на день відкриття спадщини 3/40 та 3/20 частини будинковолодіння. Позивачка зазначає, що з 2003 року після смерті [PERSON] вона безперешкодно користується належною частиною будинку, підтримує його в належному стані, здійснює поточні ремонти, тобто безперешкодно на свій розсуд , відкрито володіє часткою [PERSON] та [PERSON] Згідно з висновком експертно-будівельного дослідження №8-1 від 25.01.2013 року проведеного експертом [PERSON] розмір часток співвласників змінився та на даний час складає у [PERSON] -1/5частину, [PERSON]-9/25,[PERSON] -3/10, [PERSON].5/100, [PERSON]-9/100 частин. Разом спадкова частина померлих складає -7/50 вартістю згідно висновку експерта 30 380 грн. Після смерті [PERSON] в належній їй частині будинку проживала [PERSON], а після смерті [PERSON] до квартири приходила спадкоємиця - донька [PERSON] - [PERSON] , але вона ніякої участі не приймала з 2003 року в збереженні належного матері та її рідній тітці спадкового майна і на даний час це майно приведено в непридатний стан, потребує негайного ремонту та здійснює руйнівну дію на належну їй, позивачці, частину будинку . Позивачка просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на 9/100 частини будинковолодіння по [ADDRESS] в м.Полтаві, що належало померлій [INFO] року [PERSON], а саме на кухню -2 площею12,5 кв.м. кімнату -3 площею17,7 кв.м. сіни-1 площею 3,5 кв.м. а всього площею 33,7 кв.м. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та адвокат [PERSON] в її інтересах позов підтримали та просили його задовольнити Представник відповідача -управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської Ради Остапенко І.Л. з позовом не погодилася та просила в позові відмовити, посилаючись на те,що позов заявлено до неналежного відповідача, оскільки УЖКХ ніякого відношення до індивідуального житлового фонду не має,тому в позові необхідно відмовити. Представник територіальної громадим.Полтави в суд не з»явився, надав письмові заперечення та просив відмовити позові, посилаючись на те, що позов пред»явлено до неналежного відповідача, яким повинно бути управління майном комунальної власності м.Полтави, оскільки рішенням Полтавської міської Ради від 05.09.2013 року «Про зміну в структурі виконавчих органів Полтавської міської ради» повноваження щодо управління майном передані з УЖКХ до управління майном комунальної власності м.Полтави. Окрім того в письмовому запереченні зазначено, що на спадкове майно, що залишилося після смерті спадкодавців [PERSON] і [PERSON] є відповідно спадкоємиця ,яка відома позивачці , це [PERSON] Відтак позивачка , знаючи про наявність спадкоємців, незаконно заволоділа часткою спадкового майна, тому підстав для задоволення її вимог, представник не вбачає, та просила відмовити в позові. Представник управління майномкомунальної власності м.Полтави до суду не з»явився, будучи повідомленим про явку до суду. Представник Першої Полтавської дежнотконтори до суду не з»явився, будучи повідомленим про дату розгляду справи в суді,надали заяву про розгляд справи у відсутність представника нотконтори. Третя особа [PERSON] підтримала позов [PERSON] та просила його задовольнити, та суду пояснила, що вона є співвласницею будинковолодіння по [ADDRESS] , її будинок є окремо розміщеним,позивачка з 2000 року опікується часткою спадкодавців, оскільки там ніхто не проживає, будинок руйнується, впливає на частку позивачки,тому вважає, що позивачка добросовісно володіє часткою будинку померлих, проводить зі своїм сином ремонт, підтримує в належному стані. Третя особа [PERSON] до суду не з»явилася , повідомлена належним чином. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат [PERSON] просив суд в задоволенні позову відмовити, посиаючись на те, що його довірителька є спадкоємицею за законом після смерті матері [PERSON] та рідної тітки [PERSON] про вказані обставини було відомо позивачці, але вона не вважала за потрібне звернутися до суду з позовом до спадкоємиці, а недобросовісно заволоділа частиною спадкового майна- житлового приміщення, тому підстав для задоволення позову він не вбачає. Заслухавши сторони, думкуадвокатів, допитавши свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні вимог позивачки з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею 1/5 частини будинковолодіння по [ADDRESS], співвласниками вказаного будинку є [PERSON] власниця 9/25 частини,[PERSON], якій належить 3/10 частини,[PERSON]-3/40 частини,[PERSON] -3/20 частини. Частки співвласників змінено за рахунок проведених добудов та перебудов в процесі користування власністю, але вони не зареєстровані в установленому Законом порядку. [PERSON] померла [INFO] року , [PERSON] померла [INFO] року. Вказані власниці рідні сестри, після їх смерті на даний час залишилося не успадкованим майно. А саме на день відкриття спадщини 3/40 та 3/20 частини будинковолодіння за адресою [ADDRESS]. На даний час позивачка [PERSON] володіє часткою будинку, яка залишилася після смерті [PERSON] та просить визнати за нею право власності на цю частку за набувальною давністю У відповідності до статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Разом з цим, слід зазначити що позивачкою невірно було визначено коло правовідносин стосовно вирішення питання визнання права власності на нерухоме майно з огляду на наступне. 3/20 частини житлового домоволодіння за адресою [ADDRESS]. після смерті власника є спадковою масою і може в такому разі переходити у власність інших осіб не інакше, як на підставі та на умовах спадкування. Відповідно до змісту положень ст. ст. 1216,1258 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), які за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі статтею 1277 ч. 1 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Крім того, в провадженні суду вже перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] про визнання за нею права власності на те ж саме нерухоме майно, але з інших правових підстав. Так, в провадженні Октябрського районного суду м. Полтави знаходиться на розгляді справа за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Полтавської міської ради, Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, треті особи: виконавчий комітет Октябрської районної у місті Полтаві ради, [PERSON], [PERSON] про припинення права на частку у спільній частковій власності. Матеріально-правова вимога вищевказаного позову містить, зокрема, прохання до суду про припинення права власності на 3/20 частини домоволодіння за [PERSON] та на 3/40 частини домоволодіння за [PERSON] [ADDRESS] та визнання за [PERSON] права власності на вищезазначене нерухоме майно. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 16.12.2013 року провадження по даній справі № 554/1574/13-ц було зупинено до розгляду судом справи за заявою Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання спадщини гр. [PERSON], що складається з квартири [ADDRESS]. На даний час Октябрським райсудом м.Полтави від 08.07.2014 року вказаний позов залишено без розгляду в зв»язку з тим, що даним судом вирішується спір про право. В підтвердження того, що позивачем при зверненні до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю невірно обрано коло правовідносин, а відтак- і спосіб захисту нібито «порушеного» права позивача, є правовові позиції, викладені у Роз'ясненнях Міністерства юстиції України від 13.10.2011 року про «Деякі аспекти набуття права власності на об'єкти безхазяйного нерухомого майна». Де, зокрема, зазначено, що інститут набувальної давності базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Норма статті 344 ЦК України, на яку посилається позивач визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Так, право власності належить до числа таких суб'єктивних прав, які можуть виникнути при наявності певного юридичного факту, а то й їх сукупності. Тому виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести саме позивач ( ч.І ст. 60 ЦПК України), є: 1. законний об'єкт володіння; 2. добросовісність володіння; 3. відкритість володіння; 4. давність володіння та його безперервність. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю незаконно, інакше кажучи обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна. Тобто, добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Однак, як вбачається з матеріалів справи, на момент подання позову позивачці було відомо, хто був власником майна, позивачці було відомо про те, що вона володіє чужим майном незаконно, оскільки будь-які правові підстави для його набуття відсутні. Таким чином, відсутня одна з необхідних обставин для набуття права власності за набувальною давністю- добросовісність володіння. Володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним. Правові позиції вищезгаданих Роз'яснень Міністерства юстиції України і 13.10.2011 року містять положення про те, що відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давність означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, і протягом означеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов'язку повернути річ власнику, а також йому не пред'являвся правомочною особою позов про повернення майна. В підтвердження розуміння та усвідомлення позивачкою факту відсутності у неї ознак добросовісності та відкритості володіння спірним майном, остання у лютому 2013 року звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спірне майно шляхом виплати вартості цього майна його власнику. Такі дії [PERSON] свідчили про визнані нею факту відсутності правових підстав для набуття права власності з інших правових підстав, зокрема, і за набувальною давністю. 3 огляду на все вищезазначене слід зробити висновок про те, що у позивачки [PERSON] відсутні необхідні умови для виникнення права власності за набувальною давністю: добросовісність, відкритість та законність володіння. Натомість, необхідно зазначити, що право власності на спадкове майно набувається не інакше, як у порядку спадкування. Позивачкою не наведено жодних належних доказів наявності ознак володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Згідно зі статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставиш на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до статті 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Частиною 1 статті 57 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Outcome: dismissed