Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 05.09.1996 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 09.04.2015 року вона звернулась до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом про поділ спільного майна подружжя. 26.06.2015 року між нею та відповідачем було укладено мирову угоду, яка була затверджена ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.06.2015 року та відповідно до якої було виділено зі спільного сумісного майна подружжя у приватну власність [PERSON] і визнано за нею право приватної власності на квартиру [ADDRESS] . Припинено право власності [PERSON] на вказану квартиру. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та сайту ДП «СЕТАМ» вона дізналась, що відповідно до постанови приватного виконавця Сивокозова О.М. від 05.11.2019 року в рамках виконавчого провадження №60498553 було накладено арешт на квартиру та виставлено її на публічні торги. Посилаючись на вказані обставини, положення ст.ст.317,321,391 ЦК України, ст.ст.56,59 Закону України «Про виконавче провадження», позивачка просила виключити з опису та звільнити з-під арешту, накладеного постановою приватного виконавця Сивокозова О.М. від 05.11.2019 року, квартиру [ADDRESS] . Ухвалою від 14.04.2020 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою від 21.04.2020 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. Також ухвалою від 21.04.2020 року відмовлено в задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову. Ухвалою суду від 06.08.2020 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, з занесенням до протоколу судового засідання, в якості третьої особи без самостійних вимог було залучено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА». Ухвалою суду від 18.11.2020 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, з занесенням до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач за неодноразовими викликами до суд не з`явився, про поважність причин неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М., після призначення справи до розгляду по суті в судові засідання не з`являвся. Під час підготовчого провадження проти позову заперечував та надав письмові пояснення, в яких посилався на те, що в нього на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №60498553 з примусового виконання виконавчого листа №199/1422/15-ц, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором та виконавчий лист №206/3417/16-ц, виданий Самарським районним судом м.Дніпропетровська, про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум». Ухвалами судів стягувача у виконавчих провадженнях було замінено з ПАТ «Банк Форум» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА». Під час проведення виконавчих дій було виявлено належну на праві власності боржнику квартиру [ADDRESS] , проведено опис та арешт вказаного нерухомого майна, а також виставлено його на реалізацію. Про наявність ухвали суду від 30.05.2015 року у справі №203/2125/15-ц приватний виконавець не знав. До 31.03.2020 року боржник мав на праві власності квартиру. [PERSON] в період з 30.06.2015 року по 31.03.2020 року, маючи ухвалу суду про визнання мирової угоди, не реєструвала право власності на неї вже розуміючи в 2020 році той факт, що квартира буде реалізована в примусовому порядку, разом із боржником намагаються вчинити дії щодо перешкоджання звернути на неї стягнення. Приватним виконавцем подано скаргу до Міністерства юстиції України на дії державного реєстратора, що зареєстрував право власності на квартиру за позивачкою за наявності обтяжень цього нерухомого майна за постановою приватного виконавця від 05.11.2019 року та наявності заборон на підставі іпотечного договору. Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА», під час розгляду справи в суді просив відмовити в задоволенні позову з підстав, наведених в письмових поясненнях, в яких в свою чергу посилався на те, що 13.11.2013 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Зодіак Тойс» було укладено два кредитні договори, в забезпечення виконання зобов`язань за яким між банком та [PERSON] було укладено 13.11.2013 року два договори поруки, згода на укладання яких надана [PERSON] . Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 13.12.2013 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] . 04.04.2019 року між ПАТ «Банк Форум» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА» було укладено договір про відступлення права вимоги та договір про відступлення прав за договорами іпотеки, згідно яких до останнього перейшло право вимоги за кредитними договорами, договорами поруки та іпотеки. Відповідно до рішення загальних зборів від 06.09.2019 року найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА» було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА». Рішеннями Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.10.2017 року у справі №199/1422/15-ц та Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13.12.2017 року у справі №206/3417/16-ц з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» було стягнуто заборгованість за кредитними договорами. Ухвалами цих судів від 21.06.2019 року та 24.07.2019 року замінено стягувача з ПАТ «Банк Форум» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА». В рамках зведеного виконавчого провадження №60498553 з виконання судових рішень було проведено опис та арешт належного боржнику майна - квартири [ADDRESS] та виставлено останню на реалізацію. При розгляді справи №203/2125/15-ц за позовом [PERSON] , предметом якого була квартира [ADDRESS] . Проте, ПАТ «Банк Форум» до участі у справі не залучався, [PERSON] до 2020 року право власності на квартиру не оформляла, про наявність ухвали суду від 30.06.2015 року не повідомляла. В зв`язку з цим, ухвала від 30.06.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА» була оскаржена в апеляційному порядку та постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.07.2020 року ухвалу від 30.06.2015 року було скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для подальшого розгляду. Таким чином, підстава, якою позивачка обґрунтовує свої вимоги, на даний час не існує, а тому відсутні і підстави для задоволення позову. Також представник третьої особи зазначив, що поділ спільного майна подружжя не може використовуватись для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями. Згідно позовної заяви [PERSON] у справі №203/2125/15-ц, спільною власністю подружжя були квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] , автомобіль. Все спірне майно відійшло дружині боржника. Після скасування мирової угоди кредитор може розраховувати на частку боржника зі всього спірного майна подружжя. Позов [PERSON] є спробою подружжя ухилитись від стягнення кредитором майна, шляхом перенесення вигаданого спору щодо поділу такого майна до суду. Заслухавши пояснення представника позивачки та третьої особи, дослідивши доводи, наведені сторонами в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось сторонами, що позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 13.11.2013 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Зодіак Тойс» було укладено два кредитні договори №6-0080/13/14-LL та 36-0078/13/14-OVR. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами між банком та [PERSON] 13.11.2013 року було укладено два договори поруки №3-0400/13/14-Р та №3-0383/13/14-Р, згоду на укладання яких надана [PERSON] . Також в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №6-0080/13/14-LL 13.12.2013 року між банком та [PERSON] було укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку передано квартиру [ADDRESS] (на теперішній час м.Дніпро). 04.04.2019 року між ПАТ «Банк Форум» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ВЕСТА» (після зміни найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА») було укладено договір про відступлення права вимоги та договір про відступлення прав за договорами іпотеки, згідно яких до останнього перейшло право вимоги за зазначеними вище договорами. Рішеннями Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.10.2017 року у справі №199/1422/15-ц та Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13.12.2017 року у справі №206/3417/16-ц з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» було стягнуто заборгованість за кредитними договорами. Ухвалами Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21.06.2019 року та Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24.07.2019 року замінено стягувача з ПАТ «Банк Форум» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА». На підставі судових рішень було видано виконавчі листи, які пред`явлені стягувачем для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М., постановами якого від 04.11.2019 року було відкрито виконавчі провадження №60494290 та №60498208, які в подальшому об`єднані у зведене виконавче провадження №60498553. Під час проведення виконавчих дій приватним виконавцем було виявлено, що за боржником [PERSON] на праві власності зареєстрована квартира [ADDRESS] , проведено опис та арешт вказаного майна та в подальшому виставлено його на реалізацію. В 2015 році [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про поділ майна (цивільна справа №203/2125/15-ц). В рамках вказаної цивільної справи ухвалою суду від 30.06.2015 року було затверджено мирову угоду між сторонами, відповідно до умов якої в поряду поділу майна подружжя у власність [PERSON] було виділено, зокрема, квартиру [ADDRESS] . Посилаючись на наявність зазначеної вище затвердженої судом мирової угоди та належність їй на праві приватної власності квартири [ADDRESS] , а також на положення ст.ст.317,321,391 ЦК України, ст.ст.56,59 Закону України «Про виконавче провадження», позивачка просила виключити з опису та звільнити з-під арешту, накладеного постановою приватного виконавця Сивокозова О.М. від 05.11.2019 року, квартиру [ADDRESS] . У відповідності до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право на захист власності викладено у ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Таким чином, відповідно до положень ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» належним способом захисту прав особи, яка не є стороною виконавчого провадження та яка вважає себе власником майна, на яке накладено арешт в рамках виконавчого провадження, є пред`явлення позову про визнання права власності на це майно та зняття з нього арешту. Поряд з цим, позивачка вимоги про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] не заявляла, заявивши лише вимогу про виключення з опису та звільненні з-під арешту вказаної квартири, з посиланням на те, що право власності на останню вона набула на підставі мирової угоди від 26.06.2015 року, затвердженої ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.06.2015 року в рамках цивільної справи №203/2125/15-ц. Суд враховує, що право власності на зазначену вище квартиру належало на підставі договору купівлі-продажу від 22.08.2000 року боржнику [PERSON] та таке право власності було зареєстроване за останнім і на момент накладення арешту на його майно постановою приватного виконавця від 05.11.2019 року. На момент винесення цієї постанови право власності на квартиру за позивачкою [PERSON] на підставі ухвали суду від 30.06.2015 року у відповідності до вимог ст.331 ЦК України зареєстровано не було та така реєстрація проведена 31.03.2020 року не дивлячись на наявність існуючих та зареєстрованих обтяжень щодо вказаного майна боржника [PERSON] . Крім того, постановою Дніпровського апеляційного суду від 15.07.2020 року, що набрала законної сили, ухвала суду першої інстанції від 30.06.2015 року була скасована та цивільну справу №203/2125/15-ц направлено до суду першої інстанції для подальшого розгляду по суті. До закриття 18.11.2020 року підготовчого провадження у розглядаємій справі позивачка позовні вимоги не уточнювала та не заявляла вимог про право власності на спірну квартиру. Оскільки на теперішній час спір щодо права власності на майно, що набуто за час шлюбу позивачки та відповідача вирішується в рамках цивільної справи №203/2125/15-ц, а ухвала суду від 30.06.2015 року, що постановлена в рамках останньої та на яку позивачка посилалась в обґрунтування позовних вимог, на теперішній час скасована, суд приходить до висновку про відсутність на теперішній час підстав для зняття арешту зі спірної квартири. Позивачка не позбавлена можливості уточнити свої вимоги у відповідності до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» в рамках цивільної справи №203/2125/15-ц, у якій при вирішенні питання про поділ майна подружжя та визнання права власності на нього підлягають також врахуванню наявні зобов`язання борги подружжя перед іншими особами. Також суд враховує, що під час розгляду справи, представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА» було заявлено клопотання про залучення вказаного товариства до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог. При вирішенні вказаного клопотання судом з`ясовувалась думка учасників щодо належного процесуального статусу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА», у т.ч. щодо наявності підстав для залучення останнього в якості співвідповідача. При цьому, представнику позивачки роз`яснювались наслідки пред`явлення позову до не належного відповідача, або не до всіх належних відповідачів. Однак, представник позивачки не заявив клопотань про залучення стягувача в якості співвідповідача по справі та заперечував проти його залучення в якості третьої особи. В зв`язку з цим, враховуючи відсутність у суду процесуальної можливості за власної ініціативи вирішувати питання в порядку ст.51 ЦПК України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА» було залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача. Згідно роз`яснень, наведених в п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Таким чином, виходячи із підстав та предмету пред`явленого [PERSON] позову, належними відповідачами в даній справі мали бути [PERSON] , як власник майна та боржник у виконавчому провадженні, а також Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс ВЕСТА», як стягувач у зведеному виконавчому провадженні, в інтересах якого та в забезпечення виконання зобов`язань перед яким, було накладено арешт на майно боржника, що є предметом спору. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, передчасними, заявленими у неналежний спосіб та не до всіх належних відповідачів, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України та враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, понесені позивачкою по справі судові витрати покладаються на останню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed