Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 09.10.1999 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через постійні сімейні сварки, різницю характерів, відсутність взаєморозуміння. З початку січня 2014 року вона припинила шлюбні відносини з відповідачем, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, протирічить їх інтересам та інтересам дитини, для її виховання у спокійній безконфліктній обстановці. В зв'язку з цим, позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. В наданій заяві просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позову. З урахуванням поданої відповідачем письмової заяви, думки позивачки та положень ст.158 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 жовтня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис №904. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. В судовому засіданні позивачка зазначила, що з січня 2014 року шлюбні відносини з відповідачем припинено, спільне господарство не ведеться та вони проживають окремо. Примирення з відповідачем є неможливим та вона наполягає на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. З урахуванням встановлених судом обставин та зазначених вище положень закону, враховуючи, що шлюбні стосунки між сторонами було припинено з січня 2014 року, з цього часу вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, протягом вказаного часу примирення між ними не відбулось, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач згідно заяви не заперечує проти цього, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам сторін. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй заяві позивачка просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved