Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що з відповідачем по справі вона зареєструвала шлюб 20 травня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 21. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина, а саме син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з нею. Оскільки відповідач останнім часом повністю самоусунувся від виховання та утримання сина, всі зароблені кошти витрачає на власні потреби, а їй одній при її доходах дуже важко забезпечувати дитину всім необхідним, тому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, також подавши до суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає повністю, заперечень щодо таких не має. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 20 травня 2010 року перебувають у шлюбі, від якого у них 19 червня 2010 року народився син [PERSON] (а. с. 4, 5). Також встановлено, що відповідач взагалі не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд, з врахуванням обставин, передбачених ст.182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved