Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з відповідачем в них не склалося спільне життя, бо вони мають різні погляди на життя та інтереси. Подружні стосунки припинили наприкінці серпня 2015р. і проживають окремо, не мають спільного господарства, втратили почуття поваги та любові один до одного. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Оскільки наявність зареєстрованого шлюбу суперечить інтересам позивачки вона просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та зареєстрований 23.12.1995р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №2783. Відповідач позовні вимоги визнав частково та надав суду заперечення в яких зазначив, що погоджується на розірвання шлюбу, але судові витрати необхідно покласти на позивачку. В судовому засіданні позивачка пояснила, що не може більше проживати разом з відповідачем, оскільки вона не відчуває від нього поваги та любові, у зв'язку з чим не вбачає за можливе їх подальше спільне життя. Просила не надавати строку на примирення, оскільки це суперечитиме її особистим інтересам. Після розірвання шлюбу просила не відновлювати їй дошлюбне прізвище. Також позивачка просила покласти судові витрати на відповідача. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Зауважив, що подальше спільне життя сторін є неможливе через непорозуміння та несумісність їх характерів та поглядів на життя. Не заперечує проти того, щоб їх малолітня донька проживала разом з позивачкою. Майнових претензій до позивачки не має. Просив не надавати сторонам строку на примирення, оскільки це суперечитиме його особистим інтересам, не матиме належного результату та сприятиме погіршенню відносин між сторонами. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані суду докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 23.12.1995р. сторони уклали шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох дітей: син [PERSON], 13.09.1997р.н. (а.с.5), донька Аліна, 11.06.2009р. (а.с.6). Протягом останніх шести місяців сторони не проживають разом і не ведуть спільного господарства. Розірвання шлюбу відповідатиме дійсній волі та особистим інтересам сторін. На момент розгляду справи судом позивачка не перебуває у стані вагітності, що підтверджується медичною довідкою від 03.02.2016р. (а.с.12), а тому перешкоди для розірвання шлюбу, визначені ст.110 Сімейного кодексу України відсутні. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна між сторонами немає. Після розірвання шлюбу донька сторін проживатиме з позивачкою. Тож між сторонами склалися шлюбні відносини, які регулюються Сімейним кодексом України (далі СК). Згідно ст.110 СК, один з подружжя має право предявити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.111 СК суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, сторони просили суд не надавати строку на примирення, оскільки це суперечитиме їх особистим інтересам та сприятиме виникненню між ними ще гірших відносин. Враховуючи, що з моменту предявлення до суду зазначеного позову минув майже місяць часу, з урахуванням пояснень сторін, суд вважає за доцільне не надавати сторонам строку для примирення. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, оскільки подальше перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, суперечитиме її інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка у своїй заяві просила суд не відновлювати їй дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 551,20грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved