Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором. Свої вимоги мотивувала тим, що 31.01.2014р. між позивачкою та відповідачкою був укладений письмовий договір, згідно якого остання зобов'язується придбати у позивачки двокімнатну квартиру. У присутності свідка, відповідачка добровільно та власноручно написала розписку, в якій брала на себе обов'язок придбати вищевказану квартиру до 10.02.2014р., та в разі відмови - сплатити грошову компенсацію у розмірі 8500,00 грн. Сума компенсації обумовлена тим, що для продажу квартири позивачка змушена разом з родиною приїжджати з Росії. У встановлений строк [PERSON] відмовилась придбати квартиру та сплатити суму компенсацію, спілкуватись та виходити на контакт відмовляється. Просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] борг за договором у розмірі 8500 грн. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Додатково пояснив, що позивачем не було надано доказів того, що вона дійсно бажає укласти договір купівлі-продажу квартири, нею не надсилався проект такого договору, до нотаріуса вони не зверталися, крім того відповідачці стало відомо про подвійне громадянства позивачки та наявність інших спадкоємців на спірну квартиру, тому враховуючи всі обставини, оцінюючи ризики, вона відмовилась від купівлі квартири у визначені в розписці терміни. Також, розписка є попереднім договором щодо придбання нерухомого майна - квартири. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору. Позивачка та представник позивача в судове засідання не з'явились, про день та час слухання справи повідомлялась в установленому законом порядку (а.с.86-87). До суду від представника позивача надійшла заява, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить розглядати без її участі (а.с.88). Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.12), та підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 32435697 від 12.12.2011р. (а.с.13). Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони(кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. В судовому засіданні було встановлено, що між позивачкою та відповідачкою була досягнута угода про купівлю квартири, та відповідно з цього приводу відповідачкою була надана розписка, в якій зазначила, що вона зобов'язується укласти договір купівлі квартири за адресою: [ADDRESS] після приїзду власника до 10.02.2014р. за ціною 229500,00 грн., а у випадку відмови від купівлі вказаної квартири зобов'язується сплатити неустойку в розмірі 8500,00 грн. продавцю (а.с.39). Відповідно до ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена - у письмовій формі. Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Суд не приймає посилання позивача на ст. 1049 ЦК України, оскільки спірна розписка не є договором позики, а розцінюється судом як попередній договір щодо придбання нерухомого майна - квартири. Враховуючи, що сторонами не дотримано вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення даного позову.

Outcome: dismissed