Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог - а.с. 123-129) просить суд встановити факт постійного проживання позивачки з [PERSON] з січня 1992 року по день його смерті [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є вітчимом позивачки. Позивачка стверджує, що постійно мешкала з ним разом однією сім'єю починаючи з січня 1992 року. Після його смерті відкрилася спадщина на належну останньому 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Останній не мав родичів з кровним спорідненням, і, на думку позивачки, вона має право на спадкування після смерті останнього в якості спадкоємця четвертої черги. Нотаріусом позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через не доведення факту проживання однією сім'єю не менше ніж п'ять років до смерті спадкодавця, тому позивачка вимушена звернутися за захистом свого права до суду. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], в судовому засіданні підтримали в повному обсязі заявлені позовні вимоги та доводи позовної заяви, на яких вони ґрунтуються. Відповідач Амур-Нижньодніпровська районна у м. Дніпропетровську рада та залучена ухвалою суду у якості третьої особи Дніпропетровська міська рада, належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи, в судове засідання представників не направили, про причини неявки суд не повідомили. За ухвалою суду справа розглянута за відсутності відповідача та третьої особи в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с. 50), [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла належна померлому 1/2 частка квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с. 36) та довідкою БТІ (а.с. 51). За ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. З інформаційної довідки зі спадкового реєстру «Заповіти/спадкові договори» (а.с. 116) вбачається, що [PERSON] заповіту після себе не залишила. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Як передбачено ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки КП «Жилсервіс-9» (а.с. 109) вбачається, що [PERSON] на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], і єдиною особою, зареєстрованою разом з останнім за вказаною адресою на момент його смерті була позивачка [PERSON]. При досліджені копії спадкової справи до майна [PERSON] (а.с. 107-121) встановлено, що єдиною особою, яка звернулася до нотаріуса з приводу прийняття спадщини також є позивачка [PERSON], яка 22 травня 2015 року подала до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в якості спадкоємця за законом. Позивач визнає той факт, що кровне споріднення між ним та [PERSON] відсутнє. Особи, які б могли прийняти спадщину після смерті [PERSON] з підстав кровного споріднення, дослідженими судом доказами не встановлені. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'ю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. 16 червня 2015 року нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 121), якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки позивачкою не надано документів, необхідних для встановлення проживання однією сім'єю із спадкодавцем не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з того, що оцінені в сукупності: -копія свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 28); -копія свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с. 29); доводять той факт, що [PERSON] була падчеркою [PERSON] Допитані в судовому засіданні у якості свідків [PERSON], [PERSON],[PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що позивачка [PERSON] постійно мешкала з [PERSON] однією сім'єю починаючи з січня 1992 року до дня його смерті, мали спільний бюджет, піклувалися один про одного. Показання свідків узгоджуються з наданими позивачкою світлинами (а.с. 23-27). Вказані докази с своєму взаємозв'язку поза всяким розумним сумнівом доводять той факт, що [PERSON] проживала зі спадкодавцем [PERSON] однією сім'ю більш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За наведених обставин, остання на підставі ст. 1264 ЦК України набула право на спадкування після смерті [PERSON] в якості спадкоємця четвертої черги за законом. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: partial