Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та пояснила, що до 03.06.2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. 24.04.2012 року рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області шлюб з відповідачем було розірвано. [PERSON] навчається у СШ № 23 з 01.09.2013 року, вихованням дитини займається позивачка, батько [PERSON] не відвідував батьківські збори, не вступав в контакт з класним керівником та іншими членами педагогічного колективу по питанням шкільного життя, вихованням та навчанням дитини. Відповідно виконавчого листа, виданого 24.04.2012 року Мелітопольким міськрайонним судом Запорізької області з [PERSON] стягнено аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 19.03.2012 року. Однак, незважаючи на рішення суду та виконавчий лист, відповідач не сплачує аліменти на утримання доньки, на даний час сума заборгованості по сплаті аліментів складає 12309 грн. 68 коп. [PERSON] вважає, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківський обов'язків по вихованню та утриманню, долею дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, про фізичний, духовний та розумовий розвиток дитини не спілкується. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що він заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки. Твердження викладені у позовній заяві стосовно не сплати аліментів не відповідають дійсності. У період з вересня 2006 року та по липень 2013 року позивачка постійно проживала за адресою: [ADDRESS], разом із родиною [PERSON]. [PERSON] разом із донькою була на повному забезпеченні відповідача та його батьків. Про дані обставини свідчить акт обстеження від 28.08.2014 року складений депутатом Терпінівської сільської ради [PERSON]. Так, [PERSON] стверджує, що сплачував аліменти на утримання колишньої дружини [PERSON] та доньки [PERSON] у добровільній формі. Сума аліментів, яка щомісяця передавалася [PERSON] приблизно складала 800 грн., що навіть більше ніж розмір аліментів визначений судом. Крім повного матеріального забезпечення, ним 14.05.2013 року було також придбано меблі у вітальню вартістю 4737 гривень. У серпні 2013 року відповідачем було придбано металопластикове вікно, яке було встановлено за місцем проживання доньки [PERSON] та колишньої дружини [PERSON], за адресою [ADDRESS]. Крім того, ним постійно передається їжа та одяг для дитини. Будь-яких розписок або інших документів про отримання вищезазначених коштів та матеріальних благ вони не складали, будь-яких претензій з боку позивачки дотепер не було. Після отримання позовної заяви ним також була частково погашена заборгованість зі сплати аліментів, що нараховуються державною виконавчою службою Мелітопольського міськрайонного управління юстиції. Відповідач зазначив, що постійно запрошує доньку до себе, а також при кожній можливості, з дозволу позивачки забирає доньку до себе. [PERSON] зі свого боку створює перепони щодо спілкування його з донькою. 16.10.2014 року рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради, відповідачу визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що проживає за адресою [ADDRESS], біля батьків відповідача. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], позивачка близько пів року проживала з батьками відповідача за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] працював в м. Запоріжжя та через батьків передавав гроші для [PERSON] та дочки. [PERSON] їздив до с. Терпіння два-три рази на місяць, але [PERSON] в цей час кудись їздила, щоб не бачитись з відповідачем. Батьки відповідача завжди купляли онучки одяг та їжу. Після того, як відповідачка виїхала з с. Терпіння, вона деякий час ще зявлялась у батьків відповідача, а потім перестала туди їздити. Навіть коли відповідачка змінила місце проживання, мати відповідача кожну неділю возила продукти харчування та гроші [PERSON] та онучки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що його син [PERSON] виконував свої батьківські обов'язки. У відповідача були проблеми з роботою та з виплатою аліментів, але допомагав як міг. Коли [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON], то робив все, що онучка з невісткою залишились жити у нього за адресою: [ADDRESS]. Завжди піклувались з дружиною на онукою та допомагали грошима, їжею та одягом. Після того, як [PERSON] виїхала жити до м. Мелітополь, вона не дозволяє бачитись з онукою, а коли дозволяє, то тільки на 2-3 години в її присутності, розмовляти з онукою по телефону може тільки по грімкому зв'язку. Меблі для онуки купляв відповідач, але кредит він оформив на себе. Кожного року він з дружиною бере онуку на відпочинок, але так щоб [PERSON] не знала, оскільки вона забороняє онуки бачитись з відповідачем. Кожного тижня дружина [PERSON] купляє продукти харчування та разом грошима, що дає відповідач віддає [PERSON] та онуки. [PERSON] важає, що [PERSON] хоче позбавити сина батьківських прав щоб вивезти онуку за кордон. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] пішов з сімї, оскільки він вів блудний спосіб життя. Грошей на виховання дитини не давав, тому їй довелось забрати дочку з онукою жити до м. Мелітополь. Коштів на життя не вистачало, тому [PERSON] довелось іти працювати. [PERSON] намагалась вирішити питання грошей через батьків відповідача, але ті відповіли, що у них нема грошей. Дитина почала називати батьком другого чоловіка [PERSON], який повністю займається її вихованням. Меблі та вікно в будинку де проживає позивачка, ставили батьки відповідача. Представник позивачки [PERSON] підтримав позовні вимоги, за просив позбавити батьківських прав [PERSON] за вищезазначених обставинах. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не підтримав, та зазначив, що доводи викладені в позові позивачкою не є обґрунтованими та не доводять, що відповідач злісно ухиляється від своїх батьківський обов'язків. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області Шкурко Т.О. вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідач бажає виконувати батьківські обов'язки по вихованню та утриманню малолітньої дитини. [PERSON] намагається виконувати батьківські обов'язки, але мити дитини перешкоджає його намірам особисто спілкуватися з дитиною, приймати участь у вихованні дитини. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що підстав для позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки немає, а тому у задоволені позову слід відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.9/. У зв'язку з тим, що сімейне життя сторін не склалося 24 квітня 2012 року шлюб між сторонами розірвано /а.с. 10/. Малолітня [PERSON] проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою з місця проживання /а.с.11/. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.ст.153, 157 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема становлення батьків до дітей. Відповідно до вимог ст.164 СК України, Конвенції про права дитини позбавлення батьківських прав - це спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Суд вважає, що виходячи з матеріалів справи, позбавлення батьківських прав [PERSON] не сприяє позитивному результату у долі дитини, який мав би настати після цього. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позивачка в своїх позовних вимог посилається на те, що відповідач не сплачує аліменти на утримання доньки, ухиляється від своїх батьківських обов'язків по її вихованню та утриманню, долею дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, однак, згідно пояснень відповідача він щомісяця передавав відповідачці гроші та виплатив частину заборгованості по аліментам /а.с. 38-40/, придбав меблі у вітальню вартістю 4737 гривень за договором про надання споживчого кредиту, позичальником якого є його батько [PERSON] /36-37/, встановив металоплатикове вікно, що підтвердили свідки та сама позивачка. Також, позивачка забороняє відповідачу бачитись та спілкуватись з донькою, що перешкоджає відповідачу в повному обсязі виконувати свої батьківські обов'язки. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області, [PERSON] намагається виконувати батьківські обов'язки, але мати дитини перешкоджає його намірам особисто спілкуватись з дитино, приймати участь у вихованні. Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін позивачка будь-яких належних та допустимих доказів суду не надала. Пояснення свідка [PERSON] про те, що відповідач не спілкується та не відвідує дитину, суд не розцінює, як ухилення від виконання батьківських обов'язків. Так, судом встановлено, що позивачка чинить [PERSON] перешкоди у спілкуванні з дитиною, не дає йому можливості бачитись з дитиною, приймати участь в її вихованні. З цього приводу він звертався до органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області стосовно вирішення питання щодо встановлення побачень з дитиною, де визначено [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], систематичні побачення з 10.00 до 16.00 години та у будь-який час за домовленістю між батьками. Посилання позивачки на ухилення відповідача від забезпечення дитини матеріально також не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до пояснень свідків [PERSON] та [PERSON], відповідач передавав гроші своїм батькам, а вони в свою чергу передавали [PERSON] разом з продуктами харчування. Мати [PERSON] та бабуся малолітньої [PERSON] постійно спілкується та відвідує дитину. Саме через неї відповідач передає гроші та продукти харчування доньці. При таких обставинах суд вважає, що зазначені позивачкою доводи частково спростуються дослідженими доказами і не є достатьними підставами для позбавлення [PERSON] батьківських прав, тобто позовна заява задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed