Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, який 16 вересня 2008 розірвали. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не бере участі у додаткових витратах на утримання сина. Так дитина знаходиться на постійному диспансерному обліку, на даний час у трьох спеціалістів: ендокринолога, травматолога та гастроентеролога. Згідно лікарських документів дитині виставлено діагноз : сколіотична постава, двобічна плоскостопість 1-2 ст., дисфункція жовчного міхура по гіпертонічному типу, затримка фізичного розвитку, ендемічний зоб 1 Аст. та в зв»язку з цим рекомендовано медикаментозне лікування, санаторно-курортне лікування в санаторіях «Джерело» м. Трускавець, «Смерічка» м. Ворохта, фізпроцедури (ЛФК, масаж), плавання, виготовлення супінаторів. Загальні витрати на лікування складають 2 288,22 грн. Крім того, при проходженні лікування у стоматолога, направлено до ортодонта, де рекомендовано придбати брекет систему для корекції зубів, вартістю 10 500 грн., а перед встановленням брекет системи зроблено панорамний знімок щелепи, зняття зубних відкладень (ортоментомонограму), на що витрачено 250 грн. та 60,90 грн. на матеріали для догляду за брекет системою. Також нею понесенні додаткові витрати на оздоровлення дитини, а саме у 2017 році на відпочинок сина у дитячому спортивно-оздоровчому таборі «RA» в сумі 4 000 грн. та додаткові витрати на канцтовари в сумі 879,04 грн. Аліментів, які сплачує відповідач на утримання сина не вистачає, крім того відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, яка становить 1 201,80 грн. просить стягнути з відповідача половину понесених додаткових витрат на утримання сина у розмірі 8 989,08 грн. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні щодо позову заперечив та пояснив суду, що з позовними вимогами погоджується частково в сумі 2000 грн., яку рахує реальними додатковими витратами, що понесла позивачка. Зокрема вважає, що позивачка не ставила супінатори дитині у взуття. Не погоджується із витратами понесеними по відпочинку у оздоровчому таборі «Буковель» вважає, що їх не було. Також не згідний з переліком долучених чеків по лікуванню дитини, так як не розуміє потребу дитини в певних ліках, які рекомендував лікар та які купляла і використовувала для лікування позивачка. Цікавлячись переліком ліків читав у інтернеті інструкції по їх застосуванню і знаходив, що деякі із них дітям навіть не застосовуються. Спілкуючись з лікарем просив його видати відповідну довідку про необхідність вживання дитиною певних ліків чи отримання пояснень з цих підстав, однак йому було відмовлено. Стосовно стягнення вартості брекетів, то вважає, що їх вартість значно завищена. По його інформації вартість таких робіт повинна складати біля 1000 грн. Вважає, що у цю вартість ввійшли і роботи по лікуванню зубів позивачки. Беручи до уваги пояснення сторін судовому засіданні, дослідивши інші подані позивачкою докази у сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син - [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано, дитину залишено на проживанні з матір'ю. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 23 травня 2016 року з відповідача стягуються аліменти на утримання сина у користь позивачки в розмірі по 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка ствердила, що аліментів, які сплачує відповідач на утримання сина не достатньо і вона самостійно несе додаткові витрати на утримання, лікування та оздоровлення сина. Крім того відповідач має заборгованість за сплатою аліментів, яка згідно довідки Коломийського МРВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області станом на 01.02.2018 року становить - 1 201,80 грн. (а.с. 5). В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При цьому за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ст. ст. 180-181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров'я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз'яснено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров'я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Як встановлено в судовому засіданні дитина сторін знаходиться на диспансерному обліку з діагнозом сколіотична постава, двобічна плоскостопість 1-2 ст., дисфункція жовчного міхура по гіпертонічному типу, затримка фізичного розвитку, ендемічний зоб 1 Аст. та на обліку у ендокринолога, травматолога та гастроентеролога, у зв'язку із чим рекомендовано медикаментозне лікування, санаторно-курортне лікування в санаторіях «Джерело» м. Трускавець, «Смерічка» м. Ворохта, фізпроцедури (ЛФК, масаж), плавання, виготовлення супінаторів (а.с. 26). Загальні витрати на лікування за останній рік склали 2 288 грн. Також, консультацією ортодонта дитині рекомендовано лікування брекет системою для корекції зубів (а.с.28), вартість встановлення якої склала 10 500 грн., що потягнуло також за собою витрати на встановлення їх та засоби по догляду, в сумі 310,90 грн., що підтверджується відповідними квитанціями виданими позивачці відповідними посадовими особами представника господарюючого суб»єкта, після виконання робіт та здійснення оплати за них (а.с. 29-30). Крім того з метою оздоровлення дитина сторін літом 2017 року перебувала у дитячому спортивно-оздоровчому таборі «RA» і проживала у садибі «RA» на території відпочинкового комплексу «Буковель», де з однолітками проводила відповідний активний відпочинок та необхідне оздоровлення за що мати оплатила 4000 грн. на що вказує відповідна квитанція до прибуткового касового ордера від 04 серпня 2017 року (а.с. 25). Наступними витратами, які понесла позивачка є грошова сума 879,04 грн., що підтверджують квитанції по придбанню канцелярських товарів та волейбольного м»яча (а.с. 21-23). Суд вважає, що потреба у даних витратах теж належно мотивована, оскільки вказані куплені дитині речі направлені на різносторонній духовний та фізичний розвиток її, сприяють адаптації з навколишнім світом, закладають певні навики та здібності, які розвивають її та формують як особистість. Суд погоджується з позивачкою, що всі вчинені нею дії направлені на повноцінне виховання, освіту та гармонійний, всесторонній розвиток дитини. Таким чином позивач особисто понесла вище перелічені додаткові витрати з лютого 2017 по лютий 2018 року на загальну суму 17 978,16 грн. і оскільки відповідач не брав участі у вказаних додаткових витратах на сина, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, то з нього слід стягнути половину зазначеної суми. Відповідач має змогу відшкодувати суму позовних вимог, оскільки працює, є одним із засновників ТОВ «КОЛОС-КМ», на утриманні має одну неповнолітню дитину. Посилання відповідача на причини по яких він не погоджується із більшою частиною позовних вимог суд рахує голослівними, необґрунтованими і не заслуговуючими на увагу. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави, відповідно до частини задоволених вимог, слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн., від сплати якого позивача звільнено при подачі позову до суду. На підставі наведеного та ст.ст. 141, 180, 185 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 за № 3 та

Outcome: approved