overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивачка в позовній заяві про розірвання шлюбу зазначила, що 05.09.1992 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу в них народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Свій намір розірвати шлюб мотивує тим, що в них різні погляди на життя та сімейні обов'язки, що призвело до постійних конфліктів та розпаду сім'ї. Відповідач зловживає спиртними напоями, створює постійні суперечки та скандали в сім»ї, ображає її та їхніх дітей. Вони спільно не проживають, шлюбних відносин не підтримують, що призвело до розпаду сім'ї та стало причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву, в якій просить позов задовольнити, розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін, від яких надійшли відповідні заяви, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що дану справу можна розглянути в порядку заочного провадження і позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Про те, що сторони одружились 05.09.1992 року, свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 05.09.1992 року, видане відділом ЗАГСУ Долинської районної державної адміністрації в Івано-Франківській області, актовий запис № 136. Відповідно до ст.112 ч.1 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. З даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.11.1993 року встановлено, що від даного шлюбу в сторін народилась дочка [PERSON], [INFO]. З даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.03.2010 року встановлено, що від даного шлюбу в сторін народилась дочка [PERSON], [INFO]. Згідно ст.112 ч.2 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. На підставі викладеного та ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивачка в позовній заяві про розірвання шлюбу зазначила, що 13 листопада 2003 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб. Від даного шлюбу в них народилась одна дитина - дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Позивачка мотивує свій намір розірвати шлюб тим, що в них різні погляди на життя та сімейні обов'язки, відповідач не приймає належної участі у веденні домашнього господарства та вихованні дочки, не надає жодної матеріальної допомоги сім»ї, нехтує сімейними цінностями, що призвело до розпаду сім'ї та стало причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. З січня 2011 року шлюбні відносини між ними припинились. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивачка у судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідач у судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, у встановленому порядку, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток. Дослідивши та оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що дану справу можна розглянути в порядку заочного провадження і позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Про те, що сторони одружились 13.11.2003 року свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 13.11.2003 року, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 1926. Відповідно до ст.112 ч.1 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. З даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.01.2007 року встановлено, що від даного шлюбу в сторін народилась дочка [PERSON], [INFO]. Згідно ст.112 ч.2 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть та проживають окремо, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов слід задовольнити. На підставі викладеного, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивачка в позовній заяві просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], посилаючись на те, що зазначена квартира належить їй на праві власності на підставі реєстраційного посвідчення від 20.01.1992 року. На прохання своєї подруги 31.05.2005 року в квартирі був зареєстрований [PERSON] Відповідач до середини лютого 2009 року періодично проживав у квартирі, а в березні 2009 року остаточно виїхав із квартири, забравши всі свої речі і більше в квартирі не з'являвся, жилим приміщенням не користувався. Реєстрація відповідача перешкоджає їй в повній мірі користуватися правами власника майна, вона вимушена сплачувати комунальні послуги, які нараховуються також і на відповідача, не має можливості отримати субсидію. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, при цьому пояснила, що відповідач не являється родичем та не відноситься до членів її сім'ї, це стороння для неї особа, племінник її подруги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить об'ява у газеті «Запорізька правда» від 21.05.2015 року. Представник третьої особи Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про час слухання справи був повідомлений належним чином, заперечень на позов не надав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задоволенню з наступних підстав. Позивачка на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Мелітопольським бюро технічної інвентаризації 20.01.1992 року є власником квартири [ADDRESS]. (а.с.8) В зазначеній квартирі крім позивачки ще зареєстрований відповідач - [PERSON]. (а.с. 11) Судом встановлено, що відповідач з березня 2009 року фактично не проживає в квартирі. його речей в ній немає, ніяких претензій щодо квартири він не висловлював. Згідно довідки голови ОСББ «Луч» [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS], але не проживає за місцем реєстрації з 01.03.2009 року до теперішнього часу. (а.с. 12) Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що відповідач з 2009 року в квартирі, що належить позивачці, не проживає, його речей в ній немає, жилим приміщенням він не користується. В силу того, що відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі, але в ній не проживає, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою. Відповідач не є членом сім'ї позивачка, є сторонньою для неї особою, а тому в даному випадку не має підстав для застосування вимог ст. 405 ЦК України, на які позивачка посилається у позові. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин не проживає у квартирі [ADDRESS], а тому він може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

Позивачка в позовній заяві просить визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку по вул. Орджонікідзе в м. Мелітополь, посилаючись на те що в період шлюбу з відповідачем, за сумісні кошти, за договором купівлі-продажу від 28.02.1987 року був придбаний зазначений житловий будинок, який оформлено на ім'я відповідача. З листопада 2010 року шлюбні відносини припинені, однак шлюб між ними не розірвано, на теперішній час в провадженні суду перебуває відповідна справа. З 1987 року вона постійно проживає в спірному житловому будинку, як дружина має право на ? його частку. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали, на задоволенні позову наполягають, при цьому позивачка пояснила, що відповідач в будинку не проживає, вирішувати питання про його поділ у добровільному порядку не бажає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вислухавши позивачку, її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити. З 21 лютого 1981 року сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований в Будинку одруження м. Кострома, актовий запис № 341. (а.с. 8) Під час шлюбу, 28.021987 року, за договором купівлі - продажу, сторони придбали житловий будинок [ADDRESS]. (а.с.9-11) Право власності на житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 28.02.1987 року, посвідченого Мелітопольською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером 1-999 зареєстровано в КП МБТІ на ім'я [PERSON] (а.с.12) За змістом ст.ст. 22,23,28 Кодексу про шлюб та сім'ю України, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю та в разі поділу їхні частки є рівними. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладанні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Як встановлено судом, спірний будинок був придбаний сторонами за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, а тому позивачка має право на ? його частку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивачка в позовній заяві просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], посилаючись на те, що 03.02.2001 року вона за договором купівлі-продажу, який був укладений на Мелітопольській міській біржі нерухомості, придбала у [PERSON] зазначену квартиру та 08.02.2001 року зареєструвала своє право власності в Мелітопольському міжміському бюро технічної інвентаризації. Однак, в даний час вона втратила оригінал правовстановлюючого документа на квартиру, а тому не має можливості розпорядитися нерухомим майном. В судове засідання позивачка не з'явилася, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася. Судові повістки про виклик до суду надсилались їй за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання та повернулися до суду у зв'язку з відсутністю за місцем проживання, за закінченням терміну зберігання, що відповідно до ст.74 ч.5 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З належно завіреної Мелітопольським МБТІ копії договору купівлі-продажу, посвідченого Мелітопольською міською біржою нерухомості 03.02.2001 року за р № 0019/2598, вбачається, що [PERSON] купила, а [PERSON] продала, квартиру [ADDRESS]. (а.с.8) Згідно довідки КП «ММБТІ» № 2393 від 13.09.2014 року станом на 01.01.2013 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Мелітопольською міською біржою нерухомості 03.02.2001 року за р. № 0019/2598. (а.с.7) Оригіналу договору купівлі-продажу посвідченого Мелітопольською міською біржою нерухомості 03.02.2001 року за р. № 0019/2598 позивачка немає у зв'язку з його втратою. Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачкою втрачено документ, який засвідчує її право власності на квартиру, за нею слід визнати право власності на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивачка в позовній заяві просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що 01 березня 2008 року вони зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] та дочку [PERSON]. Більше року вони з відповідачем сумісно не проживають, подружніх стосунків не підтримують. Причиною розпаду сім'ї є різність поглядів сторін на життя, відсутність взаєморозуміння між ними, сварки. Позивачка вважає, що примирення між ними неможливе. В судове засідання позивачка не з'явилась, в письмовій заяві просить слухати справу у її відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, просить слухати справу в його відсутність, позов визнає у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даному випадку не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити. 01 березня 2008 року сторони уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від цього шлюбу вони мають малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Більше року сторони сумісно не проживають, подружніх стосунків не підтримують. Причиною розпаду сім'ї є різність поглядів на життя, відсутність взаєморозуміння між сторонами, сварки. Суд прийшов до висновку, що збереження сім'ї та подальше сумісне життя подружжя неможливі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивачка в позовній заяві просить стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при цьому пояснила, що в період часу з кінця січня 2006 року до квітня 2014 року вони з відповідачем проживали разом та перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] року у них народилась дитина - [PERSON]. Відомості про батька в свідоцтво про його народження були внесені відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України. З квітня 2014 року вони з відповідачем припинили проживати однією сім'ю. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач систематичної матеріальної допомоги не надає. Відповідач офіційно працевлаштований, працює слюсарем ВАТ «Мелітопольський маслоекстраційний завод». Відповідач в судове засідання не з'явився. Судова повістка надсилалась йому за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання та повернулися до суду у зв'язку з відсутністю за місцем проживання, за закінченням терміну зберігання, що відповідно до ст.74 ч.5 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов належить задоволенню з наступних підстав. [PERSON], народився [INFO] року, та його матір'ю є [PERSON], батьком - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /а.с. 6/ Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126,133, 135 Сімейного кодексу України № 00014868859 від 23.12.2014 року, державна реєстрація народження [PERSON] проведена відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України./а.с. 7/ Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. (а.с. 5) Відповідач систематичної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивачка в позовній заяві просить стягнути з відповідача аліменти на неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги. Позивачка в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява, в якій просить розглянути справу у її відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява в якій просить розглянути справу у його відсутність, з позовними вимогами згоден. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у шлюбі зареєстрованому 06 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 524. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копію свідоцтва про народження. /а.с.2 / Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копію заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 11 серпня 2017 року № 320/4915/17, яке набрало законної сили 30.08.2017. /а.с. 10/ Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідками з місця проживання /а.с.11,12/, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивачка в позовній заяві просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/2 частки заробітку на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які перебувають на її утриманні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, останнім часом не бере участі у вихованні та утриманні їх спільних дітей. Таким чином, дітям, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. 29.05.2020 року відповідач надав до канцелярії відзив, в якому позовні вимоги визнає частково, а саме в розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку. Пояснюючи, що 07.05.2020 року шлюб між ним та позивачкою розірвано, але розірвання шлюбу жодним чином не вплинуло на його ставлення до дітей, він постійно з ними спілкується, займається їх вихованням та матеріально утримує. Позивачка в судове засідання не з`явилась, в заяві до суду просить справу розглянути у її відсутність та просить зменшити розмір стягнення аліментів на 1/3 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожного для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей. Відповідач в судове засідання не з`явився, в заяві до суду просить справу розглядати у його відсутність та просить суд позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів задовольнити частково в розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, та

Outcome: approved