Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що 24.11.2016 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді недоотриманої пенсії. При зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, їй в цьому усно було відмовлено, в звязку з тим, що вона пропустила строк на прийняття спадщини. Також зазначила, що строк вона пропустила з поважних причин, оскільки є юридично необізнаною щодо строків на подання заяви про прийняття спадщини, є внутрішньо переміщеною особою, знаходилась на стаціонарному лікуванні в онкологічному відділенні Міської лікарні № 2 м. Сніжне Донецької області, а також не мала грошових коштів на подачу вищевказаної заяви. Просить встановити їй додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 24.11.2016 року тривалістю три місяці. Позивачка [PERSON] у судове зсідання не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Також суду пояснила, що 24.11.2016 року помер чоловік позивачки [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, яке складається із недоотриманої пенсії. Померлий на час смерті мешкав в м. Сніжне, яке є непідконтрольною Україні територією де і був зареєстрований. Проте, померлий також був зареєстрований як переміщена особа на території Нікольського району, перебував на обліку у відповідача та отримував пенсію. У встановлений законом шестимісячний строк позивачка, як спадкоємиця першої черги спадкування за законом після смерті чоловіка, не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, в звязку з юридичною необізнаністю, її тривалою тяжкою хворобою внаслідок якої вона перебувала на стаціонарному лікуванні, а також в звязку з отриманням свідоцтва про смерть чоловіка встановленого зразка лише в вересні 2017 року. Представник відповідача УПФ України в Володарському районі Донецької області [PERSON] в судовому засіданні позов визнала у повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. Також пояснила, що померлий чоловік позивачки дійсно перебував на обліку в УПФ в Володарському районі Донецької області та по час смерті отримував пенсію. Вважає, що УПФ є належним відповідачем по даній справі, проте, яким чином прийняте судове рішення по справі може вплинути на права та обовязки [PERSON] пояснити не може. Третя особа: Приватний нотаріус Нікольського нотаріального округу Донецької області в судове засідання не зявився. Про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу у відсутність незявившихся позивачки та третьої особи. Вислухавши пояснення представника позивачки та представника відповідача, розглянувши письмову заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що рішенням Володарського районного суду Донецької області від 22.09.2017 року, яке набуло законної сили 03.10.2017 року, встановлено факт, що [PERSON], [INFO], громадянин України, помер 24.11.2016 року в м. Сніжне Донецької області, про що 25.09.2017 року Нікольським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області було видано відповідне свідоцтво про смерть серії І-НО № 984948. Згідно копії свідоцтва про одруження І-БА № 079092 позивачка уклала шлюб з [PERSON] 26.04.1968 року про що вчинено відповідний актовий запис № 166. Відповідно до довідки від 11.07.2017 року № 0000261546/19033 позивачка [PERSON] була взята на облік, як особа, переміщена з тимчасово непідконтрольній території України та районів проведення АТО. Фактичне місце проживання/перебування зареєстровано за адресою: [INFO]. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається від часу відкриття спадщини. Частиною третьою ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК (435-15). Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) (435-15), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідно до ст. 1277 ЦК України, є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як встановлено судом місцем відкриття спадщини після смерті чоловіка позивачки є м. Сніжне Донецької області, яке є тимчасово непідконтрольною територією України, відомості, щодо осіб, які прийняли спадщину після його смерті, у суду відсутні, в звязку з чим відповідати за даними правовідносинами має відповідний орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивачка в свою чергу предявляє позовні вимоги до установи в якій померлий отримував пенсію, тобто до установи, яка не має відповідати за даними правовідносинами. Відповідно правового змісту ст. 33 ЦПК України у разі предявлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Таким чином, якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Враховуючи, що позивачкою пред'явлено позов саме до УПФ України в Володарському районі Донецької області, яке не може бути належним відповідачем у справі, оскільки характер виниклих правовідносин ніяким чином не впливає на права та обовязки останнього, а стороною позивача під час розгляду справи відповідного клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення належного відповідача в якості співвідповідача не заявлялось, суд вважає що позовні вимоги предявлені та підтриманні під час розгляду справи до УПФ України в Володарському районі Донецької області задоволенню не підлягають. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачці в задоволенні її позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що сплачені нею при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 640 грн. відшкодуванню на її користь з боку відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed