Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 вересня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис № 1653. Вказує, що за час шлюбу в них народився син - [PERSON] , [INFO] . Посилається на те, що сімейне життя у них не склалося, між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. Жоден із подружжя не намагався зберегти сім`ю. Близько восьми місяців проживають окремо. Зі слів відповідача їй стало відомо, що чоловік порушує подружню вірність, має стосунки з іншими жінками. Крім того, вказує на те, що відповідач зловживає спиртним, часто не ночує вдома. Вважає, що сім`я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, а примирення між ними неможливе. Крім того, зазначає, що відповідач їй та сину матеріально не допомагає. На утримання дитини на даний час потрібні чималі кошти. Вказує на те, що вона постійно дбає про сина, купує їжу, одяг, ліки що потребує значних витрат. Працювати на даний час вона не має можливості, так як здійснює догляд за дитиною, зазначає, що їй не має кому допомогти із доглядом за дитиною, аби вона мала можливість працевлаштуватись. Посилається на те, що відповідач є здоровим чоловіком, може працювати та надавати кошти на утримання сина. Зважаючи на викладене просить суд ухвалити рішення, яким шлюб між сторонами розірвати та стягнути з відповідача - [PERSON] , аліменти на утримання - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак направила до суду заяву в якій вказала, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити та розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте від його представника [PERSON] до суду надійшла заява в якій вона вказала, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу вони визнають, що стосується суми стягнення аліментів, відповідач просив задовільнити їх частково, а саме у розмірі, який дорівнює 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Із відзиву на позовну заяву направлену відповідачем на адресу суду 22 жовтня 2020 року, вбачається, що відповідач не погоджується із обставинами вказаними позивачкою, що стали причиною розірвання шлюбу, а також не заперечує щодо сплати аліментів на спільну дитину, проте не погоджується в частині розміру аліментів в сумі 3000,00 про яку просить позивачка. Зазначає, що наведене позивачкою у позові не відповідає дійсності та обставини на які вона посилається нічим не підтверджені. Вказує, що позивачка постійно зловживає алкоголем, не піклується про їхнього сина, а тому він часто знаходиться у бабусі. Крім того, позивачка перебуваючи із ним у фактичних шлюбних стосунках сама його зраджувала із чоловіком з яким живе і досі. Матеріальну допомогу він надавав сину регулярно, виходячи із своїх можливостей, грошові перекази були надіслані ним мало не щомісяця. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 вересня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, був зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1653. Прізвище дружини після укладення шлюбу - [PERSON] . Крім того, встановлено, що за час шлюбу в сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та який проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Встановлено, що причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя вони втратили почуття любові один до одного. Неодноразові спроби зберегти сім`ю результату не дали. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього. Відповідно до положень ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд встановив, що сім`я розпалась остаточно, відповідач залишив сім`ю, жодна із сторін не намагалися примиритися та зберегти сім`ю. Відсутність взаєморозуміння між сторонами призвела до втрати почуття любові та поваги, а тому суд приходить до висновку, що збереження сім`ї між сторонами неможливе і шлюб слід розірвати. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів, суд виходить із наступного. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено статтею 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років з 01 липня 2020 року становить 1859 грн. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення потреб та інтересів дитини, в тому числі, що з урахуванням розміру прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, розміру мінімальної заробітної плати та обставини, які зазначені в ст. 182 СК України, а саме те, що відповідач є молодим здоровим чоловіком, інших осіб на утриманні не має, може надавати утримання своєму сину, розмір аліментів слід визначити у сумі 1 500 грн. щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір. На підставі наведеного та

Outcome: partial