Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просила стягувати з відповідача на її користь утримання, як непрацездатної дружини в розмірі 1500 грн. щомісячно, а також судові витрати та витрати пов'язані з розглядом справи. В обґрунтування позову [PERSON] зазначала, що з 03 жовтня 1981 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. На даний час потребує матеріальної допомоги, оскільки визнана інвалідом ІІІ групи, у зв'язку з чим потребує постійного медикаментозного лікування, на що необхідні кошти, яких у неї не вистачає, так як отримує пенсію у мінімальному розмірі, а чоловік [PERSON], який спроможний надавати для неї утримання, цього обов'язку не виконує. В судовому засіданні представники позивачки позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, він належним чином повідомлений про час та місце проведення розгляду справи, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому відповідно до ст. 224 ЦПК суд за згодою представника позивачки [PERSON] проводить заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представників позивачки, дослідивши письмові докази суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, із таких міркувань. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 жовтня 1981 року. Позивачка, згідно до довідки міжрайонної МСЕК серії МСЕ № 117395 07 грудня 2007 року визнана інвалідом ІІІ групи довічно, та їй протипоказана важка фізична праця. За даними довідки № 584 від 0911.2012 року виданої ЛКК Полонської районної центральної лікарні, а також повідомлення головного лікаря цієї лікарні від 19.12.2013 року [PERSON] потребує постійного медикаментозного та оперативного лікування. Відповідно до частин 1-4 статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Законом України «Про Державний бюджет на 2014 рік» (стаття 7) у 2014 році установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі зокрема, для осіб, які втратили працездатність з 1 січня - 949 грн., з 1 липня - 974 грн., з 1 жовтня - 1014 грн. За даними довідки управління Пенсійного фонду України у Полонському районі № 206, від 04 лютого 2014 року позивачка отримує пенсію з 08.11.2004 року довічно в сумі 1126 грн. 78 коп. Таким чином, оскільки розмір отримуваної [PERSON] пенсії більший ніж розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом, тому позивачка відповідно до положень ч.2, 4 ст. 75 є такою, що не потребує матеріальної допомоги від відповідача, а відтак права на утримання як непрацездатна дружина не має. Крім цього суд зазначає, що позивачкою не надано доказів про можливість [PERSON] надавати для неї матеріальному допомогу у запропонованому в позові розмірі 1500 грн. щомісячно. Разом з тим, згідно рішення Полонського районного суду від 28.11.2012 року з відповідача постановлено стягувати аліменти на користь позивачки на утримання повнолітнього сина [PERSON], який навчається в розмірі ? частки від заробітку щомісячно до періоду припинення навчання, але не довше ніж до 06 липня 2017 року. Вказана обставина ставить під сумнів доводи представників позивачки про спроможність відповідача надавати ще й для [PERSON] утримання (аліменти). Відповідно до пункту 3 частин 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, зокрема позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. На думку суду, оскільки для позивачки відмовлено в задоволенні її позову, тому з неї підлягає стягненню в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved