Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] з тих підстав, що останній з 2008 року без поважних причин в зазначеному житлі не проживає. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, та пояснив, що під час перебування в шлюбі сторонами приватизована квартира [ADDRESS], яка згідно свідоцтва про право власності на житло від 26.01.2000 року належала в рівних частках [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. За договором дарування частки квартири від 01.10.2012 року [PERSON] подарував належну йому 1/3 частку в квартирі своєму сину [PERSON]. Таким чином на даний час власниками квартири є позивачка та її син [PERSON]. Відповідач з 2008 року у квартирі не проживає, але залишається зареєстрованим, знятись з реєстраційного обліку в добровільному порядку він не бажає, чим створює власникам перешкоди в користуванні та розпорядженні їх власністю. Представник позивачки просив визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, тому суд розглянув справу у його відсутність з винесенням заочного рішення. Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився надавши заяву про розгляд справи в його відсутність та зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає по-сусідству та може підтвердити, що з 2008 року [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає та його особистих речей в квартирі немає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач по справі виїхав з помешкання після розлучення з позивачкою, після чого вона бачила його в квартирі лише один раз. На даний час позивачка проживає з новим чоловіком та повнолітнім сином, який навчається у м.Києві. Позивачка не вчиняла сварок та скандалів, відповідач пішов з квартири добровільно, перешкод у проживанні йому ніхто не чинив. Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. З свідоцтва про право власності на житло від 26.01.2000 року з врахуванням договору дарування частки квартири посвідченого 01.10.2012 року приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу вбачається, що власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] (а.с 4, 6). Свідоцтвом про укладення шлюбу підтверджується, що 26.10.2011 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] після чого змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с 5). Отже позивачка та третя особа є власниками даної квартири. Згідно довідки Ніжинського міського відділу управління державної міграційної служби України в Чернігівській області від 31.12.2013 року [PERSON] з 11.02.1997 року зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивачки ствержував, що відповідач більше п'яти років не проживає в квартирі [ADDRESS]. Дана обставина не спростована жодним доказом та підтвержується актом та поясненнями свідків [PERSON], [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі відсутності в житлі понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що будь-яких домовленостей що-до проживання чи не проживання між сторонами не було. Відповідач з 2008 року не проживає за місцем реєстрації в належній позивачці та третій особі квартирі. За таких обставин вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] підлягають задоволенню.

Outcome: approved