Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання їх повнолітньої дочки [PERSON], яка продовжує навчання, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, і до досягнення дочкою 23-років. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Дочка навчається у «Дрогобицькому коледжі нафти і газу» на денній формі навчання. Відповідач має можливість надавати кошти на утримання повнолітньої дочки, але добровільно цього робити не бажає. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, з підстав, викладених у позовній заяві, просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов заперечив з тих підстав, що немає змоги сплачувати аліменти на утримання дочки, яка продовжує навчання, оскільки крім неї у нього є ще двоє дітей, один з яких неповнолітній син. З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. З довідки Державного вищого навчального закладу «Дрогобицький коледж нафти і газу» №252 від 25.07.2014 вбачається, що [PERSON] являється студентом 4 курсу денної форми навчання. Завершить навчання 30.06.2015 року. Статтею 198 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Батьки повинні робити все можливе для утримання своїх дітей, оскільки повнолітні діти, через свій молодий вік, стан фізичного розвитку, навчання у ВУЗі як правило, не можуть самі себе утримувати, не мають можливості повноцінно працювати. З урахуванням матеріального становища позивачки, яка надає матеріальну допомогу дочці, однак не може її повноцінно утримувати, самостійно оплачувати її навчання у ВУЗі, оскільки несе інші витрати пов'язані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріальне становище відповідача, який витрачає певні кошти для особистих потреб, стан його здоров'я, наявність ще двох дітей, один з яких - син є неповнолітнім, те, що його середньомісячна заробітна плата становить 1242 грн., а тому вважає можливим присудити розмір аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 07.08.2014 року і до досягнення дочкою двадцяти трьох років, при умові продовження навчання. Поряд з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved