Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

Позивачка звернула до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги наступним. 01.09.09. позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають двох спільних дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, між ними часто виникають сварки. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їх родині, не здатен підтримувати нормальну атмосферу в сімї. Він самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати свою сімю. На даний час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Між ними втрачені почуття поваги та взаєморозуміння, тому подальше збереження сімї вважає неможливим. Просила винести рішення про розірвання шлюбу, укладеного між ними 01.09.2009 року, у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції по актовому запису № 1484 від 01.09.2009р. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, наполягали на його задоволенні, посилаючись на обставини, які викладені у позовній заяві. Додатково пояснили, що позивачка з відповідачем не проживають однією сімєю та не ведуть спільного господарства з 29.12.2014 року. На даний час позивачка має іншу сімю. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення, та просив ухвалити рішення відповідно до закону. Пояснив, що не проживають з позивачкою однією сімєю з початку 2017 року. З початку 2015 року позивачка проживає на квартирі за її бажанням. Він періодично мешкав з нею на цій квартирі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що разом працює з позивачкою. Їй відомо, що було рішення про розірвання шлюбу в 2015 році, а позивачка не проживала з відповідачем однією сімєю за рік до цього. Відповідач неодноразово приходив до [PERSON] додому, бив, сварився. Матеріальної допомоги їй не надає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що в кінці 2014 року позивачка разом з дітьми перебувала у його сімї, а 31.12.2014 року він разом з іншим кумом перевозили її речі на орендовану квартиру. З цього часу позивачка і відповідач разом не проживають. Вислухавши пояснення позивачки, представника позивачки, відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01 вересня 2009 року сторони уклали шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] (а.с.6) та [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу. На підставі викладеного, враховуючи фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, крім того факт розпаду сімї і неможливість її збереження підтверджено фактичними обставинами справи, поясненнями сторін, сумніватись в достовірності яких суд не має підстав. На підставі викладеного,

Outcome: approved