Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] у вересні 2019 р. звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються на її користь з відповідача на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. щомісячно та просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки від його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони у справі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду від 16.03.2016 р. у справі №569/356/16-ц шлюб між ними розірвано. Згідно з рішенням Рівненського міського суду від 06.06.2018 р. по справі №569/7346/18 ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. щомісячно. Позивачка вказує, що донька проживає з нею та навчається у 10 класі «Шпанівського ліцею Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області». Вказує, що відповідач офіційно працює та отримує заробітну плату, розмір якої є вищим від мінімального, з метою дотримання та реалізації прав їх доньки, вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідач є здоровим, офіційно працює та отримує заробітну плату, а тому має можливість сплачувати аліменти у визначеному законодавством розмірі. Ухвалою суду від 15.10.2019 р. позов залишено без руху. Ухвалою суду від 28.10.2019 р. відкрито спрощене провадження у справі. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги та просить їх задоволити. Крім того, пояснила, що у новому шлюбі не перебуває, має у власності нерухоме майно, працездатна, має постійне місце роботи та стабільний дохід у розмірі близько 6000 грн. щомісяця. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Крім того, пояснив, що не перебуває у новому шлюбі, у власності рухомого та нерухомого майна не має; працездатний; офіційно працевлаштований та отримує стабільний дохід близько 6800 грн. щомісяця. Вказує, що на його утриманні ще перебуває одна малолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] , на яку він добровільно без виконавчого документу відповідно до рішення Рівненського міського суду у справі №570/5962/18 сплачує аліменти. Крім того, має ще повнолітню 20 річну дитину, на утримання якої відсутні виконавчі документи про стягнення коштів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено, сторони є батьками неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/356/16-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно виконавчого листа, виданого Рівненським міським судом Рівненської області у цивільній справі №569/7346/18 від 06.06.2018 р. стягуються з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно, до повноліття дитини. Неповнолітня [PERSON] проживає з позивачкою, що відповідач не заперечує. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зі змісту наведених законодавчих приписів слід дійти висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-143цс13 за заявою про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 передбачено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Як з`ясовано, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їх спільної з позивачкою доньки визначено судом раніше у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. Відповідно суд приходить до висновку про необхідність змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 грн. та, враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх спільної дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає за можливе розглянути заявлену вимогу в порядку спрощеного провадження. Так, за положеннями частини 5 статті 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. На думку суду, за вказаних умов визначений розмір аліментів є компромісним, та враховуватиме баланс інтересів сторін. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved