Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-05 00:00:00

позивачка за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру загальною площею 75,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що, не дивлячись на те, що право власності на вказану квартиру зареєстровано за час шлюбу з відповідачем [PERSON] , вказане майно придбано нею за її особисті кошти до реєстрації шлюбу, а тому квартира в силу вимог ст. 57 СК України є її особистою приватною власністю. Представник відповідача [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просив: -встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з вересня 2011 року до 21 листопада 2014 року ; -визнати квартиру загальною площею 75,1 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] ; -в порядку поділу спільного майна визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаної квартири, залишивши за [PERSON] власності на іншу 1/2 частину квартири. Свої вимоги мотивував тим, що з вересня 2011 року і до дня укладання шлюбу, тобто 21 листопада 2014 року, сторони постійно спільно проживали однією сім`єю за різними адресами зокрема: з вересня 2011 року до весни 2012 року - у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] та його матері; весною, влітку та осінню 2012 року, весною та в червні 2013 року - у приватному будинку батьків [PERSON] у [ADDRESS] ; взимку 2012/2013 років - у квартирі [ADDRESS] ; з липня 2013 року до квітня 2014 року - у квартирі за адресою: [ADDRESS] ; з квітня 2014 до листопада 2014 - у квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а з листопада 2014 року - у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS] . З цих підстав просив встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю у вказаний період та згідно ст. 74 СК України визнати вказану квартиру, яку придбано за спільні кошти, об`єктом права спільної сумісної власності сторін та в порядку поділу визнати за ними право власності на Ѕ її частину за кожним з них. Представник відповідача [PERSON] подав суду відзив на первісну позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив, з підстав викладених у зустрічній позовній заяві. Представник позивачки за первісним позовом [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що станом на вересень 2011 року [PERSON] та [PERSON] були добре знайомі, мали товариські стосунки, спільне коло друзів і часто проводили дозвілля разом. Приблизно в лютому-березні 2012 року дружні стосунки сторін прийняли більш романтичний характер та вони почали зустрічались як хлопець і дівчина, жили окремо один від одного, періодично ходили на побачення, іноді разом проводили всі вихідні. Наприкінці вересня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] трапився конфлікт і їх романтичні відносини припинились, які відновилися лише влітку 2014 року. Проте проживати спільно однією сім`єю сторони почали лише в листопада 2014 року, коли разом переїхали в придбану [PERSON] за кошти отримані від її підприємницької діяльності квартиру в м. Вишгороді. Зазначив, що [PERSON] жодного відношення до бізнесу [PERSON] не мав та участі в ньому не приймав. В 2012 році [PERSON] також за власні кошти придбала автомобіль Smart Fortwo 1999 року випуску, який продала в березні 2013 року та придбала автомобіль Nissan Juke 2012 року випуску. [PERSON] іноді керував вказаними автомобілями, оскільки був хлопцем позивачки за первісним позовом. Також зазначив, що надані [PERSON] листи з електронної пошти зі спілкуванням сторін не підтверджують факт їх проживання разом однією сім`єю, спільний побут, спільне господарство, спільний сімейний бізнес, взаємні права та обов`язки, спільний бюджет та спільні витрати, в тому числі, пов`язані з купівлею спірної квартири. Із вказаного листування та спільних фотографій вбачаються довірливі стосунки, що нормально для пари у романтичних стосунках, в яких вони тоді перебували. Представник відповідача [PERSON] подав суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначив, що [PERSON] та [PERSON] почали зустрічатись як закохана пара ще у 2010 року, а влітку 2011 року вирішили жити спільно, мати спільний побут, взаємні права та обов`язки. Тому у вересні 2011 року почали разом проживати у квартирі, що належала [PERSON] та його матері за адресою: [ADDRESS] . В подальшому з липня 2013 до квітня 2014 сторони проживали в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Їздили разом на море в Коблево Миколаївської області у серпні 2014 року, раніше, у 2012 -2013 роках їздили в Золотоношу Черкаської області, у готель « Терем » у Карпатах, в Тернопіль, планували поїздку в Херсон. Також зазначив, що спірна квартира придбана за рахунок спільних коштів [PERSON] та [PERSON] , які вони отримали від спільного, сімейного бізнесу з реалізації косметичних засобів, в якому кожен з них приймав активну участь. Позивачка за первісним позовом [PERSON] та її представник в суді просили про задоволення первісної позовної заяви, проти зустрічної позовної заяви заперечили. [PERSON] в суді пояснила, що станом на вересень 2011 року вони з [PERSON] були добре знайомі, мали товариські стосунки, спільне коло друзів і часто проводили дозвілля разом. Приблизно в лютому-березні 2012 року дружні стосунки сторін прийняли більш романтичний характер та вони почали зустрічались як хлопець і дівчина, жили окремо один від одного, періодично ходили на побачення, іноді разом проводили всі вихідні. [PERSON] дійсно в період в 2011 - 2012 роках проживав в квартирі за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] відвідувала цю квартиру в якості гостя. Наприкінці вересня 2012 року між ними трапився конфлікт і їх романтичні відносини припинились, проте, ворогами вони не стали, рідко, але бачились і спілкувались, здебільшого на святах, вечірках, в гостях тощо. [PERSON] намагався залицятись до неї, проте вона не хотіла відновлення стосунків. До того ж, в цей час вона періодично мала побачення з іншими чоловіками, активно почала займатись підприємницькою діяльністю. Восени 2012 року із будинку своїх батьків на зиму вона переїхала в належну їй на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , в якій проживала до березня 2013 року. За ці півроку [PERSON] через свою наполегливість та, перебуваючи в спільному колі друзів, декілька разів побував у неї в гостях, проте жодних стосунків між ними не було. В березні 2013 року вона повернулась в будинок батьків, в якому проживала до початку листопада 2014 року, коли переїхала в новозбудовану квартиру в м. Вишгороді, а свою квартиру на вулиці Полтавській здала в оренду. Влітку 2014 року романтичні стосунки з [PERSON] відновилися та вони почали зустрічатись, в серпні 2014 року разом з`їздили на море в Коблево, Миколаївська область. Проте проживати спільно однією сім`єю почали лише в листопаді 2014 року, коли разом переїхали в придбану нею за особисті кошти квартиру в м. Вишгороді. Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру між нею та забудовником укладено 27 травня 2014 року, грошові кошти за вказаним договором в розмірі 527 590,00 грн. вона самостійно сплатила в період з 28 травня 2014 року по 10 червня 2014 року. На той час вона була незаміжньою жінкою, без дітей, проживала в будинку своїх батьків разом із ними, а свою власну квартиру на вулиці Полтавській в місті Києві здавала в оренду. Таким чином, вона мала гарні доходи. Шлюб з [PERSON] уклала лише 21 листопада 2014 року. Зазначила, що [PERSON] не має жодного відношення до придбання квартири, з яким вона разом не проживала, спільного господарства не вела, а кошти на її придбання отримала від власної підприємницької діяльності, до якої [PERSON] відношення не мав. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та його представник в суді проти задоволення первісної позовної заяви заперечили, просили про задоволення зустрічної позовної заяви. [PERSON] в суді пояснив, що з [PERSON] він познайомився ще у 2005 році в період спільного навчання у Київському національному економічному університеті імені Вадима Гетьмана. Закохавшись одне в одного, вони, починаючи з 2010 року, почали зустрічатись як закохана пара, а влітку 2011 року вирішили жити спільно. У вересні 2011 року почали разом проживати у квартирі, що належала йому та його матері за адресою: [ADDRESS] . У квартирі за вказаною адресою вони проживали орієнтовно до літа 2012 року. В цей же час вони почали зайнялись спільним бізнесом з реалізації товарів ТМ Amway та інших косметичних засобів. Разом вони займалився переговорами з потенційними клієнтами та організацією доставки їм товарів. Виручені від продажу кошти зараховувались, як правило, на картку, належну [PERSON] . У лютому 2012 року вони придбали «за довіреністю» автомобіль Smart Fortwo 1999 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Наприкінці весни та влітку 2012 року вони певний час проживали на дачі у батьків [PERSON] , що знаходиться у селі Осещина Вишгородського району Київської області, садівниче товариства «Ветеран». Восени 2012 року вони переїхали у належну [PERSON] однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , а весною 2013 року вони знову певний час проживали в будинку у батьків [PERSON] , а квартиру ж по [ADDRESS] вирішили здавати. За рахунок коштів отриманих від спільного сімейного бізнесу та продажу автомобіля Smart Fortwo 1999 року випуску, у березні 2013 року вони придбали автомобіль Nissan JUKE 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . В липні 2013 року вони разом переїхали у двокімнатну квартиру, що належала подрузі матері [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Під час проживання мали взаємні пава та обов`язки, купували спільні речі, меблі, спільно харчувалися, витрачали кошти і проводили час разом, вели спільне господарство. У лютому 2014 року вони придбали однокімнатну квартиру у будинку [ADDRESS] (в тому самому будинку, що й спірна квартира, але на іншому поверсі), але потім порахували, подумали і вирішили продати вказану однокімнатну квартиру і, доклавши певну суму коштів, - придбати двокімнатну квартиру у цьому ж будинку. В результаті, вони відчужили однокімнатну квартиру у будинку [ADDRESS] шляхом укладення договору відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу майнових прав, а виручені від продажу кошти та інші кошти, набуті в період спільного проживання, в тому числі за рахунок сімейного бізнесу, - направили на придбання спірної квартири. При цьому він приймав безпосередню участь в оплаті вартості квартири, в тому числі, знімаючи кошти з власної банківської картки, приймав активну участь у виборі квартири; оглядав квартиру перед її придбанням, був присутнім як при підписанні договорів та при прийомі-передачі ключів від квартири. Щоб мати можливість оплатити вартість квартири у квітні 2014 року вони вирішили залишити квартиру за адресою: [ADDRESS] , щоб не сплачувати за її оренду та проживали в його квартирі за адресою: [ADDRESS] . В цей же період вони спільно здійснювали ремонт квартири, купували техніку та меблі для неї, а після переїзду до спірної квартири, 21 листопада 2014 року, офіційно уклали шлюб. Заслухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, 27 травня 2014 року між [PERSON] (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДБК-ПАРТНЕР» (продавець) укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 4-245/к (договір). Відповідно до п. 1.1 договору продавець продає, а покупець придбає майнові права на квартиру [ADDRESS] (квартира), на умовах і в порядку, що визначені у цьому договорі. Пунктом 1.2 договору сторони визначили, що під майновими правами вони розуміють право продавця набути у власність квартиру, яке виникає у продавця. Відповідно до п. 1.3 договору квартира має наступні характеристики: № квартири -[ADDRESS] ; поверх -16; загальна площа - 75,37 кв.м.; кількість кімнат - 2. Продавець зобов`язаний передати покупцю майнові права на квартиру в повному обсязі після повної сплати їх вартості, а покупець прийняти їх. Передача та приймання майнових прав здійснюється сторонами за актом приймання-передачі майнових прав. Покупець набуває право власності на майнові права після оформлення акту приймання-передачі майнових прав (п. 1.4 Договору). Як передбачено п. 1. 5 договору покупець, після набуття права власності на майнові права на квартиру та введення об`єкту капітального будівництва в експлуатацію, має право користуватись нею без обмежень та оформити правовстановлюючі документи на квартиру. Згідно з п. 3.1 договору покупець здійснює оплату вартості майнових прав в перерахунку на 1 кв.м. за поточною ціною майнових прав на квартиру, яка буде встановлена згідно з протоколом засідання комісії по визначенню вартості майнових прав на об`єкти житла, інші об`єкти нерухомості на день внесення покупцем оплати за наступним графіком: 71,8 кв.м. - до 30 травня 2014 року; 3,57 кв.м. - до 15 липня 2014 року. Після внесення покупцем повної вартості предмету договору у готівковій або безготівковій формі, продавець надає покупцю довідку про сплату вартості майнових прав на квартиру, яка є невід`ємним додатком до цього договору (п. 3.2 договору). Як вбачається з квитанцій від 28, 30 травня, 03, 05, 06 та 10 червня 2014 року [PERSON] сплатила на користь ТОВ «ДБК-ПАРТНЕР» грошові кошти в загальному розмірі 527 590,00 грн. Згідно довідки ТОВ «ДБК-ПАРТНЕР» від 10 червня 2014 року вбачається, що [PERSON] згідно з Договором купівлі-продажу майнових прав №4-245/к від 27 травня 2014 року та листа ТОВ «ДБК-ПАРТНЕР» №676 від 10 червня 2014 року майнові права на двокімнатну квартиру [ADDRESS] , оплачено в обсязі 527 590,00 грн. в т.ч. ПДВ, що становить 100% вартості майнових прав. 10 червня 2014 року відповідно до акту прийому-передачі майнових прав на квартиру до договору купівлі-продажу майнових прав №4-245/к від 27 травня 2014 року, ТОВ «ДБК-ПАРТНЕР» передав, а [PERSON] прийняла в повному обсязі майнові права на квартиру [ADDRESS] . Згідно п. 4 вказаного акту сторони посвідчили, що продавець бере на себе в односторонньому порядку зобов`язання збудувати та ввести в експлуатацію житловий будинок [ADDRESS] , а покупець набуває в повному обсязі майнові права на квартиру [ADDRESS] в цьому будинку. 17 вересня 2014 року ТОВ «ДБК-ПАРТНЕР» та [PERSON] підписали акт прийому передачі квартири покупцю, згідно п. 1 якого продавець побудував та передає, а покупець сплатив 100% вартості та приймає квартиру [ADDRESS] . Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 07 серпня 2019 року №00023601733, 21 листопада 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в м. Києві складено актовий запис №1181. Згідно з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №40874607 від 20 липня 2015 року, право власності на квартиру [ADDRESS] , 01 липня 2015 року зареєстровано за [PERSON]. 20 липня 2015 року [PERSON]. видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] . Як вбачається зі свідоцтва серії [NUMBER] виданого Подільським районним у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, 03 липня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 07 травня 2019 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , що вбачається зі свідоцтва серії [NUMBER] виданого Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як пояснив в суді позивач за зустрічним позовом [PERSON] , з вересня 2011 року і до дня укладання шлюбу, тобто 21 листопада 2014 року, сторони постійно спільно проживала однією сім`єю за різними адресами зокрема: з вересня 2011 року до весни 2012 року - у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] та його матері; весною, влітку та осінню 2012 року, весною та в червні 2013 року - у приватному будинку батьків [PERSON] у [ADDRESS] ; взимку 2012/2013 років - у квартирі [ADDRESS] ; з липня 2013 року до квітня 2014 року - у квартирі за адресою: [ADDRESS] ; з квітня 2014 до листопада 2014 - у квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а з листопада 2014 року - у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS] . У той же час [PERSON] в суді стверджувала, що приблизно в лютому-березні 2012 вона з [PERSON] почала зустрічались як хлопець і дівчина, однак жили вони окремо один від одного, періодично ходили на побачення, іноді разом проводили всі вихідні. [PERSON] в період з 2011 - 2012 років проживав в квартирі за адресою: [ADDRESS] , яку вона відвідувала в якості гостя. Сама ж постійно проживала разом зі своїми батьками в їх приватному будинку в с. Осещина. Восени 2012 року із будинку своїх батьків на зиму вона переїхала в належну їй на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , в якій сама проживала до березня 2013 року. В березні 2013 року вона повернулась в будинок батьків, в якому проживала до початку листопада 2014 року, коли переїхала в новозбудовану квартиру в м. Вишгород вже разом з [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] є її подругою, з якою вона почала спілкуватися з 2013 року, [PERSON] знає з 2013 року. Їй відомо, що [PERSON] придбала за власні кошти квартиру, але право власності на неї зареєструвала в шлюбі. Пояснила, що [PERSON] та [PERSON] почали жити разом у ЖК «Ярославичі» в м. Вишгороді за місяць до одруження, можливо з жовтня 2014 року, до цього часу [PERSON] проживала в с. Осещина у батьків, без [PERSON] . [PERSON] здавала власну нерухомість та отримувала кошти, мала Інтернет-магазин, займалася закупкою товару і за ці кошти купила квартиру. [PERSON] не брав участь у цій підприємницькій діяльності. З [PERSON] [PERSON] познайомилася в спільній компанії до одруження, приблизно за рік, точно не пам`ятає. Була вечірка у квартирі, в центрі Києва, взимку. Знає, що вони навчалися в одному університеті, чула про нього від [PERSON] , про відносини не говорила, вони спілкувалися з різними чоловіками, про конкретні стосунки [PERSON] їй нічого не розповідала. З батьками [PERSON] до весілля не бачилася. Спочатку у [PERSON] був автомобіль Форд фієста, потім Смарт , потім Нісан . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] в суді показала, що [PERSON] знає зі шкільних років, з якою разом навчалися та продовжили спілкування. Їй відомо, що до шлюбу [PERSON] та [PERSON] разом не проживали. [PERSON] жила з батьками в Осещині. [PERSON] бачила на спільних заходах, про спільний побут не чула, до весілля [PERSON] проживала з батьками, [PERSON] там не бачила. Були періоди, коли вони менше спілкувалися, тому що в неї з`явилася дитина. За рік приїжджала в гості рази чотири. [PERSON] закупала інгредієнти для косметики та перепродавала їх. Пам`ятаю, що [PERSON] їздила на автомобілях Форд фієста, Смарт , Нісан , машина з`явилася приблизно в 2007 році. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] в суді показала, що вона з [PERSON] близько спілкувалися, вони часто зустрічалися на спільних святах. Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] почали зустрічатися весною 2012 року, через пів року розійшлися, а в кінці літа знову зійшлися та одружилися в кінці листопада. Разом не проживали, просто зустрічалися, разом з [PERSON] почали проживати за пару тижнів до весілля. Пояснила, що вона не пам`ятає, чи бувала в квартирі по [ADDRESS] , були на святох, але не пам`ятає в яких саме квартирах. В с. Осещина була багато разів, кожне літо по декілька разів, [PERSON] там не бачила. Окрім [PERSON] в с. Осещина проживали батьки, брат, сестра та старенька бабуся. Допитана в судовому засіданні сідок [PERSON] в суді показала, що вона познайомилася з [PERSON] в 2005 році в спільній компанії. Їй відомо, що в 2012 році [PERSON] та [PERSON] зустрічалися пів року, в листопаді 2014 року одружилися. [PERSON] в основному проживала з батьками в с. Осещина, в літній період вона там часто бувала. Вони з [PERSON] та [PERSON] бачилися в Києві в спільних компаніях, за різними адресами, в ресторанах. Можливо в 2013 році вона була в квартирі по [ADDRESS] . [PERSON] займалася косметичними засобами. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] в суді показала, що з [PERSON] знайома з першого класу. [PERSON] знає з університету, вони спілкувалися однією компанією після університету. [PERSON] та [PERSON] почали зустрічатися в 2012 році, але через пів року розійшлися, в кінці літа зійшлися та згодом одружилися. В Осещині була дуже часто, у всі пори року, була в будинку, там проживали батьки, брат та сестра [PERSON] , [PERSON] там не проживав, можливо був на деяких заходах, речі [PERSON] там не бачила. В квартирі по [ADDRESS] можливо була, в квартирі по [ADDRESS] була один раз вже після одруження. Чим займався [PERSON] їй не відомо, [PERSON] займалася косметикою. [PERSON] за кермом автомобілів [PERSON] (в неї був Форд фієста , потім Смарт ) не бачила. В ЖК «Ярославичах» в м. Вишгороді перший раз була за кілька днів до весілля. Коли перший раз потрапила в квартиру, вона була не повністю мебльована. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] в суді показала, що вона є сусідкою [PERSON] в с. Осещина, яку знає з 2004 року. До весілля [PERSON] там не бачила. Потім [PERSON] показала на [PERSON] та повідомила, що він її чоловік, раніше його не бачила. Вона часто заходила в двір до [PERSON] , вони обмінювалися огірками, розсадою, в будинок заходила один раз, в кімнаті [PERSON] не була. [PERSON] постійно проживала в с. Осещина, їздила на червоній маленькій машині, бачила її цілий рік, але найчастіше влітку. [PERSON] працювала з косметикою. Разом з тим, факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю підтверджується в тому числі показаннями в суді свідків, зокрема свідок [PERSON] в суді показав, що спочатку він в 2010 році через спільних знайомих познайомився з [PERSON] , потім з [PERSON] на його дні народженні на Виноградарі . Йому відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом певний період разом по [ADDRESS] з осені 2011 року по 2012 року, літом й до зими жили в с. Осещина, з осені 2013 року по весну 2014 року по [ADDRESS] , потім на Виноградарі і з осені 2014 року у Вишгороді. Він періодично бачилися з ними. На вул. Урлівській був в гостях, на новосіллі зі своєю подругою [PERSON] . Бачив там речі [PERSON] . Після новосілля був ще декілька разів, коли приходив в гості [PERSON] там жила. Був також в с. Осещина, періодично приїжджав в гості, на день народження [PERSON] , був в їх кімнаті, там була передвижна вішалка на якій були речі та портрети, це було в кінці зала з правої сторони, ночував там, вони теж ночували разом, вели себе як пара. В квартирі на вул. Полтавській був один раз. В 2013 році теж був в с. Осещина, вони теж там жили. В квартирі на [ADDRESS] теж був, 04 січня 2014 року приїжджали в гості та ходили на Майдан Неалежності . В квартирі по [ADDRESS] теж був в 2010 році. Бачив як [PERSON] готувала на всіх квартирах. Знає, що вона займалися косметикою, скоріш за все бізнес був спільним, товар купляла дівчинка, привозили його разом. Про наміри купити квартиру теж чув від сторін коли вони проживали по [ADDRESS] . У [PERSON] був Форд фієста , потім Смарт , а потім Нісан жук. Нісаном керували вони обидва. За яких обставин був на вул. Полтавській не пам`ятає. На дачі в с. Осещина проживали батьки, сестра та брат [PERSON] . На днях народженнях [PERSON] було 10-15 людей - друзі [PERSON] та її подруги. На квартиру у Вишгороді переїхали в кінці 2014 року, одружилися в 2014 році, коли розвелися не відомо. Після 2014 року зі сторонами не спілкувалися, оскільки розійшовся зі спільною знайомою, яка їх об`єднувала. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] в суді показав, що він знайомий з [PERSON] університету з 2005 року. [PERSON] та [PERSON] почали зустрічатися після магістратури, переїхали на [ADDRESS] . Він часто приходив до них в гості, наскільки відомо квартира належить мамі [PERSON] , неодноразово там відмічали дені народження та новорічні свята. В квартирі на [ADDRESS] сторони проживали з кінця 2011 року по початок 2012 року, його запрошували на новосілля, на яке він подарував їхній спільний портрет. Після цього у [PERSON] було день народження і він подарував йому акваріум. Після початку 2012 року вони переїхали на дачу, святкували там дні народження, коли туди приїздили бачили [PERSON] . Там вони проживали менше року, тому що потім переїхали до іншої квартири по [ADDRESS] , після 2014 року повернулися на дачу в с. Осещина, а потім переїхали на [ADDRESS] . Спочатку почали займатися емвеєм, після чого почали займатися косметикою. Наскільки йому відомо спочатку [PERSON] та [PERSON] купили однокімнатну квартиру, після чого її продали та купили двокімнатну квартиру. У [PERSON] були машини, спочатку Смарт , а потім Нісан жук, керували ним [PERSON] і [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] знає по роботі з осені 2011 року. З [PERSON] знайома особисто з зими 2011 року, [PERSON] представив [PERSON] як ділового партнера у фірмі ЕМВЕЙ , її зацікавила продукція та вони почали спілкувалися. Згодом [PERSON] представив [PERSON] в якості дружини. Влітку 2012 року її запросили на день народження [PERSON] на дачу до її батьків в с. Осещина. [PERSON] та [PERSON] поводили себе як пара, показували кімнату в котрій проживали. Також вона приходила в гості до [PERSON] в квартиру, що недалеко від кінотеатру «Київська Русь» на Лук`янівці . Її зацікавила інформація про продукцію. Там вона познайомилися з [PERSON] , [PERSON] представив її його дружиною. Вони показали каталоги та продукцію, яка її зацікавила. Їх побут був налагоджений, вони були одягнені в домашній одяг. Вони також підвозили її іноді додому на автомобілі Смарт , за кермом була як [PERSON] , так і [PERSON] . Бувало таке, що [PERSON] приїжджав на роботу цій машині сам, іноді ми затримувалися на роботі й [PERSON] його забирала додому. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] в суді показав, що [PERSON] знає приблизно 15 років, який є його сусідом. З [PERSON] знайомий з 2014 року. Відомо, що [PERSON] влітку 2014 року постійно проживав в квартирі по [ADDRESS] зі своєю нареченою [PERSON] . Повідомив, що вони будують квартиру у м. Вишгороді і тимчасово поживуть у батьків і переїдуть ближче до осені. У квартирі [PERSON] влітку 2014 року не був, але загалом бував. Пам`ятає, що [PERSON] мала свій ключ від квартири [PERSON] , з якою вони періодично стикалися в коридорі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] в суді показала, що вона працює консьєржем в будинку [ADDRESS] з 2008 року з 07 год. 30 хв. до 23 год. два через чотири дні. [PERSON] проживав в цьому будинку з 2011 року до 2012 року. Вона бачила [PERSON] з [PERSON] разом, приходили також її подружки, бачила, як вони спільно заселялися до квартири й заїжджали з речами. З [PERSON] та [PERSON] познайомилися, як з парою ближче до кінця літа 2011 року, прийшла мама [PERSON] та сказала, що вони будуть разом тут жити, з тих пір періодично бачила їх разом. З батьками [PERSON] не знайома, але бачила їх близько трьох разів, з двома дітьми. Мати [PERSON] казала, що це її свати. [PERSON] та [PERSON] часто носили продукти, але частіше носила передачки мама [PERSON] . У під`їзді у них ключ-чіп, у [PERSON] був ключ-чіп, чи був він у [PERSON] не пам`ятає, вони заходили разом. Відтак, з пояснень [PERSON] в суді та показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] встановлено, що сторони в період з вересня 2011 року по 21 листопада 2014 року постійно спільно проживали, вели спільне господарство, мали усталені сімейні і побутові відносини, несли спільні витрати, мали взаємні права і обов`язки, проводили спільно час, відпочинок, тощо. Показання вказаних свідків є об`єктивними, узгодженими між собою й іншими матеріалами справи, які також відповідають поясненням [PERSON] , а тому суд з цими показаннями цілком погоджується, не вірити яким підстав не має. При цьому пояснення [PERSON] в суді про те, що вона постійно проживала разом з батьками в с. Осещина, а з осені 2012 року по березень 2013 року в своїй квартирі за адресою: [ADDRESS] , і лише періодично відвідувала квартири за місцем проживання [PERSON] , з яким спільно почала проживати лише з початку листопада 2014 року, суд до уваги не приймає, які належними, допустимими і достатніми доказами не підтверджені і спростовуються сукупністю показань свідків та матеріалів справи. Не приймає до уваги суд й показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є незмістовними, не повними та однобічними, які відображають суб`єктивне їх ставлення до взаємовідносин сторін, про які їм відомо зі слів самої [PERSON] . Показання вказаних свідків не спростовують показань свідків зі сторони [PERSON] , які послідовно, детально та змістовно описували деталі спільного проживання сторін. Відтак суд відкидає показання свідків зі сторони [PERSON] , які спростовуються поясненнями [PERSON] , показаннями свідків з його сторони та сукупністю досліджених в суді письмових доказів. Крім того, факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] в період з вересня 2011 року по 21 листопада 2014 року підтверджується також: -копією договору №1122402 від 24 грудня 2011 року про надання телекомунікаційних послуг за адресою: [ADDRESS] (тобто в квартирі [PERSON] та його матері) укладеного між [PERSON] та ТОВ «ДЕЛЬТА НЕТ»; -випискою з рахунків сторін в АТ КБ «Приват Банк», які свідчать про систематичну оплату [PERSON] послуг з постачання Інтернету за адресою: [ADDRESS] за період з липня по жовтень 2013 року; -випискою з рахунків [PERSON] , які свідчать про систематичне зняття нею готівки у банкоматах в період з травня 2014 до кінця жовтня 2014 року в [ADDRESS] і [ADDRESS] , придбання продуктів у магазині «Сільпо» по [ADDRESS] та піцерії по [ADDRESS] , що розташовані у безпосередній близькості до адреси квартири [PERSON] в [ADDRESS] ; -довготривалим листуванням між сторонами, що здійснювалась засобами електронної пошти, спілкування в якій притаманне особам, що пов`язані спільним побутом. Зокрема [PERSON] та [PERSON] обговорювалися умови придбання автомобіля, умови позик та кредитів для придбання автомобіля, спільні поїздки, здачу квартир в оренду, особисті прохання, купівлю речей, побутові питання, замовлення продуктів та меблів за період з 13 квітня 2011 року по 30 липня 2014 року; -договорами добровільного страхування наземного транспорту - автомобіля Nissan JUKE 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , №0768 від 02квітня 2013 року та №3790 від 21 серпня 2014 року укладених між [PERSON] та ТДВ «СК «ВіДі-Страхування», згідно яких [PERSON] зазначений особою, якій надано право управління вказаним автомобілем; -копією протоколом про адміністративне правопорушення серії ВО1 №214516 від 19 червня 2012 року про порушення Осадчуком п. 3.1 ПДР України під час керування автомобілем Smart Fortwo д.н.з. [NUMBER] , що свідчить про управління останнім автомобілем [PERSON] ; -численними фотографіями сторін із зображенням їх спільного проживання в побутових умовах в домашньому одязі та на спільних святкуваннях в гостях, на відпочинку, тощо; -випискою з рахунків сторін в АТ КБ «Приват Банк», які свідчать про зняття ними готівки в день придбання спірної квартири (28 травня 2014 року) в одному й тому ж банкоматі по вул. Малиновського, 5 в м. Києві ; -квитанціями про придбання техніки та меблів, тощо, в період з серпня по вересень 2014 року. Зазначені вище докази повністю спростовують доводи [PERSON] про те, що вона почала спільно проживати з [PERSON] лише на початку листопада 2014 року. Таким чином у суду не має сумнівів, що [PERSON] та [PERSON] проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з вересня 2011 року по 21 листопада 2014 року, які в той час жили спільно, не приховуючи своїх відносин, вели спільне господарство, мали спільні права та обов`язки й усталені стосунки притаманні подружжю, придбавали спільне майно для спільного використання, тощо. Відтак позовна заява [PERSON] в частині встановлення факту його проживання однією сім`єю разом з [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з вересня 2011 року по 21 листопада 2014 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Як передбачено ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. На підставі ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт в судовому порядку. При цьому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності майна, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така презумпція поширюється і на проживання однією сім`єю чоловіка та жінки, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Оскільки майнові права на спірну квартиру [PERSON] набула 10 червня 2014 року, тобто за час проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, таке майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, незалежно від того, що право власності на нього зареєстровано на ім`я [PERSON] . При цьому відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Пункт 1 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (правова позиція Верховного Суду в постанові від 24 січня 2020 року в справі № 910/10987/18). Посилання позивачки на те, що вона надавала відповідачу добровільну матеріальну допомогу, коли здійснювала відповідні платежі за інтернет-послуги, мобільного зв`язку, тощо, без ведення спільного господарства на увагу суду не заслуговують, є надуманими, які суд відкидає як неспроможні та які спростовуються сукупністю досліджених в справі доказів. Доводи позивачки про те, що грошові кошти вона заробила підприємницькою діяльністю виключно особисто і самостійно, та її доходи згідно виписок з банківської картки є достатніми для самостійного, особистого придбання спірної квартири, суд також відкидає, оскільки незалежно від розміру доходів кожного з подружжя чи осіб, які проживають спільно як чоловік та жінка, чи розміру їхнього грошового вкладу в придбане майно, вважається, що кожна річ придбана за таких умов є їхнім спільним сумісним майном. Також не мають правового значення й доводи позивачки про те, що спірне майно оформлене саме на неї, оскільки в силу викладених вище вимог Закону, майно придбане в спільну сумісну власність подружжя належить їм на такому праві незалежно від того на кого оформлене титульне право власності. При цьому сторона відповідача достатньо обґрунтувала в суді, що відповідач приймав досить активну участь в діяльності позивачки пов`язаною з купівлею-продажем косметики і отриманням нею доходу на банківські картки. Зокрема, пакував і відправляв товари, зв`язувався з контрагентами, здійснював переписку, приймав участь у відсиланні покупцям документів, тощо. Крім того суд звертає увагу й на те що, спірну квартиру придбано, ремонт в ній проведено й меблі куплено, саме з метою спільного проживання подружжя та в інтересах сім`ї. Відтак докази на спростування презумпції спільності майна, набутої жінкою та чоловіком, які проживають однією сім`єю, в справі відсутні. Таким чином зустрічна позовна заява в цій частині підлягає задоволенню, коли в задоволенні первісної позовної заяви про визнання спірної квартири особистою приватною власністю [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, при вирішенні спору, суд, згідно роз`яснень даних в п. 25 Постанови пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вважає необхідним визначити ідеальні частки подружжя в спільному майні (квартирі [ADDRESS] ), яке залишається в їх спільній частковій власності. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що спірна квартира є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , а тому за кожним з них слід визнати право власності по Ѕ її частині. Крім того [PERSON] представлене документальне підтвердження понесених ним судових витрат, які згідно вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] . На підставі викладеного і

Outcome: approved