Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войнарска Ірина Анатоліївна, державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Бугайова Людмила Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначила, що 11.02.2013 року між нею та громадянкою Беларусі [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] передала, а [PERSON] отримала грошові кошти у розмірі 326 114 грн. 40 коп., що складало 40 800 доларів США, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. за реєстровим №662. 08.06.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою Іриною Анатоліївною вчинено виконавчий напис за реєстровим №590, за яким стягнуто з [PERSON] суму позики у розмірі 895 846 грн. 21 коп. Вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки у договорі позики відсутні реквізити банківського рахунку відповідача та сума заборгованості не є безспірною. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою Іриною Анатоліївною 08.06.2015 року за реєстровим №590. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач надав заперечення на позовну заяву, де зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки за умовами договору позики [PERSON] не намагалась повернути суму позики у розмірі та передбачені договором строки, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 11 лютого 2013 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за №662, відповідно до п.1 умов якого Позичальник отримав від Позикодавця грошові кошти в сумі 326 114 грн. 40 коп., що є еквівалентом суми 40800 доларів США по курсу НБУ на день підписання цього договору. Підпунктом б) п.2 договору позики передбачено, що остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 11 лютого 2014 року, що підтверджується заявою позичальника, підпис на якій має бути засвідчено нотаріально (продовження цього терміну допускається за додатковим погодженням між сторонами, яке має бути нотаріально посвідчене). Відповідно до п.п.в) п.2 договору позики, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 11 лютого 2014 року. Повернення позики позичальник зобов'язується здійснити в місті Києві, готівкою у гривнях за комерційним курсом на день повернення у визначені в даному договорі строки та розміри: до 11 березня 2013 року - еквівалент в гривні, що складає 900 (дев'ятсот) доларів США. до 11 квітня 2013 року - еквівалент в гривні, що складає 900 (дев'ятсот) доларів США. до 11 травня 2013 року - еквівалент в гривні, що складає 900 (дев'ятсот) доларів США. до 11 червня 2013 року - еквівалент в гривні, що складає 900 (дев'ятсот) доларів США; до 11 липня 2013 року - еквівалент в гривні, що складає 900 (дев'ятсот) доларів США. до 11 серпня 2013 року - еквівалент в гривні, що складає 900 (дев'ятсот) доларів США. до 11 вересня 2013 року - еквівалент в гривні, що складає 900 (дев'ятсот) доларів США. до 11 жовтня 2013 року - еквівалент в гривні, що складає 900 (дев'ятсот) доларів США. до 11 листопада 2013 року - еквівалент в гривні, що складає 900 (дев'ятсот) доларів США. до 11 грудня 2013 року - еквівалент в гривні, що складає 900 (дев'ятсот) доларів США. до 11 січня 2013 року - еквівалент в гривні, що складає 900 (дев'ятсот) доларів США. до 11 лютого 2014 року - еквівалент в гривні, що складає 30900 (тридцять тисяч дев'ятсот) доларів США. Пунктом 4 договору передбачено, що при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 11 лютого 2014 року), позикодавець вправі буде пред'явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України та вимагати при цьому повернення йому частини позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми. 08.06.2015 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войнарська Ірина Анатоліївна вчинила виконавчий напис №590, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] невиплачені в строк з 11.02.2013 р. по 27.03.2015 р. на підставі договору позики грошові кошти у розмірі 895 846 грн. 21 коп. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Згідно з ч. 2 ст. 533 цього ж Кодексу якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів у іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Вказані вимоги містить і Глава 16 Інструкції про вчинення нотаріусами нотаріальних дій «Вчинення виконавчих написів, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, яка зокрема, передбачає, п 4. Зміст виконавчого напису: виконавчий напис має містити: дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб);строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження». Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою КМУ від 29 червня 1999 p. N 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Згідно із п. 2.2 зазначеного вказаного Порядку у разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернулась до приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Войнарської Ірини Анатоліївни з заявою про вчинення виконавчого напису, надавши наступні документи: договір позики, письмові вимоги про усунення порушень зобов'язання, докази направлення вимоги, виписку по рахунку відповідача за період з 15.03.2015 р. по 02.06.2015 р. Проте, Суд зазначає, що до заяви про вчинення виконавчого напису відповідачем не було подано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження безспірності заборгованості, які встановлюють прострочення виконання зобов'язання, зокрема, розрахунку заборгованості всупереч вимогам Інструкції про вчинення нотаріусами нотаріальних дій «Вчинення виконавчих написів та Постанови КМУ «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Також, Суд звертає увагу, що 30.03.2015 року [PERSON] звернулась до Солом'янського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09.12.2015 року у справі №760/6536/15-ц позовні вимоги [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики, посвідченого 11 лютого 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою Світланою Володимирівною та зареєстровано в реєстрі за №662 в розмірі 39100,00 (тридцять дев'ять тисяч сто) доларів США, що еквівалентно 919359,24 грн (дев'ятсот дев'ятнадцять тисяч триста п'ятдесят дев'ять гривень 24 копійки), 3% річних в розмірі 31056,71 грн (тридцять одна тисяча п'ятдесят шість гривень 71 копійка). За таких підстав, Суд приходить до висновку про наявність спору між сторонами щодо розміру заборгованості за договором позики, посвідченого 11 лютого 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою Світланою Володимирівною та зареєстровано в реєстрі за №662, на час вчинення 08.06.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською Іриною Анатоліївною виконавчого напису №590, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] невиплачені в строк з 11.02.2013 р. по 27.03.2015 р. на підставі договору позики грошові кошти у розмірі 895 846 грн. 21 коп. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач був позбавлений можливості подати свої заперечення щодо суми заборгованості, а тому приватний нотаріус не мав жодних підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] невиплачених в строк з 11.02.2013 р. по 27.03.2015 р. на підставі договору позики грошових коштів саме у розмірі 895 846 грн. 21 коп. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2 при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог суди мають виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи службової особи компетенцією і порядком їх вчинення, не допускаючи при цьому як потурання відхиленням від зазначеного порядку, так і формального скасування нотаріальної дії, коли ці відхилення не вплинули на її вчинення. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виконавчий напис, вчинений 08.06.2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською Іриною Анатоліївною за реєстровим №590 стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] невиплачених в строк з 11.02.2013 р. по 27.03.2015 р. на підставі договору позики грошових коштів саме у розмірі 895 846 грн. 21 коп. був вчинений з порушенням норм чинного законодавства України. Суд бере до уваги те, що відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31 січня 1992 року № 2 за змістом ст. 385 ЦПК у передбаченому главою 39 цього Кодексу порядку оскаржується тільки відмова у вчиненні виконавчого напису, а правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути оспорена боржником лише в позовному порядку. При безпідставності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє у їх задоволенні, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. У цих випадках справа розглядається в позовному провадженні, позивачем в якому є кредитор, а відповідачем - боржник, при цьому, позивач не погодився на заміну відповідача на належного. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Войнарска Ірина Анатоліївна, державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві Бугайова Людмила Леонідівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача також підлягають стягненню судові витрати на сплату судового збору у розмірі 243, 60 грн. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved