Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

\~Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування. Просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,1155 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Уманського району, кадастровий номер 7124386100:02:002:1867. В обґрунтування позову посилались на те, що 30.05.2016 року рішенням Уманського міськрайонного суду визнано право на земельну частку (пай) КСП «Паланка» в адміністративних межах [PERSON] сільської ради, розміром 2,6 умовних кадастрових гектарах після смерті [PERSON], який помер 30.09.2000 року. 06.07.2016 року вона звернулась в приватне підприємство «Земельне кадастрове бюро» для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до даної технічної документації був розроблений план меж та кадастровий план земельної ділянки. 03.08.2016 року вона отримала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Згодом вона звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно, щоб зареєструвати право власності на земельну частку (пай), проте їй було відмовлено, оскільки земельна частка (пай) є умовною частиною сільськогосподарських земель, розмір якої визначений як середній по господарству в умовних кадастрових гектарах, межі земельної частки (паю) є невизначеними. В судове засідання позивач позивачка не зявилась, проте надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, у заяві також зазначено, що вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області у судове засідання не зявився, проте від сільського голови [PERSON] до суду надійшла письмова заява з проханням розглянути позов без участі їх представника. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності позивача [PERSON]Л та представника відповідача [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи: копію рішення Уманського міськрайонного суду від 30.05.2016 року, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 33090352, та інші письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~\~Судом встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду від 30.05.2016 року за позивачем [PERSON] визнано право на земельну частку (пай) КСП «Паланка», в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області розміром 2,6 умовних кадастрових гектарах після смерті [PERSON], який помер 30.09.2000 року. Відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі(на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток(паїв)» визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку(пай) є сертифікат на право на земельну частку(пай), виданий районною(міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку(пай), також є свідоцтво про право на спадщину, посвідчені у встановленому порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку(пай), рішення суду про визнання права на земельну частку(пай) Відповідно до підпункту «г» ч.1ст.81ЗК України однією із підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є виділення в натурі(на місцевості) належної їм земельної частки(паю). 06.07.2016 року позивач [PERSON] звернулась в приватне підприємство «Земельне кадастрове бюро» для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до даної технічної документації був розроблений план меж та кадастровий план земельної ділянки. 03.08.2016 року позивач [PERSON] отримала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Відповідно до ст.125ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, зокрема реєструються речові права на земельні ділянки. Процедура прийняття відповідних рішень державним реєстратором прав абсолютно визначена чинним законодавством України з питань державної реєстрації прав та їх обтяжень установлена ч.2ст.9 та ч.1ст.15Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та передбачає звернення заінтересованою особою до органу державної реєстрації прав із заявою встановленої форми та доданими до неї документами. Згодом позивач [PERSON] звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно, щоб зареєструвати право власності на земельну частку (пай), проте 22.12.2016 року рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 33090352 їй було відмовлено, оскільки земельна частка (пай) є умовною частиною сільськогосподарських земель, розмір якої визначений як середній по господарству в умовних кадастрових гектарах, межі земельної частки (паю) є невизначеними. Відповідно до ч.4ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у випадку, передбаченому цим законом, державний реєстратор прав на нерухоме майно, самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в такій реєстрації. Відповідно до ст.3ЦПК України кожна особа має право, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Оскільки за позивачкою визнано право на земельну частку (пай) КСП «Паланка», в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області розміром 2,6 умовних кадастрових гектарах після смерті [PERSON], який помер 30.09.2000 року, тому необхідно визнати за позивачкою [PERSON] право власності на вищезазначену земельну ділянку.

Outcome: approved