Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], який мотивує тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 2008 року шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадянського стану від 17 вересня 1994 року розірвано. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Зазначає, що вона самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітнього сина, а також виконувати всі інші обов'язки, для належного утримання дитини. На даний час вона працює в ТОВ «[PERSON] Україна» на посаді головного бухгалтера, та отримує мінімальну заробітну плату, тому не має можливості повністю забезпечити свою дитину матеріально, її фізичний та духовний розвиток. Оскільки син навчається в школі, відвідує секцію боротьби, займається на підготовчих курсах до вступу в коледж, тому потребує значних регулярних витрат на оплату секції, підготовчих курсів, а також на харчування, засоби гігієни, одяг та інші речі першої необхідності, необхідні для її повноцінного розвитку та виховання. Всупереч вимогам закону відповідач протягом усього часу після розлучення ухиляється від виконання свого обов'язку щодо утримання свого сина, матеріально своєму сину не допомагає, участі у його вихованні не приймає. Зазначає, що відповідач не отримує регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати за трудовим договором або ж прибутку від здійснення господарської діяльності, зареєстрованого субєкта господарювання, що не дає можливості визначити розмір частки від його заробітку. Також вказує, що аліменти відповідач нікому не платить, стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться, у шлюбі не перебуває, інших осіб на утриманні немає. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] до досягнення ним повноліття у розмірі 1 200 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивачка [PERSON] позовну заяву підтримав, надав аналогічні пояснення позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] до досягнення ним повноліття у розмірі 1 200 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні відповідач визнав позов частково, не заперечував щодо стягнення аліментів з нього на утримання свого неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі та пояснив, що в нього є можливість сплачувати аліменти на утримання сина щомісячно по 600 800 грн., але не більше. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає до частковому задоволенню. Відповідно до\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, повязує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен зясувати обставини, які повязані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини\~ст. 214 ЦПК України. При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 вересня 1994 року, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці розірвано у 2008 році (а.с.5) Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-МИ №110138 (а.с.6). Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 184 СК України\~якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено матеріалами справи позивачка на даний час працевлаштована та отримує мінімальну заробітну плату а відповідач має нерегулярний минливий дохід. \~\~\~\~ Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України\~встановлено рівність батьків щодо прав та обов'язків по відношенню до дитини. Суд, зясувавши фактичні обставини справи та виходячи з матеріального становища сторін, обовязку утримувати дитину, також те, що відповідач в повному обсязі визнав позовні вимоги щодо стягнення з нього на користь позивача на утримання дитини в твердій грошовій сумі, з врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не порушуючи права останньої, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі на користь позивача на утримання малолітньої дитини в розмірі 800,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору а тому, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача 551 грн. 20 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial