Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 10 листопада 2013 року у виконавчому комітеті Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області за актовим записом №14. Від шлюбу в них народився один син, [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначала, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди, що призводило до постійних сварок. Сторони втратили почуття поваги одне до одного, спільне господарство не ведуть. Все це привело до того, що вони фактично більше півроку не проживають сімейним життям. Враховуючи наведене позивачка просить шлюб між ними розірвати. Крім того, позивачка зазначала, що відповідач являється працездатним, здоровим чоловіком і має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина, а тому просить стягувати з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно і до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала повністю та просила його задовольнити з підстав, наведених в ньому. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав повністю. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що 10 листопада 2013 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис № 14, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ФМ № 108403, видане виконавчим комітетом Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 10 листопада 2013 року. Також встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилася одна дитина, а саме син [PERSON], [INFO], що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії І-ФМ № 288670, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великоберезнянського районного управління юстиції у Закарпатській області 04 березня 2014 року. Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають. Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони повністю втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сімя розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім цього встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісяця і до досягнення ним повноліття. На підставі викладеного та

Outcome: approved