Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилалась на те, що з 15.11.2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що протягом двох останніх років сімейне життя з відповідачем стало поступово погіршуватись, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю, побудову сімейних відносин, позивачка просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та наполягала на його задоволенні, посилаючись на викладені в позовній заяві підстави та припинення шлюбних відносин та спільного проживання з відповідачем з травня 2017 року. Відповідач в судовому засіданні визнав викладені в позовній заяві обставини та не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 листопада 2008 року Соборним районним у м.Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1026. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Частиною 1 ст.24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Відповідно до роз'яснень п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, враховуючи фактичні взаємини подружжя, зокрема, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства з травня 2017 року, з цього часу проживають окремо, примирення між ними до теперішнього часу не відбулось, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу, який може будуватись лише на паритетних засадах, суперечитиме інтересам сторін, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірванню шлюбу прізвище останньої слід залишити [PERSON]. Згідно ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved