Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначаючи, що згідно договору дарування від 11.03.1994 року [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї від 14.06.2021 року, місце проживання яких зареєстроване у житловому будинку в [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] (власник будинку), [PERSON] , [INFO] (дочка), [PERSON] , [INFO] (дочка), [PERSON] , [INFO] (син), [PERSON] , [INFO] (колишній чоловік).\~ Вказує, що відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS] , проте вже більше десяти років не проживає за вказаною адресою, що підтверджується актами від 27.12.2017 року, 17.10.2018 року, 04.02.2021 року, 14.06.2021 року, крім того шлюб між нею та відповідачем було розірвано та починаючи з вересня 2010 року, відповідач не проживає в її будинку, спільного господарства не ведуть, комунальні платежі відповідач не сплачує та жодним чином не приймає участі в утриманні житла, а тому реєстрація відповідача порушує право позивачки на вільне розпорядження і користування її житлом. На підставі вищевикладеного просить, суд, визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] .\~ Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, проте представник позивачки подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в\~ повному обсязі. Відповідач\~ в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив та не подав до суду відзив на позов. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 11.03.1994 року [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки про склад осіб, місце проживання яких зареєстроване у житловому будинку від\~\~ 14.06.2021 року № 313691, за адресою [ADDRESS] зареєстроване місце проживання: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ,\~ [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до актів квартального комітету № 23 від 27.12.2017 року, 17.10.2018 року, 04.02.2021 року, 14.06.2021 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] не проживає з вересня 2010 року за адресою [ADDRESS] , його особистих речей\~ в будинку не має. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016 р. у справі №6-709цс16, в якій Суд прийшов до висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які\~ постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 Цивільного кодексу України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 Житлового кодексу України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 Цивільного кодексу України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 Цивільного кодексу України, статей 150, 156 Житлового кодексу України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. (Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, Справа № 6-709цс16). З огляду на викладене, оскільки позивачка є власницею житлового будинку за адресою [ADDRESS] , а відповідач, який зареєстрований у даному житловому будинку не відноситься до членів сім`ї позивачки, не проживає у даному житловому будинку, не здійснює витрат на утримання житла, його речі та майно у помешканні відсутні, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, а тому вимоги позивачки про визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим будинком, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved