Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 26.06.2010 року вона уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 505. Від даного шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Останнім часом між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Останній раз, коли вони посварилися, відповідач покинув їхнє місце проживання та приблизно з березня 2011 року став окремо проживати. З даного часу шлюбні відносини фактично припинились та спільне господарство не ведуть. Донька залишилась проживати з нею за вказаною адресою. Примирення з відповідачем. Подальше сумісне життя із збереженням сім»ї вважає неможливим. Спору про розділ майна, що є їхньою сумісною власністю, у них не має. Згода про утримання доньки між ними досягнута. Просила суд розірвати шлюб між рею і [PERSON], зареєстрований у Донецькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 505, судові витрати покласти на неї. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволені позову наполягає. Строк на примирення не потрібен. Після розірвання шлюбу, прізвище залишити «[PERSON]». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, дав свою згоду на розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачкм [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлені наступні обставини. 26 червня 2010 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 26.06.2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 505, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER], виданого 26 червня 2010 року ( а. с. 6 ) Встановлено, що подружжя від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], про що в матеріалах справи свідчить наявне свідоцтво про народження ( а. с. 7 ). Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, між подружжям постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Останній раз, коли вони посварилися, відповідач покинув їхнє місце проживання та приблизно з березня 2011 року став окремо проживати. З даного часу шлюбні відносини фактично припинились та спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу, завданням Сімейного кодексу України є побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги позивачки та надав свою згоду на розірвання шлюбу, що підтверджується наявна в матеріалах справи заява, яка надійшла на адресу суду від відповідача [PERSON] та була отримана судом 31.03.2014 року за вх. № 9014. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюбні відносини між подружжям припинені з березня 2011 року, подружжя не пов»язано спільним побутом, господарство сумісно не ведеться, наполягали на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у зв'язку з чим, шлюб необхідно розірвати. Спору щодо місця проживання дитини у подружжя немає. Спору щодо сумісного майна у подружжя немає. Судові витрати залишити за позивачкою. На підставі викладеного та

Outcome: approved