Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить про визнання неправомірною відмову у здійсненні приватизації та зобов`язати відповідача вчинити необхідні дії для приватизації житла у відповідності до закону. В позові зазначила, що разом з матір`ю (3-я особа по справі), зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] , житло є неприватизованим. З метою реалізації свого права на безоплатну приватизацію житла звернулась до відповідача з відповідною заявою та необхідними документами, однак отримала відмову, яка була мотивована відсутністю копії ордеру про надання житлової площі. Звернення позивачки до департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради з метою отримання копії ордеру, виданого в 1975 році увінчалося відмовою цього структурного підрозділу міської ради, оскільки у відділі обліку та розподілу житлової площі департаменту, корінці ордерів на заселення зберігаються лише з 1984 року. Вважаючи відмову неправомірною, такою, що посягає на її право на участь у безоплатній приватизації житла у державному житловому фонді, просить про задоволення позову. У судове засідання позивачка не з`явилась, надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову і вирішення справи у її відсутність. З аналогічною заявою, яка містить повне визнання позову, до суду звернувся і відповідач. Третя особа в судове засідання не з`явилась, також надавши суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову і вирішення справи у її відсутність. За згаданих обставин у відповідності до ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе вирішити справу, без участі сторін і їх представників. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов відповідно до ст. 200 ЦПК України підлягає задоволенню у підготовчому засіданні, виходячи з таких міркувань. Відповідно ст. 15 ч.1 п.10 ЖК України до компетенції виконавчих комітетів районних, міських, районних у містах рад народних депутатів віднесено видача ордерів на жилі приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. За змістом ст. 58 ЖК України ордер є єдиною підставою для вселення у жиле приміщення. Відповідно до п.69,70,72 Постанови ради Міністрів Української РСР від 11 грудня 1984 р. N 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» ( розділ IV),ордер на жиле приміщення видається на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів та є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, дійсний протягом 30 днів. Ордер вручається громадянинові, на ім`я якого він виданий, або за його дорученням іншій особі. При одержанні ордера пред`являються паспорти (або документи, що їх замінюють) членів сім`ї, включених до ордера. При вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації; ордер зберігається як документ суворої звітності. Відповідно до ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), кімнат (гуртожитків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктами 2 і 5 статті 2 цього Закону. Житло позивача є квартирою в житловому будинку, а позивач має право на його приватизацію у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на правовідносини сторін з урахуванням наведеної норми процесуального закону суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів, тому знаходить всі підстави для прийняття визнання позову.

Outcome: approved