Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований 07 лютого 1998 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні, відповідач не надає дітям належної матеріальної допомоги, не сплачує аліменти в добровільному порядку. У зв'язку з чим, просила суд зобов'язати відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі щомісячно по 400,00 (чотириста) гривень на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. В попередньому судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги змінила, просить суд зобов'язати відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів та заробітку відповідача, але не менше як 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно з дня звернення до суду з позовом і до повноліття дітей. Позивачка зазначила, що з 2006 року вони з відповідачем проживають окремо, а діти перебувають на її утриманні і тільки вона змушена нести витрати на забезпечення нормального харчування та умов життя дітей. Відповідач не надає коштів для належного рівня їх життя та розвитку, у яких є потреби у належному харчуванні та побуті. В решті дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач в судовому засіданні визнав ті обставини на які посилається позивачка в обґрунтуванні заявлених вимог, щодо задоволення змінених позовних вимог не заперечує. Пояснив, що дійсно останніх п'ять років грошей дітям не дає і ними не цікавиться, останній раз їх бачив три роки тому назад. Доповнив, що згідний сплачувати аліменти по мірі своїх можливостей. Суд, заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що змінені позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав: Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст..181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є матір'ю, а [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що діти потребують матеріальної допомоги, де відповідач не надає такої допомоги. При вирішенні даного спору, судом враховується матеріальний стан та стан здоров'я дітей, також матеріальний стан і стан здоров'я позивачки та відповідача. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст..184 СК України. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON], щодо стягнення з відповідача в її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 частини від усіх доходів та заробітку відповідача але не менше як 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дітей, підлягають до задоволення у повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved