Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Алекскредит», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 29.04.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. за № 11482, про стягнення з неї на користь відповідача грошових коштів у сумі 9974,50 гривні в рахунок виниклої заборгованості за кредитним договором № 2714589, укладеним з ТОВ «Алекскредит» 17.09.2019. Позов обґрунтовує тим, що жодного кредитного договору та додаткових угод з ТОВ «Алекскредит» вона не підписувала, хоча і отримувала від останнього 5000 гривень, проте на умовах безвідсоткової позики, на їхньому сайті умови про нарахування відсотків на момент отримання коштів були відсутні. Ніяких договорів вона не отримувала, а тому стягнення з неї процентів та пені є незаконними. Будь-яких кредитних договорів у письмовій формі вона не укладала з відповідачем взагалі, а вказаний виконавчий напис нотаріуса вчинений на підставі п.2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який втратив чинність 22.02.2017 на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Крім того, відсутність підписаного нотаріально посвідченого кредитного договору між нею та відповідачем має наслідком незаконність вчинення оскаржуваного виконавчого напису. В порушення п.2.3 глави 16 Порядку , письмова вимога про усунення порушень їй зі сторони ані відповідача, ані приватного нотаріуса не була надіслана, а це свідчить про відсутність ознак безспірності заборгованості за виниклими кредитними правовідносинами. 04.10.2021 відповідачем поданий відзив на позов, у якому він просить відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Між [PERSON] та ТОВ «Алекскредит» 17.09.2019 був укладений Договір про надання кредиту № 2714589, на підставі якого позивачка отримала кредитні кошти у тимчасове, строкове, платне користування. У зв`язку з невиконанням взятих на себе кредитних зобов`язань за Договором, у позивачки виникла заборгованість, яка не була погашена. Відповідачем на адресу позивачки було направлено претензію з вимогою про погашення заборгованості, яка останньою була отримана, але залишена без виконання. [PERSON] будь-яких заперечень не надала, що свідчить про визнання вимоги в повному обсязі, наслідком чого стало звернення ТОВ «Алекскредит» до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Позивачка у встановленому законом порядку не спростувала належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надала доказів часткового чи повного погашення заборгованості, тому відповідач просить суд відмовити в задоволенні вимогах, оскільки незаконність вчинення нотаріусом виконавчого напису, крім тверджень позивачки, нічим об`єктивно не підтверджена. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 визнана незаконною та нечинною постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд зобов`язав Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. На момент вчинення спірного виконавчого напису жодних змін до Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» про втрату її чинності внесено не було, будь-які публікації у вигляді постанов КМУ в Офіційному віснику України чи в Урядовому кур`єрі стосовно внесення змін чи визнання її нечинною відсутні. Отже, під час вчинення виконавчого напису, у стягувача, який виступає у даній справі відповідачем, не було жодної підстави вважати Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 такою, що втратила чинність. Таким чином, ТОВ «Алекскредит» звернувся до приватного нотаріуса з метою вчинення виконавчого напису на договорі. Для цього приватному нотаріусу було надано: оригінал договору про надання кредиту, укладений між Позивачкою та Відповідачем з додатками до нього і засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. До того ж, сума заборгованості зазначена з урахуванням здійснених [PERSON] платежів (у разі наявності таких). З виписки нотаріусом встановлено, що заборгованість за договором існує, її розмір, здійснення Позичальником платежів на погашення суми заборгованості та те, що не минуло три роки з дня виникнення права вимоги. Щодо отримання кредитних коштів у розмірі 5000 гривень без укладення договору та на умовах безвідсоткової позики, то зазначене не відповідає дійсності і спростовується підписаним [PERSON] договором, в якому наявні всі умови кредитування, зокрема процента ставка, яка сплачується за користування наданими кредитними коштами. Обов`язок доводити суду наявність спору з приводу наявності чи відсутності заборгованості за кредитним договором покладено саме на боржника, який в даному випадку є позивачем по справі. Крім того, позивачка, звертаючись до суду з даною позовною заявою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в тому числі і з підстав його вчинення у відсутності обов`язкових документів, передбачених законом, не надала суду відповідних доказів на підтвердження викладеного. Треті особи приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. та приватний виконавець Київського міського виконавчого округу Дорошкевич В.Л. письмові пояснення щодо позову та відзиву не надали. Ухвалою від 13.07.2021 відкрите провадження у справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 13.07.2021 забезпечено позов, шляхом зупинення стягнення з вказаним виконавчим написом. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 29 квітня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем було вчинено виконавчий напис № 11482, згідно якого [PERSON] має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» за кредитним договором №2714589 укладеним між ними 17 вересня 2019 року, відповідно до якого строк платежу по Кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 06.01.2020 по 31.01.2020. Сума заборгованості складає 8174,50 гривні, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4850,00 гривень, прострочена заборгованість за комісією 0.00 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 3324,50 гривні, строкова заборгованість за сумою кредиту 0,00 гривень, строкова заборгованість за комісією 0,00 гривень, стокова заборгованість за штрафами та пенями 0,00 гривень. Сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису 1800,00 гривень, а всього 9974,50 гривні. Станом на 12.07.2021 щодо [PERSON] приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною в межах виконавчого провадження № 62317198 здійснюється примусове виконання вказаного виконавчого напису. Постановою приватного виконавця від 11.06.2020 було відкрито виконавче провадження № 62317198, в результаті якого 11.01.2021 прийнято постанову звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.07.2017 у справі № 754/9711/14-ц, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п. 2.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі Порядок №296/5), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з п. 3.1 Порядку № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 3.2 Порядку № 296/5 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (далі - Перелік № 1172). Відповідно до п. 3.3, 3.4 глави 16 Порядку № 296/5, якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Суд встановив, що п. 2 Переліку № 1172, на підставі якого приватним нотаріусом вчинений спірний виконавчий напис, втратив чинність 22.02.2017 на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, яка набрала законної сили. Вказаним судовим рішенням визнана незаконною та нечинною постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі, в частині п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Редакція Переліку № 1172 до внесення змін, визнаних нечинними, не містила розділу про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, а тому приватний нотаріус не мала правових підстав для вчинення спірного виконавчого напису. Таким чином, вчиняючи 29.04.2020 виконавчий напис № 11482,приватний нотаріус Колейчик В.В. неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Подібний висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 у справі № 158/2157/17. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц. За таких підстав суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки приватний нотаріус вчинив спірний виконавчий напис на підставі нечинного нормативно-правового акту, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки судовий збір у сумі 908 гривень, сплачений нею за подання позову, а також 454 гривні за заяву про забезпечення позову. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення за оскаржуваним виконавчим написом продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved