Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 09 грудня 2005 року вона одружилася з відповідачем [PERSON] Від шлюбу вони мають одну дитину: сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося по причині нерозуміння відповідачем своїх сімейних та батьківських обов'язків. Крім цього відповідач зловживає спиртними напоями, влаштовує скандали. На даний час шлюбних відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Матеріально їй та синові не допомагає, не інтересується їхнім життям. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, тому просить розірвати шлюб з відповідачем, який був зареєстрований 09 грудня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болехівського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 82, сина залишити на проживанні з нею, прізвище не змінювати. Позивачка подала заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, незважаючи на те, що про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення з газети «Галичина». У зв'язку з цим було ухвалено проводити розгляд справи в порядку заочного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб сторони з 09 грудня 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.8). Від даного шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.6). Шлюб сторін не склався, склалися різні погляди на життя, вони проживають окремо, спільне. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, оскільки їхні сімейні відносини носять тільки формальний характер, тому шлюб між ними має бути розірваний. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 цього ж кодексу дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної поваги, любові, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. За ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При таких обставинах суд вважає за необхідне позов задоволити, укладений між [PERSON] та [PERSON] шлюб, що зареєстрований 09 травня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болехівського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 82, неповнолітнього сина залишити на проживанні з нею, прізвище не змінювати. Спір щодо майна відсутній. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача слід стягнути 250,00 грн. витрат на правову допомогу (а.с.9) та 243,60 грн. сплаченого судового збору (а.с.1). На підставі ст.ст.110-120СК України та

Outcome: approved