Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням по [ADDRESS]. В обґрунтування вимог вказує, що вона є власником даного житлового будинку. Відповідач [PERSON] є її племінником та з 2010 року не проживає за вказаною адресою без поважних причин. Відповідач добровільно залишив дане житло, жодних перешкод в користуванні йому не чинилось, особистий речей та майна відповідача в житловому будинку не має. Всі витрати по утриманню житла несе позивач. На підставі наведеного, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком у зв'язку з не проживанням у ньому більше року без поважних причин. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зіславшись на доводи викладені у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки у судове засідання відповідача, яким належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши думку представника позивача, яка не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинковолодіння по [ADDRESS], що підтверджується витягом про державну реєстрації прав за №32135380 від 22.11.2011 року, виданим Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на підставі свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] з 2003 року зареєстрований в будинку по [ADDRESS], але не проживає в ньому, що стверджується довідкою за №6893 від 23.12.2013 року, виданою виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної ради. Факт не проживання [PERSON] у спірному будинковолодінні з 2010 року підтверджується актами обстеження комісії Великоберезовицької селищної ради від 14.08.2013 року, 28.05.2012 року та 02.12.2013 року. Встановлено, що [PERSON] залишив будинок по [ADDRESS] у 2010 року добровільно та із скаргою у відповідні органи не звертався. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що [PERSON] відсутній за місцем своєї реєстрації понад один рік без поважних причин. Із скаргами до відповідних органів щодо усунення перешкод у користуванні житлом не звертався. Вказане житло залишив добровільно. Позивач несе всі витрати по сплаті комунальних послуг та інших платежів. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач без поважних причин не проживає в спірному будинку понад встановлений законом річний строк, а тому його слід визнати таким, що втратив право на користування будинковолодіння по [ADDRESS]. Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не представлено суду будь-яких доказів про поважність причин відсутності у вказаному житлі та спростовування доводів позивача.

Outcome: approved