Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в звязку з невиконанням ним своїх батьківських обовязків. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що відповідач [PERSON], як батько малолітньої доньки, не приймає участі в її вихованні, життям дитини не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з донькою та приймати участь в її вихованні, самоусунувся від будь-якого спілкування з донькою та її виховання і утримання. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями, схильний до агресії, востаннє спілкувався з донькою ще в 2014 році, він жодного разу не відвідував дитини у дитячому садочку. В звязку з цим позивачка вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку за місцем реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 цього ж Кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка не заперечувала щодо заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та згідно до ст. 169 ЦПК України винести заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що спірні правовідносини регулюються нормами ст. 18 та ст. 27 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), розділу ІІІ глави 13, зокрема ч.8 ст. 7 та ст. 164 СК України. Розглядаючи спір, суд переслідує мету докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, оскільки батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини, за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимальним урахуванням інтересів дитини. Фактично, за даними позову та поясненнями позивачки [PERSON] на її утриманні перебуває донька [PERSON], [INFO], батьком якої, згідно свідоцтва про народження записаний відповідач [PERSON] Викладені обставини підтверджені у суді даними свідоцтва про народження дитини, довідкою НВО «Дошкільного закладу-початкової школи І ступеня» м. Славути та довідкою обслуговуючого кооперативу № 5 м. Славути. Згідно висновку органу опіки і\~\~піклування виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, зареєстрованого за вихідним номером 04-31/1388 від 01 грудня 2016 року, відповідач [PERSON] з сімєю не проживає, малолітня дитина [PERSON] проживає разом з матірю [PERSON], яка займається її вихованням та утриманням. В звязку з тим, що [PERSON] належним чином не повідомлено про засідання комісії з питань захисту прав дитини та не отримано від нього пояснень щодо невиконання батьківських обовязків відносно доньки вважають за недоцільне позбавити його батьківських прав. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області [PERSON] підтримала висновок служби та висловила позицію про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON]. У судовому засіданні обєктивно встановлено факт ухилення відповідача від виховання дитини, оскільки батько дитини участі у вихованні малолітньої доньки не приймає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно\~\~статті 27 Конвенції\~\~батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до\~ст. 164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років з підстав, передбачених\~статтею 164 СК України, суд встановив, що ухилення відповідача від виконання своїх обовязків має місце. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, що є необхідним для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині необхідного доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, доводять факт ухилення відповідача від виховання дитини. Така поведінка відповідача щодо дитини фактично є усвідомленим нехтуванням батьківськими обовязками. В судовому засіданні встановлено, що перешкод для спілкування відповідача з дитиною не було. Відповідач не виявляв і не виявляє бажання бачитися з донькою, дбати про її духовний і фізичний розвиток. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав є законними, підставними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved