Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивачка звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своєї позиції [PERSON] зазначила, що знаходиться з відповідачем у шлюбі з 04.12.2009 року. Від спільного життя сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що сумісне життя не склалася внаслідок непорозуміння, різних поглядів на шлюб та сімю. Шлюбні відносини між сторонами фактичного припинені, спільне господарство не ведеться. З огляду на викладене, подальше спільне життя і збереження сімї позивачка вважає неможливим та просить розірвати шлюб з [PERSON] Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, надавши суду пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. При цьому [PERSON] зазначила, що відповідачем вчинялись щодо неї неправомірні дії шляхом заподіяння тілесних пошкоджень, у звязку з чим вона була змушена звертатися до правоохоронних органів (Ленінський РВ ЛМУ УМВС України в Миколаївській області). Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечував, але підстави не зазначив. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи учасників процесу, суд вважає, що є підстави для задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України). Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 04.12.2009, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію шлюбу серії 1-ФП № 058279, видане Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №637. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ФП № 117468, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №293. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сімю, непорозуміння, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. [PERSON] не бажає продовжувати шлюбні стосунки, вважає неможливим їх відновлення та не згодна на примирення у звязку з чим просить розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу заперечує, але підстави не зазначає. Згідно ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, перевіривши відповідність заявлених вимог чинному законодавству України, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та не відповідає засадам добровільності шлюбу, визначеним ст. 24 СК України, у звязку з чим шлюб має бути розірвано. Вимоги про поділ майна та місце мешкання дитини не заявлені. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка виявила бажання після розірвання шлюбу іменуватися дошлюбним прізвищем «Аркушина». Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених вимог з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору у сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved