Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, обґрунтовуючи вимоги тим, що перебуваючи в шлюбі з відповідачем, 11.10.2017 народила сина [PERSON], якого відповідач визнав своєю дитиною. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в достатній мірі не надає. З наведених підстав просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, а також додаткові кошти у розмірі 3000 грн. на чергове планове лікування дитини. Позивачка в судовому засіданні 04.02.2019 зменшила розмір позовних вимог, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково. Представник відповідача адвокат [PERSON] висловила позицію про згоду відповідачем сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 813 грн., що станом на кінець 2018 року являється гарантованим розміром аліментів на дитину віком до 6 років, що також відображено у відзиві на позовну заяву (а.с. 38-41). Таку позицію мотивувала тим, що хоча відповідач офіційно працевлаштований, його доходи є незначними й у випадку втрати роботи сплата ним аліментів у частці від доходу стане непосильною. Заслухавши доводи учасників судового процесу, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним\~кодексом України (далі ЦПК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4\~ЦПК України). Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1 та 3 статті 13\~ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12\~ЦПК України). Відповідно до статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З наданих позивачкою, на підтвердження обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог встановлено наступне. 10.04.2017 між сторонами зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 10.04.2017 серії І-КГ № 117951, актовий запис № 05 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження від 16.10.2017 серії І-КГ № 246814, актовий запис № 195 (а.с. 4). Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 233391, [PERSON], [INFO] надійшов у неврологічне відділення для новонароджених, недоношених та дітей раннього віку з ураженням ЦНС у стаціонар 21.08.2018 з діагнозом: основне захворювання синдром рухових порушень (мязової дистонії) внаслідок гіпоксично-ішемічного ураження ЦНС, супутні захворювання: клапанний стеноз легеневої артерії, збіжна альтернуюча косоокість. Виписаний 01.09.2018 з рекомендацією наступного курсу лікування через 2,5 місяці (а.с. 9-10). З наданих відповідачем, на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень встановлено наступне. Із копії довідки Виноградівської сільради Олешківського району Херсонської області від 05.12.2018 вбачається, що [PERSON] проживає в належній його матері квартирі [ADDRESS], разом з ним в період з грудня місяця 2017 року по вересень 2018 року за вказаною адресою також проживала [PERSON], [INFO] (а.с. 45). Із копії довідки Брилівської лікарської амбулаторії Виноградівської сільради Олешківського району Херсонської області від 05.12.2018 вбачається, що [PERSON], [INFO], 21.09.2018 вибув з квартири [ADDRESS] с. Михайлівка вул. Шкільна, 49 (зворотній бік а.с. 45). Згідно копії довідки ПП «Галузева фірма «Суднореммонтаж» від 07.12.2018, [PERSON] дійсно працює в ПП «ГФ «Суднореммонтаж» судокорпусником-ремонтником, згідно Наказу № 36 від 06.12.2018, з 07.12.2018 по даний час. Його посадовий оклад складає 2200 грн. в місяць (а.с. 46). Відповідно до статті 141\~Сімейного кодексу\~України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі статтею 180, частиною 3 статті 181\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182\~СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не приймає доводи сторони відповідача про необхідність стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки він офіційно працевлаштований, а його побоювання втратити роботу нічим не підтверджені. При цьому суд враховує положення частини 1 статті 192 СК України, згідно з якими розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Отже, враховуючи наведені норми законодавства та фактично встановлені обставини справи, часткове визнання позову відповідачем, те, що він офіційно працевлаштований, вік дитини, відносно якої встановлено обовязок відповідача щодо сплати аліментів, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» для дитини відповідного віку, а також те, що обовязок по утриманню дитини в рівній мірі покладається на обох батьків, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на думку суду є співмірним до потреб дитини та відповідає таким засадам як справедливості, добросовісності, розумності й не суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у визначеному на день подачі позову розмірі 704,80 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. На підставі статей 181, 182, 192\~СК України та

Outcome: approved