Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири [ADDRESS], посилаючись на наступне. 17 жовтня 1998 року у Чернинській сільській Раді Київської області, Таращанського району між ними було зареєстровано шлюб, про, що зроблено актовий запис №7. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. У період спільного життя у шлюбі ними за спільні кошти родини в розмірі 64 260,00 грн., було придбано однокімнатну квартиру загальною площею 30,40 кв. м, житловою площею 14,50 кв. м, розташовану за адресою: [ADDRESS], за договором купівлі-продажу від 12.11.2002 року, зареєстрованого за №2834, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербою Л.О. Квартира була придбана за їх спільні кошти родини та оформлена на відповідача [PERSON] В даній квартирі зареєстровані та проживають позивачка, відповідач та їхня дитина - [PERSON], [INFO]. 27 травня 2016 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач не визнав за позивачкою її право на спірну квартиру, вважає що спірна квартира за договором купівлі-продажу належить йому на праві приватної власності. Посилаючись на вимоги ст.ст. 16, 17 Закону України «Про власність», ст. 22 КЗпШС, ст. 60-63,68 СК України, ст. 368, 372 ЦК України просить визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 жовтня 1998 року між сторонами у Чернинській сільській Раді Київської області, Таращанського району було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 7, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.9). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. За договором купівлі-продажу від 12.11.2002 року, зареєстрованого за №2834, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербою Л.О. [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS], загальною площею 30,40 кв. м, в тому числі жила -14,50 кв.м. (а.с.6-7). 27 травня 2016 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб між сторонами було розірвано (а.с.10) Відповідно до висновку про незалежну експерту оцінку вартості нерухомого майна №06102016-05-КВ від 06 жовтня 2016 року, ринкова вартість квартири становить 621 787 грн. 74 копійки. Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ним або шлюбним договором. Згідно ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подруж\-жям за час шлюбу,є їхньою спільною сумісною власністю,якщо інше не вста\-новлено договором або законом. Ст.372 Цивільного кодексу України передбачає можливість поділу майна, яке є у спільній сумісній власності,в судовому порядку. При цьому частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. З огляду на викладене, суд вважає, що право власності на вказану квартиру у позивачки виникло у 2002 році, є майном набутим подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Суд вважає, що квартира [ADDRESS], є майном набутим подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, їх частки відповідно до ч.1 ст. 70 СК України мають бути рівними. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності, законний та обґрунтований та підлягає задоволенню та постановляє рішення про визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири, загальною площею 30,40 кв. м, житловою площею 14,50 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved