Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

Позивачка в позовній заяві просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] , посилаючись те, що вона є власником зазначеної квартири на підставі Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 11 червня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Чудською О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2055. За вказаною адресою зареєстрована відповідачка по справі, яка є колишнім власником вказаної квартири. При укладанні договору купівлі-продажу квартири відповідачка зобов`язалася знятися з реєстраційного обліку, в строк до 14 червня 2019 року, що зазначено у п.4 ч.5 договору купівлі-продажу вищевказаної квартири. В обумовлений договором строк відповідачка повністю звільнила квартиру від своїх речей і меблі, але до теперішнього часу вона так і не знялася з реєстраційного обліку в цій квартирі. ЇЇ реєстрація порушує її права як власниці вказаної квартири. Позивачка в судове засідання не з`явилася, від неї надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Судова повістка про виклик до суду надсилалася їй за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання та повернулася до суду за відсутністю за адресою місця проживання за закінченням терміну зберігання. Іншої адреси відповідачка суду не повідомляла. Відповідно до ст.128 ч. 7. ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.128 ч. 8 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідачка викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04.07.2019 провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини. Позивачці на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11 червня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Чудською О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2055, належить квартира [ADDRESS] (а.с.4-5,6) Відповідно до довідки відділу реєстрації Мелітопольської міської ради Запорізької області від 25.06.2019 року про реєстрацію місця проживання на запит нотаріуса при укладанні договору купівлі-продажу квартири, [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . /а.с.9/ Згідно довідки виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області від 02.07.2019 [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] а.с.11/ Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З аналізу вищевказаних норм вбачається, що право користуватись жилим приміщенням виникає та існує у особи за наявності права власності на квартиру (будинок) у цієї особи. Із припиненням права власності особи втрачається й її право користування цим жилим приміщенням. Отже, новий власник квартири через суд має право усувати усі перешкоди у користуванні своїм майном, зокрема визнавати осіб, які зареєстровані в ній, але не проживають, такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 328 ЦК України таке право власника виникає тоді, коли він набув право власності на підставах, що не заборонені законом, тобто на підставі договору дарування. В силу того, що відповідачка, який є колишнім власником квартири, зареєстрована в зазначеній квартирі, але в ній не проживає, позивачка не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою. Припинення права власності відповідачки на квартиру тягне і припинення права користування цією квартирою. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що відповідачка може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved