Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання\~права власності\~на земельну\~ділянку в\~порядку спадкування\~за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 1,5000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Дніпровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії ЯГ № 696747, виданим 16.07.2007, кадастровий номер 2321581300:06:002:0033. Позивачці стало відомо, що за життя батько заповів земельну ділянку онуку [PERSON] . Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 06.11.2019 у справі № 314/4580/19 позов [PERSON] задоволено та визнано за [PERSON] право власності на спірну земельну ділянку. Постановою Запорізького апеляційного суду 28.01.2020 апеляційну скаргу позивачки задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову, якою позов [PERSON] до Дніпровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності залишено без задоволення. Крім позивачки, спадкоємицею ще є її рідна сестра [PERSON] , яка у встановлений законом строк не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Для отримання свідоцтва про право на спадщину на вказане майно позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, однак у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, нотаріус відмовила у оформленні спадщини, видавши їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. На підставі вищевикладеного, позивачка просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,5000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Дніпровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер 2321581300:06:002:0033, що підтверджується Державним актом на право власності на землю серії ЯГ № 696747, виданим 16.07.2007, у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Ухвалою суду\~від 07.09.2020 відкрито провадження у вказаній у цивільній справі. Ухвалою від 04.11.2020 клопотання позивачки задоволено та постановлено замінити первісного відповідача- Дніпровську сільську раду належним відповідачем- Петро-Михайлівською сільською радою. У судовому засіданні позивачка, її представник адвокат Кара Ю.М. позов підтримали на підставах, що в ньому зазначені. Представник відповідача адвокат Сашков М.В. відзив на позовну заяву не подав, звернувся із заявою про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх в сукупності, суд, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. У власності [PERSON] перебувала земельної ділянка площею 1,5000 га, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії ЯГ № 696747, виданим 16.07.2007, кадастровий номер 2321581300:06:002:0033, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташована не території Дніпровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Згідно з заповітом, складеним 19.12.2016, посвідченим Дніпровською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, зареєстрованим в реєстрі за № 77, померлий [PERSON] усе майно, що буде належити на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого не складалося, а також все те, на що він за законом буде мати право, заповів онуку [PERSON] . Постановою Вільнянської державної нотаріальної контори Головного територіальної управління юстиції у Запорізькій області від 13.09.2020 № 1790/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Дніпровською сільською радою Вільнянського району Запорізької області за № 77 від 19.12.2016 після померлого [INFO] [PERSON] з підстав пропуску строку прийняття спадщини. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 06.11.2019 у справі № 314/4580/19 позов [PERSON] до Дніпровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності задоволено повністю. Визнано за [PERSON] в порядку спадкування після померлого [PERSON] право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 2321581300:06:002:0033, площею 1,5000 га, яка розташована на території Дніпровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що належала померлому згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 696747 від 16.07.2007. Постановою Запорізького апеляційного суду від 28.01.2020, апеляційну скаргу позивачки задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову, за якою позов [PERSON] до Дніпровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності залишено без задоволення. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину на вказане майно позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою, однак у зв`язку з тим, що нею не надано документів, що посвідчують право власності не земельну ділянку нотаріус відмовила у оформленні спадщини, видавши їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.07.2020 № 1039/02-31. Спадкоємицями [PERSON] . I черги є його діти [PERSON] та [PERSON] . Статтею 17 Загальної декларації прав людини,\~прийнятої і проголошеної резолюцією 217A Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948, встановлено,\~що кожна людина має право володіти майном. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. За ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкодавець - це фізична особа, права та обов`язки якої після смерті переходять до інших осіб. Спадкоємці - це особи, що набувають право на спадщину (особи, які є живими на момент відкриття спадщини, особи, що були зачаті за життя спадкодавця і народилися після відкриття спадщини, а також юридичні особи та держава). Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 ЦК України). Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право спадкування тісно пов`язане з правом власності, оскільки спадкування є одним із засобів набуття права власності. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ ст. 1225 ЦК України, \~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини як визначено у\~ст. 81 ч. 1 Земельного кодексу України. Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що \~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно положень ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття\~спадщини є\~останнє місце\~проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна- місцезнаходження основної частини рухомого майна. З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка площею 1,5000 га, кадастровий номер 2321581300:06:002:0033, з цільовим призначенням для особистого селянського господарства, розташована на території Дніпровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідачами у справах цієї категорії є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 713-р від 12.06.2020 «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Запорізької області», Дніпровська сільська рада з центром у с. Дніпровка, де розташоване спадкове майно, увійшла до складу Петро-Михайлівської сільської об`єднаної територіальної громади. З роз`яснень, наданих\~Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», \~вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Інша спадкоємиця I черги, після померлого [INFO] [PERSON] , [PERSON] , у встановлений законом строк, а саме до 23.09.2019, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернулась. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до беззаперечного висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. від сплати якого позивачка була звільнена.

Outcome: approved