Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначала, що її померлому [INFO] чоловіку [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 29.05.1985 року Павлоградським райвиконкомом Дніпропетровської області. Після смерті чоловіка [PERSON] позивачка звернулася до приватного нотаріуса Юр`ївського районного нотаріального округу Григор`євої О.Л. з відповідною заявою про прийняття спадщини та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на частину спадкового майна у вигляді земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно у вигляді житлового будинку [ADDRESS] позивачці постановою приватного нотаріуса Юр`ївського районного нотаріального округу Григор`євої О.Л. від 07.07.2020 року було відмовлено, в зв`язку з відсутністю у спадкоємця документів, які б підтверджували право власності спадкодавця [PERSON] на спірний житловий будинок. При цьому, в позовній заяві позивачка зазначала, що дійсно не має в теперішній час свідоцтва про право власності її померлого чоловіка на вищевказаний будинок, в зв`язку з тим, що вказаний документ за невідомих їй обставин було втрачено. Відтак, позивачка не може оформити спадкові права на вищевказане домоволодіння, в зв`язку з чим змушена звертатися до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, при цьому позовні вимоги підтримала у повному обсязі та судові витрати по справі просила залишити за нею (ас. 144). Відповідач по справі Чаплинська сільська рада Юр`ївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги повністю визнають (ас.148). Третя особа по справі приватний нотаріус Юр`ївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Григор`єва О.Л. в судове засідання не з`явилася, надала суду телефонограму про розгляд справи в її відсутності та проти заявлених вимог не заперечувала (ас. 147). В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: - 06.08.2020 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та її розгляд за правилами загального позовного провадження (ас. 53-54); - 06.08.2020 року постановлено ухвалу про витребування доказів (ас. 55-56); - 25.09.2020 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (ас. 141-142). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Виходячи з наведеного суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності сторін по справі на підставі наявних у справі доказів, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного: - так, з копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 21.06.1975 року, виданого Олександрівською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області вбачається, що позивачка по справі [PERSON] є дружиною [PERSON] (ас.6). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Чаплинської сільської ради Юр`ївського району 20.08.2019 року [PERSON] помер [INFO] (ас.7). \~ \~З довідки\~ \~КП \~ Павлоградське\~ МБТІ\~ \~від \~20.07.2020\~року №\~1457\~ вбачається,\~що за\~ [PERSON] \~ станом\~ на\~ 21.08.1989\~року \~зареєстровано \~право \~власності \~на \~житловий \~ будинок\~ [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 29.05.1989 року Павлоградським райвиконкомом Дніпропетровської області (ас.11), про що також свідчить і виготовлений на ім`я власника будинку [PERSON] технічний паспорт на вказаний житловий будинок станом на 04.12.2016 року, з якого вбачається, що загальна площа будинку становить 81, 4 кв. м., житлова 38, 9 кв. м., допоміжна 42, 5 кв. м., при цьому даних про наявність самочинно зведених споруд на території домоволодіння технічний паспорт не містить (ас.15-20). Згідно довідки Чаплинської сільської ради Юр`ївського району № 623 від 10.10.2019 року померлий [INFO] [PERSON] з 13.03.1981 року та по день смерті мешкав і був зареєстрованим в будинку [ADDRESS] (ас.67 на звороті). Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що за життя чоловіку позивачки [PERSON] дійсно на праві особистої власності належав житловий будинок [ADDRESS] , який, в свою чергу, був зареєстрований за ним в органах МБТІ на праві власності на підставі вимог діючого на той час законодавства. Доводи зазначені приватним нотаріусом Юр`ївського районного нотаріального округу Дніпропетровської області в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.07.2020 року про те, що позивачці неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок, в зв`язку з відсутністю у останньої правовстановлюючих документів про належність такого майна спадкодавцю [PERSON] є слушними, однак не спростовують висновків суду про належність за життя померлому [PERSON] спірного домоволодіння, оскільки як зазначено вище органи МБТІ підтвердили факт реєстрації в свій час за [PERSON] права власності на вищевказаний будинок саме на підставі свідоцтва про право власності, виданого 29.05.1989 року Павлоградським райвиконкомом Дніпропетровської області, при цьому зазначений будинок до теперішнього часу в органах МБТІ на праві власності обліковується саме за [PERSON] (ас.10-11). З матеріалів спадкової справи № 62/2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] (ас.65-129) вбачається, що позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом після смерті чоловіка [PERSON] , при цьому остання своєчасно подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, відкликавши у встановлені законом строки заяву про відмову від спадщини, та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на частину майна у вигляді земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та будівництва і обслуговування житлового будинку (ас.72-73,123,125). Інші спадкоємці, а зокрема доньки померлого [PERSON] [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини, про що подали відповідні заяви (ас.75-76,79). Між тим, постановою приватного нотаріуса Юр`ївського районного нотаріального округу про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.07.2020 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на належний спадкодавцю [PERSON] вказаний житловий будинок (ас.10). Разом з тим, в судовому засіданні вищенаведеними доказами достовірно встановлено, що спірний будинок на праві особистої власності належав саме [PERSON] та зареєстрований за ним в органах МБТІ на праві власності виключно на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 29.05.1989 року виконкомом Павлоградської районної ради народних депутатів (ас.11), при цьому втрата вказаного документу не може позбавити позивачку права на успадкування належного спадкодавцю майна. Суд вважає необхідним зауважити, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив, та батьки. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. Відповідно до ст. ст. 321,\~ 328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1 Протоколу до конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на положення ст. 1216 ЦК України (спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до спадкоємців), враховуючи, що до позивача перейшло право власності на житловий будинок, що належав спадкодавцеві [PERSON] за життя, але позивач не має можливості подати до нотаріальної контори правовстановлюючий документ на житловий будинок належний спадкодавцю, в зв`язку з втратою такого за невідомих обставин, суд знаходить, що питання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно. Беручи до уваги, що позивач, як спадкоємець за законом, має право на набуття права власності на житловий будинок після смерті чоловіка [PERSON] , а також те, що він має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не зміг його отримати з незалежних від нього причин, - позовні вимоги щодо визнання права власності слід задовольнити в повному обсязі. \~Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Відтак, право позивача підлягає захисту, шляхом визнання за ним права власності на належний спадкодавцю житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] . Враховуючи волю позивача, суд знаходить можливим судові витрати залишити за останнім.

Outcome: approved