Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що 21.11.2014 року відділом ДРАЦС Вільнянського РУЮ був зареєстрований шлюб. Даний шлюб був зареєстрований під час відбуття відповідачем покарання у виправній колонії. Сторони познайомилися шляхом листування. Після звільнення відповідача з колонії у вересні 2015 року між сторонами припинилося будь-яке спілкування. Позивач вважає, що реєстрація шлюбу була помилкою, між сторонами немає нічого спільного, на теперішній час сторони разом не проживають, спільного побуту між ними не існує, спільно сторони зовсім не мешкали, спільне господарство не вели, тому просить розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на позові наполягає, у випадку неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивачки про слухання справи за її відсутності та у звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 240, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб. /а.с. 5/. Як вбачається з позову, від вказаного шлюбу сторони сумісних неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що даний шлюб був зареєстрований під час відбуття відповідачем покарання у виправній колонії. З вересні 2015 року сторонами припинили будь-яке спілкування, разом не проживають, спільного побуту між ними не існує, спільно не мешкали та сумісне господарство не вели. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved