Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особою такою, яка втратила право користування житловим приміщенням та заняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстровані: позивачка [PERSON], двоє дітей - [PERSON] та [PERSON] та відповідач - [PERSON] Відповідач є її колишнім чоловіком, шлюб між ними розірвано на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 15.09.2016 року. Відповідач [PERSON] є громадянином Росії, у 2007 році він отримав право на постійне проживання в Україні, його місце проживання було зареєстроване у квартирі позивачки за вказаною адресою, однак з січня 2012 року та по даний час в зазначеній квартирі не проживає, останній раз з'являвся у лютому 2015 року, його речі в квартирі відсутні, його реєстрація у житловому приміщенні носить формальний характер, відповідач житловим приміщенням не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, у зв'язку з чим позивачка просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти його з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, якою позов підтримала, просила його задовольнити, розглядати справу у відсутності позивача та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази, приходить до переконання, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню 3-тя особа в судове засідання не з'явились, про день та час слухання справи сторона повідомлена в установленому законом порядку, причини неявки не повідомили, що не є перешкодою для розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], є власником квартири [ADDRESS], відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 11-ї харківською державною нотаріальною конторою від 16.07.2003 року, реєстровий № 1-857. Відповідно до довідки дільниця № 37 КП «Жилкомсервіс», виданої 08.12.2017 року № 1540 в квартирі квартири [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 15.09.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] не проживає в належній позивачці квартирі з 2012 року, відповідно пояснень [PERSON], [PERSON] ,[PERSON]. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідності зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Реєстрація відповідача у спірній квартирі позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися належним йому нерухомим майном, тягне за собою збільшення вартості комунальних платежів. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначено, що місце проживання - житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, дачний будинок тощо), у відповідному населеному пункті або за його межами на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, де особа проживає строком понад шість місяців на рік. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування спірною квартирою [ADDRESS], як особа, що не проживає без поважних причин строком більше шести місяців , що відповідно є підставою для зняття його з реєстрації згідно вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». На підставі викладеного та

Outcome: approved