Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позов мотивує тим, що 14.01.2005 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. Під час шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу буде проживати з нею.\~ Зазначає, що починаючи з 2014 року сімейне життя між ними поступово погіршувалось, відносини між ними були постійно напружені, що призводило до конфліктів і непорозумінь з питань укладу сімї, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами. В грудні 2014 року відповідача, зібравши свої речі, переїхав жити в м. Херсон, де створив нову сімю, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. На час подачі позову до суду, майновий спір відсутній. Позивачка та відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, постановивши заочне рішення відповідно до вимог ст.ст. 224 - 226 ЦПК України, оскільки позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дані правовідносини регулюються ст., ст.110, 112 Сімейного кодексу України. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом з позовної заяви та матеріалів справи встановлено наступне. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Під час шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Згідно позовної заяви, починаючи з 2014 року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, відносини між ними були постійно напружені, що призводило до конфліктів і непорозумінь з питань укладу сімї, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами. В грудні 2014 року відповідача, зібравши свої речі, переїхав жити в м. Херсон, де створив нову сімю, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі Спільного господарства сторони не ведуть. Позивачка просить заходів щодо збереження шлюбу не вживати. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні стосунки, проживають окремо. Суд вважає, що при даних обставинах шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved