Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], на домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS]. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з мотивів наведених у позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу визнання права власності на спадкове майно. Позивачка являється рідною дочкою [PERSON], та відповідачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с.5). Як вбачається із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.11.2010 року [PERSON] прийняла в спадщину земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0644 га, що знаходиться на території Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради, [ADDRESS]. До складу спадщини також входить домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] та розташоване на прийнятій позивачкою в спадщину земельній ділянці. Однак, як вбачається із відповіді заступника завідувача Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори від 29.11.2013 року, у зв'язку з відсутністю документів власності на домоволодіння видати Свідоцтво про право на спадщину на вищевказане домоволодіння не представляється можливим. Згідно довідки виданої ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» реєстрація права власності, станом на 31 січня 2012 року, за адресною частиною [ADDRESS] не проводилося. Відповідно до відомостей технічного паспорта (а.с. 9) домоволодіння складається із житлового будинку літ. «А», літньої кухні літ. «Б», літньої кухні літ. «В», гаражу літ. «Г», сараю літ. «Д», вбиральні літ. «Е», огорожі № 1, № 2, № 5, воріт № 3, колодязя № 4. Загальна вартість вказаного спадкового майна, складає 453 236 грн., що визнано сторонами у судовому засіданні. За приписами ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Сторони по справі є спадкоємцями першої черги за законом, інших спадкоємців немає. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідачка в судовому засіданні заявила про визнання позовних вимог, що в силу ст. 174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. З положень статті 174 ЦПК вбачається, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, судом встановлено, що факти, викладені позивачкою у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог і підтверджені ними письмовими доказами є достовірними, і сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. У зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 328, 392, 1217, 1216, 1218, 1225 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved