Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

\~Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування. Просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,79 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Уманського району, кадастровий номер 7124387700:02:000:0506. В обґрунтування позову посилалась на те, що 30.05.2016 року рішенням Уманського міськрайонного суду визнано право на земельну частку (пай) КСП «ім. Кутузова», с. Старі Бабани, розміром 3,79 умовних кадастрових гектарах після смерті [PERSON], яка померла 08.02.2016 року. 06.07.2016 року вона звернулась в приватне підприємство «Земельне кадастрове бюро» для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до даної технічної документації був розроблений план меж та кадастровий план земельної ділянки. 19.07.2016 року вона отримала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Згодом вона звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно, щоб зареєструвати право власності на земельну частку (пай), проте їй було відмовлено, оскільки земельна частка (пай) є умовною частиною сільськогосподарських земель, розмір якої визначений як середній по господарству в умовних кадастрових гектарах, межі земельної частки (паю) є невизначеними. Таким чином вона позбавлена можливості зареєструвати своє право власності, яке і так їй належить за законом, тому змушена звернутися за захистом своїх прав та законних інтересів до суду з позовною заявою про визнання права власності. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, проте надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, у заяві також зазначено, що вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області у судове засідання не зявився, проте від сільського голови [PERSON] до суду надійшла письмова заява від 12.12.2016року за №02-16/431 з проханням розглянути позов без участі її представника. У заяві також зазначено, що сільська рада дає згоду на задоволення позовної заяви. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності позивача [PERSON] та представника відповідача [PERSON] сільської ради Уманського району Черкаської області на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали: копії рішення Уманського міськрайонного суду від 30.05.2016 року, витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 32595558, та інші письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~\~Судом встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду від 30.05.2016 року за позивачкою [PERSON] визнано право на земельну частку (пай) КСП «ім. Кутузова», с. Старі Бабани, розміром 3,79 умовних кадастрових гектарах після смерті [PERSON], яка померла 08.02.2016 року. Відповідно до Закону України «Про порядок виділення в натурі(на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток(паїв)» визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку(пай) є сертифікат на право на земельну частку(пай), виданий районною(міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку(пай), також є свідоцтво про право на спадщину, посвідчені у встановленому порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку(пай), рішення суду про визнання права на земельну частку(пай) Відповідно до підпункту «г» ч.1ст.81ЗК України однією із підстав набуття громадянами України права власності на земельні ділянки є виділення в натурі(на місцевості) належної їм земельної частки(паю). 06.07.2016 року позивачка звернулася в приватне підприємство «Земельне кадастрове бюро» для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до даної технічної документації був розроблений план меж та кадастровий план земельної ділянки. 26.07.2016 року позивачка отримала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, відповідно до якого на земельну ділянку площею 3,1229, цільове призначення якої 01.01 для ведення товарного сілськогосподарського виробництва кадастровий номер земельної ділянки 7124387700:02:000:0506 розташовану на території Старобабанскої сільської ради Уманського району Черкаської області. Відповідно до ст.125ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно з Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обовязковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, розміщене на території України, зокрема реєструються речові права на земельні ділянки. Процедура прийняття відповідних рішень державним реєстратором прав абсолютно визначена чинним законодавством України з питань державної реєстрації прав та їх обтяжень установлена ч.2ст.9 та ч.1ст.15Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та передбачає звернення заінтересованою особою до органу державної реєстрації прав із заявою встановленої форми та доданими до неї документами. Згодом позивачка [PERSON] звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно, щоб зареєструвати право власності на земельну частку (пай), проте 28.11.2016 року рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 32595558 їй було відмовлено, оскільки земельна частка (пай) є умовною частиною сільськогосподарських земель, розмір якої визначений як середній по господарству в умовних кадастрових гектарах, межі земельної частки (паю) є невизначеними. Відповідно до ч.4ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у випадку, передбаченому цим законом, державний реєстратор прав на нерухоме майно, самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в такій реєстрації. Відповідно до ст.3ЦПК України кожна особа має право, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Оскільки за позивачем [PERSON] визнано право на земельну частку (пай) КСП «ім. Кутузова», с. Старі Бабани, розміром 3,79 умовних кадастрових гектарах після смерті [PERSON], яка померла 08.02.1996 року, тому необхідно визнати за позивачем [PERSON] право власності на ви зазначену земельну ділянку.

Outcome: approved