Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивачка в позові вказує, що рішенням Калинівського районного суду Вінницької області № 2-1063 від 09.10.2009 року з відповідача [PERSON] на її користь стягувались аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO], до досягнення старшою дитиною повноліття в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.08.2009 року. 23.05.2013 року дочці [PERSON] виповнилось 18 років. Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. У 2013 році позивачка звернулась до Калинівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Рішенням суду від 19.07.2013 року по справі № 132/2347/13-ц з [PERSON] було стягнуто на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі 600 грн., щомісячно, до закінчення навчання в навчальному закладі, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Таким чином, розмір аліментів, що стягуються за рішенням Калинівського районного суду Вінницької області № 2-1063 від 09.10.2009 року на утримання сина [PERSON], 26.09.2004 року, після досягнення дочкою повноліття, становить близько 500 грн. щомісячно. Так в 2017 році збільшилася мінімальна заробітна плата, збільшився прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць. Тому сума аліментів, присуджена рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 09.10.2009 року є явно меншою, ніж мінімальний розмір аліментів на одну дитину та є недостатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивачка зазначає, що на даний час така сума аліментів є мізерною і вона не може на них забезпечувати сина в повній мірі усім необхідним для нормального фізичного, розумового та духовного розвитку дитини. А відповідач в добровільному порядку не надає кошти в належному розмірі на утримання сина. За вказаних обставин звернулась в суд з даним позовом. Позивачка [PERSON], в підготовче судове засідання не зявилась, однак від неї надійшла заява, в якій вона уточнює свої позовні вимоги, а саме просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та просить розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав заяву від 16.10.2018 року вх. № 9212, в якій згідний на задоволення позовних вимог у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого Державою та розгляд по справі проводити за його відсутності. Згідно ч. 3\~ ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оцінивши зібрані по справі докази, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити з таких підстав. Так судом встановлено, що рішенням Калинівського районного суду Вінницької області № 2-1063 від 09.10.2009 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягувались аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO], до досягнення старшою дитиною повноліття в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.08.2009 року. 23.05.2013 року дочці [PERSON] виповнилось 18 років. Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. У 2013 році позивачка звернулась до Калинівського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Рішенням суду від 19.07.2013 року по справі № 132/2347/13-ц з [PERSON] було стягнуто на користь позивачки аліменти в твердій грошовій сумі 600 грн., щомісячно, до закінчення навчання в навчальному закладі, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Таким чином, розмір аліментів, що стягуються за рішенням Калинівського районного суду Вінницької області № 2-1063 від 09.10.2009 року на утримання сина [PERSON], 26.09.2004 року, після досягнення дочкою повноліття, становить близько 500 грн. щомісячно. Так в 2017 році збільшилася мінімальна заробітна плата, збільшився прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць. Тому сума аліментів, присуджена рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 09.10.2009 року є явно меншою, ніж мінімальний розмір аліментів на одну дитину та є недостатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Згідно до положень, викладених в ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 182 СК України, зі змінами від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, враховуючи зміни до Сімейного кодексу України від 17.05.2017 року, які набули чинності 08.07.2017 року, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також факт визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в дохід держави 704,80 грн. витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved