Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в подальшому уточнивши його та обгрунтовуючи тим, що 13.05.1994 року було зареєстровано її шлюб з [PERSON]. [INFO] її чоловік - [PERSON] - помер. Фактично вона мешкала та вела спільне господарство з [PERSON] з 1978 року за адресою: [ADDRESS]. Згідно Договору «На право забудови та безстрокового користування земельною ділянкою» від 30.09.1949 року [PERSON] на підставі рішення виконкому райради від 09.07.1949 року за № 13 було відведено під забудову житлового будинку земельну ділянку комунальної власності, загальною площею 600 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Згідно рішення виконкому Криворізької міської ради депутатів трудящих від 28.10.1975 року № 350 «Про впорядкування назв площ, вулиць та провулків у місті», вулиця [ADDRESS] була перейменована на вулицю [ADDRESS]. 05.09.1990 року [PERSON] склав Заповіт, нотаріально посвідчений 05.09.1990 року нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори, згідно якого її чоловік заповів [PERSON] та [PERSON], в рівних долях кожному, належний йому житловий будинок з господарчими побудовами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], з наданням [PERSON] права постійного проживання в зазначеному будинку. Тобто, заповідачем, 05.09.1990 року заповідано його синам все його майно, яке мало б належати йому на день смерті і на яке він за законом мав би право. На момент смерті заповідача [PERSON] складалось з домоволодіння за адресою: [ADDRESS]. З 1978 року, коли [PERSON] почала спільно мешкати з [PERSON], та потім коли вони уклали шлюб всі кошти витрачались на належне утримання будинку та збільшення його вартості, тому позивачка вважає, що зазначене майно має бути визнано спільною сумісною власністю подружжя. [INFO], внаслідок смерті заповідача [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом на ? частку у спільній сумісній власності подружжя, яку відповідно до Заповіту повинні були прийняти у встановленому законом порядку зазначені в заповіті особи: [PERSON], [PERSON] Але, враховуючи ст. 535 ЦК УРСР, відповідно до якої [PERSON], незалежно від змісту заповіту має право на обов'язкову частку у спадщині. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняла лише [PERSON], тому що на час смерті спадкодавця мешкала з ним разом, а інші спадкоємці за заповітом до Першої криворізької державної нотаріальної контори не звертались, свідоцтва про право на спадщину за заповітом не отримували. Тому позивачка просить визнати, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS], є спільною сумісною власністю подружжя - [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON]; визначити рівними по ? частині кожному [PERSON] та [PERSON] із майна, а саме: домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що було у спільній сумісній власності подружжя. Представник позивачки в судовому засіданні уточнений позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться в матеріалах цивільної справи, до початку слухання справи надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, вимоги позовної заяви визнав в повному об'ємі та не заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до початку слухання справи надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов в уточненому вигляді підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5) 3.05.1994 року було зареєстровано шлюб позивачки з [PERSON]. Як вбачається зі свдоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 4) [INFO] [PERSON] - помер. Згідно Договору «На право забудови та безстрокового користування земельною ділянкою» від 30.09.1949 року (а.с.7-8) [PERSON] на підставі рішення виконкому райради від 09.07.1949 року за № 13 було відведено під забудову житлового будинку земельну ділянку комунальної власності, загальною площею 600 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Згідно рішення виконкому Криворізької міської ради депутатів трудящих від 28.10.1975 року № 350 «Про впорядкування назв площ, вулиць та провулків у місті» (а.с. 9), вулиця [ADDRESS] була перейменована на вулицю [ADDRESS]. 05.09.1990 року [PERSON] склав Заповіт, нотаріально посвідчений 05.09.1990 року нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори (а.с. 12), згідно якого її чоловік заповів [PERSON] та [PERSON], в рівних долях кожному, належний йому житловий будинок з господарчими побудовами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], з наданням [PERSON] права постійного проживання в зазначеному будинку. Проте, з листа від 11.11.2013 року (а.с. 14) [PERSON] відмовився від заповіту [PERSON] на користь [PERSON] Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], друга особа зазначена в заповіті, а саме: [PERSON] - помер [INFO]. Відповідно до довідки квартального комітету (а.с.6), [PERSON] дійсно зареєстрована та проживала з 1978 року зі своїм чоловіком [PERSON] по день його смерті і по теперішній час по вул. [ADDRESS]. Як вбачається з Акту прийняття в експлуатацію індивідуального домоволодіння, складеного відділом комунального господарства міста, держсанінспекції та інспекції держпожнагляду за участі [PERSON] (а.с. 10-11) будівництво домоволодіння [ADDRESS] було завершено в травні 1981 року. Вирішуючи питання, яким нормативно правовим актом регулюються виниклі спірні правовідносини, суд виходив з того, що відповідно до п. 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України, зазначений кодекс набрав чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються лише в частині тих прав і обов'язків, що виникли після набуття ним чинності. Оскільки відносини, зазначені в даній справі виникли до набрання ним чинності, то необхідно застосовувати діючий на той час Кодекс про шлюб та сім'ю. Відповідно до ст. 25 КпШС України (чинного на час виникнення спірних правовідносин), якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки, на момент укладення Договору «На право забудови та безстрокового користування земельною ділянкою» від 30.09.1949 року (а.с.7-8) [PERSON] було відведено земельну ділянку комунальної власності без домоволодіння, а вже згодом, на той час, коли [PERSON] вже проживав разом з позивачкою [PERSON], було завершено будівництво, та в подальшому внаслідок спільної праці та спільних затрат зазначене домоволодіння поліпшилось, таким чином є всі підстави вважати, що майно, яке було власністю [PERSON], за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності та воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ст. 28 КпШС України, разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно зі ст. 29 КпШС України, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі,

Outcome: approved