Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивачка в позовній заяві до суду просить розірвати з відповідачем шлюб. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 22.06.2012 вона перебуває в шлюбі з [PERSON], що зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 663. Від шлюбу мають синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що вони не змогли по взаємній згоді вирішувати питання подружнього життя. На примирення не згодна. Позивачка в судове засідання не з'явилась, в заяві до суду просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач до суду не з'явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать його підписи на повідомленнях про вручення поштового відправлення, що знаходяться в матеріалах справи (а.с. 18, 19, 22). Таким чином, суд вважає його неявку без поважних причин, що дає суду, відповідно до вимогч. 1 ст. 224 ЦПК України право ухвалити заочне рішення на підставі наявних і достатніх у справі доказів, про що не заперечує позивачка в заяві до суду. Суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку . Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.06.2012, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.06.2012 (а.с. 5); від даного шлюбу мають синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 6, 7). Судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося, шлюбні відносини сторін фактично припинені. Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до положень ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини або чоловіка на особисту свободу і недоторканість. Позивачка в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу, оскільки не бажає в подальшому спільно проживати з відповідачем. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Аналізуючи докази суд приходить до обґрунтованого і переконливого висновку про необхідність розірвання шлюбу сторін, оскільки подружжя фактично припинило сімейні відносини, позивачка підтримувати їх у подальшому намірів не має, на примирення не згодна. Суд знаходить поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачкою і вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, оскільки збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу, а тому шлюб, зареєстрований 22.06.2012 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 663, між [PERSON] та [PERSON], слід розірвати.

Outcome: approved