overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами до відповідача про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів його прибутків щомісячно на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], бо відповідач, який є батьком дитини, не надає матеріальної допомоги. У судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги у повному обсязі, пояснила, що потребує матеріальної допомоги на утримання дитини. У порядку ст.132 ЦПК України було направлене доручення до Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області про допит відповідача, але він до суду не прибув, про причини своєї неявки не повідомив, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухав позивачку, вивчив матеріали справу, суд вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому такі, що підлягають задоволенню, бо згідно сімейного законодавства батько дитини зобов'язаний утримувати її матеріально до повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами до відповідача про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх його прибутків на її утримання, бо вона донька відповідача, [INFO], продовжує навчання у навчальному закладі, а відповідач, який є її батьком, не надає на це допомоги. У судовому засіданні позивачка підтримала вимоги на адресу відповідача в повному обсязі, а відповідач до суду не прибув, незважаючи, що про день і час розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивачку, вивчив матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, бо згідно сімейного законодавства батько дитини зобов'язаний утримувати дитину матеріально до закінчення навчання, але не більш ніж до 23-річного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами до відповідача про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх його прибутків на утримання доньки [PERSON], [INFO], бо відповідач, який є її батьком, не надає достатньої матеріальної допомоги. У судовому засіданні позивачка підтримала вимоги на адресу відповідача у повному обсязі, а відповідач, який був допитаний у порядку окремого доручення їх не визнав у повному обсязі посилаючись на те, що матеріальну допомогу надає. Заслухавши позивачку, вивчив матеріали справи, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню, бо згідно сімейного законодавства батько дитини зобов'язаний утримувати дитину матеріально до її повноліття. Судом встановлено, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, проте позивачка відмовляється від такої допомоги та просить, щоб аліменти стягувалися з відповідача за рішенням суду та у встановленому законом порядку та розмірі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами до відповідача про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх його прибутків на утримання доньки [PERSON], [INFO], бо вона продовжує навчання у навчальному закладі, а відповідач, який є її батьком, не надає на це допомоги. У судовому засіданні позивачка підтримала вимоги на адресу відповідача, а відповідач їх визнав частково та пояснив, що зараз перебуває у цивільному шлюбі з жінкою, у якої є два онуки, хворі на тяжку хворобу. На їх лікування потрібні гроші, а тому матеріальний стан на цей час випробує труднощі. Тому він просив зменшити розмір аліментів, щоб у їхній родині залишилося більше грошей. Позивачка після пояснення відповідача, додатково пояснила, що не заперечує проти зменшення розміру аліментів на утримання доньки. Розглянувши позовні вимоги, суд встановив, що відповідач дійсно є батьком доньки [PERSON], [INFO], яка після набуття повноліття, продовжує навчання у середньому спеціальному учбовому закладі, отримує стипендію. Відповідно сімейного законодавства [PERSON] зобов'язаний матеріально підтримувати доньку до закінчення нею навчання, але не більш ніж до досягнення 23-річного віку. Суд, розглядаючи позовні вимоги та визначаючи розмір призначених аліментів, враховує матеріальний стан відповідача, думку позивачки, вважає що обґрунтованим та доцільним розміром аліментів, який слід стягнути з [PERSON] буде 1/6 частка з усіх видів його прибутків, бо це не вплине суттєво не на матеріальний стан позивачки та її доньки, не погіршить суттєво матеріальний стан відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами до відповідача про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх його прибутків на утримання доньки [PERSON], [INFO], бо вона продовжує навчання у навчальному закладі, а відповідач, який є її батьком, не надає на це допомоги. У судовому засіданні позивачка підтримала вимоги на адресу відповідача в повному обсязі, а відповідач до суду не прибув, незважаючи, що про день і час розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивачку, вивчив матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, бо згідно сімейного законодавства батько дитини зобов'язаний утримувати дитину матеріально до закінчення навчання, але не більш ніж до 23-річного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами до відповідача про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх його прибутків на утримання сина [PERSON], [INFO], бо він продовжує навчання у навчальному закладі, а відповідач, який є його батьком, не надає на це допомоги. У судовому засіданні позивачка підтримала вимоги на адресу відповідача в повному обсязі, а відповідач до суду не прибув, незважаючи, що про день і час розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивачку, вивчив матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, бо згідно сімейного законодавства батько дитини зобов'язаний утримувати дитину матеріально до закінчення навчання, але не більш ніж до 23-річного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами постановити рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу №4174 квартири [ADDRESS] «А» у м. Одесі, укладений між нею та [PERSON], [PERSON], який діяв від свого імені та від імені і в інтересах на той час неповнолітнього сина [PERSON] та зареєстрований на Одеській товарній біржі 15 серпня 1994 року, стверджуючи, що відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору. У судовому засіданні позивачка вимоги підтримала. Відповідачка [PERSON] до суду не зявилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] позов визнав та пояснив, що [PERSON] його мати, яка за станом здоровя не має змоги зявитися до суду, [PERSON] його син на даний час перебуває за межами міста по роботі, про слухання справи сповіщені. Представник Одеської товарної біржі до суду не з» явився. Суд заслухав позивачку, відповідача, вивчив матеріали по справі і встановив наступне: 15 серпня 1994 р. [PERSON] і [PERSON], [PERSON] уклали договір купівлі-продажу за умовами якого, [PERSON], [PERSON], який діяв від свого імені та від імені і в інтересах неповнолітнього на той час сина [PERSON], «продали», а [PERSON] «купила» квартиру за адресою: м. Одеса вул. Космонавтів, будинок 11 «А», квартира №15. Зазначена квартира належала [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло №19-2071, виданого УЖКГ виконкому Одеської міськради від 21.07.1994 року (свідоцтво зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН»14.08.1994 року за №3073 стор.54 реєстр №94). Сторони виконали свої зобовязання за договором: «покупець» отримала квартиру, документи на неї, оформила реєстрацію нерухомості на своє ім»я в КП «ОМБТІ і РОН», заселилась до квартири; «продавець» отримала грошові кошти за продану квартиру, що зазначено у п.5 договору. Відповідачка звільнила продану квартиру, вивезла належні їй речі, та оформила зняття з реєстраційного обліку по даній квартирі. Договір сторони уклали у письмові формі, зареєстрували його на Одеській товарній біржі за №4174. Оскільки договір нотаріально не посвідчено, позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право власності на квартиру і розпорядитися нею. Оскільки відповідачі ухиляються від нотаріального посвідчення договору, позивачка звернулась до суду з цим позовом і просить визнати договір купівлі-продажу дійсним. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] підлягаючим задоволенню з таких підстав: у 1994 році сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири, виконали умови договору у повному обсязі. За вимогами сторони, яка виконала умови угоди, така угода може бути визнана судом дійсною, що передбачено ст. 47 ч.2 ЦК України в редакції 1963року. При розгляді справи суд користувався нормами Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, тому як договір купівлі-продажу було укладено та виконано в період дії цього закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась 15 вересня 2015 року після смерті матері [PERSON]. Позивачка посилалась, як на поважну причину захворювання чоловіка, який за станом здоровя потребував стороннього догляду , та свій стан здоровя в березні 2016 року позивачка захворіла на грп. У судовому засіданні представник позивачки вимоги підтримала. Представник Одеської міськради до суду не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вислухав представника заявниці, вивчив матеріали по справі і встановив наступне: 15 вересня 2015 року померла [PERSON] актовий запис про смерть №9663, вчинений 16.09.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Одеського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] і Петрова в м.Одесі, що належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 14.07.1999 року (відомості до реєстру прав власності на нерухоме майно внесено КП «ОМБТІ і РОН» 09.08.1999 року). Позивачка є спадкоємицею першої черги до майна [PERSON] і 17 березня 2016 року [PERSON] надала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері. У звязку з пропуском строку, встановленого ст..1270 ЦК України для прийняття спадщини, нотаріус відмовив у прийнятті заяви. Представник заявниці пояснив, що [PERSON] пропустила 6-місячний строк на 2 дні і це сталося з поважних причин: у лютому місяці позивачка забезпечувала догляд хворому чоловіку, а на початку березня місяця сама захворіла на грип. На підтвердження своїх доводів позивачева сторона надала відповідні медичні документи копію амбулаторної карти хворого, довідку з поліклініки, направлення на консультації до фахівців. Крім того, до позову надані документи, що підтверджують право позивачка на спадщину за законом як спадкоємиці першої черги, та правовстановлюючі документи на спадкове майно квартиру [ADDRESS] і Петрова в м.Одесі. Спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась лист з Третьої Одеської державної нотаріальної контори №2417/01-16 від 18.05.2016 року. Позивачка просить встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини терміном 2 місяці. При наведених обставинах суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з таких підстав: позивачка, як спадкоємець за законом першої черги до майна померлої матері, довела в судовому засіданні поважність причини пропуску встановленого в законі строку терміном у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини. Право суду визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, передбачено ст.1272 ч.3 ЦК України. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, регулюються нормами ст. 1268,1270, 1272 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась 30 квітня 2013 року після смерті батька - [PERSON] Позивачка посилалась, як на поважну причину - неправильне оформлення органами житлово-комунального сервісу довідки з місця проживання спадкодавця. У судовому засіданні представник позивачки вимоги підтримала. Представник Одеської міськради до суду не з»явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вислухав представника заявниці, вивчив матеріали по справі і встановив наступне: Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 19 квітня 2013 року оголошено померлим [PERSON], [INFO]. Зазначене рішення суду стало підставою для вчинення 15 травня 2013 року відділом ДРАЦС у м.Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції актового запису №9 про смерть [PERSON] Заявниця є спадкоємицею першої черги до майна [PERSON] і 13 листопада 2013 року [PERSON] надала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька. Листом від 3 грудня 2013 року за №740302-14 Третя Одеська державна нотаріальна контора роз»яснила [PERSON], що вона пропустила встановлений ст.1270 ЦК України 6 -місячний строк для прийняття спадщини. Представник заявниці пояснив, що [PERSON] у зв»язку з правовою необізнанністю помилково рахувала зазначений строк для прийняття спадщини з дня отримання свідоцтва про смерть батька, а не з дня набрання чинності судового рішення про оголошення батька померлим. Крім того, отримавши у нотаріуса консультацію щодо необхідних для оформлення свідоцтва про право на спадщину документів, вона - [PERSON]- звернулась до КП «ЖКС «Вузівський» за довідкою з місця мешкання спадкодавця. У довідці працівники житлово-комунального сервісу помилково зазначили днем смерті [PERSON] - [INFO] (замість [INFO]), що змусило спадкодавцю удруге отримувати необхідну довідку. Вищевикладене і стало причиною пропуску встановленого законом строку на 13 днів. Позивачка просить встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини терміном 1 місяць. На підтвердження своїх доводів позивачка посилалась на такі докази: свідоцтво про народження,свідоцтво про смерть батька, рішення суду про оголошення батька померлим, довідки з місця проживання спадкодавця, копії громадянських паспортів, свідоцтво про шлюб, лист нотаріальної контори №740302-14. При наведених обставинах суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з таких підстав: позивачка, як спадкоємець за законом першої черги до майна померлого батька, довела в судовому засіданні поважність причини пропуску встановленого в законі строку терміном у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини. Право суду визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, передбачено ст.1272 ч.3 ЦК України. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, регулюються нормами ст. 1268,1270, 1272 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась [INFO] після смерті матері [PERSON]. Позивачка посилалась, як на поважну причину - поганий стан здоров»я: у період грудень 2015 року - липень 2016 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні з незначними перервами. [PERSON] надала заяву про вирішення спору за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує. Представник Одеської міськради до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, надав заяву про вирішення спору за його відсутності. Суд вивчив матеріали по справі і встановив наступне: [INFO] померла [PERSON] - актовий запис про смерть №883, вчинений 22.01.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Одеського міського управління юстиції. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] що належала [PERSON] на праві власності. 17 січня 2007 року [PERSON] уклала заповіт на користь [PERSON] і [PERSON] Позивачка у вересні 2016 року надала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері. У зв'язку з пропуском строку, встановленого ст..1270 ЦК України для прийняття спадщини, нотаріус відмовив у прийнятті заяви. [PERSON] надала заяву про відмову від спадщини. [PERSON] в позові зазначила, що пропустила 6-місячний строк за станом здоров'я - в грудні місяці 2015 року їй було діагностовано онкологічне захворювання, проведено операцію, після чого до 01.08.2016 року вона вимушена була пройти три курси хіміотаргетної терапії. 25.04.2016 року медичною комісією позивачку визнано інвалідом 2-ї групи внаслідок загального захворювання. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] надала відповідні медичні документи, довідку МСЕК, лист нотаріуса, свідоцтво про смерть матері і заповіт. При наведених обставинах суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з таких підстав: позивачка, як спадкоємець за заповітом до майна померлої матері, довела в судовому засіданні поважність причини пропуску встановленого в законі строку терміном у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини. Право суду визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, передбачено ст.1272 ч.3 ЦК України. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, регулюються нормами ст. 1268,1270, 1272 ЦК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 2000 грн щомісячно. Надалі в порядку ст.ст. 27,31 ЦПК України позивачеві сторона уточнила свої вимоги і просила стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1\\4 частини з усіх доходів [PERSON], стверджуючи, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов»язків щодо утримання неповнолітнього сина. Відповідач позов визнав. Суд вислухав сторони, вивчив надані документи і встановив наступне: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2005 року по 2011 рік, від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу між батьками рішенням суду неповнолітнього сина залишено проживати з матір»ю, батько не приймає участі ні у вихованні, ні в утриманні дитини, не цікавиться долею сина. Позивачева сторона стверджує, що останній рік мати перебуває у скрутному матеріальному становищі, тому і звернулась до суду з цим позовом і вимагає стягнути з відповідача аліменти на утримання сина. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягаючим задоволенню з таких підстав: ст.180 СК визначає « батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. У даному випадку суд не отримав належних письмових доказів щодо розміру доходів відповідача, тому суд стягує з батька на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] аліменти у частці від доходу батька 1\\4 частку. Відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу стягнення аліментів з батька на утримання неповнолітніх дітей, регулюються ст.ст.180, 181, 182,184 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у 3000 грн на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] і 3000 грн на утримання неповнолітньої дочки [PERSON],[INFO], стверджуючи, що відповідач є батьком дітей і на їх утримання надає грошові кошти періодично. В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач позов визнав частково і заявив, що має можливість сплачувати аліменти в розмірі 2500 грн на утримання кожної дитини. Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи і встановив наступне: Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2012 року по 2016 рік, від цього шлюбу мають сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] і дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір'ю. Позивачка стверджує, що [PERSON] на утримання дітей надає грошові кошти нерегулярно і в різних сумах. Посилаючись на тяжке матеріальне становище [PERSON] вимагає стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн на утримання кожної дитини щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Відповідач, визнаючи позов частково посилався на наявність у нього на утриманні ще однієї неповнолітньої дитини. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягаючим частковому задоволенню з таких підстав: ст.180 СК визначає « батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. У даному випадку сторони в судовому засіданні дійшли згоди щодо розміру аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн на кожну дитину з дня звернення позивачки до суду і до досягнення дітьми повноліття з урахуванням тих сум, що відповідач вже сплатив. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу стягнення аліментів з батька на утримання неповнолітніх дітей, регулюються ст.ст.180, 181, 182,184 СК України.

Outcome: partial