overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивачка вказує, що вони з відповідачем по справі перебували у шлюбі з 15 липня 2004 року. Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина, а саме син [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не бере участі у її вихованні, а тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, до досягнення нею повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 15 липня 2004 року. Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 03 липня 2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7). Від даного шлюбу у них народилася одна дитина, а саме син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.3). За таких обставин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків по утриманню неповнолітньої дитини, тому в даному випадку мають місце порушення її прав, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів на утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, а також наявність у платника інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, родичів яких він зобов'язаний утримувати. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегульований, мінімальний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі ст.88 ЦПК України також необхідно стягнути із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивачка вказує, що в серпні місяці вона зареєструвала шлюб в Козівському РАЦС із відповідачем. Від даного шлюбу в них народилась одна дитина [PERSON] [INFO]. В зв'язку із тим, що життя між ними не склалось, тому в 2003 році шлюб між ними був розірваний. Згідно постанови Козівського районного суду від 20 жовтня 2003 року стягнуто аліменти в її користь із відповідача на утримання дочки [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку до повноліття дитини. Повноліття дочки сповнилось [INFO]. Після досягнення повноліття відповідач вже не виділяє коштів на утримання дитини і тому дочка повністю знаходиться на її утриманні. З 01 вересня 2013 року дочка навчається в Тернопільському національному економічному університеті. Вона є студенткою першого курсу денної форми навчання за державним замовленням. Згідно навчального графіку термін навчання з 01.09.2013 по 30.06.2017 року, про що підтверджує видана довідка Тернопільським національним економічним університетом. Позивачка [PERSON] просить суд ухвалити рішення, яким стягнути аліменти із відповідача [PERSON] в її користь в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку на утримання дочки [PERSON] до досягнення нею двадцяти трьох років у зв'язку з продовженням навчання. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання на розгляд справи не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що відповідач являється батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Повноліття його дочки сповнилось [INFO]. З 01 вересня 2013 року [PERSON] навчається в Тернопільському національному економічному університеті. Вона є студенткою першого курсу денної форми навчання за державним замовленням. Згідно навчального графіку термін навчання з 01.09.2013 по 30.06.2017 року, про що підтверджує видана довідка Тернопільським національним економічним університетом (а.с.8). Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити. Згідно ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати повнолітню доньку, сина, які продовжують навчання, до досягнення двадцятитрьохрічного віку, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На підставі ст.199 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивачка вказує, що із відповідачем по справі уклала шлюб 11 березня 2011 року, який був зареєстрований Малоплавучанською сільською радою Козівського району про що був зроблений актовий запис №02. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Посилаючись на обставини, які склалися у сім'ї, позивачка просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору та після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище «Зарицька». В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити та Відповідач в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані стороною докази, вважає необхідним позов задоволити виходячи із наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 11 березня 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Малоплавучанській сільській раді Козівського району про що був зроблений актовий запис №02, що підтверджується свідоцтвом про серії 1-ИД № 074802 виданого 11 березня 2011 року (а.с.2). Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Судом також встановлено, що у сторін склалася обставини, які виключають можливість спільного проживання, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, примирення між подружжям не можливе, це буде суперечити інтересам та волі сторін, шлюб існує формально, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. У відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивачка, вказуючи, що відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим в належному їй житловому будинку по [ADDRESS] , але з червня 2015 року не проживає за вказаною адресою., - звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом було здійснено наступні процесуальні дії: 01 серпня 2019 року суд звернувся за наданням інформації про зареєстроване місце проживання відповідача. 13 серпня 2019 року судом відкрито провадження у вказаній справі. Ухвалою суду від 05 вересня 2019 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду на 24 вересня 2019 року. Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши вступне слово позивачки, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власницею житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9). В будинку по [ADDRESS] разом з позивачем зареєстрований відповідач, що підтверджується будинковою книгою на будинок [ADDRESS] (а.с. 10-12). З акта обстеження матеріально-побутових умов № 230 від 31 липня 2019 року випливає, що у будинку за адресою [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , який не проживає по місцю реєстрації (а.с. 13). Свідок [PERSON] суду показала, що вона проживає в сусідньому будинку з будинком позивача де зареєстрований відповідач і їй достовірно відомо, що відповідач з 2015 року не проживає за місцем реєстрації. Таким чином, встановлено, що хоч відповідач зареєстрований за адресою [ADDRESS] , однак в житловому будинку за вказаною адресою не проживає понад три роки без поважних причин (не використовує належний йому особистий сервітут), тобто відповідач втратив право на користування цим житлом. Згідно з п.5 ч.1 ст. 406 Цивільного кодексу України сервітут припиняється у разі використання сервітуту протягом трьох років підряд, а тому позивачка має право вимагати його припинення, тобто на визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В зв`язку з цим позовні вимоги позивача слід визнати підставними і задовольнити їх визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, належним [PERSON] , яке знаходиться по [ADDRESS] . На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивачка, вказуючи, що хоч вона вже досягла повноліття, але у звязку із стаціонарним навчанням у медичному коледжі потребує матеріальної допомоги, звернулася до суду з позовом, яким просить зобовязати відповідача сплачувати їй аліменти на час її навчання. В судове засідання позивачка не зявилася, представила суду заяву про розгляд справи у її відсутності, свої позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідач позов визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання дочки в звязку з її навчанням у розмірі, зазначеному у позові. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши представлені позивачкою письмові докази, заслухавши думку відповідача, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199, ст. 200 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; на звернення з таким позовом має право той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає аліменти на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою відповідача, і на її утримання до досягнення повноліття відповідач сплачував аліменти. Вищевказаний факт підтверджується оглянутим у судовому засіданні свідоцтвом про народження позивачки, виконавчим листом та не заперечується і самим відповідачем. Судом також встановлено, що 13 березня 2016 року позивачці виповнилося 18 років у звязку з чим стягнення аліментів припинено. Із долученої до матеріалів справи довідки № 09, виданої 10 лютого 2016 року ТзОВ Медичним коледжом Монада, видно, що [PERSON] є студенткою зазначеного навчального закладу, і у звязку із стаціонарним навчанням потребує матеріальної допомоги. Відповідач предявлений до нього позов визнав, він згідний надавати утримання своїй дочці і після досягнення нею повноліття у звязку з її навчанням. А поскільки позивачка, подавши суду письмову заяву, наполягає на стягненні з відповідача коштів на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, а відповідач проти заявлених вимог не заперечує, тому суд у відповідності із ст. 174 ЦПК України вважає необхідним погодитися із позовними вимогами [PERSON] і задоволити їх. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивачка в квітні 2014 звернулася в суд з даним позовом, в заяві вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 18.03.1998 року. Від подружнього життя у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], 1998 року народження та [PERSON],[INFO]. Сімейні відносини в них не склалися через те, що відповідач зловживає алкогольними напоями, безпричинно влаштовує сварки, неодноразово бив її, погрожував фізичною розправою їхнім дітям. На даний час вони проживають окремо, діти проживають разом з нею та перебувають на її матеріальному утриманні, відповідач коштів на утримання дитини не надає. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 50 % всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей. Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, вказала, що під час наданого їй строку для примирення вони з відповідачем не примирилися на даний час і надалі проживають окремо. Від вимоги про стягнення з відповідача на її користь суми судового збору відмовилася. Відповідач проти позову заперечив, вказав, що вони з позивачкою не примирилися, хоч він приймав міри для цього. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Позивачка та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.03.1998 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 26.01.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Червонограда Львівської області, запис № 95. Від подружнього життя сторони мають двох дітей: - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.03.2002 року. - [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.01.2000 року. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, застосовує до позивачки фізичну силу, це призвело до того, що сторони на даний час разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, діти проживають разом із позивачкою і перебувають на її повному матеріальному утриманні. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що подальше спільне проживання та примирення сторін є неможливим, даний шлюб суперечить інтересам позивачки, то суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення відповідно до ст. 112 СК України. Оскільки відповідач в повній мірі не дотримується вимог закону щодо утримання дітей до досягнення ними повноліття, то суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів підлягає до задоволення також, але частково так відповідач являється інвалідом першої групи і стягнення аліментів в розмірі, в якому просить позивачка, поставлять його у скрутне матеріальне становище.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивачка в квітні 2014 року звернулася в суд з даним позовом, в заяві вказала, що 19.07.2009 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач працює на Відокремленому підрозділі «Монтажно-прохідницьке управління ДП «Львіввугілля» на посаді гірничого майстра. Відповідач більшу частину свого доходу витрачає на свої особисті потреби, що негативно відображається на матеріальному стані дитини. Відповідач в добровільному порядку кошти на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності. Відповідач до суду не з'явився, подав письмову заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази, суд прийшов до наступного. Позивачка та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.07.2009 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.07.2009 року. Від подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.07.2009 року. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, дитина перебуває на повному матеріальному утриманні позивачки. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так як вимог даного закону відповідач в повній мірі не дотримується, то суд вважає позов обґрунтованим та таким що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивачка в квітні 2014 року звернулася в суд з даним позовом, в заяві вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 15.11.2007 року, від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. В грудні 2013 року відповідач покинув її та дочку, за рік окремого проживання вони перестали розуміти один одного, між ними виникають сварки та непорозуміння. Відповідач не дбає про інтереси сім'ї, рідко спілкується з дочкою, на прохання проживати разом не реагує. Просить шлюб між ними розірвати та залишити їй на виховання дочку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати у її відсутності. Відповідач до суду не з'явився. Подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги позивачки визнає в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Позивачка та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.11.2007 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 05.03.2014 року (свідоцтво видане повторно). Від подружнього життя у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 30.07.2008 року. В сім'ї часто виникають сварки, спільне життя у них не склалося, в сторін різні погляди на життя, це призвело до того, що вони з грудня 2013 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, збереження сім'ї неможливе. Враховуючи наведене суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення відповідно до ст.112 СК України, але частково, так як вимога позивачки про залишення їй на виховання малолітньої дочки [PERSON] не підлягає до задоволення, оскільки після розірвання шлюбу обоє батьків повинні брати участь у вихованні дитини. Так як позивачкою не було заявлено клопотання про зміну її прізвища на дошлюбне, то суд приходить до висновку що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: dismissed