Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою вказуючи, що вона є власницею житлового будинку [ADDRESS] У вказаному житловому будинку зареєстровані її сини [PERSON] та [PERSON], невістка [PERSON] та онуки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які з 2004 року в будинку не проживають, власних речей не зберігають, житлом не користуються, комунальні послуги не сплачують. Їй відомо, що відповідачі виїхали за межі України до Греції та наміру повертатися до України не мають. Наявність реєстрації відповідачів в її житловому будинку позбавляє її можливості користуватися ним на власний розсуд, а також змушує нести додаткові затрати при передачі в оренду, при продажу будинку та при оформленні спадщини, при яких потрібна згода прописаних мешканців будинку. В зв'язку з чим просить усунути їй перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 06.11.2018 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачам визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам. Також відповідачам разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. Крім цього, позивачкою в позовній заяві заявлено клопотання про виклик двох свідків, яке вищенаведеною ухвалою суду було задоволено. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні та просила справу розглянути у її відсутність. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Краснова І.О. у судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Також суду пояснила, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є синами позивачки, [PERSON] є її невісткою, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є онуками позивачки. В належному позивачці житловому будинку [ADDRESS] позивачка прописала своїх синів, невістку та онуків, які в 2004 році виїхали до Греції, де на даний час і проживають, наміру повертатися до України не мають. В зв'язку з тим, що відповідачі зареєстровані в належному позивачці будинку, але фактично в ньому не мешкають, остання позбавлена можливості користуватися ним на власний розсуд, а також оформити субсидію, а тому просить усунути позивачці перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання їх втратившими право користування житловим приміщенням. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися. Про дату час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відзиву на позов не надали. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що позивачка є їх сусідкою та односельчанкою. Їм відомо, що відповідачі по справі, які є синами, невісткою та онуками позивачки, близько 20 років тому виїхали до Греції та з того часу в будинку позивачки не проживають. Даний будинок позивачка будувала разом зі своїм чоловіком, який 6 років тому помер. На даний час позивачка в будинку мешкає одна. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми суд розглянув справу у відсутність нез'явившихся позивачки та відповідачів. Вислухавши пояснення представника позивачки, допитавши свідків, розглянувши письмову заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що згідно довідки виконкому Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області № 721 від 10.10.2018 року житловий будинок [ADDRESS] дійсно числиться за [PERSON] на підставі даних погосподарської книги Малоянисольської сільської ради № 24 за 2016-2023 роки. Відповідно до довідки виконкому Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області № 720 від 10.10.2018 року [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS], та має склад сім'ї: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], невістка [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], та онук [PERSON], [INFO]. Згідно акту обстеження сім'ї від 10.10.2018 року складеного депутатом Малоянисольської сільської ради за участю сусідів, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], дійсно з 2004 року та по теперішній час не проживають, перебувають за межами України. Статтею 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, про що говориться у ст. 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Також відповідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, враховуючи, що позивачка володіє будинком на підставі погосподарської книги, а відповідачі, які зареєстровані в зазначеному житловому будинку без поважних причин в ньому не проживають понад 1 рік і домовленості між сторонами щодо порядку користування житлом не досягнуто, що порушує право позивачки на користування належним їй майном, суд вважає, що право позивачки порушено та підлягає судовому захисту, а позов задоволенню. Крім цього, на підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачці ухвалою суду було зменшено розмір судового збору по даній цивільній справі з суми 4228,80 грн. на суму 2114,40 грн. та її позовні вимоги задоволені, суд вважає, що з відповідачів слід стягнути на користь позивачки понесені нею при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір рівними частками у розмірі по 352,40 грн. з кожного.

Outcome: approved