Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS], крім неї у вказаній квартирі зареєстроване проживання її сина [PERSON], який у січні 2013 року забрав свої речі, документи, змінив номер мобільного звязку та виїхав з квартири у невідомому напрямку. Після добровільного виселення відповідач вселитися на спірну жилу площу не намагався, комунальні послуги за квартиру не сплачує, стосунки з позивачкою не підтримує. Оскільки на теперішній час реєстрація відповідача існує формально, та тільки створює зайві турботи щодо сплати комунальних послуг у більшому ніж потрібно розмірі, позивачка вимушена звернутися з наступним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не зявилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи ГУ ДМС України в Одеській області в судове засідання не з явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової ухвали. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення у відсутності відповідача при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ст.169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що квартира №9, яка знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Радісна, 23, дійсно належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується договором дарування посвідченого 04.04.2001 року [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстровано у реєстр за № 3593. Даний договір зареєстровано в ОМБТІ та РОН 05.04.2001 року під № 404 пр. стр. 74 р. 215. Як вбачається з довідки (витяг з домової книги про склад сімї та реєстрацію) №253 від 30.03.2015 року виданої начальником Дільниці №3 КП ЖКС «Черьомушки», на імя [PERSON], яка постійно проживає та зареєстрована за адресою: [INFO] з 06.11.2002 року по теперішній час, особовий рахунок відкритий на [PERSON], разом з нею зареєстровані: [PERSON] син з 03.12.2007 року та [PERSON] чоловік з 25.04.2001 року. В судовому засіданні встановлено, що членом сімї власниці [PERSON] був [PERSON], але з 2013 року відповідач вивіз з квартири усі свої речі, з тих пір житлом не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Згідно з акту начальника Дільниці №3 КП ЖКС «Черьомушки», майстра дільниці №3 КП ЖКС «Черьомушки» та майстра дільниці №3 КП ЖКС «Черьомушки» від 01.04.2015 року вбачається, що комісія у складі начальника Дільниці №3 КП ЖКС «Черьомушки», майстра дільниці №3 КП ЖКС «Черьомушки» та майстра дільниці №3 КП ЖКС «Черьомушки» склали акто про те, що при виході на місце за адресою: [ADDRESS] було зафіксоване наступне: мешканець [PERSON], [INFO], не проживає за даною адресою зі слів сусідів з 2013 року. З заяви сусідки [PERSON] від 30.03.2015 року завіреної начальником дільниці №3 КП ЖКС «Черьомушки», що зареєстрована за адресою: [INFO] вбачається, що вона підтверджує, що не бачила [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS], з січня 2013 року. З заяви сусідки [PERSON] від 30.03.2015 року завіреної начальником дільниці №3 КП ЖКС «Черьомушки», що зареєстрована за адресою: [INFO] вбачається, що вона підтверджує, що не бачила [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS], з січня 2013 року. З заяви сусіда [PERSON] від 30.03.2015 року завіреної начальником дільниці №3 КП ЖКС «Черьомушки», що зареєстрована за адресою: [INFO] вбачається, що він підтверджує, що не бачив [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS], з січня 2013 року. З заяви сусідки [PERSON] від 31.03.2015 року завіреної начальником дільниці №3 КП ЖКС «Черьомушки», що зареєстрована за адресою: [INFO] вбачається, що вона підтверджує, що не бачила [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS], з березня 2013 року. Як вбачається з відповіді Одеської дирекції Поштамп Центр поштового звязку № 1 № 12/128-ЮК від 21.04.2015 року на імя [PERSON] Васильовичаза адресою: 65072, [ADDRESS], за період з квітня 2014 року по 14 квітня 2015 року значиться наступна кореспонденція: рекомендований лис з повідомленням №6588818523121 із [PERSON] 1 в ВПЗ 72 м. Одеси надійшов та був повернутий на зворотну адресу з відміткою «адресат по вказаній адресі не проживає» 11.04.15 року. Як вбачається з відповіді головного лікаря Комунальної установи «Міська клінічна лікарня №10» №471 від 14.04.2015 року, [PERSON], [INFO] за період з 01.04.2014 року по теперішній час 10.04.2015 року у поліклінічне відділення КУ «МКЛ №10» не звертався, медична допомога йому не оказувалася, медична картка не заводилась, лікар за домашньою адресою не викликався. За даними інформаційно-аналітичного відділу в поліклінічне відділення КУ «МКЛ №10» за період з 01.04.2014 року по 01.07.2014 року звернень не було. Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч.ч.1-2 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів\~\~права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право,\~\~ або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно до ч.2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача (власника) належать дружина наймача (власника) їх діти та батьки. Членами сім'ї наймача (власника) можуть бути визнані інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 3 СК України також закріплено, що сім'ю складають спільно мешкаючи особи, які пов'язані спільним побутом, які мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Таким чином, з досліджених вище в мотивувальній частині рішення документів випливає, що можливо визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №9 в будинку №23 по вулиці Радісна в місті Одесі, у звязку з відсутністю в жилому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З вищенаведеної норми Закону випливає, що рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідачів за вищевказаною адресою.

Outcome: approved