Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Центральний відділ державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування своїх вимог вказує, що на виконанні у державного виконавця перебуває виконавчий лист Соснівського районного суду м. Черкаси, виданий на підставі рішення від 03.09.2015 стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 500 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказує, що відповідач аліменти сплачує, проте розмір аліментів не достатній для забезпечення елементарних потреб дітей, а тому, просить суд збільшити їх розмір до розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.10.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили суд стягувати з відповідача, працюючого, маючого таку змогу, аліменти на користь дітей в розмірі 5054 грн. Представник позивачки просив суд стягнути, також, з відповідача витрати за надання професійної правової допомоги. В судовому засіданні відповідач позов не визнав, заперечував проти збільшення розміру аліментів, пояснивши суду, що він не відмовлявся від сплати аліментів на дітей, справно виконує рішення суду та, навіть, сплачує більше 2000 грн. на двох дітей. Представник третьої особи Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області в судове засідання не зявився, скерували до суду заяву, якою просили розгляд справи проводити без участі представника. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.05.2013 розірвано. В шлюбі народилися діти: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON]»я Олексіївна, [INFO]. [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. На виконанні у державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавчий лист з виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси № 712/8248/15-ц від 03.09.2015 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 500 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до вимог ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи, що відповідач не має регулярного доходу, справно сплачує аліменти, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, до стягнення з відповідача підлягають аліменти на користь позивачки на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісяця. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачку при подачі позову звільнено від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. Також, до стягнення з відповідача в силу ст. 137 ЦПК України підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 705 грн.

Outcome: partial