Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та її матері. В позові зазначила, що вона в жовтні 2015 року познайомилась з [PERSON] , з цього часу вони почали зустрічатися. Майже відразу почали проживати однією сім`єю та вести спільний побут. В шлюбі вони не перебували, та [INFO] у них народився син [PERSON] , Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 01.03.2016 року, актовий запис № 245. В червні 2016 року сімейні відносини між ними фактично припинилися, з цього часу сторони проживають окремо. Син, [PERSON] , проживає разом з позивачкою за адресою реєстрації: [ADDRESS] та перебуває на її особистому утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має матеріальну можливість та зобов`язаний в силу імперативних приписів чинного законодавства України утримувати дитину, яка до того ж є інвалідом та потребує постійного догляду, в наслідок чого позивачка не маю можливості працювати та заробляти собі та дитині на життя. Дитина, [PERSON] , є інвалідом до 18 років з діагнозом органічний психічний розлад зі змішаним специфічним розладом розвитку мови, що підтверджується Медичним висновком №1696 від 02.10.2019 року. В зв`язку з тим, що дитині необхідний постійний догляд, що підтверджується довідкою №109 від 02.10.2019 року, позивачка не має можливості працювати. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної та до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] , кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подачі цієї позовної заяви і на весь час проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Позивачка в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, також не надав відзив на позовну заяву. Згідно ч. 8ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З врахуванням зазначеного, суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , видане Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 01.03.2016 року, актовий запис № 245. (а.с. 6) Дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з позивачкою [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи №04-2814-3163 від 24.02.2020 р. та №04-2814-3158 від 24.02.2020 р. (а.с. 7) Дитина, [PERSON] , є інвалідом до 18 років з діагнозом органічний психічний розлад зі змішаним специфічним розладом розвитку мови, що підтверджується Медичним висновком №1696 від 02.10.2019 року. (а.с. 9) Дитина, [PERSON] , потребує домашнього догляду, що підтверджується довідкою №109 від 02.10.2019 року про потребу дитини (дитини інваліда) у домашньому догляді. (а.с. 8) Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, а починаючи з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи інтереси дитини та матеріальний стан сторін, забезпечуючи надійний захист інтересів дитини та отримання ними надійного стабільного матеріального утримання, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 10.03.2020 року. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обгрунтовуватися відповідними документами, витрати на спеціальний медичний огляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо. Отже, позивачка має можливість заявити вимоги про стягнення додаткових витрат пов`язаних з медичним обслуговуванням та лікуванням дитини інваліда. Вимогами ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: 1)вагітність або проживання з нею дитини, яка не досягла 3-х років або 6-ти років, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку; 2)походження дитини від чоловіка (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення, факт біологічного походження); 3)здатність чоловіка надавати таку допомогу. Відповідно до ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Як встановлено судом з наданих відповідачем медичних документів, дитина, [PERSON] , є інвалідом до 18 років з діагнозом органічний психічний розлад зі змішаним специфічним розладом розвитку мови, що підтверджується Медичним висновком №1696 від 02.10.2019 року. Дитина [PERSON] , потребує домашнього догляду, що підтверджується довідкою №109 від 02.10.2019 року про потребу дитини (дитини інваліда) у домашньому догляді. Тому, враховуючи інтереси дитини та матеріальний стан сторін, забезпечуючи надійний захист інтересів дитини та позивачки на отримання надійного стабільного матеріального утримання, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з [PERSON] коштів на утримання позивачки [PERSON] до досягнення дитиною шестирічного віку в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходів) щомісячно. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів. Оскільки позивачка згідно діючого законодавства звільнена від сплати судового збору, тому сума судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. повинна бути стягнена в дохід держави з відповідача.

Outcome: partial