Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] у якомй просить стягнути додаткови витрати на її користь 8281 грн. на утримання сина [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що за рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 6.08.2013 р.. відповідач був зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 400 грн. щомісячно до повноліття дитини. За постановою державного виконавця ВДВС Куп'янського МРУЮ від 9.06.2015 р. виконавчий лист був повернутий позивачці у зв'язку з її заявою про повернення, відповідач обіцяв платити добровільно. Матеріальної допомоги позивачка не отримує, виховуючи сина одна, проживаючи з ним разом, а батько дитини проживає окремо, сина не утримує, не виховує, не опікується ним. Позивачка також вказує, що син хворіє, і у зв'язку з цим необхідно за ним наглядати, вона аитратила кошти на лікування сина в сумі 82 грн., а також купила сину ноутбук «Lenovo» 100-15 вартістю 8199 грн. Відповідачем подані заперечення на позов, у яких він просить в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що на даний час він не має можливості сплачувати додаткові витрати через свій важкий матеріальний стан. Він посилається на те, що у нього 29.05.2014 р. народився син, у відношенні якого 28.04.2015 р. було зроблено висновок спеціаліста КЗОЗ «Харківська обласна клінічна травматологічна лікарня» та встановлено діагноз (мовою оригінала): «врожденная аномалия развития левой кисти (гипоплазия), синбрахидактилия левой кисти» Згідно висновку. ЛКК [PERSON], 2014 року народження, потребує домашнього догляду, як дитина-інвалід . Крім того, відповідач вказує на те, що згідно медичного висновку № 24 від 6.05.2015 р. [PERSON], 2014 року народження, є дитиною-інвалідом віком до 18 років, тобто син є інвалідом дитинства і має потребу в щомісячному медичному догляді, у зв'язку з чим у нього виникає необхідність у постійних витратах. Дружина відповідача не працює, перебуваючи у декретній відпустці. Відповідач посилається також на те, що у нього на утриманні перебуває дитина його дружини від першого шлюбу - [PERSON], 2006 року народження. Також відповідач вказує, що позивачка добровільно звернулася до державної виконавчої служби про повернення їй виконавчого листа про стягнення аліментів, які він добросовісно сплачував на користь позивачки на утримання дитини. У запереченнях відповідач посилається на те, що позивачкою не зазначене обґрунтування та доказів фактично понесених додаткових витрат, надані позивачкою в підтвердження вартості ліків та придбання ноутбука не можуть бути прийнятий судом у якості допустимих доказів, оскільки вони ніким не посвідчені, відсутня печатка і отримані невідомо ким, ні з тованого чеку, ні з чеків на лікарські засоби не вбачаєтся, що сплата проводилась позивачкою. В судовому засіданні позивачка доводи позову підтримала, просила його задовольнити. Відповідач проти позову заперечував, підтримавши доводи, викладенні у письмових запереченнях. Заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.4). РішеннямКуп'янського міськрайонного суду Харківської області від 11.11.2013 р. розірвано шлюб між [PERSON] і [PERSON] (а.с.5). З акту про присутність громадянина за місцем його постійного проживання від 21.12.2015 р. вбачається, що [PERSON], мешканець [ADDRESS] проживає разом з дитиною [PERSON] (а.с.6). Згідно рішення Куп'янського міськрайонного суду від 16.08.2013 р. виданий виконавчий лист № 628/2785/13-ц від 16.08.2013 р. про стягнення аліментів за позовом [PERSON] до [PERSON] (а.с 8). Постановою державного виконавця виконавчої служби Куп'янського міського управління юстиції виконавчий лист № 628/2785/13-ц від 16.08.2013 р. повернуто без виконання згідно заяви стягувача- [PERSON] (а.с.7). На а.с. 9 містяться: товарний чек від 2.11.2015 р. на придбання ноутбука «Lenovo» 100-15 на сумму 8199 грн., а також три чеки на придбання аскорбинової кіслоти на сумму 46, 87 грн., нафтизина на сумму 8, 59 грн., назо-спрея на сумму 25, 56 грн. [PERSON] з 17.03.2015 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від цього шлюбу є дитина- [PERSON]., [INFO] (а.с.29). Згідно медичних документів з лікувальних закладів дитина відповідача від другого шлюбу- [PERSON]. має захворювання (патологічний стан) (а.с. а.с.31-33). У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі доказів. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень Згідно ст. 60 ЦПК України кождна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів небула подана,з обов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суд з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періоди або постійно. Отже, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти покриття додаткових витрат на дитину. Разом з цим, у відповідності до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Таким чином, при вирішення питання про призначення додаткових витрат на утримання дитини, необхідно встановити, чи викликані вони особливими обставинами, такими, як розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо. Виходячи з зазначених вимог закону, їснує передбачений законом порядок відшкодування додаткових витрат, які суду необхідно врахувати при наявності їх доведеності позивачем. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Суд вважає, що у порушення ст. ст. 11, 60 ЦПК України, ч.ч.1, 3 ст. 185 СК України позивачкою не надане належних та допустимих доказів того, що нею були фактично понесені будь-які додаткові витрати, а також того, що додаткові витрати у заявленому розмірі викликані особливими обставинами. Надані позивачкою чеки на медичні препарати на зазначену в позові суму не підтверджуються відповідним рецептом лікаря, внаслідок чого суд позбавлений можливості перевірити, чи була потреба у вживанні вказаних у чеках ліків дитині [PERSON]. Суд вважає, що наданий позивачкою товарний чек від 2.11.2015 р. на придбання ноутбука «Lenovo» 100-15 на сумму 8199 грн., має неофіційний характер, не містить відомостей про те, що він був придбаний саме позивачкою. Крім того, суд вважає, що придбання ноутбука не є особливою обставиною для вирішення питання про додаткові витрати на утримання дитини. Також позивачка не довела, що придбання ноутбука було здійснене саме для потреб дитини. На думку суду, з доказів, які надано позивачкою в обгрунтування заявлених вимог, вбачається, що вона вказує про ті витрати, яки понесені при звичайному способі життя. Можливо вони й можуть бути додатковими, але не викликаними особливими обставинами, а тому участь другого з батьків не є обов'язковою Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Це означає, що позивачка як мати повинна нести такі ж витрати на утримання дитини як і батько-відповідач. В судовому засіданні встановлено, що за заявою позивачки було повернуто без виконання виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача, тим самим вона зі власної ініціативи відмовилася від призначеної судом матеріальної допомоги від колишнього чоловіка на дитину. Суд також приймає до уваги доведені відповідачем об'єктивні причини відсутності можливості у теперішній час надавати позивачці додаткову допомогу, а саме, наявність хвороби у його малолітньої дитини від шлюбу з з [PERSON] - [PERSON], [INFO]. З урахуванням наведеного та зважаючи на те, що позивачка не довела наявність особливих обставин в розумінні ст. 185 СК України, які зумовлюють необхідність участі відповідача у додаткових витратах на дитину, тому суд вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Outcome: dismissed