Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на господарські будівлі та споруди, площею 83,7 м.кв. в дворогосподарстві №82 по вул.Берег в с.Дубриничі Перечинського району Закарпатської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 24 жовтня 2014 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що рішенням Перечинського районного суду за нею було визнано право власності виключно лише на житловий будинок №82, який знаходиться по вул.Берег в с.Дубриничі Перечинського району. Позивачка звернулася до державного реєстратора, однак останнім їй було повідомлено про те, що реєстрації підлягає не лише житловий будинок, а й господарські будівлі і споруди із відповідним зазначенням площ таких. З огляду на відомості з державного реєстру речових прав на нерухому майно за реєстраційним номером 763948521232 (інформаційна довідка №70588259 від 17 жовтня 2016 року) житловий будинок №82 по вул.Берег в с.Дубриничі Перечинського району загальною площею 123,5 м.кв., житлова площа 39,8 м.кв. зареєстровано за нею. З огляду на вищевикладене, просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, однак останній подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник Дубриницької сільської ради Перечинського району у судове засідання також не зявився, подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2015 року (суддя Чепурнов В.О.) було визнано за [PERSON], [INFO], право власності в порядку спадкування за законом за [PERSON], який помер 24 жовтня 2014 року на житловий будинок №82 по вул.Берег в с.Дубриничі Перечинського району Закарпатської області. Також встановлено, що позивачка [PERSON] звернулася до державного реєстратора, однак останнім їй було повідомлено про те, що реєстрації підлягає не лише житловий будинок, а й господарські будівлі і споруди із відповідним зазначенням площ таких. Згідно ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно розяснень, які містяться в абзаці 3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з урахуванням вищевикладеного, визнання позову відповідачем та того, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину за законом за спадкодавцем [PERSON], однак у неї існують певні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved