Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності, посилаючись на те, що 13.02.2010 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки не склалися, і заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22.04.2014 року їх шлюб було розірвано. З 11.03.2013 року, ще в період шлюбу, їх сім»ї на праві приватної сумісної власності належить будинок № 143 по вул. Сількорівській в м. Артемівську Донецької області. Даний житловий будинок було придбано нею та чоловіком на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованого належним чином в Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Вважає, що даний будинок з надвірними спорудами та будівлями є їх сумісною власністю, так як був придбаний ними в шлюбі, хоча і був зареєстрований на ім»я її чоловіка [PERSON], а її не було включено до договору як співвласника житлового будинку. Нотаріус їх пояснила, що хоча договір купівлі-продажу житлового будинку і оформлюється на одного із подружжя, однак право власності на 1/2 частку нерухомого майна належить і їй. Правочин було здійснено з її письмової згоди, яка зберігається у нотаріуса в матеріалах справи. В даному будинку вона не зареєстрована, так як одразу ж після покупки будинку у них ускладнилися сімейні відносини, і вона з їх сином не зареєструвалася в придбаному будинку. З травня 2013 року відповідач виїхав з спірного будинку. Ще до розірвання сімейних відносин вона ставила питання перед відповідачем щодо перереєстрації 1/2 частки зазначеного вище будинку на її ім»я, на що було отримано негативну відповідь. Просить визнати житловий будинок № 143, розташований по вул. Сількорівській в м. Артемівськ Донецької області, загальною сумісною власністю двох співвласників [PERSON] та [PERSON], визнавши за нею [PERSON] право власності на 1/2 частку спірного житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності, підтримав позовні вимоги, викладені на підставі позовної заяви, просив їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася. В судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився. Про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Від нього не надійшло клопотання про відкладення слухання справи або про повідомлення причин неявки в судове засідання. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим постановити заочне рішення, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивачки. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб І-ОК № 093891, виданого Виконкомом Красятицької селищної ради Поліського району Київської області 13.02.2010 року, [PERSON], [INFO], 13.02.2010 року уклав шлюб з [PERSON], [INFO], та останній було присвоєне прізвище [PERSON] (л. с. 5). Згідно заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22.04.2014 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу вимоги позивачки були задоволені, шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було розірвано (л. с. 6). Згідно свідоцтва про народження I-ОК № 161773, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Поліського району Іванківського районного управління юстиції Київської області 03.08.2010 року, [PERSON] народився 25.07.2010 року, та його батьками є [PERSON] та [PERSON] (л. с. 7). Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 11.03.2013 року посвідченого приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], та зареєстрованого в реєстрі за № 462, [PERSON] купив житловий будинок № 143 з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 46,26 кв. м., в тому числі жилою площею 20,69 кв. м., який розташований в місті Артемівську Донецької області, вулиця Сількорівська, на земельній ділянці площею 0,0636 Га (л. с. 8). Згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.03.2013 року за індексним номером 1096095 [PERSON] є власником житлового будинку № 143 з надвірними будівлями та спорудами, загальною площею 46,26 кв. м., в тому числі жилою площею 20,69 кв. м., який розташований в місті Артемівську Донецької області, вулиця Сількорівська, на земельній ділянці площею 0,0636 Га на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку серія та номер 462 від 11.03.2013 року (л. с. 9). Згідно ст. 175 Сімейного Кодексу України майно, придбане батьками за рахунок їх сумісної праці або сумісних коштів, належить їм на праві загальної сумісної власності. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заперечених законом, зокрема, за здійсненням правочинів. Згідно ст. 355 ЦК України, майно, яке знаходиться у власності двох, або більше осіб, належить їм на праві загальної сумісної власності сумісне майно. Майно може належати особам на праві загальної дольової або на праві загальної сумісної власності. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 цього Кодексу. Суд, дотримуючись встановленого ст. 212 ЦПК України принципу оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд, з урахуванням всіх обставин по справі, вважає, що визнання житлового будинку № 143, розташованого по вул. Сількорівській в м. Артемівськ Донецької області, загальною сумісною власністю двох співвласників [PERSON] та [PERSON], визнання за нею [PERSON] право власності на 1/2 частку спірного житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями, знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, тому дана вимога позивачки підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved