Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області про визнання прав власності на земельні ділянки в поярку спадкування за заповітом. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно до складу якої входить: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] ; майновий пай в пайовому фонді ТзОВ «Промінь» с. Добринівці, Заставнівського району Чернівецької області - в сумі 4238 (чотири тисячі двісті тридцять вісім) гривень; земельна ділянка, площею 0,2500 га, розташована на території Добриновецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельна ділянка, площею 0,0876 га, розташована на території Добриновецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка, площею 0,2721 га, розташована на території Добриновецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області для ведення особистого селянського господарства. Вказане спадкове майно [PERSON] , відповідно до заповіту від 24.04.1997 року заповів їй. Спадкоємицею, що має право на обов`язкову частку при спадкуванні за заповітом є донька померлого [PERSON] - [PERSON] , котра на спадщину не претендує. Зазначає, що спадщину після смерті [PERSON] вона прийняла вчасно, з метою її оформлення, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на частину спадщини, а саме на згадані житловий будинок та майновий пай їй видане свідоцтво, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказані земельні ділянки нотаріусом було відмовлено, у зв`язку з тим, що нею не було надано належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності на дане майно за [PERSON] . Відсутність правовстановлюючих документів на згадані земельні ділянки, що входять до спадкового майна є перешкодою в оформленні спадщини. Саме тому, позивачка змушена в судовому порядку визнавати право власності на спадщину. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, від останнього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Представник відповідача Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області в підготовче судове засідання не з`явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Дана правова позиція також закріплена в п.9 Інформаційного листа № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року, в якому зазначено: «якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, судам слід враховувати, що ст. 549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини - фактичний вступ у володіння та управління спадковим майно». Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 того ж Кодексу, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що вбачається з копії повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.10.2001 року (а.с. 12). Після смерті останнього відкрилася спадщина на все належне йому майно. До складу спадщини входять: земельна ділянка, площею 0,2500 га, розташована на території Добриновецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельна ділянка, площею 0,0876 га, розташована на території Добриновецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка, площею 0,2721 га, розташована на території Добриновецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області для ведення особистого селянського господарства. Право власності [PERSON] на вказане спадкове майно підтверджується копією державного акту на право власності на земелю серії І-ЧВ №008308 (а.с. 14). Відповідно до ст.ст. 524, 525, 526, 527 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Судом встановлено, що 24.04.1997 року спадкодавець [PERSON] вчинив заповіт, яким все своє майно заповів позивачці [PERSON] . Вказаний заповіт на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, посвідчений секретарем Добриновецької сільської ради та зареєстрований в реєстрі під №2. Вказане вбачається із копії заповіту (а.с. 23-24), довідки виконавчого комітету Юрковецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №18 від 07.05.2018 року (а.с. 25). Відповідно до ст. ст. 534, 535 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. На виконання зазначених вимог закону судом встановлено, що спадкоємицею, що має право на обов`язкову частку спадкового майна померлого [PERSON] при спадкуванні за заповітом є його донька - [PERSON] , проте остання обов`язкову частку не приймала, на спадщину після смерті батька не претендує, що вбачається із заяви яка міститься в матеріалах спадкової справи №504/2001 що перебуває у провадженні державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори, яка витребувана судом та досліджена (а.с. 5 спадкової справи). Судом також встановлено, що позивачка [PERSON] від спадщини не відмовилася, в шестимісячний термін втупила в управління та володіння спадковим майном, на частину спадщини отримала свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом. Дана обставина підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №133/02-31 від 19.02.2014 року (а.с. 32) та копій свідоцтв (а.с. 30-31). Отже, в судовому засіданні знайшло підтвердження, що позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ч.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 0,2500 га, розташована на території Добриновецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельної ділянки, площею 0,0876 га, розташована на території Добриновецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області для ведення особистого селянського господарства; земельної ділянки, площею 0,2721 га, розташована на території Добриновецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області для ведення особистого селянського господарства позивачка [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою, однак у видачі свідоцтва на згадані земельні ділянки нотаріусом було відмовлено, оскільки нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно за [PERSON] , що вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №133/02-31 від 19.02.2014 року (а.с. 32). З копії державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧВ №008308 від 25.05.1997 року, копій витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку видно, що [PERSON] належали земельні ділянки площею 0,25 га, 0,0876 га, 0,2721 га (а.с. 14, 33-41). У відповідності із звітом про оцінку майна, загальна ринкова вартість згаданих земельних ділянок становить 132631 гривень (а.с. 15-22). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно диспозиції ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону Згідно із статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З оголошення в друкованому ЗМІ (а.с. 42 зворот) вбачається, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧВ №008308 від 25.05.1997 року, виданий на ім`я [PERSON] загублений та вважається недійсним. З урахуванням зазначеного, матеріалів справи, суд приходить до висновку, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на спірні земельні ділянки, а оригінал правовстановлюючого документу, зокрема державний акт на право приватної власності на землю - втрачений. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачкою своїх законних спадкових прав. Згідно ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в підготовче судове засідання, призначене на 09-30 годину 17.12.2019 року учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України) 26.12.2019 року, то датою ухвалення даного судового рішення є 26.12.2019 року. На підставі викладеного, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1261-1265, 1268, 1270, 1272, 1297 ЦК України,

Outcome: approved