Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстрований 17.07.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 180. В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що спільне життя у них не склалося, так як відповідач почав зловживати алкоголем, зневажливо ставитися до сімейних цінностей. Поведінка відповідача стала нестерпною. Подальше спільне проживання суперечить як її інтересам, так й інтересам їх сина, якого відповідач майже не відвідує та не бере участі в його утриманні та вихованні. Більше двох років вони разом не проживають, а тому вона наполягає на розірванні шлюбу. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не зявився, про причину неявки не повідомив, тому суд розглянув справу за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а тому позов слід задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 17.07.2010 року, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 180 /а.с. 3/. У шлюбі в подружжя народився син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає і надалі залишиться проживати з позивачкою /а.с. 4/ Сімя фактично розпалася, а шлюб існує тільки формально, так як сторони більше двох років разом не проживають, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Їх шлюб існує тільки формально, так як між сторонами вже довший час немає взаєморозуміння. Систематичні сварки між подружжям відбуваються в присутності малолітнього сина, що негативно впливає на його здоровя та виховання, про що зазначено позивачкою у позовній заяві. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають, оскільки відсутність їх у судовому засіданні свідчить про їх байдуже ставлення до сімї та збереження шлюбу. Статтею 51 Конституції України та ч. 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як розяснено в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що розлад у сімї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та малолітньої дитини, оскільки її повноцінний розвиток і виховання у сімї, де відсутнє взаєморозуміння та існують постійні конфлікти, є неможливим, а тому позов підлягає до задоволення. Судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved