Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про повернення безпідставно набутих грошей та відшкодування шкоди, який в подальшому уточнила. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в вересні 2015 року в неї виникла необхідність виконати ремонт фасаду свого будинку, який було пошкоджено градом. Знайомі порекомендували їй звернутись до відповідача. Вона звернулась з таким проханням до відповідача на що той погодився. Через деякий час відповідач приїхав до її будинку в [ADDRESS], та подивившись на обсяг робіт повідомив їй, що робота буде коштувати 1000 грн., але оскільки він буде купувати самостійно матеріали для виконання робіт, тому йому необхідно було для цього 3000 грн. Вона надала відповідачу зазначену суму і через два тижні відповідач приїхав та почав виконувати роботи з ремонту фасаду. З собою відповідач привіз три відра фарби та маленький мішок цементу вагою 3 кг. Ніяких чеків на придбання матеріалів відповідач їй не надав, повідомивши, що матеріали він придбав на базі. На її питання скільки коштує фарба, відповідач повідомив, що 870 грн., і решту коштів він поверне пізніше, оскільки ще не все необхідне придбав. Після цього вона взяла відерце від фарби та поїхала до магазину «Епіцентр» де дізналась, що вартість одного відра такої фарби складає 600 грн. Коли відповідач закінчив фарбувати стіну, витративши загалом 2 відра фарби, вона запропонувала йому розрахуватись за виконану роботу. Після підрахунку відповідач повідомив їй, що вона йому ще винна 1200 грн. Вона була обурена такою заявою відповідача і повідомила, йому за два відра фарби, вона повинна була сплатити 1200 грн., робота 1000 грн., та 3 кг цементу - 10 грн., тому вона вважає, що він винен їй з наданих йому 3000 грн. - 790 грн. На що відповідач обурився, схопив її за шию та намагався задушити, після цього вибіг на подвір'я схопив 5 л пляшку з водою та кинув її вбік будинку, в стіну, а після цього кинув в цю ж стіну ще й шматок цегли, від чого тільки що відремонтована стіна була пошкоджена. Після цього відповідач пішов з її подвір'я, залишок коштів їй досі не повернув, так само і не відшкодував шкоди завданої пошкодженням стіни. Вона зверталась до відповідача з питанням мирного врегулювання їх питання, але відповідач відмовився. Тому вона вважає, що відповідач витратив на придбання матеріалів 1200 грн., а 1800 грн. залишку коштів він безпідставно залишив собі. Оскільки на даний час фарба, яку наносив відповідач на стіни її будинку відпадає, тому вона вважає, що відповідач змарнував два відра фарби, і таким чином відповідач заподіяв їй шкоду в розмірі 1200 грн. У зв'язку з чим просила суд стягнути на її користь 1800 грн. безпідставно набутих грошей, 1200 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки вона внаслідок дій відповідача витрачала багато часу на звернення до правоохоронних органів та суду, змушена залишати одного свого недієздатного сина, через відсутність коштів вона не може звернутись до іншого робітника, який би зробив їй ремонт. Оскільки вона не зробила ремонт будинку вона дуже хвилювалась, 3000 грн. для неї дуже велика сума і тому безпідставне позбавлення таких великих коштів дуже її хвилює. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити, пояснила, що в вересні 2015 року град пошкодив їй фасад її будинку. Вона домовилась з відповідачем про ремонтування фасаду за роботу відповідач запросив 1000 грн. Вона дала йому 3000 грн. на придбання матеріалів. Відповідач придбав три відра фарби та 3 кг цементу та почав виконувати роботу. Коли відповідач закінчив вони зайшли до літньої кухні де відповідач повідомив їй, що вона винна йому ще 1200 грн., вона не погодилась, оскільки їй було відомо, що фарба коштує 600 грн. відро. Тому вона відмовилась сплатити йому. На що відповідач обурився, вийшов з літньої кухні і пошкодив стіну зробивши в ній діру і пішов з подвір'я. Просить стягнути 1200 грн. шкоди, оскільки відповідач змарнував фарбу, зробив неякісну роботу, 1800 грн. безпідставно набуті кошти та 2000 грн. моральної шкоди, оскільки пошкодив їй будинок, та не повертає гроші тривалий термін. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивачки та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі та пояснив, що він дійсно домовився з позивачкою відремонтувати їй фасад. Для виконання робіт позивачка 07 вересня 2015 року надала йому на матеріали 3000 грн. Він придбав фарбу за 645 грн. 3 відра та 15 вересня 2015 року приїхав виконувати роботи. Пофарбував фасад будинку, робив димохід. Після того, як він закінчив роботу 18 вересня 2015 року він все підрахував і визначив, що позивачка ще повинна йому 2000 грн. Він надавав позивачці всі чеки за придбані матеріали, але позивачка їх знищила в його присутності. У вартість робіт він включив вартість матеріалів, транспортні витрати, витрати на придбання матеріалів та їх підготовка. Позивачка відмовилась сплатити визначену суму і він роздратований, такою поведінкою позивачки вийшов на подвір'я та кинув пляшку з водою в стіну будинку позивачки, чим пошкодив її зробивши в ній діру. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 07 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладений усний договір підряду, згідно якого, відповідач зобов'язався виконати позивачці роботи по ремонту фасаду її будинку за адресою: [ADDRESS]. На виконання зазначеного договору, позивачка надала відповідачу 3000 грн. для придбання матеріалів. Дані обставини визнані сторонами і ніким не оспорюються, що у відповідність до положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України звільняє сторони від обов'язку доказування зазначених обставин. Також сторонами визнано, що відповідач 15 вересня 2015 року почав виконувати роботи передбачені договором підряду і 18 вересня 2015 року їх фактично закінчив. Але в подальшому між позивачкою та відповідачем виник спір щодо ціни роботи зробленої відповідачем на виконання договору. Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Згідно ст. 839 ЦК України - підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб. Відповідно до ст. 840 ЦК України - якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Підрядник зобов'язаний надати замовникові звіт про використання матеріалу та повернути його залишок. Якщо робота виконується з матеріалу замовника, у договорі підряду мають бути встановлені норми витрат матеріалу, строки повернення його залишку та основних відходів, а також відповідальність підрядника за невиконання або неналежне виконання своїх обов'язків. Підрядник відповідає за невиконання або неналежне виконання роботи, спричинене недоліками матеріалу, наданого замовником, якщо не доведе, що ці недоліки не могли бути ним виявлені при належному прийманні матеріалу. Враховуючи, те що позивачка та відповідач домовились, що матеріал при виконанні договору буде придбаний за кошти позивачки, а відповідач для виконання робіт буде використовувати свої засоби, то суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються, як положеннями ст. 839 ЦК України в частині засобів так і ст. 840 ЦК України в частині матеріалів. Згідно ст. 852 ЦК України - якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до ст. 858 ЦК України - якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або для звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника: 1) безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк; 2) пропорційного зменшення ціни роботи; 3) відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Підрядник має право замість усунення недоліків роботи, за які він відповідає, безоплатно виконати роботу заново з відшкодуванням замовникові збитків, завданих простроченням виконання. У цьому разі замовник зобов'язаний повернути раніше передану йому роботу підрядникові, якщо за характером роботи таке повернення можливе. Як зазначила в судовому засіданні позивачка, вона вважає, що відповідач не виконав належним чином умови договору, виконав роботи по ремонту не якісно, оскільки на даний час фарба, якою пофарбував фасад будинку відповідач відпадає, і тому відповідач повинен їй відшкодувати витрати на витрачену фарбу. При цьому позивачкою не надано жодних належних доказів щодо неналежного виконання робіт відповідачем. Надані позивачкою акт обстеження житлово-побутових умов її проживання за адресою: [ADDRESS], та фототаблиці (а.с. 7, 32-35), не підтверджують факт не виконання відповідачем умов договору підряду та обґрунтованості вимог позивачки про відшкодування збитків заподіяних не якісним виконанням робіт по ремонту фасаду. При цьому суд зауважує, що акт обстеження житлово-побутових умов не можна визнати допустимим доказом в розумінні ч. 2 ст. 59 ЦПК України, оскільки обставини неякісного виконання робіт підряду повинні доказуватись відповідним висновком експерта чи спеціаліста. Судом було роз'яснено сторонам положення ст.ст. 59, 60, 147 ЦПК України, але сторони не скористались їх правами передбаченими зазначеними статтями. Таким чином, суд вважає, що позивачкою не доведено належними доказами спричинення їй збитків в розмірі 1200 грн. з боку відповідача, не якісним виконанням умов договору підряду укладеного між сторонами. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача 1800 грн. безпідставно набутих коштів, то суд вважає, що дана вимога також не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 1212 ЦК України - особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Як встановлено в судовому засіданні і зазначалось вище, позивачка надала 07 вересня 2015 року відповідачу на виконання умов договору підряду 3000 грн. на придбання матеріалів для виконання ремонту. При цьому позивачка і в позовній заяві, і під час пояснень наданих в судовому засіданні зазначила, що кошти в сумі 1800 грн., вона вважає, безпідставно набутим майном, оскільки відповідач на її думку не використав дані кошти на придбання матеріалів і тому повинен був їй повернути зазначені кошти. Таким чином, суд, з'ясувавши обставини справи вважає, що оскільки позивачкою кошти були передані відповідачу в порядку виконання договору підряду укладеного між нею та відповідачем тому, дані кошти не можуть бути визнані безпідставним набутим майном, оскільки набуті в порядку відповідачем в порядку договору підряду, тобто достатньої правової підстави. У зв'язку з чим дані спірні правовідносини не регулюються положеннями глави 83 ЦК України, оскільки підпадають під дію загальних норм про договір, та глави 61 ЦК України про підряд тощо. Така позиції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеної в постанові № 6-88цс13 від 02 жовтня 2013 року, згідно якої: у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно позивачу. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно позивачу. Тому суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача 1800 грн. безпідставно набутих коштів задоволенню не підлягають. Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди заподіяної відповідачем позивачці з підстав пошкодження її майна, то суд вважає, що дані вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, 18 вересня 2015 року, відповідач перебуваючи на території подвір'я позивачки, за адресою: [ADDRESS], діючи умисно, на ґрунті неприязних стосунків з позивачкою, з метою завдати шкоди майну позивачку, кинув 5 л пляшку з водою в стіну будинку відповідачки, чим пошкодив теплоізоляційне покриття. Дана обставина підтверджується, як поясненнями відповідача, який визнав факт умисного пошкодження майна позивачки так і фототаблицями дослідженими в судовому засіданні (а.с. 34). Тому суд вважає, що в судовому засіданні знайшов факт пошкодження майна позивачки умисними діями відповідача. Також суд вважає, обґрунтованими доводи позивачки з приводу того, що внаслідок заподіяння пошкодження її майна вона відчула душевні страждання та хвилювання за власний будинок, що обумовлено тим, що позивачка є особою похилого віку, і майно пошкоджене відповідачем є її житлом в якому вона мешкає з непрацездатним сином. Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що сума в 500 грн. є достатнім розміром для відшкодування заподіяних позивачці моральних страждань. Заявлений позивачкою розмір відшкодування 2000 грн., суд вважає, надто завищеним і таким, що не відповідає тому рівню страждань, які відчула позивачка внаслідок пошкодження її майна відповідачем. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідність до ст. 88 ЦПК України, суд, враховуючи, що позивачка є інвалідом 2 групи і відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому згідно положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України вважає, що судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного, ст.ст. 23, 837-840, 1167, 1212 ЦК України,

Outcome: partial