Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому, згідно уточненої позовної заяви від 02.05.2018 року, просила стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітніх дочок [PERSON], 30 червня 2008 р. н., та [PERSON], 28 серпня 2011 р. н., в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що 16 серпня 2003 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 43. 30 червня 2008 року у подружжя народилася дочка, [PERSON], та 28 серпня 2011 року дочка [PERSON]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, фактично шлюбні відносини припинені. Разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Одна з дочок є інвалідом, тому на її лікування потрібні кошти. Відповідач не підтримує позивачку та їх спільних дочок матеріально, тому за захистом прав неповнолітніх дітей позивачка вимушена звертатися до суду. В судове засідання позивачка не з`явилася, надавши суду письмову заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та просила позов задовольнити (а. с. 46). Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши суду письмову заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав повністю, проти задоволення позову не заперечував (а. с. 45). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 16 серпня 2003 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 43. (а. с. 6 копія свідоцтва про одруження). Як встановлено судом, згідно копії свідоцтв про народження серії І-КИ № 352447 та серії І-КИ № 366317 [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а. с. 3), та [PERSON], [INFO] (а. с. 4). Діти, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають разом з матірю, в с. Топчине, вул. Виноградна, б. № 17 Магдалинівського району, що підтверджується довідкою, наданою виконавчим комітетом Топчинської сільської ради Магдалинівського району № 328 від 26.12.2017 року (а. с. 5). Згідно посвідчення серія ААБ № 312099 від 29 вересня 2017 року, виданого Управлінням соціального захисту населення Магдалинівської РДА, [PERSON], [INFO], є дитиною-інвалідом до 18 років, членом сім`ї, якому призначено державну соціальну допомогу, є мати [PERSON]. (а. с. 8). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року з відповідними змінами, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виходячи з наведеного, батьки зобов'язані забезпечити такий рівень життя своїх дітей, який є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей на рівні, що визначений законодавством. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Згідно ч. 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд встановив, що діти проживають разом з позивачкою, яка їх утримує, відповідач є працездатною особою, не є інвалідом, не має інших утриманців, має можливість і повинен сплачувати аліменти у розмірі, який просить позивач. Аналізуючи зібрані по справі докази, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи вік та потреби дітей, те, що відповідач є працездатною особою, інших аліментних зобовязань не має, суд приходить до висновку про обовязок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, та з врахуванням вищезазначеного вважає за можливе стягнути з нього аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою подачі позову є 12 січня 2018 року. Оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі положень ст.141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 704,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved