Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що сім'я розпалась і поновити її неможливо. Шлюбні відносини між ними припинені з причини різних поглядів на сімейне життя, відсутності спільних інтересів. Від даного шлюбу вони неповнолітніх дітей не мають. Тривалий час вони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. В судове засідання позивачка не з'явилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримує повністю. Не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення та просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, судова повістка повернулася з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання та відсутністю адресата вдома». Як вбачається з матеріалів справи позивачкою було надано адресу відповідача за місцем його проживання. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідача немає. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки, письмових заперечень від нього не надходило. За таких обставин суд вважає необхідним розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 14 липня 1990 року, який зареєстрований Борщівським райвідділом ЗАЦС Тернопільської області, актовий запис №35, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюб /а.с.5/. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Тривалий час шлюбні відносини сторін припинені з причини різних поглядів на сімейне життя, відсутності спільних інтересів. Більше п'яти років вони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, на примирення позивачка не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, подальше збереження сім'ї неможливе, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», тому суд вважає за можливе залишити її прізвище без змін. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved