Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивачка звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.01.2014 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 24. Від цього шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON]. З кінця січня 2015року сімейні стосунки у сторін по справі погіршились, та з цього часу вони проживають окремо, та не ведуть спільного господарства. Син проживає разом з позивачкою, та знаходиться на повному її забезпеченні. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не оказує, тому позивачка вимушена звернутись до суду для захисту порушених прав її та дитини, і вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.03.2015 року, і до досягнення дитиною повноліття, тобто [INFO], а також аліменти на її утримання в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 03.03.2014 року, і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO]. У судовому засіданні позивачка наполягала на задоволені позовних вимог в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач, позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання сина, але заперечував проти задоволення позовних вимог,щодо стягнення аліментів на користь дружини на її утримання Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об'єктивному та всебічному з'ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 21.01.2014 року згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 21.01.2014 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 24. (а.с. 6) Відповідно до свідоцтва про народження від 25 липня 2014 року серії [NUMBER], від цього шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. (а.с.7) Згідно довідки від 02.03.2014 року старшої по будинку [ADDRESS] [PERSON], позивачка проживає разом з сином [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. (а.с.8) Як встановлено у судовому засіданні з січня 2015року сімейні стосунки у сторін по справі погіршились, та з цього часу вони проживають окремо, та не ведуть спільного господарства. Син проживає разом з позивачкою, та знаходиться на повному її забезпеченні. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не оказує. Як вбачається з вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання відповідача на те, що він надає позивачці допомогу, судом не приймається до уваги у зв'язку з тим, що у судовому засіданні відповідач не надав переконливих доказів про надання ним допомоги позивачці на утримання дитини, та допомоги позивачки на її утримання. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно ст. 182 СК України наступні обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитини той з них, з ким вона проживає вправі звернутись з позовом з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.. 183 цього Кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст.. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Як вказує ч.2 ст.84 СК України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років. Згідно встановлених у судовому засіданні фактів, неповнолітня дитини [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком малолітнього сина [PERSON], [INFO], та у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на його утримання, та на утримання його дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку, але виходячи з доданих до матеріалів справи документів, та встановлених у судовому засіданні обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачки частково. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги позивачки [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів такими, що підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial