Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила суд, визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №6 у будинку №21-а по вул.Сегедська в м.Одесі. У судове засідання зявилася представник позивачки, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, зясувавши всі суттєві обставини, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником 2/3 частин квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування від 18 жовтня 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за №7-288, що підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів (а.с.12, 13) та 1/3 частини вказаної квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.09.2010 року, виданого державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори [PERSON] зареєстрованого в реєстрі за №7-968, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.15, 16, 17). Згідно довідки №2709 від 11.09.2017 року у вищевказаній квартирі зареєстровані позивачка [PERSON], батько позивачки [PERSON] та син позивачки - відповідач по справі [PERSON] (а.с.8). Відповідач на теперішній час зареєстрован, але з квітня 2015 року в вищевказаній квартирі не проживає, його фактичне місце перебування (проживання) не відоме, особистих речей за місцем реєстрації відповідача немає. Той факт, що відповідач тривалий час, з квітня 2015 року, не проживає в зазначеній квартирі підтверджується заявами сусідів [PERSON] та [PERSON], які мешкають у квартирах №№10 та 11, відповідно, будинку №21-а по вул.Сегедська у м.Одесі та Актом від 11.09.2017 року, які завірені начальником дільниці №5 КП «ЖКС «Фонтанський», щодо непроживання відповідача; Актом щодо неможливості вручення судової повісток та поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні. Наявність реєстрації у квартирі відповідача порушує право власності позивачки, а саме позбавляє її права розпоряджатися власним майном на свій розсуд. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст.317 УК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Однак для вчинення певних правочинів щодо будинку для забезпечення власних потреб необхідна згода проживаючих в ньому осіб. У відповідності до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Однак, вже понад двох років за вказаною адресою відповідач не проживає, відсутні відомості щодо місця його знаходження. Відповідач не сплачує ні проживання, ні комунальні послуги, тобто не виконує вимог ст.156 ЖК України, і позивачка вимушена платити додаткову суму комунальних платежів, платежів за газ, водопостачання і водовідведення. Також, реєстрація відповідача у квартирі позивачки позбавляє її можливості вільно розпорядитися своїм майном на власний розсуд як власниці та значно обмежує її законні права. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст.321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів свої сімї, інших осіб. Також, статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до органу реєстрації, зняття з реєстрації може бути здійснено за зверненням іншої особи та на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку. Таким чином, на підставі наведеного суд вважає можливим позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити, визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №6 по вул.Сегедська, 21-а у м.Одесі.

Outcome: approved