Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , який у встановленому законом порядку уточнила та в кінцевому, просить ухвалити рішення, яким в рахунок 5/12 частин виділити їй в будинку по [ADDRESS] кімнати, що на плані будівлі «А1» позначені цифрами 1-2 площею 13,5 кв. м. та 1-3 площею 13,7 кв.м., загальною площею 27,2 кв.м.; в рахунок 5/12 частин сарая, що на схематичному плані земельної ділянки по [ADDRESS] позначений на технічному плані літерою Б-1 виділити їй 8,437 кв.м. сарая; виділити 5/12 частин земельної ділянки, що складає 0,0122 га по [ADDRESS] ; обов`язок замурувати двері з приміщення 1-1 у приміщення 1-2 спірного будинку покласти на неї; визнати за нею право власності на виділене майно та визнати його окремим самостійним об`єктом нерухомого майна; припинити право спільної часткової власності на будинок [ADDRESS] ; виділити [PERSON] в рахунок 7/12 частин будинку приміщення 1-1 площею 10,1 кв.м., 1-4 площею 12,7 кв.м., 1-5 площею 7,7 кв.м., 1-6 площею 4,7 кв.м., 1-7 площею 1,3 кв.м., 1-8 площею 2,1 кв.м., загальною площею 38,6 кв.м.; в рахунок 7/12 частин надвірних будівель та споруд виділити [PERSON] 11,809 кв.м. сарая, позначеного на технічному плані літерою Б-1; в рахунок 7/12 частин земельної ділянки виділити [PERSON] земельну ділянку площею 0,0171 га., стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 липня 2016 року визнано за [PERSON] право власності на 5/12 частин житлового будинку та на 5/12 часток земельної ділянки, що знаходяться в [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , яке набрало законної сили. Власником іншої 7/12 частки будинку та земельної ділянки являється [PERSON] 30 жовтня 2017 року [PERSON] направлено листа, яким запропоновано, з метою скорочення витрат коштів на поділ майна в судовому порядку, 10 листопада 2017 року з`явитися до нотаріальної контори для вирішення питання про поділ майна в добровільному порядку, але пропозиція позивачки була залишена без реагування, а тому оскільки в добровільному порядку спір вирішити неможливо, в зв`язку з чим позивачка і вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідачка [PERSON] надала суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що вона не погоджується з реальним поділом спірного будинку та просить суд на підставі ст.. 365 ЦК України визначити розмір матеріальної компенсації на користь позивача за частку, яка їй належить, в розмірі 31012 грн. 05 коп. з припиненням частки [PERSON] в будинку та земельній ділянці за адресою [ADDRESS] . Дані доводи обґрунтовує тим, що в даний час між сторонами склалися недоброзичливі відносини пов`язані зі спорами про спадщину після смерті [PERSON] , які виразились в систематичному цькуванні з боку позивача, погрозах життю та здоров`ю, самоуправством по відношенню до майна. Вона має незадовільний стан здоров`я, постійно викликає карету швидкої медичної допомоги. [PERSON] раніше судима вироком від 16.02.1996 року за насильницький злочин хуліганство. Задоволення позовних вимог призведе до спільного проживання сторін, які перебувають у неприязних відносинах в одному будинку. Крім того будинок перебуває у аварійному стані, що підтверджується актом обстеження від 10.10.2013 року № 012-10/Г-1183. В той же час коли позивачка забезпечена житлом та постійно проживає у іншому регіоні України. Інформація про рух справи в суді першої інстанції та про процесуальні дії, вчинені судом під час розгляду справи. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 листопада 2017 р. відкрито провадження у справі та призначено таку до судового розгляду. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 травня 2018 року у справі призначено судову, будівельно-технічну та землевпорядну експертизи. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 серпня 2018 року провадження у справі відновлено і призначено о судового розгляду, оскільки судовий експерт Прилуцького відділення Чернігівської РТПП виконати її не може так як знаходиться на переатестації. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 вересня 2018 року у справі призначено судову, будівельно-технічну та землевпорядну експертизи. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 18 жовтня 2018 року до суду надійшло клопотання судового експерта про вчинення дій, пов`язаних з проведенням експертизи, в зв`язку з чим ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області провадження у справі відновлено. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 листопада 2018 року у справі призначено судову, будівельно-технічну та землевпорядну експертизи. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. Висновок експерта від 25.06.2019р. надійшов на адресу суду 27.06.2019р., після чого ухвалою Прилуцького міськрайоннного суду від 17.07.2019р. провадження у справі відновлено. Узагальнена позиція учасників справи. Позивачка, а також її повноважний представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з наведених вище підстав. При цьому згодні на 2 варіант розподілу відповідно до висновку експерта № 4938-4940/18-24 від 25.06.2019 року. Відповідачка, а також повноважний її представник в судовому засіданні проти позову заперечили та при цьому зазначили, що висновком експерта проведено розподіл не окремого об`єкту нерухомого майна, а розподіл лише Ѕ його частини. До участі у справі не залучений співвласник житлового будинку [PERSON] , якому у праві спільної часткової власності належить 3/10 частини в будинку [ADDRESS] та відповідно судовим експертом при проведенні експертизи не враховано при варіантах розподілу права іншого співвласника. Крім того, судовим експертом фактично розділена земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , що згідно до кадастрового плану земельної ділянки наданої експерту належить на праві власності [PERSON] Просять в задоволенні позову відмовити. Позиція суду. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що як вбачається із довідки КП «Прилуцьке МБТІ» станом на 31.12.2012 року право власності на будинок за адресою [ADDRESS] зареєстровано : 7/10 частин за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 15.08.2000 року та 3/10 частини за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 02.08.1982 року. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 26 липня 2016 року визнано за [PERSON] право власності на 5/12 частин житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; визнано за [PERSON] право власності на 5/12 часток земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , як на половину спільного майна подружжя, придбаного за час знаходження в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] ; визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] як на половину спільного майна подружжя, придбаного за час знаходження в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . Рішення набрало законної сили 20.09.2017 року. Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Відтак, домовленість співвласників про порядок володіння і користування майном, що є їх спільною частковою власністю, оформлена нотаріально посвідченим договором, є обов`язковою для майбутніх співвласників при здійсненні ними правомочностей володіння і користування спільним майном. Що ж стосується існуючої у співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені у ст. ст. 364, 367 ЦК України, як способи реалізації цієї правомочності при здійсненні якої передбачена ч. 4 ст. 358 ЦК України умова не є обов`язковою. Згідно з частиною першою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. На снові зазначених норм закону під час розгляду цивільної справи № 205/9065/15-ц (постанова від 25.09.2019р.) Верховний Суд сформулював висновок, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ч. 2 статті 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разу розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача змінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Всупереч зазначеним нормам, позивач, який просить провести поділ будинку та земельної ділянки згідно варіанту № 2 судової експертизи, так і не залучив до участі у справі співвласника житлового будинку [PERSON] у якості співвідповідача. Тому, суд в задоволенні позову відмовляє в повному обсязі. В такому випадку, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати слід віднести на рахунок останнього.

Outcome: dismissed