overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 17.10.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], яка на теперішній час проживає разом із нею. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. В зв'язку з цим, просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частини доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред'явлення позову та до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Зазначив, що від утримання дитини не ухилявся та надавав матеріальну допомогу. Проти задоволення позову та стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини від його заробітку не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17.10.2009 року Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №898. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який після припинення між сторонами спільного проживання залишився проживати разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідач інших осіб на утриманні не має, є здоровим, має постійне місце роботи, суд вважає, що останній здатний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. В зв'язку з чим, а також враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю та стягнути з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмір ? частини з усіх видів доходів (заробітку), але неменше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.08.2014 року (відповідно до ст.191 СК України з дня пред'явлення позову) до повноліття дитини. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 18.04.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, постійні сварки, непорозуміння. Фактичні шлюбні відносини між ними припинено рік тому. З цього часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть, наміру відновлювати сімейні відносини в них не має. Спорів щодо спільного майна не має. Дитина буде проживати разом із нею. В зв'язку з викладеним позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідач в наданій заяві просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що визнає позов в повному обсязі. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 квітня 2008 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №82. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що шлюбні відносини між сторонами припинено рік тому та вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам останніх. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В наданій заяві позивачкою було зазначено про залишення їй прізвище після розірвання шлюбу - [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 18.05.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] На теперішній час з відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Син проживає разом з нею. Відповідач з жовтня 2014 року коштів на утримання дитини не надає. В зв'язку з цим, просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.05.2011 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] На теперішній час сторони мешкають окремо та дитина залишилась проживати разом із позивачкою. Відповідно до вимог ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку утримання дитини відповідачем, той факт, що останній є здоровим та працездатним, має постійне місце роботи та заробітку, стягнення з нього за виконавчими документами не проводиться, інших осіб на утриманні не має, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмір ? частини з усіх видів доходів (заробітку), але неменше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.10.2014 року (дня пред'явлення позову) до повноліття дитини. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 18.10.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю, втрату почуття любові та поваги один до одного, відсутність взаємодопомоги. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. З липня 2012 року фактично припинені шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства. В зв'язку з чим, просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши після розірвання шлюбу їй прізвище [PERSON]. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи у її відсутності, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив. З урахуванням зазначеного, положень ст.158, ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України, судом було ухвалено про проведення заочного розгляду справи та, у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18.10.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №100. Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Як зазначила позивачка в позові шлюбні відносини з відповідачем припинені з липня 2012 року, спільне господарство не ведеться. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що сторони фактично припинили подружні стосунки з липня 2012 року, спільного господарство не ведуть, з цього часу примирення між ними не відбулось та позивачка наполягала на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше життя та збереження шлюбу є неможливим, протирічить інтересам позивачки, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своєму позові позивачка просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 19.09.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено з травня 2014 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, протирічить їх інтересам. Спорів щодо поділу спільного майна та місця проживання дитини не має. По домовленості між ними дитина залишиться проживати разом із нею. В зв'язку з викладеним позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданому клопотанні позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання заявленого позову. Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що визнає позов в повному обсязі. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 вересня 2009 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №778. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що шлюбні відносини сторони фактично припинили з травня 2014 року, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 19.11.1977 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя з відповідачем не склалось через різні характери та погляди на подружні стосунки та сімейні обовязки, з приводу чого між ними виникали сварки. В 1996 році вони остаточно припинили подружні стосунки та з цього часу спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Сімя розпалась та шлюб носить лише формальний характер. Вважає подальше збереження шлюбу неможливим та просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позову. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 листопада 1977 року Жовтневим відділом ЗАГС м.Дніпропетровська, актовий запис №2591. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що сторони з 1996 року припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй заяві позивачка зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 20.04.2002 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Діти проживають разом із нею. Відповідач на утримання дітей надає кошти в незначному розмірі та нерегулярно, що не може бути достатнім для утримання дітей. В зв'язку з цим, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в сумі 500 грн. на кожну дитину до повноліття останніх. В судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20.04.2002 року Відділом РАГС Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №28. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - Кіровським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровській області, актовий запис №171 (а.с.3). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до вимог ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 24.01.2014 року (дня подачі позову до суду) до повноліття дітей. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 21.09.2007 року зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Сім'я розпалась через відсутність взаєморозуміння зі всіх питань сімейного життя, постійні сварки, що призвело до взаємного відчуження і втрати почуття довіри, поваги та любові. Сімейні відносини остаточно припинені наприкінці 2012 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, протирічить її інтересам. В зв'язку з викладеним просила розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання заявленого позову. Після розірвання шлюбу просила відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що визнає позов в повному обсязі. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 вересня 2007 року Красногвардійським відділом запису актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №830. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що подружні стосунки між сторонами припинено з кінця 2012 року та вони тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В наданій заяві позивачки просила відновити її дівоче прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved