Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з дійсним позовом, доповненому в наступному, посилаючись на те, що вона працювала в КУ «Міська лікарня «Ізвєстій» на посаді машиніста (кочегара) котельних установок у періоди з 15.12.2001 р. по 16.09.2011 р., з 15.10.2012 р. по 15.04.2013 р. При прийомі на роботу до наказів та трудової книжки відповідачем були зроблені помилкові записи. Управлінням праці та соціального захисту населення було встановлено, що в 2000 р. КУ «Міська лікарня «Ізвєстій» проведена атестація робочого місця машиніста (кочегара) котельні на вугіллі, в тому числі зайнятого видаленням золи (підсумковий наказ № 248 від 27.09.2000 р.) Найменування професії відповідає класифікатору професій та спискам № 1 та № 2 від 26.01.1991 р., Постанові КМУ № 10 і отримано висновок Луганської держекспертизи № 69/5-1326 від 26.10.2000 р. Згідно заяви позивачки та чинного штатного розкладу її прийнято кочегаром 1 розряду пологового відділення лікарні «Ізвєстій» в котельню, що працює на вугіллі . При прийомі на роботу до трудової книжки внесено запис про те , що зазначена професія кочегара згідно атестації робочих місць і за характером роботи та шкідливим умовам праці відповідає списку № 2. Таким чином на момент прийому на роботу найменування професії в штатному розкладі, її заяві, в трудовій книжці і наказах зроблені неправильно. Атестація робочого місця машиніста (кочегара) котельної на вугіллі, у тому числі зайнятого видаленням золи проводилася у встановлені терміни з витримкою періодичності її проведення протягом усіх років. Документи з атестації заповнені відповідно до класифікатора професій і списків № 1 і № 2. У трудовій книжці результати всіх атестацій приписані до професії кочегара, що є порушенням «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників підприємства». Також позивачці зроблено зміну в найменування професії згідно акту засідання тарифікаційної комісії від 12.12.2008 р. про присвоєння їй 3 розряду як машиністу котельної установки на вугіллі. Відмова у видачі пільгової довідки і в поновленні правильного запису назви професії, яка підтверджується атестацією, є неправомірним, у зв'язку з чим позивачка просить визнати помилковим запис, внесений до трудової книжки № 19 від 15.12.2001 р. «прийнята кочегаром 1 розряду пологового відділення на час опалювального сезону», зобов'язати відповідача внести зміни до трудової книжки № 19 від 15.12.2001 р. і наказу № 195 від 14.12.2001 р. та зазначити «прийнята машиністом (кочегаром ) котельної на вугіллі пологового відділення на час опалювального сезону», визнати помилковим запис, внесений до трудової книжки № 20 від 27.09.2000 р. «атестація робочого місця проведена, посада кочегара за характером роботи відповідає списку № 2», зобов'язати відповідача внести зміни до трудової книжки № 20 від 27.09.2000 р. і наказу № 248 від 27.09.2000 р. та зазначити «атестація робочого місця проведена, посада машиніста (кочегара) котельної на вугіллі за характером роботи відповідає списку № 2», визнати помилковим запис, внесений до трудової книжки № 21 від 15.04.2002 р. «переведена кочегаром 3-го розряду пологового відділення постійно», зобов'язати відповідача внести зміни в запис до трудової книжки № 21 від 15.04.2002 р. та наказу № 48-к від 14.04.2002 р. і зазначити «переведена машиністом (кочегаром) котельної на вугіллі 3-го розряду пологового відділення постійно», визнати помилковим запис, внесений до трудової книжки № 24 від 12.12.2005 р. «атестація робочого місця проведена, професія кочегара за характером роботи відповідає списку № 2», зобов'язати відповідача внести зміни до трудової книжки № 20 від 12.12.2005 р. та наказу № 373 від 12.12.2005 р. і зазначити «атестація робочого місця проведена, професія машиніста (кочегара) котельної на вугіллі за характером роботи відповідає списку № 2». У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов, посилаючись на обставини, викладені у ньому, додала, що 04.03.2013 р. вона звернулась до відповідача з заявою про видачу довідки для отримання пенсії на пільгових умовах, але їй було відмовлено з тих підстав, що професія машиніст (кочегар) котельної при прийомі на роботу була відсутня у штатному розписі КУ «Міська лікарня «Ізвєстій». Тому вона вимушена звернутись до суду з дійсним позовом, оскільки внесення змін до її трудової книжки необхідно для отримання довідки для призначення пенсії на пільгових умовах. При звільненні з КУ «Міська лікарня «Ізвєстій» вона не звернула увагу на те, що у трудовій книжці невірно було зазначено її професію, оскільки навіть не знала про те, що професії кочегар не існує. Представник відповідача Мешкова С.П. позов визнала та пояснила, що дійсно позивачка перебувала у трудових відносинах з КУ «Міська лікарня «Ізвєстій» з 15.12.2001 р., та у її трудовій книжці зазначено професію кочегар, що не відповідає Класифікатору професій. Така невідповідність виникла у зв'язку з тим, що до штатного розкладу КУ «Міська лікарня «Ізвєстій» не внесено зміни, але атестацію професії машиніста (кочегара) котельні проведено вчасно. 04.03.2013 р. позивачка зверталась до КУ «Міська лікарня «Ізвєстій» з заявою про надання довідки для призначення пенсії на пільгових умовах, але їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю первинних документів - даних штатного розкладу, особової картки. Представник відповідача Скаб Н.С. позов визнала та пояснила що дійсно позивачка перебувала у трудових відносинах з КУ «Міська лікарня «Ізвєстій» з 15.12.2001 р., та у її трудовій книжці зазначено професію кочегар, але така професія за умовами праці відповідала машиністу котельні на вугіллі. Така невідповідність виникла у зв'язку з тим, що до штатного розкладу КУ «Міська лікарня «Ізвєстій» не внесено зміни. Представник третьої особи - Управління праці та соціального захисту населення Краснолуцької міської ради не заперечував проти задоволення позову, погодився, що у трудову книжку позивачки невірно внесено записи щодо найменування її професії. Представник третьої особи - Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Луч Луганської області просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що при прийомі на роботу позивачки у штатному розкладі КУ «Міська лікарня «Ізвєстій» зазначено саме професія кочегар, підстав для внесення змін до штатного розкладу не представлено. Суд, заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що згідно трудової книжки позивачку 15.12.2001 р. прийнято кочегаром 1 розряду пологового будинку на період опалювального сезону згідно наказу № 195-к від 14.12.2001 р., 15.04.2002 р. переведено кочегаром 1 розряду пологового будинку постійно згідно наказу № 48-к від 14.04.2002 р., 22.09.2011 р. звільнено за скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України згідно наказу № 31-ос від 16.09.2011 р. 15.10.2012 р. прийнято машиністом (кочегаром) котельної 2 розряду до виробничої дільниці ВП «Краснолуцький департамент ТОВ «Луганськвода» на період опалювального сезону згідно наказу № 262-к від 15.10.2012 р., 15.04.2013 р. звільнено за закінченням опалювального сезону на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України згідно наказу № 85-к від 15.04.2013 р. Крім того, з трудової книжки позивачки убачається, що на підставі наказів відповідача № 248 від 27.09.2000 р., № 373 від 12.12.2005 р. атестація робочого місця проведена, посада кочегара за характером праці відповідає списку № 2. Як убачається з наказу ЦМЛ м. Красний Луч № 248 від 27.09.2000 р. за результатами атестації затверджено перелік робочих місць, працівникам яких за результатами атестації підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2, до яких відносить котельна - машиніст котельних установок (кочегар). Як убачається з наказів Краснолуцької МЛ «Ізвєстій» № 373 від 12.12.2005 р., № 231 08.04.2011 р. за результатами атестації затверджено перелік робочих місць, працівникам яких за результатами атестації підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2, до яких відносить котельна - машиніст (кочегар), котельної на вугіллі, у тому числі зайняті видаленням золи. Відповідно до штатного розпису КУ «Міська лікарня «Ізвєстій» у період з 2000 р. по 2005 р. наявна професія кочегара пологового будинку, з 01.07.2006 р. - машиніст котельні пологового будинку. Згідно наданої особової картки позивачки убачається, що професія кочегар 1 розряду позивачці протягом перебування її у трудових відносинах з відповідачем не змінювалась. Відповідно до акту засідання тарифікаційної комісії КУ «Міська лікарня «Ізвєстій» від 12.12.2008 р. з 01.01.2009 р. позивачці як машиністу котельної на вугіллі присвоєно 3 розряд. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. У списку № 2, затвердженого постановою КМУ від 16.01.2003 року № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», зазначено посаду машиніста (кочегара) котельні. З Постанови КМУ від 01.08.1992 року № 442 «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» убачається, що відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за списками № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць. Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці. Відповідно до пункту 9 зазначеного Порядку основним документом, що підтверджує право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць є наказ по організації, підприємству. Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 20 також передбачається, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд приходить до висновку, що позивачкою доведено перебування її на посаді машиніста (кочегара) котельної у період з 15.12.2001 р. по 16.09.2011 р., що підтверджується внесенням до трудової книжки позивачки наказів № 248 від 27.09.2000 р., № 373 від 12.12.2005 р., згідно яких атестація робочого місця проведена, посада кочегара за характером праці відповідає списку № 2. У свою чергу у зазначених наказах № 248 від 27.09.2000 р., № 373 від 12.12.2005 р., № 231 08.04.2011 р. зазначено професію машиніста (кочегара) котельної і за результатами атестації підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2. Також актом засідання тарифікаційної комісії від 12.12.2008 р. вбачається присвоєння позивачці як машиністу котельної на вугіллі 3 розряду з 01.01.2009 р. Враховуючи викладене суд вважає, що дійсно відповідачем помилково внесено до трудової книжки позивачки назву професії - кочегара 1 розряду замість машиніста (кочегара) котельні на вугіллі, а також невірно зазначено про атестацію робочого місця машиніста (кочегара) котельні на вугіллі на підставі наказів № 248 від 27.09.2000 р., № 373 від 12.12.2005 р. Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 р. зазначено, що встановлені статтями 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків. Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строків у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску, а й усі обставини справи, права та обов'язки сторін. У позовній заяві позивачка посилається на те, що вона зверталась до Луганської облдержадміністрації з заявою про видачу їй довідки для призначення пенсії на пільгових умовах, але листом відповідача від 23.09.2014 р. № 713 їй було відмовлено у видачі довідки, тобто про відмову відповідача внести зміни до трудової книжки вона дізналась саме 23.09.2013 р., а тому строк на звернення до суду нею не пропущений. З заявою про поновлення строку для звернення до суду не зверталась. Але таке посилання позивачки на те, що пропуск строку на звернення до суду нею не пропущений, є необґрунтованим оскільки з листа КУ «Міська лікарня «Ізвєстій» вбачається, що позивачка зверталась не з приводу внесення змін до трудової книжки, а з заявою про надання їй довідки для підтвердження пільгового стажу роботи для оформлення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 за період роботи 2001 - 2011 р. р., що не є предметом розгляду даного позову. Крім того, суд враховує, що позивачку звільнено згідно наказу КУ «Міська лікарня «Ізвєстій» № 31-ос від 16.09.2011 р., а тому при отриманні трудової книжки вона мала можливість та повинна була знати про порушення свого права. З листа Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Луч Луганської області № 39 від 01.07.2013 р. убачається, що позивачка також зверталась до прокуратури м. Красного Луча Луганської області з приводу порушення законодавства про працю. Наведене свідчить про те, що позивачкою порушено строк звернення до суду, передбачений ч. 1 ст. 233 КЗпП України, з вимогами про визнання помилковими записів у трудовій книжці, зобов'язання відповідача внести зміни до трудової книжки, та не наведено доказів, які б підтверджували поважність причин пропуску цього строку. Що стосується вимог про зобов'язання відповідача внести зміни до наказів № 248 від 27.09.2000 р., № 373 від 12.12.2005 р., суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки вони не порушують прав позивачки, видані за результатами атестації робочих місць з зазначенням переліку робочих місць, працівникам яких за результатами атестації підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 2, до яких відносить котельна - машиніст котельних установок (кочегар). Суд також вважає необґрунтованими вимоги позивачки про зобов'язання відповідача внести зміни до наказів № 195 від 14.12.2001 р. з зазначенням «прийнята машиністом (кочегаром ) котельної на вугіллі пологового відділення на час опалювального сезону», наказу № 48-к від 14.04.2002 р. з зазначенням «переведена машиністом (кочегаром) котельної на вугіллі 3-го розряду пологового відділення постійно», оскільки позивачкою не надано ніяких доказів на підтвердження своїх вимог, тому суд відповідно до вимог ст. ст. 212, 213 ЦПК України ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка у порушення вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України ухилилась від доведення обставин, на які посилалась. Враховуючи викладене, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed