Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Запорізького ДП «Кремнійполімер» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, мотивуючи свої вимоги тим, що з 07 листопада 2002 року по 02 березня 2015 року вона працювала у відповідача в службі охорони охоронцем 3 розряду. 02 березня 2015 року вона звільнилась з підприємства відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України, згідно наказу № 50 від 02.03.2015 року. Але, на момент звільнення існувала заборгованість по виплаті їй заробітної плати в сумі 10758,72грн., яку відповідач тривалий час відмовлявся виплатити посилаючись на відсутність коштів для погашення заборгованості. Зазначена сума заборгованості не виплачена по теперішній час і у добровільному порядку відповідач не бажає її виплатити, в зв»язку з чим вона вимушена звернутися до суду. Відповідно до положень ст. 117 КЗпП України у випадку невиплати з вини підприємства заборгованості в термін, вказаний в ст. 116 КЗпП України, підприємство повинно виплатити робітнику його середній заробіток по день фактичного розрахунку. Згідно довідки відповідача від 10.06.2015 року, її середньоденна заробітна плата на час звільнення становила 127,12грн.. Отже, підприємство, окрім заборгованості по заробітній платі у сумі 10758,72грн. повинне виплати їй середній заробіток за час затримки розрахунку, який по її підрахунку складає 5339,04грн.. Просить суд стягнути з відповідача на її користь зазначені суми. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Пояснення суду, в обґрунтування позовних вимог, дала аналогічні тим, що викладені нею в позовній заяві. В подальшому позивачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надала заяви з проханням справу розглянути у її відсутності та стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку по день постановлення судом рішення. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково і суду пояснила, що у зв»язку з проведеними виплатами, на теперішній час сума заборгованості по заробітній платі перед позивачкою зменшилась та відповідно довідки підприємства складає 10695,33грн.. Позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку в межах заявлених позивачкою позовних вимог у розмірі 5339,04грн. визнає. В подальшому представник відповідача в судове засідання не з»явилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надала заяву з проханням справу розглянути у її відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з трудової книжки, заповненої 14.05.1990 року на ім»я [PERSON], позивачка перебувала у трудових правовідносинах з ЗДП «Кремнійполімер» та на підставі наказу № 151від 01.12.2009 року була переведена в службу охорони охоронцем 3 розряду. 02.03.2015 року на підставі наказу № 50 [PERSON] була звільнена за згодою сторін на підставі ст. 36 п.1 КЗпП України/а.с.6/ , що також підтверджується копіями наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи [PERSON], наданих відповідачем(а.с.17,19). Згідно ч.1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. З довідки № 266 від 10.06.2015 року, виданої Запорізьким ДП «Кремнійполімер» вбачається, що заборгованість по заробітній платі перед позивачкою станом на 02.06.2015 року складала 10758,72грн.(а.с.4). Згідно довідки № 339 від 20.07.2015 року, виданої відповідачем, заборгованість по заробітній платі перед позивачкою [PERSON] станом на 20.07.2015 року складає 10695,33грн.(а.с.13). Таким чином, наданими належними письмовими доказами встановлений факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем по виплаті заробітної плати, яка на теперішній час складає 10695,33грн. та підлягає стягненню на користь [PERSON] саме у цьому розмірі, тобто позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до розяснень, що містяться у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», з наступними змінами та доповненнями,суд встановивши при розгляді справи, що робітнику не були виплачені при звільнені всі належні йому суми, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутність в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Таким чином, оскільки відповідач не провів виплату позивачці всіх належних їй сум при звільнені, на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 03.03.2015 року по 03.08.2015 року, тобто по день постановлення рішення. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку проводиться відповідно до Порядку нарахування середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100, виходячи з середньоденної заробітної плати, розрахованої із заробітної плати за фактично відпрацьований час протягом 2-х місяців перед звільненням. Відповідно до довідки наданої ЗДП «Кремнійполімер» заробітна плата позивачки за останні два місяці, що передували її звільненню складає 2669,50грн., а саме січень 2015р.-1641,97грн., відпрацьовано 13 робочих днів, січень 2015р.-1027,53грн., відпрацьовано 8 робочих днів(а.с). Таким чином розмір середньоденного заробітку, який згідно п. 8 вище зазначеного Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, складає 127,12грн., виходячи з такого розрахунку: 2669,50грн.(1641,97грн.+1027,53грн.): 21 днів(13дн.+8дн.) = 127,12грн.. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді(абз. 2 п. 8 Порядку). Період затримки розрахунку з позивачкою [PERSON] складає з 03.03.2015 року по 03.08.2015 року, та з урахуванням довідки, наданої відповідачем щодо середньомісячного числа робочих днів у кожному місяці, цей період становить 53 робочих дня. Отже, розмір середнього заробітку за затримку розрахунку складає 6737,36грн., виходячи з такого розрахунку:( 127,12грн. х 53 дні = 6737,36грн.). Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки [PERSON] середній заробіток за весь період затримки розрахунку у розмірі 6737,36грн.. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60грн., оскільки позивачка була звільнена від оплати судового збору при подачі позову до суду.

Outcome: approved