Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 12.11.2008 року вона з Відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому у Виконкомі Хотимирської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 2. Від шлюбу у них народилась донька - [PERSON], [INFO] Вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що Відповідач вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20.12.2013 року визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 310 КК України та йому призначено покарання у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна, що перебуває у його власності. Зазначає, що надалі перебувати з Відповідачем у зареєстрованому шлюбі Позивачка не бажає, спільно нажитого майна немає, а тому просить шлюб між сторонами розірвати, місцем проживання дитини визначити її місцем проживання та відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». В судове засідання Позивачка [PERSON] не з'явилась, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує та просить справу розглядати без її участі. В судове засідання Відповідач [PERSON] не з'явився, заперечення проти позову не подав, однак з СІЗО м. Івано-Франківська на адресу суду поступила письмова заява [PERSON], в якій він вказав, що позов визнає та просить справу розглядати без його участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12 листопада 2008 року між Позивачкою та Відповідачем у Виконкомі Хотимирської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, зареєстровано шлюб (а.з. № 2), що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу у них народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Судом встановлено, що Відповідач та Позивачка шлюбних відносин не підтримують, примирення між ними не можливе. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивачки, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам Позивачки і даний шлюб слід розірвати. Відповідач [PERSON] вироком Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20.12.2013 року визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 310 КК України та йому призначено покарання у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна, що перебуває у його власності (а.с. 6-18). Згідно довідки УДПСУ в Івано-Франківській області Івано-Франківського слідчого ізолятора № 2/3/1-1214/0-19 від 11.03.2014 року [PERSON] (Відповідач) перебуває під вартою в Івано-Франківському слідчому ізоляторі з 06.01.2011 року по даний час (а.с. 25). Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовні вимоги [PERSON] (Позивачки), які визнані Відповідачем, суд, вважає, що після розірвання шлюбу слід відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою сторін. Враховуючи те, що Позивачка просила місцем проживання доньки - [PERSON], [INFO], визначити її місце проживання, а Відповідач повністю визнав позовні вимоги, суд, вважає, що місцем проживання дитини, слід визначити місце проживання її матері - [PERSON] (Позивачки). У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищенаведеного, відповідно до ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved