Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 24.07.2010 року вона з Відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тлумацького районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 41. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO] Вказує, що сімейне життя не склалось, у них різні характери та погляди на життя, Відповідач, будучи в нетверезому стані, вчиняє щодо неї фізичне насильство. Перебувати у подальших шлюбних відносинах Позивачка не бажає, шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства не ведуть, спільно нажитого майна немає, а тому просить шлюб між ними розірвати, місце проживання дитини визначити за її місцем проживання та відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.07.2016 року сторонам по справі було надано два місяці для примирення, у зв'язку з цим провадження в справі зупинено до закінчення строку для примирення. 26.09.2016 року Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області провадження у справі позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було відновлено. В судовому засіданні Позивачка [PERSON] позов підтримала, вказала, що примирення між нею та Відповідачем не відбулось, а тому просила позов задовольнити в повному обсязі. Додатково зазначила, що з 01.06.2016 року спільно з Відповідачем не проживає, не вірить, що він зміниться та настоює на розлученні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказав, що за час перебування у шлюбі він зловживав спиртними напоями, часто перебував в нетверезому стані, наносив Позивачці побої, вчиняв скандали. Протягом строку наданого судом для примирення намагався налагодити відносини з дружиною, перестав вживати спиртні напої, їздив на заробітки до Києва, з метою забезпечити сім'ю. Зазначив, що любить свою сім'ю та не хоче, щоб вона розпалась. А тому позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити. Заслухавши учасників справи та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24 липня 2010 року між Позивачкою та Відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Тлумацького районного управління юстиції Івано-Франківської області зареєстровано шлюб (а.з. № 41), що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). За час перебування у шлюбі у них одна динина: дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час є малолітньою (а.с. 4). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Судом встановлено, що Відповідач та Позивачка шлюбних відносин не підтримують, примирення між ними не відбулось. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивачки, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам Позивачки і даний шлюб слід розірвати. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу Позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою сторін. Враховуючи те, що дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, а Відповідач жодних доказів на підтвердження своїх заперечень суду не надав, суд вважає, що місцем проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання її матері - [PERSON] (Позивачка). Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі вищенаведеного, відповідно до ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved