Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем по наявній справі 05.05.2006 року у Павлівській сільській раді Арцизького району Одеської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 02. Спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалося з причини взаємного непорозуміння, різних поглядів на шлюб та сімю, постійних сварок на цьому ґрунті, втрати один до одного почуття любові. Від цього шлюбу у сторін є малолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сімї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] В поданому позові позивачка [PERSON] в силу ч. 2 ст. 158 ЦПК України просила розглянути справу за її відсутності, а також виявила бажання після припинення шлюбу залишити за нею те ж саме прізвище «Леонідова». Сторони в судове засідання не зявилися. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмової заяви відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння, втрати довіря, різних поглядів на шлюб та сімю, постійних сварок на цьому ґрунті, втрати один до одного почуття любові. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони дійсно перебувають у шлюбі з 05 травня 2006 року, однак він носить формальний характер. Відповідно до копій свідоцтв про народження сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. Між ними досягнута згода про місце проживання дітей. У звязку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб у звязку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «Кузьменко». Позивачка виявила бажання після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме «Леонідова», про що зазначила у позовній заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved