Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 26285,95 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 03.02.1999 по 15.10.2015. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що згідно з рішенням Стрийського міського суду Львівської області від 15.02.1999 відповідач зобов`язаний сплачувати на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи стягнення з 03.02.1999 і до досягнення сином повноліття. На підставі вищевказаного рішення виданий виконавчий лист від 15.02.1999. Однак відповідач ухилявся від сплати аліментів, не працював, переховувався, у зв`язку з чим ухвалою місцевого суду Стрийського району від 11.02.2003 його було оголошено в розшук. Внаслідок ухилення від сплати аліментів виникла заборгованість, загальна сума якої за період з 03.02.1999 по 15.10.2015 становила 41038,63 грн. Цю заборгованість відповідач погасив лише 26.12.2018. Всього неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з 03.02.1999 по 15.10.2015 включно складає 26285,95 грн., яку позивачка просить стягнути з відповідача. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, на виклик суду повторно не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити частково, ухваливши заочне рішення. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] до [PERSON] розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу №051517 від 26.12.1998 /а.с. 11/. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21.10.1997 /а.с. 12/. Згідно з довідкою КП «Надія» № 429 від 06.02.2019 [PERSON] зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] а.с. 13/. На підставі виконавчого листа, виданого 15.02.1999 Стрийським міським судом Львівської області, зі [PERSON] на користь [PERSON] підлягали стягненню аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи стягнення з 03.02.1999 і до повноліття /а.с. 14/. Відповідач [PERSON] ухилявся від сплати аліментів, у зв`язку з чим виникла заборгованість з їх сплати, а тому на підставі ухвали місцевого суду Стрийського району від 11.02.2003 його було оголошено в розшук /а.с. 15/. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах № 15.13.-25-9/253 від 29.01.2019, наданого головним державним виконавцем Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Гончар О.Б., станом на 15.10.2015 загальна сума заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів становила 41038,63 грн. Дану заборгованість [PERSON] погасив 26.12.2018 /а.с. 16-18/. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Така відповідальність за прострочення сплати аліментів передбачена ч. 1 ст. 196 СК України. Оскільки заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, позивачка має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Саме з метою притягнення відповідача до такої відповідальності заявлено позов у рамках даної цивільної справи. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Так, при вирішенні даного спору суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц, який зводиться до наступного. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р = (А1х1%хQ1) + (А2х1%хQ2) +.(Аnх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У позовній заяві позивачкою наведено розрахунок суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та несвоєчасної сплати аліментів з 1999 року по 2015 рік /а.с. 2-6/. Розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2000 по 15.10.2015 суд вважає вірним та бере його до уваги. Однак суд вважає, що оскільки заборгованість виникла в [PERSON] з 03 лютого 1999 року, а не з 01 лютого 1999 року, тому сума неустойки (пені) за цей місяць буде становити 166,86 грн. (46,90 х 26% = 12,19). Враховуючи вищенаведений правовий висновок Верховного Суду, а також те, що розмір неустойки (пені) не перевищує розмір заборгованості відповідача, суд приходить до висновку, що відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України з відповідача в користь позивачки підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів у розмірі 26285,01 грн. (166,86 + 217,73 + 284,7 +338,5 + 487,06 + 617,58 + 823,83 + 1002,32 + 1364,31 + 1739,81 + 1790,24 + 2173,18 + 2332,54 + 2835,75 + 3170,23 + 3454,69 + 3485,68), а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. У зв`язку з наведеним суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивачки витрати на правничу допомогу в сумі 700,00 грн. та 768,40 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial