Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, до ПАТ «Фінбанк» про визнання дій протиправними та стягнення грошових коштів за депозитним вкладом, який обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем був укладений договір строкового банківського вкладу (депозиту) №016243/144 від 11 вересня 2013 року, згідно якого вона внесла на рахунок відповідача грошові кошти у сумі 5 000, 00 дол. США строком на 400 днів, а відповідач зобов'язався після закінчення строку повернути суму вкладу та нараховані відсотки. Однак, відповідач свої зобов'язання щодо повернення вкладу не виконав, суму вкладу та нарахованих відсотків не повернув, безпідставно продовжує до цього часу користуватись її коштами. У судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнила свої позовні вимоги та просить визнати дії ПАТ «Фінбанк» щодо неповернення її коштів за договорами банківського вкладу (депозиту) № 016243/144 від 11 вересня 2013 року та договором №2045-11/9000 банківського поточного рахунку, неправомірними, стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 6147, 46 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 17 грудня 2014 року становить 96 969, 52 грн., з яких: 5 000, 00 дол. США - заборгованість по договору, 8 965, 20 грн. - проценти у розмірі 9 % річних, 5 357, 92 грн. - пеня; 3 776, 88 грн. - індекс інфляції з 17 жовтня 2014 року по 17 грудня 2014 року, згідно депозитного договору № 016243/144 та договору №2045-11/9000 банківського поточного рахунку. Позивачка уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити та подала заяву про розгляд справи в заочному порядку. Представник відповідача ПАТ «Фінбанк» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується відповідною розпискою представника Банку про вручення судової повістки 05 грудня 2014 року. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тобто, враховуючи неявку представника відповідача за даною цивільною справою, а також наявність відповідної заяви позивачки про винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку позивачки, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 вересня 2013 р. між ПАТ «Фінбанк» та [PERSON] був укладений договір банківського строкового вкладу (депозиту) №016243/144, згідно якого позивачка передала, а банк прийняв для зберігання грошові кошти в сумі 5 000, 00 доларів США строком на 400 днів, а відповідач зобов'язався після закінчення строку повернути суму вкладу з нарахованими відсотками. Згідно п. 3.1.1 договору №016243/144 про строковий банківський вклад, банк зобов'язаний зберігати вклад на вказаному рахунку. Згідно п. 3.1.3 зазначеного договору банк зобов'язаний у дату повернення вкладу повернути вклад та нараховані відсотки. Відповідно до п. 2.3 Договору оплата нарахованих процентів здійснюється одночасно з поверненням суми вкладу шляхом перерахування на поточний рахунок вкладника, відкритий у банку. У відповідності до положень ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За приписами ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Після закінчення строку дії договору позивачка неодноразово зверталась до відповідача з заявами про повернення вкладу та нарахованих відсотків, однак відповідач свої зобов'язання по поверненню коштів не виконав. Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачкою наданий до суду розрахунок суми заборгованості по договору, процентів, пені та індексу інфляції, починаючи з 17 жовтня 2014 року по день розгляду справи, тобто по 17 грудня 2014 року. Даний розрахунок не оскаржувався відповідачем, суду не надано доказів на його спростування, тому, на думку суду, він проведений відповідно до вимог чинного законодавства, на підставі офіційно опублікованих статистичних даних, а тому може бути взятий судом до уваги. Зважаючи на викладені обставини, беручи до уваги те, що відповідач у встановлені в Договорі строки не виконав свої зобов'язання щодо виплати по закінченню дії Договору суми банківського вкладу та нарахованих відсотків, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо стягнення суми заборгованості, нарахованих процентів та інфляційних втрат, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону. Оскільки відповідач у встановлений строк своїх зобов'язань по поверненню вкладу не виконав, заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку. У зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання з відповідача на користь позивачки відповідно до ст. 625 ЦК України підлягає стягненню три проценти річних відпростроченої суми та індекс інфляції. Крім того, згідно доп.4.2.Договору №2045-11/9000 банківського рахунку від 11 вересня 2013 року Банк повинен сплатити клієнту пеню у розмірі 0,1 % несвоєчасно або неправильно зарахованої (списаної ) суми за кожний день прострочки. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь заборгованості по договору у розмірі 5 000, 00 дол. США, процентів у розмірі 9 % річних в сумі 8 965, 20 грн., пені в розмірі 5 357, 92 грн.; а також індексу інфляції з 17 жовтня 2014 року по 17 грудня 2014 року в розмірі 3 776, 88 грн. Тому, суд вважає за можливе стягнути з ПАТ «Фінбанк» на користь позивачки грошові кошти у розмірі 96 969, 52 грн. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У зв'язку з несплатою позивачкою судового збору на підставі п. 17 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України вирішив стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 969, 70 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку позивачки, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved