Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що з 18 листопада 2005 по 29 травня 2012 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає з нею, батьком якого є відповідач. Батько дитини ухиляється від виконання обов»язків по вихованню дитини з 2012 року, коли між сторони припинилися шлюбні відносини, вони перестали жити разом. Відповідач дитиною не цікавиться взагалі, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не цікавиться навчанням, здоров»ям та протягом трьох років не бачився з сином взагалі. А тому вона просить суд позбавити відповідача батьківських прав та стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON], її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали повністю. Відповідач [PERSON] до суду не з»явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. Представник 3-ї особи - Служби у справах дітей Сумської міської ради в судовому засіданні позов підтримала повністю, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав діючи в інтересах дітини. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], її представника [PERSON], представника служби у справах дітей Сумської міської ради, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого: Судом при розгляді справи встановлено, що позивачка з 18 листопада 2005 року по 29 травня 2012 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). Після розірвання шлюбу, а саме з 2012 року, сторони проживають окремо, востаннє батько бачив сина в 2012 році, відповідач ухиляється від виконання обов»язків по вихованню дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, взагалі не цікавиться життям та здоров»ям сина. Служба у справах дітей Сумської міської ради надала суду висновок, відповідно до якого вважає доцільним в інтересах дитини позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Згідно\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім»ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ті ж самі принципи закріплені Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402\~зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Україною 21.02.1990 року, найважливіший обов»язок матері і батька це обов»язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти. Це визначено\~ст. 150 СК України. В ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 pоку, вказано: «Держави-учасники зобов»язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов»язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Згідно положень вказаної\~Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської\~Конвенції «Про здійснення прав дітей», ратифікованої Україною 03.08.2006 року, Конвенції «Про юрисдикцію, право, яке признається, виконується та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та міру захисту дітей», ратифікованої Україною 14.09.2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків. Разом з тим, відповідач, як батько самоусунувся від виховання сина та нехтує батьківськими обов»язками: не виявляє турботи щодо свого сина, не цікавиться його особистим життям, здоров»ям та вихованням, не надає належної матеріальної допомоги синові, що суперечить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей\~12,\~15 Закону України «Про охорону дитинства». Таким чином судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання обов»язків по вихованню сина, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, сином не цікавиться взагалі, повністю втратив зв»язок з дитиною, а тому діючи в інтересах дитини, його необхідно позбавити батьківських прав. Ст. 164 ч.1 п. 2 СК України\~вказує, що батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини.\~\~ Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі /ч. 1 ст. 184 СК України/. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в сумі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved