Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав у відношення їхньої малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилалася на те, що відповідачі з 1999 року по 2003 рік перебували у фактичних шлюбних стосунках та від спільного життя у них [INFO] донька [PERSON], в свідоцтві про народження якої батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. Оскільки батьки дитини на той час вели аморальний спосіб життя, вживали наркотичні засоби та згодом самоусунулися від виховання та утримання доньки, з річного віку дитина стала постійно проживати в сім'ї тітки [PERSON], разом з дідусем та бабусею, які займалися її вихованням та утриманням. Згодом [PERSON] та [PERSON] взагалі перестали цікавитися долею своєї малолітньої дитини та відвідувати її, не турбувалися про її здоров'я та розвиток, не надавали коштів на її утримання та матеріально ніколи не забезпечували, ані речами, ані продуктами харчування, одягом, іграшками, тощо. Позивачка зазначає, що після народження дитини вона повністю виконувала усі права та обов'язки матері: відвідувала разом з дитиною лікарів та дитячий садок, проходила диспансерні огляди, вирішувала усі питання стосовно визначення зі шкільним закладом, влаштування до школи, повного матеріального забезпечення дитини, займалася всебічним розвитком дівчинки, відвідування нею спортивних секцій, танцювальних колективів, занять іноземною мовою, тощо. На протязі усього часу дитина вважає та називає позивачку своєю матір'ю, у школі та інших навчальних і лікувальних закладах приховується інформація про те, що [PERSON] насправді є лише її тіткою. На протязі останніх 10 років відповідачі взагалі не цікавилися життям дитини, не приймали ніякої участі у вихованні та утриманні своєї малолітньої доньки. Лише після ініціювання позивачкою питання про позбавлення відповідачів батьківських прав, 24.09.2010 року виконком АНД райради за заявою [PERSON] прийняв рішення, яким визначив йому, як батькові, дні побачень з дитиною: кожну першу та третю суботу місяця з 9-00 год. по 16-00 год.. Незважаючи на це, за останні три роки [PERSON] відвідав дитину лише два рази: у грудні 2012 року мав намір у нетверезому стані повести дитину на ялинку, однак [PERSON] злякалася його зовнішнього вигляду та не вийшла до батька; та влітку 2012 року на прохання бабусі - матері [PERSON] позивачка сама відвезла дитину до м.Першотравенська, де проживав батько дитини та бабуся. Після перебування дівчинки в новій сім'ї батька, вона отримала психологічну травму через неприязне ставлення до неї нової дружини батька. Окрім цього, під час гостин дитина весь час проживала у бабусі, а батько лише приходив та відвідував її. 26.12.2013 року [PERSON] приїхав до школи, де навчається дівчинка, однак вона відмовилася зустрітися та поспілкуватися з батьком, незважаючи на вмовляння вчителів. За останній рік [PERSON] відкрив картковий банківський рахунок, звідки позивачка, на утриманні та вихованні якої знаходиться дитина, знімає незначні грошові суми на потреби дитини. Мати дитини [PERSON], яка є рідною сестрою позивачки, взагалі ніколи не цікавилася долею дитини, ухилялася від участі у її вихованні та утриманні. Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради надав висновок №4/4-126 від 28.01.2014 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно доньки [PERSON], [INFO]». У судовому засіданні була допитана у присутності педагога малолітня [PERSON], [INFO], яка розповіла про її теплі стосунки з «матір'ю» [PERSON], про турботу з її боку та піклування про неї, а також висловила байдужість та небажання спілкуватися з біологічним батьком [PERSON]. Позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, додатково пояснила, що з грудня 2013 року відповідач жодного разу не відвідав доньку, хоча йому були визначені дні побачень з дитиною, що свідчить про його ухилення від виконання батьківських обов'язків, небажання приймати участь у житті дитини, займатися її вихованням та утриманням. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, посилаючись на своє бажання та намір підтримувати родинні стосунки з донькою, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, однак позивачка перешкоджає йому виконувати свої батьківські обов'язки та «налаштовує» дитину проти нього. Відсутність зустрічей та побачень з дитиною у встановлені рішенням виконкому дні пояснив зайнятістю на роботі та проживанням у іншому населеному пункті. У подальшому має намір та бажання забрати дитину в свою сім'ю. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду нотаріально завірену заяву, в якій визнала позовні вимоги та просила слухати справу без її участі. Представник третьої особи - Управління-служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради позов підтримав та просив його задовольнити. Прокурор вважав за доцільне позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки тільки відповідачку [PERSON] та стягнення аліментів на утримання дитини з обох батьків, оскільки батько дитини [PERSON] має намір приймати участь у вихованні своєї малолітньої доньки. Вислухавши пояснення сторін, малолітньої дитини, представника третьої особи, прокурора та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 1999 року по 2003 рік перебували у фактичних шлюбних стосунках та від спільного життя у них [INFO] донька [PERSON], в свідоцтві про народження якої батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. Оскільки батьки дитини вели аморальний спосіб життя, вживали наркотичні засоби та згодом самоусунулися від виховання та утримання дитини, з річного віку дитина стала постійно проживати в сім'ї тітки [PERSON], разом з дідусем та бабусею, які займалися її вихованням та утриманням. Дитина залишилася постійно проживати в сім'ї позивачки, батьки ніколи не виявляли бажання забрати доньку до себе в сім'ю. З того часу батьки дитини взагалі перестали цікавитися її долею та відвідувати її, не турбувалися про її здоров'я та розвиток, не навали кошти на її утримання та матеріально не забезпечували ані речами, ані продуктами харчування, одягом, іграшками, тощо. Усі обов'язки по вихованню та утримання дитини після її народження виконувала позивачка [PERSON]: відвідувала разом з дитиною лікарів та дитячий садок, проходила диспансерні огляди, вирішувала усі питання стосовно визначення зі шкільним закладом, влаштування до школи, повного матеріального забезпечення дитини, займалася всебічним розвитком дівчинки, сприяла відвідуванню нею спортивних секцій, танцювальних колективів, занять іноземною мовою, тощо. Дівчинка вважає та називає позивачку своєю матір'ю, у школі та інших закладах приховується інформація про те, що [PERSON] насправді є лише її тіткою. Дані обставини підтверджуються як матеріалами справи, так і поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON]. В той же час ці факти визнані сторонами та відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Рішенням Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради №235/2 від 24.09.2010 року [PERSON] призначено дні побачень з малолітньою донькою [PERSON], [INFO]: кожні першу та третю суботи місяця з 9-00 год. по 16-00 год. за адресою проживання матері [PERSON]: [ADDRESS], у присутності матері дитини; в святкові дні за згодою сторін. В ході слухання справи встановлено, що відповідач [PERSON] періодично почав спілкуватися з донькою та надавати матеріальну допомогу лише з 2010 року, після ініціювання [PERSON] питання про позбавлення його батьківських прав, однак незважаючи на висновок опікунської ради та встановлення днів побачень з дитиною, він його не виконує, з дитиною належним чином не спілкується, не приймає участі у її вихованні, навчанні, позашкільному житті, не вчиняє турбується про її здоров'я. Вказане свідчить про ухилення батька від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. З 2013 року [PERSON] відкрив картковий банківський рахунок, які позивачка, на утриманні та вихованні якої знаходиться дитина, витрачає на потреби дитини. Мати дитини [PERSON] взагалі ніколи не цікавилася долею дитини, ухилялася від участі у її вихованні та утриманні доньки. Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради надав висновок №4/4-126 від 28.01.2014 року «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно доньки [PERSON], [INFO]». Малолітня [PERSON], [INFO], яка була допитана у судовому засіданні у присутності соціального педагога, пояснила, що вона проживає в сім'ї «мами» [PERSON], яка піклується про неї, надає тепло і турботу, займається її вихованням та навчанням, водить на гуртки, танцювальні та спортивні заняття. Окрім цього дівчинка розповіла про їх теплі стосунки в сім'ї і висловила байдужість та небажання спілкуватися з біологічним батьком [PERSON]. Суд дійшов висновку, що через самоусунення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, між ними втрачено родинний зв'язок та існує відчуження через відсутність постійного спілкування. Дівчинка не має бажання спілкуватися зі своїми біологічними батьками та підтримувати будь-які стосунки, не сприймає їх за батьків, оскільки турботу, любов та материнське тепло відчуває до іншої особи - позивачки [PERSON], яку називає мамою та вважає її такою по відношенню до себе. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в судовому засіданні доведено ухилення [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, тому позовні вимоги слід задовольнити та позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у відношенні доньки [PERSON], [INFO], а також стягувати щомісяця з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття, на користь [PERSON], з якою проживає дитина, з кожного, у розмірі ? частини від усіх видів їх заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 10.02.2014 року. До заперечень відповідача проти позбавлення його батьківських прав та наполягань на бажанні спілкуватися з дитиною суд ставиться критично, оскільки з 2003 року по теперішній час спроб на відновлення родинних стосунків з дитиною він не приймав та дійових заходів, націлених на участь у вихованні дитини, не здійснював. Пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] не спростовують висновків суду та лише підтверджують викладені в позовній заяві обставини. З відповідачів підлягає стягненню на користь [PERSON] з кожного по 121 гривні 80 копійок судових витрат, а також по 243 гривні 60 копійок судового збору на користь держави.

Outcome: approved