Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог: [PERSON] в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на житло в квартирі [ADDRESS] . У позові посилається на те, що їй, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності житлова квартира [ADDRESS] . [PERSON] [INFO] померла і таким чином вона з донькою [PERSON] залишилися співвласниками житлової квартири. Крім них, співвласників, у вищезазначеній квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON] , з яким вона до 1995 року, перебувала в зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу у вересні 1995 року відповідач змінив місце проживання, створив іншу сім`ю і з того часу ні вона, ні їх спільна донька [PERSON] з відповідачем не спілкуються, будь-якого зв`язку з ним не мають. Вона фактично проживає в квартирі з своїм чоловіком [PERSON] та реєстрація місця проживання сторонньої особи створює для них ряд незручностей, пов`язаних з оплатою комунальних платежів, з можливістю отримання соціальної допомоги, отримання кредиту чи вирішення інших питань. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. Подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду невідомі. Третя особа на стороні позивача без самостійних вимог: [PERSON] в судове засідання не з`явилася. До суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечила. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяв та клопотань від сторін до суду не поступало. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не проводилося. Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] разом з [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності від 26.02.2013 року (а.с. 5). Як вбачається з довідки № 10041 від 21.10.2019 року, виданій Хустською міською радою та копії будинкової книги, у належній позивачці та [PERSON] квартирі [ADDRESS] зареєстрованим є колишній чоловік позивачки [PERSON] , який після розірвання шлюбу з позивачкою у вересні 1995 року, що стверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14 вересня 1995 року, змінив місце проживання та створив іншу сім`ю. (а.с. 8). Реєстрація місця проживання відповідача у даній квартирі створює для позивачки, яка мешкає у квартирі з теперішнім чоловіком [PERSON] , перешкоди у користуванні майном. Так, позивачка вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, а також дана обставина позбавляє її можливості отримування соціальних пільг, які передбачені законом. Суд вважає, що наявність реєстрації місця проживання відповідача у квартирі позивачки порушує права та інтереси останньої, пов`язані з розпорядженням та користуванням належним їй майном. Співвласниця квартири [PERSON] , яка є у справі третьою особою на стороні позивачки без самостійних вимог у заяві, поданій до суду, не заперечила проти визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на житло у квартирі. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 2 ст. 107 ЖК України визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач [PERSON] у квартирі, належній позивачці [PERSON] та [PERSON] не проживає більше року, не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку, не приймає участі у спільному побуті, а його реєстрація порушує права та інтереси позивачки, пов`язані з розпорядженням та користуванням належним їй майном, суд приходить висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування квартирою, яка належить на праві спільної власності [PERSON] та [PERSON] . Судові витрати по справі у виді сплаченого позивачем судового збору відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved