Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Житницької сільської ради Жашківського району Черкаської області та [PERSON] про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю. В обґрунтування своїх заявлених вимог позивачка вказала, що вона є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] , актовий запис про смерть №29. зареєстрований виконавчим комітетом Житницької сільської ради Жашківського району Черкаської області. Мати позивачки [PERSON] була включена до додатку 1 Державного акту на право колективної власності КСП «Житники» с. Житники Жашківського району Черкаської області, та отримала право на земельну частку (пай). На ім`я [PERSON] було виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0284163, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів Житницької сільської ради Жашківського району Черкаської області за №304. Згідно рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 07 листопада 2018 року за позивачкою [PERSON] визнано право на земельну частку (пай), що знаходиться в адміністративних межах Житницької сільської ради Жашківського району Черкаської області, в порядку спадкування на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0284163, виданого та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів Житницької сільської ради Жашківського району Черкаської області за №304 на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до вимог ч.1 ст.11 Закону України « Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) - особливості встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) - встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). При підготовці документів для звернення до землевпорядної організації з проханням виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) було встановлено, що у Книзі реєстрації сертифікатів Житницької сільської ради за №304 у графі « [PERSON] » з « [PERSON] » було виправлено на « [PERSON] »; згідно рішення Житницької сільської ради Жашківського району Черкаської області №1 від 5 лютого 1997 року було створено комісію по розподілу земельних часток. Рішенням Житницької сільської ради від 19 квітня 2000 року №7-1 було затверджено протокол комісії по розподілу земельних часток щодо поділу земель КСП «Житники», додано список осіб із зазначенням номеру земельної частки паю та каталог координат на кожну земельну ділянку. За порядковим номером 664 вказано [PERSON] , державний акт серії ЧP №0284163, номер земельної частки паю 672, площа земельної частки (паю) 3,65.; відповідно до каталогу координат - плану меж земельної ділянки №672 зазначено гр. [PERSON] , а не [PERSON] ; державний акт на право приватної власності на землю серії 1-ЧР № 041121 виданий на [PERSON] , а не на [PERSON] . Відповідачка [PERSON] не була включена до додатку 1 державного акта на право колективної власності КСП «Житники» с. Житники, та на її ім`я не було видано сертифікат про право на земельну частку (пай), а тому вона не мала права на отримання державного акту на право приватної власності на землю. Наявність державного акта на ім`я [PERSON] унеможливлює оформлення та реєстрацію позивачкою права власності. У зв`язку з відсутністю реєстрації позивачка [PERSON] позбавлена права повноцінно користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно з ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За вказаних обставин позивачка звернулася до суду з даним позовом та просила визнати недійним державний акт на право приватної власності на землю серії 1-ЧР №041121 виданий на [PERSON] . У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, при цьому подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. У судове засідання представник відповідача - Житницької сільської ради Жашківського району Черкаської області - не з`явився, при цьому подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася по невідомих суду причинах, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином судовими повістками та через оголошення, розміщене на веб-сайті суду. У судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - відділ держгеокадастру у Жашківському районі Черкаської області - не з`явився, при цьому подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що, виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 07 листопада 2018 року за позивачкою [PERSON] визнано право на земельну частку (пай), що знаходиться в адміністративних межах Житницької сільської ради Жашківського району Черкаської області, в порядку спадкування на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧР №0284163, виданого та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів Житницької сільської ради Жашківського району Черкаської області за №304 на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] . З листа відділу держгеокадастру у Жашківському районі Черкаської області №586 від 21.09.2016р. вбачається, що [PERSON] була включена до додатку 1 Державного акту на право колективної власності КСП «Житники» с. Житники Жашківського району Черкаської області, та отримала право на земельну частку (пай). На ім`я [PERSON] було виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧР № 0284163, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів Житницької сільської ради Жашківського району Черкаської області за №304. По невідомих причинах у Книзі реєстрації сертифікатів Житницької сільської ради за №304 по-батькові « [PERSON] » було виправлено на « [PERSON] » та внаслідок цього був надрукований та виданий державний акт на право приватної власності на землю серії 1-ЧР №041121, виданий на ім`я [PERSON] . В даний час вказаний державний акт був зданий [PERSON] до Житницької сільської ради Жашківського району Черкаської області. Згідно рішення Житницької сільської ради Жашківського району Черкаської області №1 від 5 лютого 1997 року було створено комісію по розподілу земельних часток. Рішенням Житницької сільської ради від 19 квітня 2000 року №7-1 було затверджено протокол комісії по розподілу земельних часток щодо поділу земель КСП «Житники» та додано список осіб із зазначенням номеру земельної частки паю та каталог координат на кожну земельну ділянку. За порядковим номером 664 вказано [PERSON] , державний акт серії ЧP №0284163, номер земельної частки паю 672, площа земельної частки (паю) 3,65. [PERSON] у даному списку не значиться. Проте, відповідно до каталогу координат - плану меж земельної ділянки №672 зазначено [PERSON] , а не [PERSON] . Таким чином, враховуючи, що відповідачка [PERSON] не була включена до додатку 1 державного акта на право колективної власності КСП «Житники» с. Житники, та на її ім`я не було видано сертифікат про право на земельну частку (пай), суд приходить до висновку, що вона не мала права на отримання державного акту на право приватної власності на землю. Згідно з ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до частин 1-3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Ч.1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Нормою ч.4 ст.373 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частин першої - третьої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянкам. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно ст.80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. За змістом ст.122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст.19 Конституції України органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Оскільки оскаржувані рішення прийнято з порушенням закону, вони є незаконними і підлягають скасуванню. Згідноч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Ч.1 ст.21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно ч.1 до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частина 3 вказаної статті визначає, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Отже, оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визначатися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку - відповідний правовий висновок викладено в Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду від 01.07.2015 року, справа № 6/319цс15. Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу, та лише посвідчує право особи на земельну ділянку, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності законності рішення, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Враховуючи наведені обставини, виходячи з того, що оспорюваний державний акт порушує право позивачки, зокрема позбавляє її права наоформлення та реєстрацію права власності, а також повноцінно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд приходить до висновку про визнання державного акта на право приватної власності на землю серії 1-ЧР № 041121, виданого на ім`я [PERSON] недійсним. Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Проаналізувавши вищевикладені обставини справи з урахуванням норм чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved