Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить поновити її на роботі на посаді головного бухгалтера Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області з 17 квітня 2019 року та стягнути з Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17 квітня 2019 року до дня поновлення на роботі. Свої вимоги позивачка обгрунтовує тим, що виконуючий обов`язки начальника Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області Федоренко В.Р. при винесенні наказу №35 від 17.04.2019 про її звільнення з роботи діяв в супереч вимогам трудового законодавства, оскільки жодних передбачених Кодексом законів про працю України підстав для звільнення її з роботи не було. Згідно наказу №35 від 17.04.2019 підставою для звільнення явилось те, що аудиторським звітом за результатами проведеного позапланового внутрішнього аудиту відповідності та фінансового аудиту діяльності Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 20.03.2019 № 10-11-13/2 встановлено факт недотримання відповідальною особою, а саме головним бухгалтером [PERSON] вимог законодавства та наказів керівника Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини при нарахуванні і виплаті премій. Зокрема, в оскаржуваному наказі вказано, що при нарахуванні та виплаті премії за грудень 2018 року [PERSON] в порушення вимог законодавства та наказу Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 27.12.2018 № 90 неправомірно нарахувала та виплатила собі премію без підтверджуючих первинних документів на загальну суму 6136,50 грн. Матеріали аудиторського звіту, характер проступку, обставини його вчинення, наявність матеріальної шкоди та акт про відмову від надання пояснень [PERSON] від 17.04.2019, свідчать про наявність в її діях факту одноразового грубого порушення трудових обов`язків. Позивачка зазначає, що відповідно до п. 1.4 розділу 1 Посадової інструкції головного бухгалтера він здійснює керівництво працівниками бухгалтерії, яка є структурним підрозділом Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини. Аналіз посадової інструкції головного бухгалтера вказує на те, що до обов`язків головного бухгалтера, передбачених даною Інструкцією, не віднесено нарахування та виплата премій. У наказі про її звільнення не зазначено, які саме трудові обов`язки порушила працівник, а відтак вона звільнена з посади головного бухгалтера Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини незаконно та повинна бути поновлена судом на цій посаді. Позивачка також вказує на те, що вона з 17 квітня 2019 року не працює, а тому на її користь має бути стягнута середня заробітна плата за час вимушеного прогулу з вказаної дати по дату поновлення на роботі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, посилаючись на вищевказані факти та докази. Представник відповідача Іжак О.І. в своєму відзиві на позов та в судовому засіданні позов не визнав, висловив заперечення проти вимог позивачки, в яких зазначив, що наказом №35 від 17.04.2019 року згідно п.1 ч. 1 ст.41 КЗпП України позивачка [PERSON] була звільнена з Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини, де вона до 17.04.2019 року займала посаду головного бухгалтера. В даному наказі вказано, що при нарахуванні та виплаті премії за грудень 2018 року [PERSON] в порушення вимог законодавства та наказу Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 27.12.2018 року № 90 неправомірно нарахувала та виплатила собі премію без підтверджуючих первинних документів на загальну суму 6136,50 грн. Щодо даного факту, то у п.1 наказу № 90 від 27.12.2018 року про преміювання працівників Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини за грудень 2018 року зазначено про преміювання у розмірі, що не перевищує 0,5 посадового окладу в межах економії фонду заробітної плати за умови відсутності застосованих дисциплінарних стягнень або заходів дисциплінарного впливу, працівників лікарні, серед вказаних у наказі прізвищ мається прізвище головного бухгалтера [PERSON] , провідного бухгалтера [PERSON] , та ще десять інших прізвищ працівників. Із розрахункової відомості № 12 - заробітна плата за грудень 2018 року, яка підписана керівником та головним бухгалтером [PERSON] , під № 9 мається прізвище [PERSON] , проти її прізвища вказано, що вона відпрацювала 20 днів, основна заробітна плата (посадовий оклад) - 4091,00 грн., надбавка за складність - 2045,50 грн., премія 8182,00 грн., загальна сума - 14318,50, приб. податок 2577,33 грн., аванс 1500,00 грн., асоціація - 143,19 грн., військовий збір - 214,78 грн., всього утримано - 4 435,30 грн., до виплати основна зарплата 9883,20 грн. до виплати зарплата чорноб. - 3859,88 грн. Відповідно до вищевказаного наказу № 90 від 27.12.2018 року, [PERSON] повинна була нарахувати собі не більш як 0,5 премії із свого посадового окладу, який був в сумі 4091,00 грн., тобто премія мала бути 2045,50 грн., а не 8182,00 грн., які вона собі незаконно нарахувала, а тому з 8182,00 грн. - 2045,50 грн., то буде зайво нарахована сума 6136,50 грн. Вказану розрахункову відомість готувала та підписала особисто [PERSON] , про це свідчить її підпис на самій відомості, та копія зведеної відомості для зарахування на картрахунки заробітної плати за 2-гу половину грудня 2018 року працівникам Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини, яку [PERSON] готувала та направила до Ощадбанку. В цій зведеній відомості у графі № 4 зазначено прізвище [PERSON] , № картрахунку, ідент. код та зарахована сума 9 883,20 грн. Також про даний факт свідчить пояснююча записка від 29.03.2019 року власноручно написана провідним бухгалтером [PERSON] на ім`я начальника ГУ Держпродспоживслужби в Київської області. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Федоренко Валентин Романович в судовому засіданні висловив заперечення проти позову, в яких повністю підтримав позицію представника відповідача. Суд, заслухавши позивачку, представника відповідача, третю особу, свідка та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи позивачка [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Миронівською районною державною лікарнею ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області на посаді головного бухгалтера та була звільнена з цієї посади наказом в.о. начальника Федоренка В.Р. №35 від 17 квітня 2019 року згідно п.1 ч. 1 ст.41 КЗпП України. Як на підставу звільнення в даному наказі зазначено, що аудиторським звітом за результатами проведеного позапланового внутрішнього аудиту відповідності та фінансового аудиту діяльності Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 20.03.2019 № 10-11-13/2 встановлено факт недотримання відповідальною особою, а саме головним бухгалтером [PERSON] вимог законодавства та наказів керівника Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини при нарахуванні і виплаті премій, а саме при нарахуванні та виплаті премії за грудень 2018 року [PERSON] в порушення вимог законодавства та наказу Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 27.12.2018 № 90 неправомірно нарахувала та виплатила собі премію без підтверджуючих первинних документів на загальну суму 6136,50 грн. В наказі зроблено висновок, що матеріали аудиторського звіту, характер проступку, обставини його вчинення, наявність матеріальної шкоди та акт про відмову від надання пояснень [PERSON] від 17.04.2019, свідчать про наявність в діях [PERSON] факту одноразового грубого порушення трудових обов`язків. Перевіряючи правомірність видання оскаржуваного наказу про звільнення позивачки з роботи, суд враховує наступне. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» на підставі п.1 ст.41 КЗпП за одноразове грубе порушення трудових обов`язків трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації (філії, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також із службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів контролю за цінами. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. В судовому засіданні встановлено, що згідно п.1 наказу № 90 від 27.12.2018 року про преміювання працівників Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини за грудень 2018 року зазначено про преміювання у розмірі, що не перевищує 0,5 посадового окладу в межах економії фонду заробітної плати за умови відсутності застосованих дисциплінарних стягнень або заходів дисциплінарного впливу, працівників лікарні, серед яких вказане прізвище головного бухгалтера [PERSON] . Із розрахункової відомості № 12 «заробітна плата за грудень 2018 року», під № 9 значиться прізвище [PERSON] , проти її прізвища вказано, що вона відпрацювала 20 днів, основна заробітна плата (посадовий оклад) - 4091,00 грн., надбавка за складність - 2045,50 грн., премія 8182,00 грн., загальна сума - 14318,50, приб. податок 2577,33 грн., аванс 1500,00 грн., асоціація - 143,19 грн., військовий збір - 214,78 грн., всього утримано - 4 435,30 грн., до виплати основна зарплата 9883,20 грн. до виплати зарплата чорноб. - 3859,88 грн. (а.с. 46-47). Згідно штатного розпису Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини на 2018 рік посадовий оклад головного бухгалтера становив 4091 грн. (а.с.110). Відповідно до наказу № 90 від 27.12.2018 року, [PERSON] мала право на отримання 0,5 премії із свого посадового окладу, який був в сумі 4091,00 грн., тобто премія мала бути 2045,50 грн., а не 8182,00 грн., які вказані в розрахунковій відомості. Вказана розрахункова відомість підписана особисто [PERSON] та керівником Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини Марчуком І.М., про що свідчать їх підписи на самій відомості. Позивачка не надала суду доказів, що підпис на розрахунковій відомості їй не належить. Згідно копії зведеної відомості для зарахування на картрахунки заробітної плати за 2 -гу половину грудня 2018 року працівникам Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини, вбачається, що дані про нараховану заробітну плату направлені до Ощадбанку. В цій зведеній відомості у графі № 4 зазначено прізвище [PERSON] , № картрахунку, ідент. код та зарахована сума 9 883,20 грн. (а.с. 116). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона працює в Миронівській районній державній лікарні ветеринарної медицини Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області на посаді провідного бухгалтера з жовтня 2018 року. З першого дня роботи на цій посаді головний бухгалтер [PERSON] їй повідомила, що вона буде виконувати роботу, яку скаже їй головний бухгалтер, а тому вона виписувала рахунки, реєструвала податкові накладні та податкові декларації, вела статистичні звіти. До наказу про преміювання працівників лікарні за грудень 2018 року та складання розрахункової відомості по заробітній платі за грудень 2018 року вона ніякого відношення не має. Згідно посадової інструкції головного бухгалтера Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини, затвердженої в.о. начальника Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини Марчуком І.М. 02.01.2018 ( а.с 14-15) головний бухгалтер забезпечує ведення бухгалтерського обліку, дотримуючись єдиних методологічних засад, встановлених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», з урахуванням особливостей діяльності підприємства і технології оброблення облікових даних (п. 2.1); організовує роботу бухгалтерської служби, контроль за відображенням на рахунках бухгалтерського обліку всіх господарських операцій (п. 2.2); здійснює контроль за веденням касових операцій, раціональним та ефективним використанням матеріальних, трудових та фінансових ресурсів (п. 2.9); керує працівниками бухгалтерського обліку підприємства та розподіляє між ними посадові завдання та обов`язки (п. 2.12). Відповідно до висновків аудиторського звіту від 26.03.2019 №10-11-13/2, який було проведено сектором внутрішнього аудиту Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, викладених в розділі 6, відповідальною особою за нарахування оплати праці працівникам Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини була головний бухгалтер [PERSON] . Аудиторським дослідженням встановлено факти недотримання відповідальною особою, а саме головним бухгалтером [PERSON] вимог наказів керівника лікарні при нарахування та виплаті працівникам лікарні надбавки за складність та напруженість в роботі та нарахуванні і виплаті премій, в тому числі за грудень 2018 року виявлено зайве перерахування коштів 6 особам на загальну суму 23794,60 грн. ( а.с. 58-59). Згідно аналізу розрахунків заробітної плати згідно розрахункової відомості , відомостей виплат на карти за грудень 2018 року [PERSON] зайво нараховано премію на суму 6136,50 грн. (а.с. 90-91). Таким чином, суд приходить до висновку, що головний бухгалтер Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини [PERSON] допустила одноразове грубе порушення трудових обов`язків, оскільки на порушення вимог законодавства та наказу керівника Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 27.12.2018 № 90 при нарахуванні і виплаті премії за грудень 2018 року неправомірно нарахувала та виплатила собі премію без підтверджуючих первинних документів на загальну суму 6136,50 грн., що завдало шкоду установі. Тому за вказаних обставин наказ в.о. начальника Миронівської районної державної лікарні ветеринарної медицини Федоренка В.Р. №35 від 17 квітня 2019 року був виданий правомірно згідно п.1 ч. 1 ст.41 КЗпП України та звільнення [PERSON] було проведено з дотримання трудового законодавства України. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Згідно з частинами 1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3 ст.133ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Європейський суд з прав людини застосовує аналогічні критерії присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36),від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Представником відповідача надано суду договір від 08 липня 2019 року, укладений між Миронівською районною державною лікарнею ветеринарної медицини та адвокатом Іжаком О.І. про надання правової допомоги (а.с. 119-121). Також суду надано акт про надання послуг від 08.07.2019 та копію платіжного доручення №117 від 28.08.2019 про перерахування адвокату Іжаку О.І. 10000 гривень. Аналізуючи наданий представником відповідача розрахунок суми гонорару за надання правничої допомоги, суд приходить до висновку, що він не є співмірним із складністю справи та наданих адвокатом послуг, витраченим ним часом. Так, із даного розрахунку слідує, що правнича допомога надавалась у вигляді попередньої консультації щодо характеру спірних правовідносин, вивчення матеріалів справи (витрачений час 20 год.), підготовки відзиву на позов (витрачений час 20 год.), участь в судових засіданнях (згідно журналу судових засідань). В той же час із матеріалів справи вбачається, що, участь адвоката в судових засіданнях становила 2 години 50 хвилин, інші послуги щодо вручення доказів не вимагали значного часу, як це вказано в акті про надання послуг. А тому, із урахуванням складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг та витраченого ним часу на участь у судових засіданнях по даній справі, суд вважає не в повній мірі доведеним обсяг правничої допомоги, яка надавалась відповідачу. Проаналізувавши матеріали справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, суд вважає за розумне та справедливе стягнути на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. З урахуванням викладеного та

Outcome: dismissed