Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернулася до суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що вона з 10.01.2013 перебувала в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , в якому [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . Донька з 26.07.2017 є інвалідом та потребує постійного лікування та догляду Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17.08.2018, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідач не приймає участі у вихованні своєї дитини. Останні п`ять років не навідує її, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться станом здоров`я доньки, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом. Оскільки відповідач ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, то вона змушена звернутись до суду із даним позовом. В підготовче засідання позивачка [PERSON] та її представниця [PERSON] не з`явилися. В заяві до суду представниця позов підтримала повністю, просила не вирішувати питання про стягнення аліментів з відповідача та справу розглянути за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, в поданій нотаріально посвідченій заяві, яка надійшла до канцелярії суду засобами поштового зв`язку, просить справу розглядати у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до вимог ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено особи, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. Зокрема, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. [PERSON] народилася [INFO] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.04.2013, яке видане виконкомом Ржвинецької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] . Згідно рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 17.08.2018, яке набрало законної сили 18.09.2018 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Встановлено, що малолітня [PERSON] проживає з позивачкою [PERSON] в [ADDRESS] , що вбачається із довідки ОСББ «український дім». Згідно відомостей АДБ ГУДМС України у Чернівецькій області відповідач зареєстрований в с. Ржавинці, Чернівецького району Чернівецької області. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 , яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до інформації комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка» від 22.07.2021 малолітня [PERSON] перебуває під наглядом лікаря-педіатра. З 13.07.2018 дитина перебуває під наглядом дитячого лікаря-невролога. З дитиною на огляд звертається мати [PERSON] .. Батько дитини не звертався. Згідно з медичним висновком №14 про дитину -інваліда до 18 років від 06.03.2018 малолітня [PERSON] має наступне захворювання (патологічний стан): «нейрометаболічне дегенеративне захворювання, нейтральний цереброїдальний ліпофусциноз, симптоматична епілепсія, часті напади, виражені когнітивні порушення з недорозвиткрм мови, прогресуюче протікання хвороби. Батько дитини - [PERSON] , який фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, матеріальної допомоги не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток, здоров`я та майбутнє дитини, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та надіслав суду нотаріально засвідчену заяву - згоду від 17.08.2021 щодо позбавлення його батьківських прав. Згідно рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №701/19 від 14.09.2021 та висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради, вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] безпідставно ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку по вихованню доньки [PERSON] його необхідно позбавити батьківських прав по відношенню до останньої. На підставі ст.ст. ст.ст. 150, 152, 155, 164 СК України, ст.8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» та

Outcome: approved