Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 08 травня 1998 року відділом РАЦС Ленінського райвиконкому м.Запоріжжя, актовий запис за №227. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З вересня 2018 року між нею та відповідачем сімейно-шлюбні відносини припинені. Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння між ними, невірність з боку відповідача. Відновити шлюб неможливо, так як між ними відсутня любов, взаємна довіра і повага. Вона пропонувала відповідачу розірвати шлюб в Приморському РАЦС, але він відмовляється. Спір про поділ майна буде вирішено іншим способом. Шлюб у неї та відповідача перший. Просить розірвати між ними шлюб, зареєстрований 08 травня 1998 року відділом РАЦС Ленінського райвиконкомом м.Запоріжжя, актовий запис №227. (а.с.2). Позивачка, повідомлена в установленому порядку про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. Просила шлюб розірвати, так як сім`ю врятувати не можливо. Строк на примирення не потрібний. Спору про поділ майна та виховання дітей немає. Спільно не проживають з жовтня 2018 року. Просила справу розглядати у її відсутність, з відповідача стягнути. судовий збір (а.с.18) Відповідач, повідомлений в установленому порядку про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, у якій вказав, що позовні вимоги визнає повністю. Шлюб просить розірвати, так як сім`ю врятувати не можливо. Строк на примирення не потрібний. Спору про поділ майна та виховання дітей немає. На теперішній час він утворив нову сім`ю, проживає з іншою жінкою. Спільно не проживають з позивачкою з жовтня 2018 року. Просив справу розглядати у його відсутність. (а.с.19) В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, сторони просять справу розглянути у їх відсутність, відповідач позовні вимоги визнав. Тому суд ухвалив на підставі ч.3 ст.200 ЦПК України, ст.223 ЦПК України розглянути справу без участі сторін, і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно з свідоцтвом про одруження сторони 08 травня 1998 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського райвиконкому м.Запоріжжя, актовий запис № 227 (а.с.9). Не перебувають у шлюбних відносинах з жовтня 2018 року. Відомості про наявність від шлюбу неповнолітніх дітей відсутні. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.111 Сімейного Кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи зазначені позивачкою причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивачки на розірванні шлюбу, твердження, що збереження сім`ї неможливо, що позивачка просить шлюб розірвати, відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є втрата почуття любові та поваги один до одного, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Тому копію рішення для виконання необхідно направити до Приморського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. При подачі позовної заяви позивачкою сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., що відповідно до ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» підтверджено квитанцією (а.с.1). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір». Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з нього слід стягнути на користь позивачки 50 відсотків судового збору, сплаченого останнім при подачі позову в розмірі 384,20 грн., а інші 50 відсотків судового збору в сумі 384,20 грн. слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved