Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи його тим, що 13 серпня 2014 року відповідач купив у неї запчастини на мотоцикл на загальну суму 1000 грн.. Оскільки грошей у нього на той час не було, обіцяв розрахуватися протягом трьох місяців, про що написав розписку. Разом з цим, до 13 листопада відповідач борг не повернув, неодноразові звернення до останнього щодо повернення боргу результатів не дали, у зв'язку з чим, посилаючись на ст.ст.1047-1050 ЦК України просила стягнути з [PERSON] борг у сумі 1000 грн. та відповідно до ст.625 ЦК України 3% річних за період з 13 листопада 2014 року по день прийняття рішення судом та інфляційні втрати з за листопад - грудень місяць 2014 року в сумі 461 грн.. В судовому засіданні позивачка позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просила стягнути з відповідача вказані кошти. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, роз'ясненні судом наслідки визнання позову йому зрозумілі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що з врахуванням прийняття судом визнання позову відповідачем, позов підлягає задоволенню, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що 13 серпня 2014 року позивачка продала відповідачу запчастини на мотоцикл на загальну суму 1000 гривень, передавши йому вказані запчастини. Враховуючи, що грошей у відповідача на той час не було, останній обіцяв розрахуватися протягом трьох місяців, про що написав розписку. Разом з цим, до 13 листопада відповідач борг не повернув. Причини невиконання такого зобов'язання правового значення для справи не мають. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується передати майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Зі місту ст. 1053 ЦК України вбачається, що за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений борговим зобов'язанням. Заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію у здійснюється у формі встановленій для договору позики. Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Зі змісту ч.1 ст.1049 ЦК України вбачається, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК країни. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку. що є законні підстави для задоволення позову. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved