Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди та понесених витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивачці належить на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] , в якій вона є споживачем комунальних послуг. Балансоутримувачем даного будинку є відповідач. Зазначила, що з 2015 року в її квартирі відсутнє гаряче водопостачання. З цього приводу позивач та інші мешканці звертались до керівництва ЖБК «Імпульс» з вимогами про підключення гарячого водопостачання, а також 02.10.2019 року позивачка звернулась до відповідача з заявою щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, проте відповіді на таку заяву нею отримано не було. Разом з тим, з 2018 року позивачці з боку відповідача було нараховано заборгованість за надані послуги у розмірі 4 267,56 грн, яка складається з 2 153,91 грн за реконструкцію теплового пункту та 2 113,65 грн за заміна магістралей гарячого та холодного водопостачання. Вважає, що зазначена заборгованість пред`явлена незаконно та за послуги, які фактично надано не було та позивачкою не споживалися. На момент звернення до суду з даним позовом квартиру до систем гарячого водопостачання не підключено. Невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо належного утримання будинку та надання житлово-комунальних послуг негативно відображається на психічному та емоційному стані позивачки, оскільки житлові умови є некомфортними та такими, що створюють неможливість ведення нормального способу життя, тягнуть за собою важкість виконання повсякденних обов`язків, викликають у членів сім`ї емоційну напругу. Враховуючи викладене, просить зобов`язати відповідача підключити квартиру за адресою: [ADDRESS] до системи централізованого гарячого водопостачання та стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. Представник позивачки в судовому засіданні позовну заяву підтримав та просив задовольнити її в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував та просив відмовити у її задоволенні в повному обсязі. Зазначив, що дійсно в квартирі позивачки тривалий час було відсутнє гаряче водопостачання у зв`язку з несправністю теплового пункту та магістралей гарячого водопостачання. Після отримання від споживачів достатньої суми коштів для проведення їх капітального ремонту та його завершення, гаряче водопостачання до квартири позивача відновлено. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Позивачці належить на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] , в якій вона є споживачем комунальних послуг. Балансоутримувачем даного будинку є ЖБК «Імпульс». Згідно ст. 2 Закону України «Про кооперацію» кооператив це юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування. З 2015 року в квартирі позивачки було відсутнє гаряче водопостачання, яке після проведення ремонтних робіт на магістралі було відновлено вже після пред`явлення позову до суду, що не оспорювалось представником позивача в судовому засіданні і дана обставина не підлягає доказуванню в силу положень ст.82 ЦПК України. З листа Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації № 104-Л-1948-548 від 18.02.2020 року вбачається, що робочою групою у складі представників Оболонської РДА із залученням КП «Київтеплоенерго» та ПрАТ «Київводоканал» з виходом на місце було проведено огляд технічного стану будинкових мереж, за результатами якого встановлено, що послуга з централізованого гарячого водопостачання по стояку квартири [ADDRESS] не відповідає температурним показникам. Згідно ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов`язаний, зокрема, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі та забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил та забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі. Згідно ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Згідно ч. 3 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг. Згідно розпорядження КМДА від 08.12.2016 року № 1244, з 01.05.2018 року у м. Києві визначено, що виконавцем послуг з постачання централізованого опалення та гарячого водопостачання є КП «Київтеплоенерго», який має здійснювати підключення квартир у багатоквартирних будинках до системи централізованого гарячого водопостачання. Доказів того, що квартира позивачки протягом 2015-2020 років була відключена від системи гарячого водопостачання матеріали справи не містять. Ототожнювати поняття «підключення квартири до системи централізованого гарячого водопостачання» та «відновлення постачання гарячої води» суд підстав не вбачає. Враховуючи те, що гаряче водопостачання в квартирі позивача на момент вирішення справи відновлено підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача підключити квартиру до системи гарячого водопостачання суд не вбачає. Щодо вимог позивачки про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч.2 цієї ж статті, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів , у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна , у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У відповідності до пункту п`ятого Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31.03.1995 року (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні. Отже, підставами для настання позадоговірної (деліктної) відповідальності є цивільне правопорушення, структурними елементами якого є протиправність поведінки особи, шкода, причинний зв`язок між ними, а також вина заподіювача шкоди (крім випадків відповідальності без вини). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При розгляді даної справи не встановлено вини відповідача, протиправності його дій (бездіяльності), внаслідок яких в квартирі позивача тривалий час було відсутнє гаряче водопостачання, а також не надано доказів причинного зв`язку між ними та завданою позивачу шкодою. Інших вимог (зобов`язання укласти договорі про надання житлово-комунальних послуг, визнання неправомірною нарахованої заборгованості) позивачем не заявлено і в силу приписів ст.13 ЦПК України суд при розгляді справи не вправі виходити за межі пред`явлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed