Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS] , та зняти її з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , в якому зареєстровані відповідачі, які без поважних причин за місцем реєстрації не проживали і не проживають з моменту реєстрації, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не приймають, тому це є перешкодою для реалізації нею (позивачкою) права користування і розпорядження своїм майном. Посилаючись на положення ст.ст. 15, 386, 391 ЦК України, ст.ст 71, 72 ЖК України позивачка просить задовольнити її вимоги. Представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути буз її участі та без участі позивачки, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує і не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися і не повідомили суд про причини своєї неявки, хоч належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] являється власником квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 26 грудня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Іщенко О.В. за реєстровим номером 1837818 та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно виданим комунальним підприємством Київської обласної ради «Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації» 01.02.2007 року за номером 13420292. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі позивачки, що підтверджується довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 15.12.2020 року. Актом обстеження житлово-побутових умов від 28 жовтня 2020 року, складеними комісією в складі сусідки позивачки та депутата Богуславської міської ради Київської області, підтверджується, що згідно даних будинкової книги відповідачі: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , проте не проживали і не проживають з моменту реєстрації за вказаною адресою. Вирішуючи даний спір між сторонами суд керується наступними положеннями чинного законодавства України. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст.ст. 71, 163 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення в будинку, що належить громадянину на праві приватної власності, протягом шести місяців. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі позивачки більше шести місяців, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Оскільки відповідачі не проживають по місцю реєстрації в будинку позивачки більше шести місяців, то є законні підстави для визнання їх такими, що втратив право на користування цим житлом. В даному випадку рішення суду про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом, буде підставою для зняття відповідачів з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved