Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

Позивачка [PERSON], яка діє в інтересах недієздатного [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог опікун позивача вказує, що її брат [PERSON] з відповідачкою по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 1997 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини вони припинили у вересні 2013 року. На даний час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, взаємних інтересів не мають. Таким чином, їх сім'я розпалася повністю та остаточно. Спору про місце проживання дитини не мають. Позивачка [PERSON], з'явилася на одне судове засідання, в якому позов підтримала, в останні судові засідання не з'являлася. 23 червня 2017 року подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності та за відсутності підопічного [PERSON] Позовні вимоги підтримує повністю. Зазначила також, що сторони не примирилися, незважаючи на наданий судом п'ятимісячний термін для примирення, а навпаки, відповідачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, що є підтвердженням неможливості збереження шлюбу та підставою задоволення позовних вимог. Представник позивачки, адвокат [PERSON], в судовому засіданні підтримала вимоги про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб базується на добровільному волевиявленні, проте, понад 5 років даний шлюб є лише на папері, сторони не проживають разом. Зазначає, що зі сторони [PERSON] була не зовсім хороша поведінка, п'янки, гулянки. Відповідачка з дитиною проживають окремо, а сам [PERSON] проживає з батьками, його опікуном є сестра. Ніякого примирення не наступило, кожен живе своїм життям. Був один візит відповідачки, але закінчився нічим. Крім цього, зазначила, що між сторонами існує ще один спір, по поділу майна, справа щодо якого знаходиться у суді. З огляду на вищевикладене, зазначає, що позов пред'явлено саме в інтересах [PERSON], так як дружина не виконує своїх обов'язків, з 2010 року сторони спільно не проживають, ознаки сім'ї відсутні, примирення не настало, вважає, що шлюб, якого фактично немає, надалі зберігати недоцільно, тому просить суд позов задоволити. Відповідачка [PERSON] подала до суду заперечення на позов, які в судовому засіданні підтримала, зазначивши, що примирення не відбулося, бо цього не хотіла мама і сестра [PERSON], а сам він був радий їй з сином. Зазначила, що пропонувала свою допомогу та примирення, але сестра і мама категорично заперечували, і цей факт був для них стресом. Щодо чоловіка зазначила, що він пив, скандалив і завжди казав, що розлучення не дасть, а хату зірве і на той момент, як вони проживали разом, це загрожувало її здоров'ю та здоров'ю дитини, тому вона пішла від чоловіка. Крім того, пояснила, що дитину утримує сама, аліментів від чоловіка не отримує, його батьки їй не допомагають. Син зайняв нейтральну позицію по розлученню, але негативно до батька не ставиться. Також зазначила, що з 2012 року подружніх стосунків не підтримують, а мають лише спільний будинок, мають різні бюджети. Проте заявила, що хоче надавати допомогу чоловіку, так як є шанс, що у її присутності він одужає. [PERSON] вона пропонувала забрати чоловіка і жити в їхньому будинку, проте його мама була категорично проти, сказала, що вона нікому його не віддасть. Запропонувала дочекатися перекомісії, можливо змінять опікуна, так як не знала, що чоловіка визнали недієздатним, він зараз не говорить, але її впізнав і був радий. Тому вважає, що розірвання шлюбу для них немає значення, воно ні на що не впливає, просить в позові відмовити. Представник відповідачки, адвокат [PERSON], в судовому засіданні заявила, що позов про розірвання шлюбу, в разі визнання одного із подружжя недієздатним, може бути поданий його опікуном лише у тих випадках, коли цього вимагають інтереси того із подружжя, хто визнаний недієздатним. Однак, в судовому засіданні не встановлено порушення інтересів [PERSON], які б вимагали розірвання його шлюбу. Вважає, що за таких обставин, які були встановлені в суді, позов був пред'явлений не в інтересах підопічного, а в інтересах третіх осіб, які намагаються вирішити свої проблеми руками суду. Відповідачка заявляє, що розірвання шлюбу їй не потрібне, і це не в її інтересах. Виходячи з цього, просить суд відмовити в задоволенні позову [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], про розірвання шлюбу, вважає, що таке рішення буде законним і обґрунтованим. Заслухавши пояснення сторін і їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 1997 року. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину, сина - [PERSON], [INFO]. Сторони більше 5 років проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, у них різні бюджети, за час, наданий для примирення, сторони не примирилися. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ № 0411628 від 07 грудня 2015 року, видана на підставі акта огляду МСЕК № 171, [PERSON] встановлено 1 групу інвалідності. Дата чергового переогляду листопад 2017 року. За заявою [PERSON], рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19 травня 2016 року [PERSON] визнано недієздатним, встановлено над ним опіку і призначено його опікуном [PERSON] - його сестру. Відповідно ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Як було встановлено в судовому засідання, [PERSON] та [PERSON], як одна сім'я не проживають понад 5 років, у їх відносинах відсутні будь які ознаки визначення сім'ї. При спільному проживанні в них часто виникали скандали, сварки, чоловік вів аморальний спосіб життя, зловживав спиртними напоями, це призвело до того, що дружина змушена була переїхати проживати до батьків, тим самим обидві сторони подружжя не виконували свій сімейний обов'язок. Зі слів відповідачки, вона знала, що чоловік хворіє, вона його провідувала та надавала кошти на його лікування, купуючи ліки, доглядала його, проте не знала що його визнано недієздатним. [PERSON] його сестра [PERSON] займалася оформленням всіх документів, по встановленню інвалідності над [PERSON], зверталася до відповідних органів про встановлення опіки над ним та доцільність визнання її опікуном, а сама відповідачка, хоча мала на це повне право, таким правом не скористалася. Зі своєї сторони, позивачкою [PERSON] було подано позов до суду про поділ спільного майна подружжя, що суд не може розцінювати як намагання зберегти шлюб з її боку, а навпаки, саме будинок побудований за час перебування у шлюбі, визначає першочергову причину у збереженні шлюбу зі сторони відповідачки. Також судом береться до уваги нейтральна позиція дитини подружжя, який у своєму віці уже може усвідомлювати наслідки розірвання шлюбу батьків, але не став на сторону мами і не заявив бажання збереження шлюбу. Суд, відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, прийшов до переконання, що дана сім'я існує формально, примирення подружжя неможливе, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них і інтересам їх неповнолітньої дитини. Тому суд вважає за необхідне і доцільне розірвати шлюб між ними. На думку суду, неповнолітню дитину необхідно залишити з матір'ю. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідачки необхідно стягнути судовий збір, від сплати якого позивач був звільнений при подачі позову до суду.

Outcome: approved