overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 21 лютого 2007 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Зазначила, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, вони не зійшлися характерами та мають різні погляди на життя. На даний час сімя фактично розпалась і існує формально. За таких обставин, подальше спільне проживання та збереження шлюбу стало неможливим. Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, додатково пояснивши, що відповідач зраджує їй, на даний час проживає окремо, проти надання часу на примирення заперечувала, просила розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, наслідки визнання позову розуміє. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем прийнято судом. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що з врахуванням прийняття судом визнання позову відповідачем, позов підлягає задоволенню, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Так, судом встановлено, що 21 лютого 2007 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 23. Після укладення шлюбу позивачці змінено прізвище на «Лоточук». Сторони являються батьками [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 041152 та свідоцтвом про народження серії 1-КГ №113106, виданого Олександрівською сільською радою Новотроїцького району Херсонської області. Сторони про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги не піклуються, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, внаслідок чого їх шлюб носить формальний характер. За таких обставин, з врахуванням визнання позову відповідачем, шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, оскільки позов задоволено в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст.110-112, 113, 114, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що на утримання доньки [PERSON], [INFO], відповідач сплачував аліменти в 1/4 частині заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що в дійсний час відповідач не має роботи, має нерегулярний, мінливий дохід, просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача згідно судового наказу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області по справі №2-н198/10 від 06.09.2010 року з 1/4 частки від усіх видів доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття, на стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття, слухати справу у її відсутність. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи, що у судове засідання сторони не з'явились, позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі даних, доказів та відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Розмір аліментів може бути зменшено, якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, за заявою батьків, уповноваженого територіальної громади, юридичної особи, на утриманні якої перебуває дитина, та за згодою органу опіки і піклування. В данному випадку, оскільки відповідач не має роботи, має нерегулярний, мінливий дохід, з урахуванням майнового стану позивачки, розмір сплачуваних відповідачем аліментів на доньку [PERSON], [INFO], має бути зміненим, враховуючи, що розмір аліментів не менше встановлених 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.2-6).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що 17 липня 2006 року померла її мати - [PERSON] і після її смерті залишилась спадщина у вигляді садового будинку, який знаходиться в СТ «Шовковик» садового масиву Озера-15 по вул. 13 Лісній, 34 Озерської сільської ради Бородянського району Київської області. Вона належним чином прийняла спадщину після смерті матері і їй (позивачці) державним нотаріусом третьої Київської державної нотаріальної контори було видане свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,05 га, яка розташована на території Озерської сільської ради, але, так як був відсутній документ, що посвідчує право власності на садовий будинок, то державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок. Тому просила визнати за нею (позивачкою) право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на вищезазначений спадковий будинок. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідач Озерська сільська рада свого представника в судове засідання не направила, просила справу розглядати без його участі. Третя особа реєстраційна служба Бородянського РУЮ в судове засідання свого представника також не направила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 17 липня 2006 року померла мати позивачки [PERSON] і після її смерті залишилась спадщина у вигляді садового будинку, який знаходиться в СТ «Шовковик» садового масиву Озера-15 по вул. 13 Лісній, 34 Озерської сільської ради Бородянського району Київської області /а.с.9-14,37,39/. Позивачка належним чином прийняла спадщину після смерті матері, подавши відповідну заяву до третьої Київської державної нотаріальної контори, але державним нотаріусом їй /позивачці/ було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний будинок /а.с.7/. Оскільки, як вбачається з копії реєстраційного посвідчення та довідки КП КОР «Північне БТІ» /а.с.9,56/, зазначений будинок був зареєстрований за [PERSON] на праві власності, але позивачка не може оформити своїх спадкових прав у звязку з втратою правоустановлюючих документів, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати за позивачкою право власності на даний садовий будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що [INFO] померла [PERSON], яка своїм заповітом від 31 серпня 1983 року все своє майно заповіла їй позивачці. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належний померлій житловий будинок [ADDRESS] Вона /позивачка/ прийняла спадщину після смерті [PERSON], так як постійно проживала разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок їй нотаріусом було відмовлено, оскільки в свідоцтві про право власності номер будинку взагалі не зазначено, а згідно рішення Бабинецької селищної ради №24 від 29 березня 2013 року номер будинку було змінено з [NUMBER] на [NUMBER] Тому просила визнати за нею позивачкою право власності на вказаний будинок в порядку спадкування за заповітом. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала повністю, проти визнання за позивачкою права власності на спадковий будинок не заперечувала. Третя особа - Бабинецька селищна рада свого представника в судове засідання не направила, просила справу розглядати без його участі. Вислухавши пояснення позивачки та відповідачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка своїм заповітом від 31 серпня 1983 року все своє майно заповіла позивачці (а.с.4-8,27). Згідно копії свідоцтва про право власності від 23 січня 1951 року [PERSON] належав на праві власності житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.6,25,27). Як вбачається з матеріалів справи (а.с.9-17,24,26) [PERSON] проживала та була зареєстрована в належному їй будинку [ADDRESS], якому за рішенням Бабинецької селищної ради від 29 березня 2013 року було присвоєно адресу [ADDRESS] Позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON], фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, так як постійно проживає та зареєстрована в спадковому будинку з 28 грудня 1991 року по даний час, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на даний будинок листом від 24 грудня 2013 року Бородянською державною нотаріальною конторою Київської області позивачці було відмовлено, оскільки в свідоцтві про право власності номер будинку взагалі не зазначено, а згідно вказаного рішення Бабинецької селищної ради номер будинку було змінено з [NUMBER] на [NUMBER] (а.с.4,9-17,28). Враховуючи викладене, оскільки спірний будинок належав спадкодавиці на праві власності і позивачка належним чином прийняла спадщину, але не може оформити свої спадкові права у нотаріуса, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати за позивачкою право власності на вищевказаний будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що вона являється власником квартири № 46, що по вул. Семашка, 2 в смт. Бородянка Київської області, в якій зареєстрована, але з липня 2014 року не проживає, відповідачка [PERSON] Оскільки відповідачка у її /позивачки/ квартирі зареєстрована, але не проживає, у добровільному порядку знятися з реєстрації відмовляється, то просила визнати її /відповідачку/ такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явились, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27 листопада 2004 року належить на праві приватної власності квартира № 46, що по вул. Семашко, 2 в смт. Бородянка Київської області, в якій з 01 липня 2005 року зареєстрована, але з липня 2014 року не проживає відповідачка [PERSON], що також підтверджується копією акта встановлення фактичного місця проживання від 17 травня 2016 року, складеного за участю депутата Бородянської селищної ради /а.с. 7-11,14/. Оскільки, як вбачається з позовної заяви та що підтверджується актом депутата від 17 травня 2016 року, жодних заперечень щодо цього відповідачка суду не надала, крім того, як вбачається із заяви останньої від 28 квітня 2016 року, адресованої компетентним органам, [PERSON] просила зняти її з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування зазначеною квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 25 грудня 1990 року належить будинок [ADDRESS] в якому зареєстровані, але вже понад рік не проживають відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Оскільки відповідачі у її /позивачки/ будинку не проживають, а проживають за адресою: [ADDRESS], у добровільному порядку не знімаються з реєстрації, то просила визнати їх /відповідачів/ такими, що втратили право користування вищезазначеним житловим приміщенням. В судове засідання позивачка не з»явилась, просила справу розглядати без її участі. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивачка, на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 25 грудня 1990 року, є власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS], в якому зареєстровані, але з 21 травня 2010 року [PERSON]., з 07 листопада 2014 року [PERSON]., з 20 грудня 2011 року [PERSON], з 23 серпня 2012 року [PERSON] не проживають, що підтверджується матеріалами справи /а.с. 7-16/. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, як вбачається з позовної заяви, та що підтверджується актом депутата Бабинецької селищної ради Бородянського району від 27 жовтня 2016 року, жодних заперечень щодо цього відповідачі суду не надали, останні у вищевказаному будинку зареєстровані, але з 21 травня 2010 року [PERSON]., з 07 листопада 2014 року [PERSON]., з 20 грудня 2011 року [PERSON], з 23 серпня 2012 року [PERSON] не проживають, тобто понад рік, у добровільному порядку з реєстрації не знімаються, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу ? частки житлового будинку від 26 квітня 2016 року належить ? частина житлового будинку, розташованого по вул. Центральна, 25 в смт. Клавдієво-Тарасове Бородянського району, в якій зареєстрована, але не проживає відповідачка [PERSON] Оскільки відповідачка у її /позивачки/ будинку зареєстрована, але не проживає, за останні два роки з»являлася лише декілька разів, у добровільному порядку знятися з реєстрації відмовляється, то просила визнати її /відповідачку/ такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідачка [PERSON] та третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу ? частини житлового будинку від 26 квітня 2016 року належить ? частка житлового будинку № 25, що в смт. Клавдієво-Тарасове Бородянського району, в якому з 12 грудня 2012 року зареєстрована, але не проживає відповідачка [PERSON], що також підтверджується копією акта від 16 травня 2016 року, складеному за участю депутата Клавдієво-Тарасівської селищної ради /а.с. 7-8,9/. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки, як вбачається з позовної заяви та що підтверджується актом депутата від 16 травня 2016 року, жодних заперечень щодо цього відповідачка суду не надала, остання не проживає у належній позивачці ? частині зазначеного будинку більше шести місяців, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування ? частиною вказаного житлового будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 27 лютого 2002 року, на підставі договору дарування від 18 липня 2014 року та договору купівлі-продажу від 08 серпня 2014 року на праві власності належить квартира [ADDRESS], де окрім неї /позивачки/ зареєстрований, але з 2013 року не проживає її /[PERSON]/ син - відповідач [PERSON] Оскільки відповідач не проживає у вищевказаній квартирі вже більше року, так як перебуває на даний час у Російській Федерації, знятися у добровільному порядку з реєстрації відмовляється, реєстрація відповідача у зазначеній квартирі порушує право власності позивачки на цю квартиру у частині вільного розпорядження нею, то просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеною квартирою. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивачці на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 27 лютого 2002 року, договору дарування від 18 липня 2014 року, договору купівлі-продажу від 08 серпня 2014 року, належить квартира [ADDRESS], де, окрім неї /позивачки/, зареєстрований з 09 березня 1998 року, але з 2013 року не проживає син останньої - відповідач по справі [PERSON] /а.с. 8-23/. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оскільки, як вбачається з позовної заяви та підтверджується актами депутата Пісківської селищної ради Бородянського району від 17 листопада 2014 року, від 16 лютого 2015 року та від 15 травня 2015 року, відповідач з 2013 року не проживає у квартирі позивачки, тобто вже більше року, через те, що переїхав проживати до Російської Федерації, знятися з реєстрації у добровільному порядку відмовляється, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що їй на праві приватної власності належить квартира № 47, що по вул. Семашка, 2 в смт.Бородянка Київської області, де окрім неї /позивачки/ зареєстрований відповідач [PERSON], який у вказаній квартирі не проживає з 06 липня 2008 року. Оскільки відповідач не проживає у вищевказаній квартирі більше року, знятись з реєстрації у добровільному порядку відмовляється, то просила визнати його таким, що втратив право на користування даною квартирою та зобов»язати третю особу зняти останнього з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивачка в судове засідання не з»явилась, просила справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання також не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Третя особа Бородянський РС УДМС України в Київській області свого представника в судове засідання не направив, просив справу розглядати без його участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачці належить на праві приватної власності квартира № 47, що по вул. Семашка, 2 в смт.Бородянка Київської області, 3/4 частини якої їй було подаровано на підставі договору дарування частини квартири від 21 грудня 2004 року /а.с.5-7/. Як вбачається з копії довідки з місця проживання про склад сім»ї та реєстрацію, виданої КП Бородянської селищної ради «Бородянське управління житлово-комунальне господарство» № 788 від 25 травня 2015 року, у вказаній квартирі прописані вона /позивачка/, її чоловік відповідач [PERSON] та донька [PERSON] /а.с.3/. Згідно акту, складеного 27 травня 2015 року за участю депутата Бородянської селищної ради, відповідач [PERSON] у зазначеній квартирі не проживає з 2009 року /а.с.4/. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, як вбачається з позовної заяви та підтверджується актом депутата від 27 травня 2015 року, відповідач зареєстрований, але з 2009 року у квартирі позивачки не проживає, тобто вже більше року, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позов, визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування вказаною квартирою. В частині позову щодо зобов»язання Бородянського РС УДМС України в Київській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки передбачений спеціальний порядок зняття з реєстраційного обліку.

Outcome: partial