Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя у якому за зміненими та уточненими вимогами в останній редакції просить визнати 2/3 частки квартири [ADDRESS] об»єктом спільної сумісної власності з відповідачем та розділити набуте в шлюбі майно шляхом визнання за нею та [PERSON] по ? частці кожному вказаної квартири; по ? частці кожному з них будинку садового типу [ADDRESS]; по ? частці кожному земельної ділянки площею 0,083 га., розташованої на території садового товариства «Унава» Червономотовилівської сільської ради, згідно державного акту від 18.07.1997 року; залишити у її власності автомобіль марки «NISSAN TIDA», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням зловживання правом відповідача при відчуженні мікроавтобусу «Соболь», ГАЗ 32213 2464 (2006), червоний, реєстраційний номер [NUMBER] та причепу SМР 1976 0, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]; також залишити їй телевізор LG 42РQ 100 (Укр) серії № 905КСVU51831 вартістю 6499 гривень; DVD-програвач LG вартістю 400 гривень; меблі для спальні вартістю 1500 гривень; холодильник «Атлант», модель МЗМ 1717-01 № 0443785722 вартістю 2453 гривень та пральну машину «Candy» вартістю 1729 гривень, а всього на загальну суму 12 581 грн. У власності відповідача просить залишити наступне майно: мотоцикл «HONDA DIO» AF27 49, державний реєстраційний номер [NUMBER], компенсувавши їй половину вартості в сумі 4 000 грн.; причіп SМР 1976 0, державний номерний знак [NUMBER] та причіп «ТRAILER» NITRO 175 SF, державний реєстраційний номер [NUMBER], компенсувавши їй половину вартості причепів в сумі 5 000 грн.; судно моделі «NІТRО 175 SF» [NUMBER], вартістю 80 000 гривень; звукову систему домашнього кінотеатру DVD модель № SС-НТ623 РАNАS0NIС вартістю 3000 гривень; мікрохвильову піч LG, серії №414W1А 249А вартістю 600 гривень; міні театр системи SHARP модель CD-BK 100W вартістю 800 гривень; телевізор DIGITAL 14BH18/19/98 серії № D103A4GP42Y254703 вартістю 800 гривень; відеoпрогравач SONY модель SLV-SE 630, серії № 0211359, вартістю 700 гривень; декодер SAMSUNG модель DSB 9401Z серії № 500958 вартістю 800 грн.; відопрогравач ВЛУ 573/4/5, серії № 506SHGQ000255, вартістю 400 гривень; крісло масажне вартістю 3970 гривень; телевізор SAMSUNG вартістю 10 500 грн.; копм»ютер LG вартістю 4500 грн.; шведську стінку спортивний комплекс «Тонус», вартістю 1770 гривень; диван-ліжко вартістю 3 000 гривень; меблі вартістю 2 000 гривень; пилосос RАІNВОW вартістю 24 000 грн.; сауна вартістю 11 900 грн.; тринажер Лег Меджек вартістю 649 гривень; пральну машину «ARDO» вартістю 1500 гривень; телевізор TOMSON вартістю 959 гривень; телевізор JVC вартістю 1 119,20 грн.; два дивани вартістю 1 760 грн.; більярдний стіл вартістю 6500 гривень; інфрачервону сауну вартістю 15 000 гривень та генератор перемінного току 220 Вт вартістю 3 500 грн., всього на загальну суму 104 227 грн. 20 коп. з компенсацією їй половини вартості меблів та побутової техніки, що залишається у відповідача у розмірі 45 823 грн. 10 коп. (а.с. 127-140 т. 4). Вимоги мотивує тим, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебували з 06 березня 2002 року. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22.11.2010 року шлюб було розірвано. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Право власності на будинок садового типу [ADDRESS] загальною вартістю 560 000 грн. виникло під час перебування у шлюбі. В даному будинку разом з відповідачем в період шлюбу були проведені ремонтні роботи, внаслідок чого суттєво збільшилась його вартість, при цьому на покращення будинку було витрачено 187 507 грн. Ринкова вартість квартири [ADDRESS] становить 650 000 грн. Право власності на дану квартиру зареєстроване за відповідачем, а саме: згідно договору купівлі-продажу квартири на 1/3 частку та відповідно договору дарування квартири на 2/3 її частки. За час шлюбу в спірній квартирі за рахунок спільних коштів були зроблені ремонтні роботи та покращені житлово-побутові умови, внаслідок чого квартира суттєво збільшилась у вартості, тому просить визнати 2/3 частку квартири об»єктом спільної сумісної вартості подружжя та визнати за нею право власності на ? частку усієї квартири. Донька за спільною згодою з відповідачем залишилась на її утриманні. [PERSON] не допускає її разом з дітьми проживати у спірній квартирі, тому вона з дітьми змушена мешкати у своїх батьків, чим порушуються інтереси та речове право на користування житлом їхньої малолітньої доньки [PERSON]. На її утриманні є ще одна дитина [PERSON], [INFO], від першого шлюбу. Власного житла для свого проживання та дітей вона не має. Відповідачем поданий зустрічний позов до [PERSON] про поділ майна подружжя, за вимогами якого просить визнати за ним право особистої приватної власності на садовий будинок, що знаходиться в Фастівському районі Київської області на території Червономотовилівської сільської ради в садовому товаристві «Унава», та на квартиру [ADDRESS]; також виділити йому мотолодку «NІТRО 175 SF» вартістю 15000 гривень; причіп «ТRAILER» NITRO 175 SF вартістю 4 000 грн., мопед «HONDA DIO» AF27 вартістю 500 гривень; звукову систему РАNАS0NIС вартістю 3000 гривень; міні театр SHARP вартістю 600 гривень; мікрохвильову піч LG вартістю 600 гривень; відопрогравач ВЛУ вартістю 350 гривень; шведську стінку спортивний комплекс «Тонус» вартістю 1770 гривень; пральну машину «ARDO» вартістю 1000 гривень; телевізор TOMSON вартістю 959 гривень; телевізор DIGITAL вартістю 800 гривень; пилосос 1450.90.705 вартістю 669 гривень; телевізор ORION вартістю 709 гривень; меблі вартістю 168 гривень та 706 гривень; диван-ліжко вартістю 1650 гривень; меблі, вартістю 1440 гривень; відеопрогравач LG DKE 573/4/5 506SHGQ000255 вартістю 300 гривень; декодер SAMSUNG модель DСB 9401Z вартістю 500 гривень; мікрохвильову піч SAMSUNG-100 № 7D13JC 00125 вартістю 500 гривень; телевізор JVC вартістю 1119, 20 гривень; тринажер Лег Меджек вартістю 649 гривень; сауну інфрачервону вартістю 3720 гривень; пилосос РОБУС АКВА ПАУЕР +РОБУС ХЕНДИ вартістю 749,17 гривень; відеомагнітофон SONY вартістю 500 гривень; більярдний стіл вартістю 3500 гривень та DVD-програвач MPG 4 LG DKE573 вартістю 339 гривень. Відповідачці просить залишити у приватній власності наступне майно: автомобіль марки «NISSAN TIDA», 2008 року випуску, вартістю 112 000 грн.; телевізор LG 42РQ 100 вартістю 6499 гривень; холодильник «Атлант» вартістю 2453 гривень; лавку кухонну МР-1729 вартістю 349,20 гривень; пральну машину «Candy» вартістю 1729 гривень; DVD-програвач LG вартістю 400 гривень; меблі для спальні вартістю 1500 гривень; сауну інфрачервону вартістю 3555,90 гривень, телевізор SAMSUNG вартістю 4621 грн., аудіосистему LG МВD-К62Q вартістю 702 грн.; крісло масажне вартістю 3970 грн. та зобов»язати [PERSON] компенсувати йому половину вартості майна, що залишається у відповідачки з вирахуванням вартості його майна у розмірі 44 015 грн. 87 коп. (а.с. 259-264, т. 2). Вимоги зустрічного позову мотивує тим, що до моменту укладення з відповідачкою [PERSON] шлюбу йому була передана 18.07.1997 року у приватну власність земельна ділянка у Фастівському районі Київської області, про що свідчить державний акт на право приватної власності на землю, на якій він до реєстрації шлюбу збудував садовий будинок, тому це нерухоме майно поділу не підлягає. В період шлюбу була набута квартира [ADDRESS], 2/3 частки якої йому було подаровано, а 1/3 частку він придбав за особисті кошти, у зв»язку з чим квартира також не являється об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.11.2013 року за клопотанням [PERSON] попередньо заявлені її вимоги про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] залишені без розгляду (а.с. 124, 125, т. 4). Також за клопотанням позиваки ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 січня 2014 року залишено без розгляду вимоги [PERSON] про визнання за нею та [PERSON] права спільної часткової власності по ? частці кожному земельної ділянки, площею 0,083 га., розташованої на території садового товариства «Унава», Червономотовилівської сільської ради. В судовому засіданні позивачка [PERSON], яка є відповідачкою за зустрічним позовом, та її представник [PERSON] підтримали первісний позов зі зміненими вимогами та обставини, вкладені у заяві, проти задоволення зустрічного позову заперечували. Відповідач [PERSON], який є позивачем у зустрічному позові, та його представник [PERSON] у задоволенні первісного позову просили відмовити та задовольнити зустрічний позов з підстав, викладених у заяві. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, третя особа суду надала заяву з проханням розглянути справу за відсутності представника та ухвалити рішення з урахуванням інтересів дитини та чинного законодавства. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] засвідчила, що знає [PERSON] з 1997 року, вони допомагали один одному будувати будинки в дачному товаристві «Унава» в с.Кощіївка Фастівського району, у 1997-1998 роках у відповідача за первісним позовом будинок вже був накритий дахом, встановлений електролічильник, внутрішні роботи зроблені не були та не зроблені і на даний час, позивачку вона ніколи не бачила. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] є її сусідом по дачі в с. Кощіївка СТ «Унава», проживають на паралельних вулицях. Будинок [PERSON] почав будувати десь у 1987 році та майже все було зроблено в період коли відповідач жив з першою дружиною [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні засвідчила, що вона є матір»ю [PERSON], земельну ділянку в Мотивилівській сільраді купувала вона, оформила ділянку на сина, будинок там був збудований у 1997 році, внутрішні роботи в будинку [PERSON] робив з першою його дружиною [PERSON]; участі у будівництві позивачка не брала, туди їздити не хотіла та мало коли була. Свідок [PERSON] засвідчив, що він з 2007 року сусід по дачі, [PERSON] там бачив разів зо два. У 2007 році будинок у [PERSON] був збудований, в подальшому ще була збудована дерев»яна бесідка, більше будівництва він не бачив. Свідок [PERSON] в судовому засіданні засвідчив, що він допомагав [PERSON] на дачі ставити басейн; коли була у [PERSON] перша дружина на дачі була проведена вода, зроблені туалет, сауна. Свідок [PERSON] пояснив, що йому зі слів матері [PERSON] відомо, що дачу [PERSON] збудував коли жив з першою жінкою; особисто він на дачі був з 2005 року, допомагав [PERSON] ремонтувати комп»ютер, оббивати дранкою внутрішні стіни в літньому будинку; навіс біля крильця основного будинку був зроблений після 2005 року; позивачку він бачив лише вдома у м. Києві, на дачі вона не була. Свідок [PERSON] засвідчив, що [PERSON] він допомагав будувати будинок десь у 1995 році, який був вже з дахом коли з [PERSON] жила перша дружина [PERSON], тоді були проведені вода та електрика; коли збудували під будинком великий навіс він не пам»ятає. Свідок [PERSON] засвідчив, що він у 1996-1997 роках в будинку [PERSON] допомагав стелити підлогу та дах, там було встановлено електролічильники, сантехніку, проведено світло, газу у 1997 році не було; якісь роботи дороблювались у 1998 році, що було зроблено з 2000 року йому не відомо, на дачі [PERSON] він був не часто. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 06 березня 2002 року (а.с.7, т.1). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2010 року шлюб між сторонами розірвано. В судовому засіданні безспірно встановлено та погоджено сторонами, що з переліку спільно набутого у шлюбі майна позивачці [PERSON] просять виділити наступне майно: - автомобіль марки «NISSAN TIDA», 2008 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 112 000 грн.; - телевізор LG 42РQ 100 (Укр) серії № 905КСVU51831 вартістю 6499 гривень; - холодильник «Атлант», модель МЗМ 1717-01 № 0443785722 вартістю 2453 гривень; - пральну машину «Candy» вартістю 1729 гривень; - DVD-програвач LG вартістю 400 гривень; - меблі для спальні, вартістю 1500 гривень; - лавку кухонну МР-1729 вартістю 349,20 гривень. Відповідачу за первісним позовом [PERSON] сторони просять виділити наступне майно: - причіп «ТRAILER» NITRO 175 SF, державний реєстраційний номер [NUMBER] вартістю 2000 грн.; - мотолодку «NІТRО 175 SF» [NUMBER], номер судна [NUMBER], при цьому позивачка оцінює її вартість в сумі 59 700 грн., а відповідач в сумі 15 000 грн.; - мопед «HONDA DIO» AF27, державний реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 500 гривень; - звукову систему домашнього кінотеатру DVD модель № SС-НТ623 РАNАS0NIС, вартістю 3000 гривень; - мікрохвильову піч LG , серії №414W1А 249А, вартістю 600 гривень; - міні театр системи SHARP модель CD-BK 100W, вартістю 600 гривень; - телевізор DIGITAL 14BH18/19/98 серії № D103A4GP42Y254703, вартістю 800 гривень; - відопрогравач ВЛУ 573/4/5, серії № 506SHGQ000255, вартістю 350 гривень; - шведську стінку спортивний комплекс «Тонус», вартістю 1770 гривень; - пральну машину «ARDO», вартістю 1000 гривень; - телевізор TOMSON, вартістю 959 гривень; - відеoпрогравач SONY модель SLV-SE 630, серії № 0211359, вартістю 600 гривень; - декодер SAMSUNG модель DSB 9401Z серії № 500958, вартістю 650 гривень; - крісло масажне, вартістю 3970 гривень; - диван-ліжко, вартістю 1650 гривень; - меблі, вартістю 1440 гривень; - тринажер Лег Меджек, вартістю 649 гривень; - пилосос 1450.90.705, вартістю 669 гривень; - телевізор ORION, вартістю 709 гривень; - меблі вартістю 168 гривень; - меблі вартістю 706 гривень; - відеопрогравач LG DKE 573/4/5 506SHGQ000255, вартістю 300 гривень; - мікрохвильову піч SAMSUNG-100 № 7D13JC 00125, вартістю 500 гривень; - пилосос РОВУС АКВА ПАУЕР +РОБУС ХЕНДИ, вартістю 749, 17 гривень; - телевізор JVC, вартістю 1119, 20 гривень; - більярдний стіл, вартістю 3500 гривень; - інфрачервону сауну, вартістю 3720 гривень; - два дивани «Ромео», вартістю 1760 гривень; - меблі вартістю 1 440 грн.; - DVD-програвач MPG 4 LG DKE573, вартістю 339 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Тому, враховуючи, те що сторони погодили зазначений вище перелік та вартість майна, суд вважає за можливе визнати вказане майно спільним сумісним майном, що підлягає поділу, з урахування погодженої сторонами його вартості та виділу зазначених речей [PERSON] та [PERSON] Згідно ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За нормою ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівним, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором. Проте між сторонами виник спір по оцінці мотолодки «NІТRО 175 SF» [NUMBER], номер судна [NUMBER], при цьому відповідач оцінює її в сумі 15 000 грн., а позивачка у розмірі 59 700 грн. Як вбачається із матеріалів справи, мотолодка «NІТRО 175 SF» придбавалась за ціною 59 700 грн., про що свідчить копія товарного чеку від 25.07.2002 року (а.с. 77, т. 2). Відповідачем суду наданий акт оцінки спеціаліста від 29.12.2010 року, відповідно якого вартість мотолодки «NІТRО 175 SF» [NUMBER] на дату оцінки 29.12.2010 року складає 15 000 грн. (а.с. 75-76, т. 2). У зв»язку з цим суд приймає до уваги висновок спеціаліста яким встановлена фактична вартість спірного майна у розмірі 15 000 грн., в спростування якої позивачкою доказів не надано, а заявлена нею сума 59 700 грн. є завищеною, так як це купівельна вартість нової мотолодки без урахування зносу на час її поділу. Спірним майном є аудіо система, яку відповідач просить виділити позивачці; копмп»ютер LG та генератор перемінного току 220Вт, які позивачка просить виділити відповідачу; а також телевізор SAMSUNG і сауна вартістю 3555,90 грн., які позивачка просить залишити відповідачу, а останній - позивачці. При цьому [PERSON] та [PERSON] пояснили, що копмп»ютер LG, генератор перемінного току 220Вт, телевізор SAMSUNG та аудіо система у кожного із них не знаходяться, а сауна знаходиться у квартирі батьків позивачки на балконі. У зв»язку з цим суд вважає, що телевізор SAMSUNG, копмп»ютер LG, генератор перемінного току 220Вт та аудіо систему слід виключити із переліку майна, оскільки на час поділу сторонами не доведено наявність та місце знаходження даного майна, а сауну виділити позивачці за первісним позовом, врахувавши її вартість в сумі 3555,90 грн., що підтверджується видатковою накладною від 20.08.2008 року (а.с. 156, т. 2). Отже, з урахуванням вищезазначеного поділу майна між сторонами, враховуючи його вартість, позивачці виділено майна на загальну суму 128 486 грн. 10 коп., а відповідачу - на суму 51 217 грн. 37 коп. В період шлюбу з позивачкою під час виникнення спору про поділ майна [PERSON] 30 вересня 2010 року було відчужено автомобіль мікроавтобус ГАЗ 32213 Соболь та 12 листопада 2010 року відчужено причіп SМР 1976. З пояснень позивачки, згоди на продаж транспортних засобів вона не надавала. Вартість причіпу сторонами узгоджена у розмірі 2 000 грн. Позивачка просить залишити у її власності автомобіль «NISSAN TIDA», 2008 року випуску, з урахуванням зловживання відповідачем права щодо відчуження мікроавтобусу Соболь ГАЗ 32213 та причепу SМР 1976. Вартість автомобіля Соболь ГАЗ 32213 позивачкою визначено в сумі 45 320 грн., на підтвердження чого надала висновок спеціаліста за звітом оцінки вартості майна від 30.09.2010 р. (а.с. 150, 151, т. 4). Відповідно до довідки-рахунку від 30.09.2010 року, мікроавтобус ГАЗ 32213 був проданий відповідачем за ціною 1000 грн. (а.с. 200, т. 2). Суд вважає, що при визначенні вартості спірного транспортного засобу Соболь ГАЗ 32213 слід врахувати суму 1000 грн. за якою його було відчужено, так як договір купівлі-продажу автомобіля позивачкою не оспорювався та недійсним не визнавався. Як роз»яснено в п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11, у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. За викладених обставин, з урахуванням ціни відчуженого відповідачем за первісним позовом рухомого майна без згоди позивачки, яким є мікроавтобус Соболь ГАЗ 32213 вартістю 1000 грн. та причіп SМР 1976 вартістю 2 000 грн., ці суми зараховуються [PERSON] у рахунок вартості виділеного йому майна. У зв»язку з цим загальний розмір суми вартості майна, що залишається у власності відповідача та відчуженого останнім майна становить в сумі 54 217 грн. 37 коп. Загалом сума вищевказаного рухомого майна подружжя складає у розмірі 182 703 грн. 47 коп. ( 128 486,10 грн. - вартість майна позивачки + 54 217,37 грн. - вартість майна відповідача), ? частина якого становить 91 351 грн. 74 коп. Отже, із [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок компенсації вартості частини спільного сумісного рухомого майна подружжя, що залишилась у власності позивачки, слід стягнути кошти в сумі 37 134 грн. 37 коп. При вирішенні спору щодо розподілу спірної квартири [ADDRESS], суд виходить із того, що 1/3 частина квартири належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30 квітня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим у реєстрі за № 1450 (а.с. 115 т. 1), тобто придбана після укладення шлюбу зі [PERSON], а 2/3 частини належать [PERSON] на підставі договору дарування від 28 жовтня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим у реєстрі за № 5330 ( а.с.116 т.1 ). За заявленими вимогами позивачка [PERSON] просить визнати за нею право власності на ? частину спірної квартири, посилаючись на те, що оформлення на [PERSON] 2/3 частки квартири обумовлено тим, що у нього було позичено частину коштів для придбання житла, а після повернення грошей дана частка мала бути відчужена подружжю; при укладенні договору дарування квартири вона присутня не була, а відповідач її запевняв, що 2/3 квартири придбано у сумісну власність. Відповідач [PERSON] в свою чергу, просить визнати за ним право особистої власності на спірну квартиру, посилаючись на те, що 2/3 частини належать йому на підставі договору дарування, а 1/3 частину квартири він придбав за особисті кошти. Оскільки ні позивачка, ні відповідач не надали належних доказів на підтвердження своїх доводів щодо обставин придбання та оформлення права власності відносно спірної квартири, суд виходить з фактичних обставин, що підтверджуються письмовими доказами. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Тому, враховуючи те, що 2/3 частини квартири належить [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 28 жовтня 2004 року, зазначена частина спірної квартири, згідно ч.1 ст. 57 СК України, є особистим майном відповідача. Отже, спільним майном сторін у справі, як подружжя, являється 1/3 частина вказаної квартири, яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30 квітня 2002 року, укладеного після реєстрації шлюбу, тобто з урахуванням положень ст. ст. 60, 70 ч. 1 СК України, [PERSON] та [PERSON] належить по 1/6 частці квартири. Згідно п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Сторони по справі мають дитину [PERSON], [INFO], яка залишилась проживати з позивачкою за первісним позовом та перебуває на її утриманні (а.с. 40, т. 1). Судом встановлено, що [PERSON] та спільна донька сторін по справі будь-якого житла на праві власності не мають, мешкають у квартирі батьків позивачки. У зв»язку з цим з урахуванням інтересів малолітньої дитини [PERSON] суд вважає за можливе відступити від засади рівності часток подружжя та збільшити частку позивачки за первісним позовом у спірній квартирі на 1/12 частки, у зв»язку з чим визнати за [PERSON] в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/4 частки квартири [ADDRESS], а за [PERSON] визнати право власності на 1/12 частки квартири. Спірним майном також є садовий будинок [ADDRESS], право власності на який було зареєстроване за [PERSON] у період перебування у шлюбі зі [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право особистої власності на дачу (садовий будинок) від 27 травня 2002 року (а.с. 45, 50, т. 2). Відповідно до ч. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11, майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Позивачка за первісним позовом просить в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на ? частину садового будинку з посиланням на те, що за час шлюбу з відповідачем за спільні кошти були проведені ремонтні роботи в даному будинку, благоустрій території, покращення житлових умов, внаслідок чого суттєво збільшилась вартість будинку, а саме: було зроблено озеленення території, висадка зелених туй, зроблено скважину, викладку каменем двору, побудовано сауну, проведено газ, заміну вікон на пластикові, установлено ролети на вікнах, побудовано в будинку камін, зроблено навіс по периметру будинку, стіни будинку покрито «вагонкою». Дані пояснення не спростовані [PERSON] та показами свідків з боку останнього, у зв»язку з чим суд приймає їх до уваги. Відповідно до ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що право власності на спірний будинок оформлене за відповідачем за первісним позовом в період перебування у шлюбі з позивачкою, вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності на ? частину садового будинку [ADDRESS] підлягають задоволенню. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України щодо пропорційності розподілу судових витрат розміру задоволених позовних вимог, судові витрати сторін по сплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи взаємній компенсації не підлягають, оскільки взаємозараховуються.

Outcome: partial