Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про збільшення розміру аліментів та стягнення їх з відповідача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі Ѕ прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог позивач вказує, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 12 грудня 2011 року. Від даного шлюбу в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу та по даний час дочка проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2014 року, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 04 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що на даний час розмір аліментів в сумі 400 грн. є недостатнім та не може забезпечити належного рівня життя дитини. Дочка підросла, а тому збільшились витрати на її утримання, зокрема збільшилися витрати на придбання одягу, продуктів харчування, сплати житлово-комунальних послуг. Крім того, відповідач самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з нею, не цікавиться її життям, навчанням, побутом. Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов, стягнувши з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі Ѕ прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття та позбавити відповідача батьківських прав стосовно дочки [PERSON] . Ухвалою суду від 24 січня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 14 березня 2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради. Матеріали справи направлено в орган опіки і піклування - Службу у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради для дачі висновку відносно доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дочки [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити. Не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та дату був належним чином повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Відзив на позов не подавав. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради не з`явився. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі, підтримує наданий висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] . На підставі вимог ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 грудня 2011 року. Від даного шлюбу в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20 грудня 2006 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільської міського управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №2751. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2014 року, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 04 серпня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Дочка [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] , що підтверджується довідкою за №1570 від 26 грудня 2018 року, виданою ПМП «СОВР». Як вбачається з характеристики на [PERSON] , 2006 року народження, дитина з 2009 по 2013 роки відвідувала ДНЗ №9. Мати дитини вчасно оплачувала кошти за дитячий садок, забезпечувала дитину усім необхідним. Батько дитини за чотири роки з`явився в ДНЗ не більше 3-4 разів, навчанням та розвитком дитини не цікавився, батьківських зборів не відвідував. Як вбачається з письмових пояснень [PERSON] , класного керівника 6-В класу у Тернопільській ЗОШ №27, від 06 листопада 2018 року, за час навчання [PERSON] , учениці 6-В класу Тернопільської ЗОШ №27, її батько [PERSON] у школу не приходив, навчанням дочки не цікавився, батьківські збори не відвідував. Як вбачається з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за №99680 від 17 грудня 2018 року, виданого Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби, заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів станом на 17 грудня 2018 року становить 20967,65 грн. З висновку органу опіки і піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , вбачається, що [PERSON] не виконує обов`язків щодо виховання та утримання дитини, свідомо нехтує ними та самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] . Як вбачається з висновку органу опіки і піклування, батько дитини [PERSON] на засідання комісії жодного разу не з`явився та не повідомив причини своєї відсутності, хоча був належним чином повідомлений та не надіслав жодних письмових пояснень. Також, не звертався в службу у справах неповнолітніх та дітей щодо участі у вихованні доньки шляхом встановлення графіку побачень з малолітньою [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради за №609 від 26 червня 2019 року затверджено висновок органу опіку та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є старшою донькою позивача, проживає разом із матір`ю та [PERSON] , зазначила, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виховання доньки, будь-якої участі у вихованні дочки [PERSON] не приймає, не цікавиться її життям та будь-яких коштів на її утримання не надає. У судове засідання по даній справі відповідач жодного разу не з`явився, відзив на позов не подав та будь-яких заходів щодо бажання спілкуватися із донькою не вживав. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень викладених у п.п.17,23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2014 року, яке набрало законної сили, стягнуто з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 04 серпня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Пред`являючи даний позов, позивач посилається на те, що на даний час змінилось її матеріальне становище, витрати на утримання дочки значно збільшились, зокрема збільшилися витрати на придбання одягу, продуктів харчування, сплати житлово-комунальних послуг, перебування дитини у навчальних закладах. Крім того, визначений розмір аліментів не є достатнім для забезпечення належного рівня розвитку доньки та є меншим встановленого Законом гарантованого мінімального розміру аліментів. Згідно з вимогами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 липня 2019 року становить 2118 грн. Судом встановлено, що відповідач є особою молодого віку, працездатний, інших утриманців крім дочки [PERSON] не має, обставин незадовільного стану здоров`я не встановлено, а тому не позбавлений можливості працювати та виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню сина. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що потрібно збільшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та визначити їх у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дочкою повноліття. При визначені розміру аліментів, суд врахував вік, стан здоров`я та потреби дитини, матеріальне становище матері, стан здоров`я платника аліментів, а також те, що аліменти в розмірі 400 грн. не взмозі забезпечити потреби та нормальні умови життя дитини. Щодо позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] слід зазначити наступне. Відповідно до вимог статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з вимогами частини 1 статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8). Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. В силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення матері, батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5, 6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Встановлено та підтверджується зібраними у справі доказами, що відповідач самоусунувся від виховання доньки [PERSON] , будь-якої участі в її розвитку не приймає, не спілкується із донькою будь-якими засобами зв`язку та коштів на її утримання не надає. Вказані обставини підтвердила також в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є старшою донькою позивача, проживає разом із нею та [PERSON] . Відповідач в судове засіданні та на засідання органу опіки і піклування жодного разу не з`явився, не заперечив жодним чином доводів позивача та не виявив бажання змінити своє ставлення до виховання доньки. Вказані дії відповідача суд розцінює як свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання доньки. Враховуючи вищенаведене, оцінивши в сукупності наявні у справі докази суд вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , зокрема свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не займається її вихованням та матеріальним утриманням, не створює умов для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Таким чином, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явився та не надав будь-яких доказів на спростування доводів позивача та бажання брати участь у вихованні доньки.

Outcome: approved