Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 12.04.2008 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого має двох малолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 13.02.2012 року шлюб з відповідачем було розірвано. На теперішній час діти знаходяться на її утриманні, а відповідач матеріальної допомоги на дітей не надає та ухиляється від покладеного на нього обовязку щодо утримання дітей. В звязку з цим, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на кожну дитину, щомісяця, починаючи з 01.10.2016 року. В судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлений останньою позов та просив його задовольнити. Відповідач в призначене судове засідання не зявився. В наданій заяві просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про часткове визнання позову та не заперечуючи проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1000 грн. на місяць на кожну дитину, з врахуванням його реального заробітку. З огляду на подану відповідачем заяви, враховуючи думку представника позивачки та положення ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності відповідача. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, заслухавши пояснення представника позивачки та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.04.2008 року, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 13.02.2012 року. Від шлюбу двох малолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишилися проживати з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено ч.ч.1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 1 ст.184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, суд враховує що відповідачем суду не представлено доказів, які свідчили про неможливість утриманням ним дітей за своїм матеріальним становищем, станом здоровя або з інших підстав. А тому, виходячи із фактичних обставин справи та часткового визнання позову відповідачем, суд вважає, що останній зданий надавати матеріальну допомогу на утримання своїх малолітніх дітей. При визначені розміру аліментів суд не враховує, як належний доказ, надані позивачкою копії платіжних документів про сплату комунальних послуг, оскільки ці виплати не є витратами на утримання дітей, а є витратами, які несе позивачка, як користувач житлового приміщення та споживача наданих послуг. Також суд не враховує при визначені розміру аліментів витрати за відвідування дітьми занять з дзюдо та у дитячому конструкторському бюро «КУБИКИ», оскільки останні не є витратами для забезпечення першочергових потреб дитини, а є додатковими витратами, порядок участі у яких батьків врегульовано ст.185 СК України. З урахуванням наведеного, враховуючи спільний обовязок батьків щодо утримання дитини, відсутність у відповідача постійного місця роботи та заробітку; спільний обовязок батьків щодо утримання дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений законодавством, а також положення ч.2 ст.183 СК України, відповідно до якої в разі стягнення аліментів на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька або матері, а також положення ч.1 ст.191 СК України, щодо часу, з якого присуджуються аліменти, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову [PERSON] та необхідність стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 04.04.2017 року (дня предявлення позову) та до досягнення дітьми повноліття. В іншій частині в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн.. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial