Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила, враховуючи уточнення від 12.12.2017 р. визнати за нею право на користування та визнати її наймачем квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказала, що вона вселилася до вказано квартири як сестра наймача, який в подальшому виїхав працювати за трудовим договором до Якутії, вона постійно проживає у вказаному житлі. Їй відмовлено у переоформленні договору найму, оскільки не підтверджено родинні стосунки. Вказала, що не мала домовленостей з братом щодо тимчасового характеру проживання у квартирі, вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, а тому, відповідно до ст. 64, 65 ЖК України у неї виникли усі права та обов`язки щодо квартири. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10 червня 2016 року відкрито провадження у справі (суддя Котьо І.В.). Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Хайдарової І.В. від 28.07.2017 р. справу прийнято до провадження після повторного автоматизованого розподілу та призначене судове засідання. 12.12.2017 р. надійшла заява про уточнення позовних вимог. 16.02.2018 р. представником Херсонської міської ради подано заперечення на позовну заяву, у яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами того факту, що [PERSON] є членом сім`ї попереднього наймача. Крім того, відсутні докази укладення договору найму з попереднім наймачем та докази ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05 березня 2019 року справа прийнята в провадження судді Ус О.В., призначене підготовче засідання на 27.05.2019 року, яке відкладене за заявою представника міської ради. Підготовче провадження закрито 07.08.2019 року та призначено справу до судового розгляду за суттю на 13.01.2020 року, вирішено питання про виклик свідків. В судовому засіданні 13.01.2020 року до участі в справі залучено співвідповідача - виконавчий комітет Херсонської міської ради, розгляд справи відкладено на 24.04.2020 року, а в подальшому за заявами представників позивача та міської ради відкладено на 17.09.2020 р. через оголошення карантину. 17.09.2020 р. судове засідання не відбулося через розгляд головуючим термінової справи щодо видачі обмежувального припису та відкладене на 20.11.2020 р. Позивачка та її представник в судовому засіданні, яке відбулось 20.11.2020 року, позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Вказали, що позивачка фактично за згодою свого троюрідного брата (сина двоюрідного брату її матері з Алтаю) вселилася у 1992 році, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, брат їздив працювати на Північ, потім зареєстрував її у квартирі, а сам поїхав та більше у Херсон не повертався. Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника міської ради надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та врахування заперечень проти позову при вирішення справи за суттю. Допитана в судовому засіданні, яке відбулось 20.11.2020 року в якості свідка [PERSON] пояснила, що познайомилася зі своєю сусідкою [PERSON] при заселенні у 1994 році, та проживала разом зі своїм двоюрідним братом - вони вели спільне господарства та мали спільний бюджет. Вона часто була в гостях у сусідів, вони підтримували один одного, разом були на святах. Брат т. [PERSON] , коли їздив працювати на Північ завжди говорив, щоб його сестру не ображали, допомагали їй. 20.11.2020 року суд вийшов з нарадчої кімнати не постановлюючі судове рішення та ухвалив поновити стадію з`ясування обставин та перевірки їх доказами для з`ясування підстав звернення до суду з позовом, наявності на праві власності у позивачки житла та використання житлових чеків для приватизації житла, в судовому засіданні оголошено перерву. Після перерви від представника позивачки та позивачки надійшли копії документів. Представниками сторін подані заяви про розгляд справи у їх відсутність Суд, заслухав пояснення позивачки та її представника 20.11.2020 р., допитавши свідка, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. [PERSON] вселився до квартири [ADDRESS] в однокімнатну квартиру площею 12,55 м на підставі рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради депутатів трудящих № 380р від 12.06.1985 р., ордер виданий 13.06.1985р. (арк. справи 87). З пояснень позивачки вона вселилася до спірного житла за згодою свого троюрідного брата [PERSON] у 1992 році. З показів свідка [PERSON] встановлено, що при вселенні до квартири № 105 [PERSON] вже проживала у квартирі № 104 разом з братом [PERSON] , при цьому вказує на ознаки того, що у них був спільний бюджет та вони вели спільне господарство. [PERSON] зареєстрована у спірному житловому приміщення 12.03.1997 року як член сім`ї наймача (сестра) [PERSON] , що підтверджено довідкою форми № 2 від 29.02.2016 р. № 16-042 ОСББ Покришева 45/4 (арк. справи 5). [PERSON] був знятий з реєстраційного обліку 14.03.1997 року - вибув у Якутію, що підтверджено довідкою ЖЕК КП «Таврійський» № 16-0336 від 12.01.2016 р. (арк. справи 5 зворотній бік). [PERSON] за довідкою ОСББ «Покишева 45/4» станом на 01.03.2016 р. не має боргу за місцем проживання у квартирі [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 16-043 від 29.02.20169 р. (арк. справи 5 зворотній бік). 04.02.2016 р. [PERSON] звернулася до Херсонського міського голови з заявою про зміну договору найму (арк. справи 6), її заява зареєстрована за вх.№ Б-142 08.02.2016 р. Листом управління обліку, розподілу та приватизації житла № Б-142 від 12.02.2016 р. їй рекомендовано звернутися до суду з питання визнання її членом сім`ї наймача, оскільки нею не подано документів, що підтверджують родинні зв`язки (арк. справи 6 зворотній бік). Надана копія лицевого рахунку містить відомості щодо зареєстрованих будь-коли осіб у спірному житловому приміщенні (арк. справи 7) - зареєстровані були лише [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні оглянуті розрахункові книжки за комунальні послуги, з яких вбачається, що [PERSON] постійно оплачує послуги газопостачання, водопостачання, квартплату, електропостачання та послуги з ЦОтГВ. При цьому усі абонентські книжки відкриті на її ім`я, крім послуг з ЦОтГВ, за якою споживачем рахується ще знятий з реєстраційного обліку у 1997 році [PERSON] . У частині першій статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. У частинах першій, другій статті 61 ЖК Української РСР визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем-громадянином, на ім`я якого видано ордер. Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок (частина перша статті 63 ЖК Української РСР). Відповідно до частини першої статті 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК Української РСР). Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року у справі № 6-60цс12. Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 106 ЖК Української РСР встановлено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Стороною відповідача належними та допустимими доказами не доведено, що вселення [PERSON] , а потім як члена його сім`ї [PERSON] у 1992 році та її реєстрація 12.03.1997 р. були незаконними. Відсутність договору найму житлового приміщення на час розгляду справи не свідчить про його не укладення та не спростовує того, що [PERSON] був наймачем спірного житлового приміщення та вселив до нього [PERSON] як члена своєї сім`ї. Відсутність документів, що підтверджують сімейні відносини не є підставою вважати вселення незаконним. Показами свідка встановлено проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю та наявність підстав вважати [PERSON] членом сім`ї наймача [PERSON] , яка вселилася до спірного житлового приміщення за його згодою щонайменш станом на 1992 рік, а в подальшому була зареєстрована у ньому. [PERSON] станом на 23.11.2020 р. житловий чек не використала, що підтверджено довідкою виданою ПАТ «Державний ощадний банк України» від 20.11.2020 р., дані про наявність у неї права власності на будь-яке житлове приміщення відсутні. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). Реєстрація позивача за адресою спірної квартири доводить наявність фактичного зв`язку із Квартирою. В супереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачем не надано будь - яких належних та допустимих доказів на спростування вищезазначених фактів. Питання про те, хто належить до членів сім`ї власника (наймача) жилого приміщення, регулюється частиною другою статті 64 ЖК України. До категорії членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, визначаючи коло членів сім`ї наймача, вказана норма житлового законодавства України поділяє їх на дві групи: одні з них «належать» до членів сім`ї наймача, інші - «можуть бути визнані» такими. Суд, враховуючи дослідженні докази вважає, що позивачка [PERSON] може бути визнана членом сім`ї наймача [PERSON] , оскільки вселилася та постійно проживала з [PERSON] однією сім`єю (як брат та сестра), вели спільне господарство, піклувалися один за одним, що до офіційної реєстрації позивачки. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 106 ЖК України, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. За змістом вказаної норми закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст 64 ЖК), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Тому право вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача, які залишились проживати у приміщенні. Судовому розгляду, зокрема, підлягають спори у випадку, якщо наймодавець або орган, який вирішує питання щодо внесення змін в договір найму, не визнає в якості члена сім`ї наймача особу, яка поставила питання про визнання її наймачем за договором, а також у випадку відмови інших членів сім`ї у згоді на зміну договору. Наявність будь-яких договорів під час вселення позивача до вищезазначеної квартири щодо піднайму або тимчасовості її проживання не встановлено. Виходячи з системного аналізу наведених норм права та доказів, вивчених у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що обставини, якими позивачка [PERSON] доводить свої вимоги про право на користування квартирою шляхом визнання її наймачем, знайшли підтвердження в ході судового розгляду, в свою чергу відповідачем не надано жодних доказів на спростування позовних вимог, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 16 грудня 2020 року. На підставі викладеного, ст.ст. 6-13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved