Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Шевченка, 82, с. Підвебці Тлумацького району Івано-Франківської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що їй та її матері [PERSON] на праві власності по 1/2 частині кожному належало домоволодіння за адресою: вул. Шевченка, 82, с. Підвербці Тлумацького району Івано-Франківської області. 26.05.2016 року [PERSON] померла. Ще за життя вона посвідчила на імя позивачки заповіт, яким заповіла їй все належне на день смерті майно. Позивачка прийняла спадщину за заповітом, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з відсутністю документу, який би посвідчував право власності на вказане домоволодіння. У звязку з вищевказаним, позивачка просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими за адресою: вул. Шевченка, 82, с. Підвербці Тлумацького району Івано-Франківської області, в т.ч. на належну їй 1/2 частину домоволодіння та на 1/2 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила позов задовольнити та справу розглядати без її участі. Представник відповідача Підвербцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, до суду подав письмову заяву, у якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову та просив справу розглядати у його відсутності. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги Підвербцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON], яка була головою двору, та [PERSON] (позивачка) значилось господарство, розташоване по вул. Шевченка, 82, в с. Підвербці Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 4). Згідно копії технічного паспорту від 26.01.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані за адресою: вул. Шевченка, 82, с. Підвербці Тлумацького району Івано-Франківської області, побудовані у період з 1979 року по 1983 року (а.с. 8-11). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] та [PERSON] (позивачка) в рівних частках (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. Шевченка, 82, с. Підвербці Тлумацького району Івано-Франківської області. Згідно копії свідоцтва про народження позивачки її батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). 16.06.1998 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище «Коропецька», що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 12). 26.05.2016 року [PERSON] (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3). Ще за життя [PERSON] (мати) посвідчила на імя [PERSON] (позивачка) заповіт, яким заповіла їй все належне їй на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 04.07.2014 року (а.с. 6). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON], оскільки проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою: вул. Шевченка, 82, с. Підвербці Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується довідкою Підвербцівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області (а.с. 5). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 217/2016 від 11.11.2016 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] після смерті [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину немає (а.с. 27-35). Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, в т.ч. на належну їй 1/2 частину домоволодіння та на 1/2 частину цього ж домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] Позивачці [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. Шевченка, 82, в с. Підвербці Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 53/02-31 від 21.02.2017 року (а.с. 7). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. При такому вирішенні позову судові витрати, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, покласти на рахунок позивачки. На підставі ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved