Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивачка\~звернувсь\~до суду з\~позовом до відповідача, в якому просить зняти арешт з належного їй нерухомого майна, накладений відділом державної виконавчої служби Звенигородського районного управління юстиції у Черкаській області, постанова від 18.01.2012 року. Свій позов мотивує тим, що вона є власником житлового будинку. 28.08.2017 року вона дізналася, що 18.01.2012 року на належне їй майно накладено арешт. На підтвердження цього отримала інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, відповідно до якого - арешт на нерухоме майно накладено Відділом державної виконавчої служби Звенигородського районного управління юстиції, постанова 30707139-356-5/11 від 18.01.2012 року, реєстраційний номер обтяження: 12078853, зареєстровано 20.01.2012 року. Вона звернувсь до Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області з проханням зняти арешт з усього належного їй нерухомого майна, але їй було відмовлено у звязку із тим, що станом на 20.09.2017 року відкритих виконавчих проваджень щодо неї немає, підстави накладення арешту 18.01.2012 року невідомі, оскільки ВДВС Звенигородського РУЮ ліквідований. Тож, зважаючи на вищевикладене, [PERSON] змушена звернутися до суду у звязку із неможливістю захистити своє порушене право у позасудовому порядку. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися. Від представника позивача надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив розглядати справу без його участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справу без його участі, підтвердив, що виконавчі провадження про стягнення з позивача на користь фізичних чи юридичних осіб відсутні. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відділом державної виконавчої служби Звенигородського районного управління юстиції, за постановою від 18.01.2012 року було накладено арешт на все належне позивачу майно та заборона його відчуження, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна Згідно довідки Звенигородського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 20.09.2017 року вбачається, що станом на 20.09.2017 року в Звенигородському міськрайонному ВДВС відсутні будь-які виконавчі документи стосовно позивача, а надати вичерпну інформацію щодо ідентифікування підстави накладення арешту нерухомого майна немає можливості у звязку із відсутністю доступу до спец розділу ЄДРВП у межах ліквідованого ВДВС Звенигородського районного управління юстиції. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст.391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на все майно порушується право приватної власності заявника, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право на звернення до суду з позовом про скасування арешту майна передбачено ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Наведе свідчить про те, що безпідставне обтяження майна позивача, яке належить позивачеві на праві власності, перешкоджає йому, як власнику, у реалізації права власності, зокрема прав володіння, користування та розпорядження власністю. Крім того, суд враховує реальну відсутність відповідних виконавчих проваджень в Звенигородському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області у ході яких було накладено арешт на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 19, 317, 319, 321, 391 ЦК України, Закону України «Про виконавче провадження», та

Outcome: approved