Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебували з 15 лютого 2003 року у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2014 року розірвано. Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне з відповідачем господарство не ведуть, не живуть єдиною сім»єю, проживають за різними адресами. Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач працює, має регулярний дохід, до січня 2014 року частково надавав їй допомогу на утриманні та виховання дітей, таку допомогу вона розцінює як недостатньою, тому бажає отримувати аліменти в примусовому порядку, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с.13). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши інші матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували з 15 лютого 2003 року у зареєстрованому шлюбі (а.с.5), який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 січня 2014 року розірвано (а.с.4). Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.6, 7). Спільне господарство сторони не ведуть, не живуть єдиною сім»єю, проживають за різними адресами з січня 2014 року. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, відповідач не надає повноцінної матеріальної допомоги на їх утримання та виховання з січня 2014 року. Відповідач окрім синів [PERSON] та [PERSON], інших утриманців не має. Відповідач працює на постійні основі, отримує заробітну плату щомісячно. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дітей, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивача, яка веде окреме господарство, має окремий бюджет, не працює, та на утриманні якої знаходяться двоє малолітніх дітей, їх стан здоров»я, потреби, та відповідача, який працює й має достатні можливості сплачувати аліменти на утримання дітей. Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 181 СК України способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Позивач просить суд призначити розмір аліментів на утримання дітей в в розмірі 1/2 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно й до досягнення ними повноліття. Суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності, достатніх потреб дітей, дісної участі батьків у їх утриманні, підлягають стягненню на користь позивача аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 14 липня 2014 року, й до досягнення сином [PERSON] повноліття, а потім в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття сина [PERSON], але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки судом встановлено, що відповідач працює, й має можливість сплачувати аліменти на їх утримання у визначеному судом розмірі, що є достататніми й можливими як для стягувача, так й отримувача аліментів. Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог судом не встановлено. В разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України). Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини 14 липня 2014 року, що підтверджується штемпелем на зазначеній позовній заяві (а.с.1), тому із зазначеного дня підлягають відрахуванню аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх дитини. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., від сплати яких позивач була звільнена при зверненні до суду з даною позовною заявою відповідно до Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та,

Outcome: partial