Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] та з урахуванням уточнених, збільшених позовних вимог просила суд, постановити рішення яким, встановити факт її проживання з відповідачем однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 1992 р. по 12 лютого 2005 року, визнати майно набуто подружжям - гараж [ADDRESS]; земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0600 га в СТ «Олімп», що розташована на території Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області; автомобіль «Ауді-100», 1986 р.в., державний номерний знак [NUMBER] спільним, та поділити спільне майно подружжя наступним чином: визнати за нею - [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки [NUMBER] площею 0,0600 га в СТ «Олімп», що розташована на території Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, кадастровий номер 3221455300:01:010:0427 та на ? частину садового будинку в СТ «Олімп», що знаходиться на території Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області. Виділити відповідачу [PERSON] та визнати за ним право власності на ? частину земельної ділянки [NUMBER] площею 0,0600 га в СТ «Олімп», що розташована на території Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, кадастровий номер 3221455300:01:010:0427 та на ? частину садового будинку в СТ «Олімп», що знаходиться на території Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області, кадастровий номер 3221455300:01:010:0427 та автомобіль «Ауді-100», 1986 р.в., об»єм двигуна 1,8 л., державний номерний знак [NUMBER], а також стягнути з відповідача на її - позивача користь грошову компенсацію за майно в сумі 28 500 грн. Свої позовні вимоги позивачка [PERSON] обгрунтовує тим, що вона та [PERSON] познайомилися в 1991 році, і з 1992року почали проживати разом однією сім»єю як чоловік та жінка без реєстрації та вести спільне господарство. Реструвати шлюб вони не поспішали, оскільки в цьому не було потреби. За час проживання однією сім»єю сторони придбали наступне майно: гараж [ADDRESS]; земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0600 га в СТ «Олімп», що розташована на території Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області; автомобіль «Ауді-100», 1986 р.в., державний номерний знак [NUMBER]. 12 лютого 2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб з відповідачем, з яким перебували в шлюбі до 20 листопада 2012р. В цей період вони побудували садовий будинок в СТ «Олімп», який розташований на земельній ділянці [NUMBER] в СТ «Олімп». Оскільки між сторонами не досягнуто згоди про добровільний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, позивачка просила суд поділити майно наступним чином: поділити садовий будинок та земельну ділянку порівну, визнавши право за кожним по ? частині, стягнути з відповідача грошову компенсацію за гараж та автомобіль в сумі 28 500 грн. Посилаючись на ст..ст. 60, 70, 71 СК України та ст..372 ЦК України просили заявлені позовні вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили суд позов задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначали, що з 1992 р. позивачка проживала разом з відповідачем в [ADDRESS], вели сіпльне господарсто, підтримували сімейно-шлюбні стосунки, мали спільний бюджет і виключно за спільні кошти здійснили придбання вищевказаного як рухомого так і нерухомого майна, також як вказує позивачка з 2005 р. як вона особисто так і її родичі проводили разом з відповідачем будівництво садового будинку в СТ «Олімп», за їх особисті кошти в ромірі 1500 доларів США було придбано земельну ділянку на якій в подальшому побудовано будинок, про що надала суду розписку від продавця ділянки. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, свої заперечення обгрунтовував тим, що все майно набуте до шлюбу та під час шлюбу з позивачкою було придбано на його особисті кошти, позивачка не має до спірного майна жодного відношення, щодо розписки наданої позивачкою зазначав, що дійсно за даною розпискою кошти передавались на придбання ділянки, однак дану розписку позивачка у нього викрала, вказував, що будувати будинок він почав виключно пісдя розірвання шлюбу і за власні кошти, також вказав суду на те, що гаражний бокс і автомобіль на даний час реалізовано ним особисто. Суд, заслухавши пояснення сторін, представника позивача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, 12 лютого 2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб з відповідачем, з яким перебували в шлюбі до 20 листопада 2012р. (а.с. 4, 5 копія свідоцтва про укладення шлюбу та копія свідоцтва про розірвання шлюбу). Після розірвання шлюбу, згідно до свідоцтва про зміну імені позивачкою було змінено прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» відповідно до а/з 12 від 25.01.2013 р. ( а.с. 6). В ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] познайомилися в 1991 році, і з січня 1992 року почали проживати разом однією сім»єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу в квартирі [ADDRESS], що належить позивачці. Сторони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Ствердження відповідача про те, що [PERSON] не працювала і була повністю на його утриманні спростовується копією трудовї книжки останньої, яка працювала до 2009 року включно, а також показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що їм відомі наступні обставини. Приблизно з 1992-1993рр. [PERSON] та [PERSON] стали разов проживати в квартирі [ADDRESS], яка належить позивачці, як чоловік та дружина. Вони прожили разом близько 20 років. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] суду пояснив, що він є братом позивачки, а тому йому достовірно відомо, що після знайомства [PERSON] в січні 1992р. переїхав проживати в квартиру його сестри [PERSON] на правах її чоловіка. До 2005р. вони проживали в незареєстрованому шлюбі, після чого уклали шлюб і лише в кінці 2012р. його розірвали. За час спільного проживання сторони придбали автомобіль «Ауді», гараж та земельну ділянку в СТ «Олімп», на якій побудували садовий будинок. Він як рідний брат своєї сестри допомагав у будівництві садового будинку, крім того за його рекомендацією було придбано гараж в в ГБК «Кооперативний-1» та земельну ділянку в СТ «Олімп», оскільки продаці були його знайомими. Свідок [PERSON], який доводиться [PERSON] сином, також надав суду пояснення аналогічні показам [PERSON] Суду підтвердив, що в січні 1992р. [PERSON] переїхав проживати в їх квартиру [ADDRESS] і з цього часу до 2005р. його матір та [PERSON] проживали в незареєстрованому шлюбі, після чого уклали шлюб. За час спільного проживання сторони придбали не один автомобіль, в т.ч. автомобіль «Ауді», який зараз знаходиться у відповідача, 2 гаражі в ГБК «Кооперативний-1» та земельну ділянку [NUMBER] в СТ «Олімп», на якій побудували садовий будинок. Починаючи з 2005р. він допомагав у будівництві садового будинку, який був побудований до 2010 року і на даний час перебуває в такому ж стані як і в 2010 році. Враховуючи вищенаведене, суд вважає доведеними вимоги позивачки щодо встановлення факту її проживання з відповідачем однією сім»єю без реєстрації шлюбу з 1992 р. по 12 лютого 2005 року, крім того дані вимоги жодним чином не спростовані відповідачем. За час проживання однією сім»єю сторони придбали наступне майно: гараж [ADDRESS]; земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0600 га в СТ «Олімп», що розташована на території Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області (а.с. 10 Державний акт на право власності земельної ділянки); побудували садовий будинок на вказаній земельній ділянці ( а.с. 58 фотознімки будинку); автомобіль «Ауді-100», 1986 р.в., державний номерний знак [NUMBER] (а.с.49 - свідоцтво про реєстрацію ТЗ). Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст. 71 Сімейного кодесу майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Статтею 74 Сімейного кодексу України передбачено, якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають в шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 р. №7 із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року №2, окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою власністю. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України. З врахуванням викладеного, а також того, що судом досліджено докази, щодо придбання подружжям позивачки та відповідача будівельних матеріалів ( а.с. 27-42) які за показами сторін та свідків були витрачені на будівництво спірного будинку в період з 2005 р. по 2012 р. суд вважає що дані обставини спростовують обставини викладені в довідках виданих головою СТ «Олім» щодо початку будівництва будинку з березня 2013 р. ( а.с. 57), крім того суд вважає доцільним зауважити, що голова СТ викликаний в судове засідання в яксті свідка, в судове засідання не з»явився і особисто відповідач наполягав на розгляді справи по суті в його відсутності. Таким, чином суд вважає як земельн ділянку земельну ділянку [NUMBER] площею 0,0600 га в СТ «Олімп», що розташована на території Глевахівської селищної ради Васильківського району Київської області так і побудований на ній будинок спільним майном подружжя і ввжає доцільним здійснити їх поділ визнавши за сторонами право власності на дані об»єкти нерухомого майна в рівних частинах. Щодо заявлених позовних вимог про поділ майна, а саме гаражного боксу [ADDRESS] та автомобіля «Ауді-100», 1986 р.в., державний номерний знак [NUMBER] та стягнення частини вартості їх з відповідача на користь позивача слід зазначити наступне. В судовому засіданні не здобуто жодних доказів щодо належності на час перебування як в шлюбі так і в фактичних шлюбних стосунках вищезазначеного майна, як вказує відповідачка і позивач дане майно вже реалізоване, однак доказів щодо укладання даних угод суду не надано, а тому суд вважає дані вимоги позивачки необгрунтованими оскільки не доведено документально існування даного гаража, а право власності на яке не належить сторонам по справі. Щодо стягнення з відповідача на корсить позивача 28500 грн. компенсації за частину дано майна слід зазначити наступне. Відповідно до роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вказано що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Виходячи з того, що сторони не досягли про спосіб поділу спільного майна та попередньо не внесли на депозитний рахунок суду відповідної грошової сум, тому суд вважає необхідним у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка є інвалідом 2 групи (а.с. 44), а тому відповідно до ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплат судового збору, а тому суд вважає доцільними стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 3654 грн. в дохід держави. З огляду на викладене,

Outcome: partial