Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивачка звернулась в суд, з позовом до відповідача про стягнення аліментів на одну дитину, у твердій грошовій сумі, в розмірі 500грн. щомісячно, посилаючись на те, що [INFO] у неї з відповідачем народилась спільна дитина - [PERSON], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. З відповідачем вони у шлюбі не перебувають, разом практично не проживали, і після народження дитини він ще приходив, провідував дитину, однак вже довгий час до дитини не приходить, ніякої допомоги у її вихованні не надає, а також не допомагає у її утриманні. [PERSON], за твердженням позивачки, на даний момент не працює, стабільного доходу немає, але інколи підробляє та їздить на заробітки до різних міст, в результаті чого має певний заробіток, аліменти нікому не платить, що і спонукало позивачку звернутись до суду про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Позивачка, перед початком розгляду справи по суті, збільшила розмір позовних вимог до 2 000грн. щомісячно, мотивуючи тим, що дитині необхідне належне харчування, одяг, оздоровчий відпочинок, так як вона, доглядаючи за дитиною, ніяких інших доходів немає. Крім цього, відповідач не приймав ніякої участі в утриманні та вихованні дитини, а тому, на думку позивачки, збільшена сума аліментів є справедливою та обґрунтованою для компенсації витрат, які б мав сплачувати відповідач, оскільки визначити розмір реального його доходу як за минулий час, так і теперішній є неможливим, а тому саме сума в 2 000грн. на місяць є достатньою для утримання неповнолітньої дитини, потреби якої постійно зростають. /ар.сп. 23-24 / Позивачка в судовому засіданні на збільшених позовних вимогах наполягала, пояснюючи суду, що вона, на даний час, ще навчається в 11-му класі середньої школи, а тому власного заробітку немає і фактично, разом зі своєю донькою, перебуває на повному утримані своїх батьків, чого відповідач не заперечував. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи тим, що він постійної роботи знайти не може, а тому регулярних доходів немає, і на даний час проживає біля своєї бабусі, віком 65 років, якій допомагає по господарству. Останній час він дійсно доньку не провідував, із-за того, що батьки позивачки йому в цьому перешкоджали. Орган опіки та піклування Красноокнянської райдержадміністрації Одеської області, залучений до участі у справі в якості третьої особи, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, надав клопотання про розгляд справи у відсутності його представника, а тому справа розглянута без присутності представника третьої особи, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. /ар.сп. 26 / Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши всі подані сторонами докази, суд, на підставі встановлених фактів та відповідних їм правовідносин, прийшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного: відповідач в своїх поясненнях також зазначав, що в період проживання з позивачкою спільною сім'єю, в тому числі після народження дитини, він намагався знаходити тимчасову роботу, для того, щоб забезпечити сім'ю всім необхідним; Орган опіки та піклування в наданому клопотанні, про розгляд справи у відсутності його представника, також зазначив про підтримку позову, з метою захисту прав дитини, матеріальної підтримки та її всебічного розвитку; / ар.сп. 26 / згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.05.2013р., виданого Відділом ДРАЦС реєстраційної служби по Красноокнянському району Котовського міжрайонного управління юстиції Одеської області, відповідач є батьком [PERSON], [INFO], яка народилась у позивачки; / ар.сп. 4 / із довідок виконкому Топалівської сільської ради, Красноокнянського району Одеської області, від 13.03.2014р. вбачається, що позивачка є зареєстрованою в с.Чорна, Красноокнянського району Одеської області, а фактично проживає в с.Топали, Красноокнянського району Одеської області, разом з донькою - [PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні; /ар.сп. 5-6 / із довідки Відділу державної виконавчої служби Котовського міжрайонного управління юстиції Одеської області від 17.03.2014р. видно, що на виконанні зазначеного відділу виконавчих документів, про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, в тому числі доньки [PERSON], [INFO], не перебуває; /ар.сп. 7 / ст.180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 вказаного кодексу; відповідно до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, на думку суду, позовні вимоги слід задовольнити часково, в розмірі 1 000грн., що складає 97 відсотків від розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки позивачка, будучи ученицею 11-го класу загальноосвітньої школи, самостійно не в змозі утримувати малолітню доньку, однак, відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, не надала суду достатніх доказів того, що відповідач отримував доходи на момент подачі позову, та отримує на час розгляду справи, саме в розмірі, який дозволяє стягнення аліментів у вимагаємій нею сумі. Водночас, твердження відповідача, про неможливість знайти роботу та необхідність догляду за бабусею, суд не бере до уваги, оскільки ним жодних належних, допустимих, об'єктивних та беззаперечних доказів (зокрема - письмових підтверджень про звернення до Центру зайнятості з метою працевлаштування та медичних висновків про необхідність постійного догляду за бабусею) суду не надано, та з урахуванням того, що вказані твердження спростовані його ж поясненнями, про знаходження ним роботи під час спільного проживання з позивачкою. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Натомість, показання свідків [PERSON] та [PERSON] (матері та батька сторін), щодо конфліктних відносин між їхніми дітьми та взаємних звинувачень в причинах неможливості їх спільного проживання, суд також залишає поза увагою, виходячи з того, що їх близьке родинне споріднення зі сторонами позбавляє їх можливості об'єктивно та неупереджено оцінювати обставини справи. На підставі ст.ст.180, 181 ч.3, 182 ч.2, 184 ч.1, 193 ч.1 Сімейного кодексу України та

Outcome: partial