Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

позивачка звернулась до відповідача з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та суду пояснила, що в шлюбі з відповідачем народилася одна дитина дочка [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. У серпні 2013 року дочка поступила на денну форму навчання на історичний факультет у ДВНЗ «Прикарпатський національний університет ім. В.Стефаника», а тому не має можливості влаштуватися на роботу до закінчення учбового закладу і потребує матеріальної допомоги. В зв?язку із тим, що за навчання дочки позивачкою самостійно було оплачено 12120 грн., просить стягнути з відповідача половину даної суми, а саме, 6060 грн. А також просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 2000 грн. щомісячно до закінчення дочкою навчання. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, суду пояснив, що його заробітна плата становить 3000 грн., а тому він не має змоги сплачувати аліменти по 2000 грн. щомісячно, як просить позивачка, згідний платити аліменти, але у меншому розмірі. Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленим і доведеним факт обовязку відповідача, як батька повнолітньої дитини, надавати кошти для її утримання, а тому, позов слід задоволити частково із наступних підстав. Статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка від заробітку (доходу) матері батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, згідно до якоїякщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Копією договору про підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра в інституті історії, політології і міжнародних відносин ДВНЗ «Прикарпатський національний університет ім. В.Стефаника» від 01.09.2013 року (а.с.7), стверджується, що [PERSON] зарахована до числа студентів за напрямком «Історія» денної форми навчання. Згідно п.1.4. вищеназваного договору, договір чинний з 01.09.2013 року по 01.07 2017 року. Відповідно до копій квитанцій, виданих ПАТ КБ «Приват Банк» від 18.11.2014 року, 16.06.2014 року та 10.11.2015 року (а.с.5,6), на рахунок інституту було зараховано кошти як оплату за навчання [PERSON] на загальну суму 12120 грн. Оскільки в матеріалах справи відсутні будь які докази, які б підтверджувати, що [PERSON] має інші джерела доходів окрім заробітної плати, суд вважає реальним та можливим стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 1000 грн. на повнолітню дитину щомісячно, до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23 років. На підставі ст.ст.182-184, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved