Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 2006 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В підготовче судове засідання позивачка не з»явилася, звернулася з заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в підготовче судове засідання не з»явився, звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Перевіривши матеріали справи, враховуючи, що відповідач позов визнав, та визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання відповідачем позову може бути прийнято судом, та позов підлягає задоволенню за наступних підстав. В підготовчому засіданні встановлено, що згідно до свідоцтва про народження серії 1-АМ № 055699, виданого 26 грудня 2006 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1078, вбачається, що [PERSON] народилася 20 грудня 2006 року, в графі «Батьки» зазначено батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-НО №045090, виданого 27 липня 2006 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] 27 липня 2006 року зареєстрували шлюб, про зроблено відповідний актовий запис № 144. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. При цьому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обовязку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На підставі викладеного, а також з урахуванням обставин, передбачених ст.182 Сімейного Кодексу України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати, повязані з розглядом справи, а саме: судового збору у сумі 704,80 гривень.

Outcome: approved