Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 12.08.2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ніжинського міськвиконкому Чернігівської області між ними було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Проте, сімейне життя не склалося, шлюбні відносини припинені з 2015 року, шлюб існує лише формально. Вказані обставини унеможливлюють подальше спільне життя, тому позивачка просить даний шлюб розірвати та відновити її дошлюбне прізвище. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачка, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив. Відзиву на позов не подавав. З письмової згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Згідно ухвали суду від 02 квітня 2020 сторонам було визначено строк для примирення 3 місяці. У наданий судом строк на примирення сторони не помирилися. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, оцінивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] 12.08.2000 року укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ніжинського міськвиконкому Чернігівської області про що зроблено відповідний актовий запис № 225 (а.с.9). Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.10-11). Діти проживають з матір`ю, про що свідчить інформація довідки виданої виконкомом Ніжинської міської ради від 03.02.2020 року (а.с.12). Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За приписами ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі статтею112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. З урахуванням викладеного та того, що відповідач заперечував проти розірвання шлюбу, судом було вжито заходи для примирення подружжя шляхом винесення ухвали про надання строку на примирення з метою збереження сім`ї, а розгляд справи зупинено на вказаний термін. Проте, зі спливом наданого судом трьохмісячного терміну сторони не примирилися, а позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач бажає після розірвання шлюбу іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Проаналізувавши досліджені та перевірені під час судового засідання докази, суд доходить висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, оскільки сторони фактично припинили шлюбні відносини з 2015 року і спільного господарства не ведуть, їх шлюб носить формальний характер, можливості примирення між ними не вбачається, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного із подружжя та інтересам їх неповнолітньої дитини. Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, а тому заявлений позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою понесені і документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в розмірі 840,80 гривень, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved