Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, який був уточнений в судовому засіданні, посилаючись на те, що між нею та [PERSON] укладено Договори позики, які було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за реєстраційними номерами 1676 та 1686. Відповідно до п. 1 Договору позики від 24 жовтня 2012 р. за реєстраційним № 1676 позикодавець передав у власність Позичальникові грошові кошти в розмірі 1 330 335 (один мільйон триста тридцять тисяч триста тридцять пять) гривень 00 коп., що за курсом Національного банку України на дату укладення Договору становить 166 500 (сто шістдесят тисяч пятсот) доларів США 00 центів (11180 = 7,99 грн.). Згідно з п. 1 Договору позики від 25 жовтня 2012 р. за реєстраційним № 1686 позикодавець передав у власність Позичальникові грошові кошти в розмірі 1 598 000 (один мільйон пятсот девяносто вісім тисяч) гривень 00 коп., що за курсом Національного банку України на дату укладення Договору становить 200 000 (двісті тисяч) доларів США 00 центів (1 ШБ = 7,99 грн.), які зобов»язувався повернути до 31.12.2012 року. Відповідно до п. 4 Договорів відсотки за користування позиками Сторонами встановлюються в розмірі 5% щомісячно від загальної суми позики, а саме: 146 416 (сто сорок шість тисяч чотириста шістнадцять), яка складається з: щомісячних відсотків за користування грошовими коштами за Договором позики від 24 жовтня 2012 р. в розмірі 66 516 (шістдесят шість тисяч пятсот шістнадцять) гривень 00 коп.; щомісячних відсотків за користування грошовими коштами за Договором позики від 25 жовтня 2012 р. в розмірі 79 900 (сімдесят девять тисяч девятсот) гривень 00 кой. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської обл. від 30.03.2006 року була затверджена мирова угода щодо грошових коштів, переданих Відповідачеві у власність, а заборгованість по відсотках за користування позиками та штрафні санкиії за не виконання договірних зобов язань з Відповідача не стягувались. А тому позивачка просить стягнути з [PERSON] на її користь заборгованість, яка виникла внаслідок несплати 5% відсотків за користування позиками в сумі 4392502,50 грн., індексу інфляції за час прострочення 3 282657,48 грн. та 3 % річних в сумі 296062 грн., а всього в розмірі 7\~971\~221 грн.98 коп. за Договорами позики від 24.10.2012 р. та від 25.10.2012 р.. В судовому засіданні представник позтвачки позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позові слід відмовити з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 24 жовтня 2012 року та 25 жовтня 2012 року було укладено Договори позики, які було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за реєстраційними номерами 1676 та 1686. Відповідно до п. 1 Договору позики від 24 жовтня 2012 р. за реєстраційним № 1676 позикодавець передав у власність Позичальникові грошові кошти в розмірі 1 330 335 (один мільйон триста тридцять тисяч триста тридцять пять) гривень 00 коп., що за курсом Національного банку України на дату укладення Договору становить 166 500 (сто шістдесят тисяч пятсот) доларів США 00 центів (11180 = 7,99 грн.). Згідно з п. 1 Договору позики від 25 жовтня 2012 р. за реєстраційним № 1686 позикодавець передав у власність Позичальникові грошові кошти в розмірі 1 598 000 (один мільйон пятсот девяносто вісім тисяч) гривень 00 коп., що за курсом Національного банку України на дату укладення Договору становить 200 000 (двісті тисяч) доларів США 00 центів (1 ШБ = 7,99 грн.), які зобов»язувався повернути до 31.12.2012 року. Відповідно до п. 4 Договорів відсотки за користування позиками Сторонами встановлюються в розмірі 5% щомісячно від загальної суми позики, а саме: за Договором позики від 24 жовтня 2012 р. в розмірі 66 516 (шістдесят шість тисяч пятсот шістнадцять) гривень 00 коп.; щомісячних відсотків за користування грошовими коштами за Договором позики від 25 жовтня 2012 р. в розмірі 79 900 (сімдесят девять тисяч девятсот) гривень 00 коп. Даними договорами не встановлено відповідальність за порушення умов повернення кредиту та процентів за користування ним. Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської обл. від 30.03.2006 року затверджена мирова угода з затвердженим графіком погашення відповідачем суми позики в розмірі 7 155 672 (сім мільйонів сто п'ятдесят п'ять тисяч шістсот сімдесят дві) гривні 50 коп. (в еквіваленті 336 500 доларів США (триста тридцять шість тисяч пятсот) доларів США 00 центів. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з п. 6 вищезазначених Договорів передбачено, що Позикодавець зобов язаний повернути Позикодавиеві позики до тридцять першого грудня дві тисячі дванадцятого року, з правом дострокового погашення. П. 9 Договорів передбачено, що у випадку несвоєчасного повернення Позикодавцю в повному обсязі позик останній має право предявити ці договори до стягнення в порядку і в строки, передбачені чинним законодавством України. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Як зазначено у ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ч. 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції з весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вказане також передбачено Постановою \~Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 6.11.2013 року, в якій зазначено, що згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. п.4 Договору позики від 24.10.2012 року встановлено проценти в розмірі 5% за користування позикою в розмірі 5% щомісячно від загальної суми позики, а саме 66516,75 грн., які позичальник повинен сплачувати до 24 числа кожного поточного місяця до кінця терміну дії договору або до повного погашення боргу. Аналогічну сплату процентів повинен сплачувати позичальник згідно договору від 25.10.2012 року від загальної суми позики, а саме 79900 грн. Як встановлено судом , сторони встановили як строк дії договору до 31.12.2012 року ( п.6 Договорів позики), так і строки виконання зобовязань зі щомісячними сплатами 5% за користування коштами. Таким чином, сплата процентів за користування грошима визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як\~ встановлено\~ судом,\~ відповідач не виконував щомісячні зобовязання зі сплати процентів за користування кредитом починаючи з 24.11.2012 року, у той час як з вимогою про стягнення заборгованості за відсотками позивачка звернулась 3.06.2016 року. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після\~ переривання\~\~\~ перебіг\~\~ позовної\~\~ давності\~\~ починається\~\~ заново (чч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника сплачувати 5% за користування коштами, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається\~ з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, оскільки за умовами договору погашення процентів повинно здійснюватись позичальником кожного місяця до 24 числа, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту\~ (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань. Отже, аналізуючи умови договору позики та зміст зазначених правових норм, суд вважає, що позовна давність за вимогами позичальника про стягнення процентів за користування позикою, сплата яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Аналогічні висновки містяться у\~ постановах Вищого господарського суду України від 12 грудня 2012 року та від 7 березня 2013 року, Постанові \~Судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України від 6.11.2013 року, Висновках Верховного Суду України, викладені в постановах, прийнятих за результатами розгляду справ із підстав, передбачених п.1,2,4, ч.1 ст. 355 ЦПК України за 1 півріяя 2016 року, Правових позиціях Верховного Суду України в постанові від 29 червня 2016\~року у справі № 6-1188цс16 Згідно Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 29.05.2013 року №10 « Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» - Визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами. Визнання боржником свого боргу після спливу позовної давності не свідчить про переривання перебігу такої давності. 5.3. Зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених статтями 536, 625\~ЦК України, і сум інфляційних нарахувань згідно з тією ж статтею 625 ЦК України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань,оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу)\~\~\~ \~Оскільки позивачем не надано детальний розрахунок нарахування 5% за користування грошима, індексу інфляції та 3 % річних за Договорами позики, а надано розрахунок пені, вимоги за якою не заявлено в позовній заяві, то суд позбавлений можливості перевірити правильність про ведених розрахунків.

Outcome: dismissed