Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що малолітній [PERSON], [INFO], є її рідним братом. Їхня мати [PERSON] померла [INFO] року. На даний час малолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач - батько [PERSON], з сім?єю не проживає з 2010 року, участі у вихованні дитини не бере, не створює належних умов для проживання, не проявляє зацікавленості у навчанні та розвитку сина, жодного разу не з?явився у навчальному закладі, інтересу до життя та успіхів сина не виявляє, позивачка просила позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітньої дитини [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та, посилаючись на викладені в позові підстави, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів. Представник третьої особи в судове засідання не з?явився, надав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, а також висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON], [INFO], є рідною сестрою малолітнього [PERSON], [INFO] Матір?ю [PERSON] є [PERSON], яка померла [INFO] року. Батьком [PERSON] є відповідач [PERSON] Відповідно до довідки ОК ЖБК №186 позивачка разом із братом зареєстровані за адресою: [ADDRESS] Згідно характеристики, наданої КЗО СЗШ №96 ДМР, вбачається, що [PERSON] навчається у вказаному шкільному закладі з першого класу. У другому класі через хворобу матері, яка потребувала лікування, навчання проходив у школі в Івано-Франківській області, де мешкають родичі. Вихованням хлопця займались мати та доросла сестра. Мати завжди цікавилась навчанням сина, піклувалась про зовнішній вигляд дитини, відвідувала батьківські збори, спонукала зайнятість сина у різних гуртках та позашкільних заходах. Через хронічні захворювання хлопця відправляла його на санаторне лікування. Батько [PERSON] із сім?єю не проживає тривалий час, за весь період навчання сина у школі жодного разу не з?являвся у навчальному закладі, інтересу до життя та успіхів хлопця не виявляв. Згідно спецповідомлення КЗО СЗШ №96 ДМР до начальника управління служби у справах дітей Новокадацької районної у м.Дніпрі ради від 10.04.2018 року у [PERSON] [INFO] року померла мати [PERSON] Батько проживає окремо від сім?ї, навчанням сина ніколи не цікавився. Тимофій весь час проживав з матір?ю. Наразі учень знаходиться у старшої сестри [PERSON] Відповідно до висновку органу опіки та піклування Новокадацької районної у м.Дніпрі ради за вих.№1/44-84 від 01.06.2018 року вихованням та навчанням дитини займається сестра, яка забезпечує дитину матеріально та всім необхідним для повноцінного навчання та розвитку, а також визнано за доцільне позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню до його малолітньої дитини [PERSON],[INFO] Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Частиною 1 ст.152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання за без-печується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно ч.ч.1,2,4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрун-туватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1, ч.ч.3,4 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьків-ських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має особа, в сім'ї якої проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'я-зані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, нав-чання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В п.15 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосуван-ня судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та понов-лення батьківських прав» розяснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 вказаної вище постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч.ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Судом встановлено та вбачається з наведених вище доказів, що відповідач з дитиною не проживає, матеріально не допомагає дитині, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не цікавиться успіхами дитини. Як зазначив відповідач під час розгляду справи в суді, на теперішній час він не спілкується з сином, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів. З урахуванням вищенаведеного та ставлення відповідача до питання виховання та утримання дитини, самоусунення відповідача від виконання батьківських обов'язків, не надання матеріальної допомоги на утримання дитини та відсутності обставин, які б свідчили про неможливість цього, суд приходить до виснвоку про наявність передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України підстав для позбавлення відповідача баткьівських прав. В зв'язку з цим, позовні вимоги в цій частині суд вважає обгнутованими, доведеними належними доказами та такими, що підлгяають задоволенню. Також враховуючи встановлені судом обставини та наведені положення СК України, а також визнання позову відповідачем, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.04.2018 року (дня подання позову) та до досягнення дитиною повноліття. При цьому, з урахуванням положень ч.3 ст.166 СК України, перерахування аліментів здійснювати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, зобов'язавши позивачку [PERSON] відкрити особистий рахунок дитини [PERSON], [INFO], у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений останньою судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. за задоволену вимогу про позбавлення баткьівських прав та на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. за задоволену вимогу про стягнення аліментів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved