Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі однієї четвертої частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до закінчення сином навчання, тобто до червня 2023 року, але не більше, ніж до досягнення сином 23 років. На обґрунтування позову зазначила, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2001 року до 07 листопада 2012 року та мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після досягнення повноліття син продовжує навчання в Університеті державної фіскальної служби України, є студентом першого курсу денної форми навчання факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції за спеціальністю «Правоохоронна діяльність». Син навчається на контрактній основі, тому стипендію не отримує, термін навчання - червень 2023 року. Вона постійно надає сину матеріальну допомогу, оплачує його навчання, проживання у гуртожитку, придбаває для сина спеціальну навчальну літературу, комп`ютерне оснащення, але вона не може в повній мірі забезпечити потреби свого дорослого сина, бо отримує невелику заробітну плату. Відповідач в добровільному порядку не бажає надавати допомогу на утримання сина на період його навчання, хоча є працездатним, працює, у тому числі за межами України, та не має стягнень по іншим виконавчим листам. Посилаючись на статтю 199 Сімейного кодексу, просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] на час його навчання, в заявленому в позові розмірі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує, просить позов задовольнити. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у судовому засіданні за відсутності третьої особи. Позивачка у вступному слові стисло виклала зміст та підстави своїх позовних вимог щодо предмету позову та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Також пояснила суду, що з відповідача з 2011 року стягувалися аліменти на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. З 2019 року син навчається в Університеті державної фіскальної служби України на контрактній основі, вартість навчання за перший курс становить 16000 грн., а за другий, третій та четвертий курси по 18000 грн. [PERSON] навчається на денній формі навчання, мешкає у гуртожитку, за проживання в якому вона щомісяця сплачує 520 грн. Син не працює, бо в нього немає такої можливості. Вона повністю утримує сина, забезпечує його харчуванням, одягом, у випадку необхідності ліками, кишеньковими грошима, надає кошти на транспортні витрати. Вона не спілкується з відповідачем, який працює за кордоном та приїздить в Україну кожні три місяці. Відповідач має іншу сім`ю, з якою мешкає у м. Дніпро, де вони мають власне житло, а за місцем реєстрації відповідача проживає його мати. В добровільному порядку відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Представник відповідача - адвокат Порядков В.Б. у вступному слові позовні вимоги визнав частково та пояснив суду, що відповідач постійно працює за межами України, має на утриманні дружину та дитину. Відповідач не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період його навчання аліментів в розмірі 16,5% його доходів. Вислухавши позивачку, представника відповідача, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2001 року до 07 листопада 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 9) та рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 листопада 2012 року про розірвання шлюбу між сторонами у справі (а.с. 10). 06 листопада 2018 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 13). Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 15). Повнолітній [PERSON] з 01 вересня 2019 року є студентом Університету державної фіскальної служби України, навчається на факультеті підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції за першим (бакалаврським) рівнем вищої освіти за спеціальністю 262 Правоохоронна діяльність за рахунок коштів юридичних та фізичних осіб, наказ про зарахуванням № 1298 від 02 серпня 2019 року, дата закінчення навчання - липень 2023 року, що підтверджується довідкою навчального закладу від 18 червня 2020 року № 308 (а.с. 27). В заявленому позові та в судовому засіданні позивачка стверджувала, що син [PERSON] повністю знаходиться на її утриманні, він не отримує стипендію та не працює, бо навчається на контрактній основі на денній формі навчання, самостійних доходів не має. Відповідач добровільно матеріальну допомогу сину на період його навчання не надає, а вона не має можливості самостійно утримувати сина, сплачувати за його навчання, проживання гуртожитку та забезпечувати його всім необхідним. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] на період його навчання в розмірі 1/4 частини її заробітку, бо відповідач має на утриманні дружину та дитину. Відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 16,5% доходів відповідача. Як вбачається із договору № 19104649 від 06 вересня 2019 року про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг Університетом державної фіскальної служби України, що укладений між навчальним закладом та [PERSON] , загальна вартість освітньої послуги за здійснення навчання [PERSON] становить 61840 грн. (а.с. 23). Крім того, за проживання сина у гуртожитку позивачка щомісячно сплачує 520 грн., що підтверджується дублікатами чеків за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року включно (а.с. 14-22). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] дійсно потребує матеріальної допомоги на період навчання, і таку допомогу йому надає його мати [PERSON] , яка оплачує вартість навчання сина у навчальному закладі, його проживання у гуртожитку, придбаває для сина продукти харчування, одяг, спеціальну літературу, комп`ютерне оснащення, забезпечує його грошовими коштами для проїзду до місця навчання та на повсякденні потреби. Суд вважає, що право на стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини має той із батьків, на утриманні якого знаходиться дитина, яка потребує матеріальної допомоги в період навчання, не зважаючи на те, що дитина може мешкати окремо від того із батьків, який матеріально її утримує. Згідно зі ст.199 СК України якщо повнолітні дочка чи син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі, або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища як дітей, так і платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач має на утриманні дружину та дитину, суд вважає, що відповідач зобов`язаний і має можливість надавати допомогу своєму повнолітньому сину на час його навчання, але аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання сина [PERSON] необхідно стягнути в розмірі однієї шостої частини, а не в заявленому [PERSON] розмірі. Оскільки позивачка, згідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, суд, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial