Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що сторонами зареєстровано шлюб 19 червня 1993 року Міським відділом запису актів громадянського стану м. Мелітополя Запорізької області, актовий запис № 578. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Причиною розпаду сім'ї є те, що вони не зійшлись характерами. З червня 2014 року вони з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство. Примирення вважає неможливим, тому просить розірвати шлюб. Питання про утримання дітей вирішено в добровільному порядку. Спір про розділ спільнонажитого майна буде вирішуватися в окремому провадженні. Позивачка в судове засідання не з'явилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на позові наполягає. Прізвище після реєстрації розірвання шлюбу просить залишити «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов визнав повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 19 червня 1993 року Міським відділом запису актів громадянського стану м. Мелітополя Запорізької області, актовий запис № 578, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу. /а.с. 6/ Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження. /а.с. 7/ Як встановлено судом, причиною розпаду сім'ї стала відсутність між подружжям взаємоповаги та взаєморозуміння, різні характери, та, як виявилось, різні погляди на сімейне життя, побут, що призвело до втрати взаєморозуміння, взаємоповаги та почуття любові. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з червня 2014 року, сторони спільне господарство не ведуть, намірів до відновлення шлюбних відносин сторони не мають. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Питання про утримання дитини та спір про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, сторони вирішуватимуть у встановленому законом порядку. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи викладене, та на підставі ст. 112 СК України, суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved