Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який навчається, до досягнення ним 23 річного віку, у розмірі 650 гривень щомісячно, та стягнення додаткових витрат в розмірі 3500 гривень, понесених нею в зв'язку з проходженням сином [PERSON] в період з 08 листопада 2013 року по 17 січня 2014 року навчання у Славутському державному обласному навчально-курсовому комбінаті за програмою підготовки водіїв категорії «С». В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що з 1993 року по 1998 рік вона проживала з відповідачем однією сім'єю, після чого в квітні 1998 році вони зареєстрували шлюб. Подружнє життя не склалося і 17 липня 2008 року сторони розірвали шлюб та почали проживати окремо. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який залишився проживати з позивачкою. Вказуючи про скрутне матеріальне становище, в якому перебуває позивачка [PERSON] в зв'язку з неможливістю працювати за станом здоров'я, перебуванням на її утриманні іншої неповнолітньої дитини інваліда, небажанням відповідача у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на сина, який після досягнення повноліття продовжує навчатися і немає можливості матеріально себе забезпечувати, просить задовольнити її вимоги, та стягнути з відповідача на її користь понесені додаткові витрати за оплату навчання, та стягувати аліменти на сина [PERSON] до закінчення навчання чи досягнення ним 23 річного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позові, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечує щодо їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, направив до суду свого представника [PERSON] для участі у судовому розгляді. Вислухавши пояснення сторін, досліджуючи матеріали справи, суд прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено факт укладення та реєстрації шлюбу між сторонами 03 квітня 1998 року. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. За даними копії свідоцтва про народження батьком [PERSON] вказано відповідача [PERSON]. Згідно довідки державного професійно-технічного навчального закладу «Славутський професійний ліцей» № 332 від 24 грудня 2013 року [PERSON] навчається на ІІІ курсі ліцею на денній державній формі навчання за спеціальністю «Слюсар з ремонту автомобілів. Водій категорії «С». Відповідно до статті 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що повнолітній син відповідача [PERSON] навчається, що підтверджується довідкою державного професійно-технічного навчального закладу «Славутський професійний ліцей», в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, оскільки в зв'язку з денною формою навчання не має можливості працевлаштуватися. Враховуючи позицію представника відповідача про визнання позовних вимог, а також те, що відповідач [PERSON] здоровий, працездатний, суд знаходить можливим визначити розмір аліментів на період навчання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 650 гривень. Щодо вимоги про стягнення з відповідача понесених позивачкою додаткових витрат на повнолітнього сина в зв'язку з оплатою навчання, суд вважає, що такі задоволенню не підлягають з наступних підстав. Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, передбачений главою 16 Сімейного кодексу України. В зазначеній главі не міститься норми про обов'язок батьків нести додаткові витрати. Правила та порядок участі батьків у додаткових витратах на дитину, встановлений ст.185 СК України, яка міститься у главі 15 СК України та поширюються на правовідносини щодо обов'язків батьків по утриманню неповнолітніх дітей, а тому її норми не можуть поширюватися на правовідносини, які виникли між повнолітнім сином та його батьком. Обов'язок брати участь у фінансуванні подальшої освіти після досягнення дитиною повноліття покладається на батьків у вигляді аліментів, відповідно до вимог статей 199-201 Сімейного кодексу України, і норми статті 185 Сімейного кодексу України до таких правовідносини не застосовуються. Відповідно до статті 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, а тому вимога позивачки про стягнення з відповідача на її користь додаткових витрат на навчання сина після досягнення ним повноліття не передбачена главою 16 Сімейного кодексу України і не може регулюватися главою 15 Сімейного кодексу України, яка стосується обов'язків щодо утримання батьками неповнолітніх дітей. Оскільки судом задоволено позовні вимоги про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчатися, а норми статті 185 Сімейного кодексу України не поширюються на вказані правовідносини, тому відсутні, передбачені законом, підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат, понесених в зв'язку з оплатою навчання. З відповідача по справі підлягає стягненню судовий збір по розгляду справи. На підставі наведеного та

Outcome: partial