Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку №127 в с. Ужок Великоберезнянського району Закарпатської області. Зазначений будинок належить їй на підставі договору дарування від 20 жовтня 2003 року. У вказаному будинку зареєстрований відповідач [PERSON], який там не проживає тривалий час, не бере участі в утриманні будинку, договору оренди не укладав та не перебуває в родинних відносинах з позивачкою. Позивачка зазначала, що реєстрація відповідача за вказаною вище адресою створює для неї перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні даним будинком, а відповідач у добровільному порядку такі не усуває, тому позивачка просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вказаному будинку та зняти його з реєстраційного обліку в судовому порядку. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявився, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому справа розглядається за його відсутності, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання також не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутністю сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON]яна Олексіївна є власником житлового будинку №127 в с. Ужок Великоберезнянського району Закарпатської області, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1803643 від 23 жовтня 2003 року (а.с.7). Зазначена квартира набута позивачкою на підставі договору дарування житлового будинку від 20 жовтня 2003 року (а.с.8). Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії паспорта громадянина України серії ВО 651818, місце проживання [PERSON] зареєстроване в будинку №127 в с. Ужок Великоберезнянського району Закарпатської області (а.с.6). Згідно листа-відповіді Ужоцької сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області №209 від 10 квітня 2018 року [PERSON] зареєстрований за адресою с. Ужок №127, але на території Ужоцької сільської ради не проживає. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 319 та ч. 1 ст. 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання є Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Згідно ст. 11 цього Закону реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці здійснюється органом реєстрації. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 цього Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не є членом сімї позивачки, в спірному житловому будинку не проживає, проте значиться зареєстрованим у ньому, та із-за реєстрації останнього позивач не може належним чином користуватися своєю власністю, суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщеннямв будинку №127 в с. Ужок Великоберезнянського району Закарпатської області та зняти його з реєстрації місця проживання. Судовий збір також підлягає стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved