Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що з відповідачем по справі вона зареєструвала шлюб 21 травня 2011 року у виконкомі Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис №07. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її повному утриманні. Оскільки відповідач, будучи офіційно працевлаштованим, не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей, жодним чином не турбується їх вихованням та утриманням, зароблені кошти витрачає лише на власні потреби, а вона на даний час не в змозі самостійно утримувати малолітніх дітей, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та має дохід лише у вигляді державної допомоги, тому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх трьох малолітніх дітей у розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак подала заяву, у якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує щодо заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, хоча про час і місце такого повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, а тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 21 травня 2011 року перебувають у шлюбі, від якого у них народилося троє дітей, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що відповідач взагалі не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи те, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved