Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] управління ДФС України в Закарпатській області, третя особа без самостійних вимог Ужгородський міський відділ ДВС ГТУ юстиції в Закарпатській області, про зняття арешту та повернення майна. Позовні вимоги мотивовано тим, що у лютому 2015 року позивачка передала належний їй на праві власності автомобіль марки «[PERSON] GL, 550 4 МАТІС», р.н АО 9381 АР, 2007 року випуску, у користування сина, відповідача по справі [PERSON] Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.05.2017 року відповідача по справі [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки із застосуванням ст. 75, 76 КК України. Цим же вироком конфісковано в дохід держави автомобіль належний позивачці. Позивачка вказує, що яким чином її автомобіль опинився у [PERSON] їй невідомо, тобто без її дозволу та поза її волею, автомобіль був переданий іншій особі, що свідчить про протиправне заволодіння майном, відповідачем [PERSON] За таких обставин позивачка [PERSON] звернулася до суду за захистом свого цивільного права та просить суд зняти арешт із належного їй на праві власності автомобіля та повернути їй вказаний вище автомобіль. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали до суду письмові заяви, у яких просять провести судовий розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують та просять суд такі задоволити. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечують. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], які належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилися, надіслали до суду письмові заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи у їхню відсутність. Представник відповідача [PERSON] управління ДФС України в Закарпатській області та представник третьої особи без самостійних вимог Ужгородський міський відділ ДВС ГТУ юстиції в Закарпатській області будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи в судове засідання також не зявилися, заяв клопотань від них не надходило. У відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивачка та її представник не заперечують проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового та майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що позивачка [PERSON] є власником автомобіля марки «[PERSON] GL, 550 4 МАТІС», р.н АО 9381 АР, 2007 року випуску, що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САА №362700 від 03.03.2010 року. Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.05.2017 року відповідача по справі [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 201 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки із застосуванням ст. 75, 76 КК України. Цим же вироком конфісковано в дохід держави автомобіль марки «[PERSON] GL, 550 4 МАТІС», р.н АО 9381 АР, 2007 року випуску, № кузова шасі (кузова, рами) 4JGBF86EX8A318895. Відповідно до цього ж вироку інші обвинувачені, а саме: [PERSON]. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] виправдані. Згідно свідоцтва про народження серії І-ФМ № 496038 від 10.12.1976 року, один із обвинувачених у кримінальному провадженні [PERSON] являється рідним сином позивачки [PERSON] На виконання вироку суду від 25.05.2017 року в частині конфіскації майна, 04.07.2017 року Виноградівським районним судом Закарпатської області видано виконавчий лист за №299/350/16-к. На підставі виконавчого листа Виноградівського районного суду Закарпатської області №299/350/16-к від 04.07.2017 року головним державним виконавцем Ужгородського міського відділу ДВС ГТУ юстиції в Закарпатській області постановою від 14.07.2017 ВП №54309850 відкрито виконавче провадження. Таким чином, накладено арешт та конфісковано в дохід держави автомобіль, який є особистою власністю позивачки [PERSON] У лютому 2015 року позивачка передала належний їй на праві власності автомобіль марки «[PERSON] GL, 550 4 МАТІС», р.н АО 9381 АР, 2007 року випуску, у користування своєму сину, відповідачу по справі [PERSON] Яким чином автомобіль опинився у відповідача [PERSON], їй не відомо, тобто без дозволу позивачки та поза її волею, автомобіль був переданий іншій особі, що свідчить про протиправне заволодіння майном, належним позивачці, відповідачем [PERSON] Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, спори про право цивільнеповязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст.ст. 15,16 ЦПК України, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.ч.2, 3 ст. 325 ЦК України, фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачкою доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved