Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, зазначивши в позовній заяві, що рішенням Вінницького міського суду від 03.07.2014р. з відповідача стягуються на утримання сина [PERSON], аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 27.05.2014р., до досягнення сином повноліття. Проте відповідач неналежно та в неповному обсязі виконує свої зобов'язання по сплаті аліментів. За таких обставин, станом на сьогоднішній день, у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів, що підтверджується копією довідки № 588 від 09.09.2015р. Позивачка зверталася до відповідача з вимогою виконати рішення суду у повному обсязі та погасити заборгованість по сплаті аліментів, однак він не сплачує добровільно аліменти та не погашає заборгованості. Вважає,що відповідач, відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, з вини якого, не сплачувались аліменти має сплатити на її користь пеню, в розмірі 1% від суми не сплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до розрахунку пені, вважає, що відповідач має сплатити їй неустойку за ухилення від сплати аліментів в розмірі 35 460 грн. В судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала повністю, та просить її задовільнити. Відповідач в судове засідання не з*явився, хоча про час дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Вінницького міського суду від 03.07.2014р. з відповідача на користь позивачки, стягуються на утримання сина [PERSON], аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 27.05.2014р., до досягнення сином повноліття, що підтверджується довідкою виданою Відділом ДВС №588 від 09.09.2015 р.( а.с.7). З розрахунку заборгованості відділу ДВС Немирівського районного управління юстиції, зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №44322464 за період з 27.05.2014 року по 01.09.2015 року за [PERSON] заборгованість по аліментам за виконавчим листом №127/10744/14 від 01.08.2014 року виданого Вінницьким міським судом Вінницької області становить16000 грн. У вказаному розрахунку зазначено заборгованість та виплату за вказаний період час щомісячно ( а.с. 11). У відповідності із ч.ч.1,2 ст.196; ч.4 ст.195 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день просрочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору -судом. Згідно п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»за загальним правилам неустойка стягується за весь час просрочення сплати аліментів. З наведеного випливає, що, оскільки аліменти призначаються і повинні сплачуватися щомісяця, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час просрочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. В даному випадку суд розглядає справу з урахуванням зазначених положень закону та в межах заявлених позовних вимог. Оскільки відповідач в судове засідання не з»явився, з матеріалів справи вбачається, що він був обізнаний з наявністю заборгованості по аліментам, та ним не доведено відсутністі його вини у несплаті аліментів за вказаний у позові період, то суд вважає наявними підстави для стягнення неустойки. З урахуванням зазначених позовних вимог(з 27.05.2014 по 01.09.2015р.) та розрахунку ВДВС про розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів, що утворилася за вказаний період, загальний розмір неустойки становить 4880 грн. Зокрема, неустойка за просрочення сплати аліментів становить: - травень 2014 року, заборгованість 1000 грн.( 1000 х 1% х 31дн)= 310 грн. - червень 2014року, заборгованість 1000 грн.( 1000 х 1% х 30дн)=300 грн. - липень 2014 року заборгованість 1000 грн.( 1000 х 1% х 31дн)= 310 грн. - серпень 2014 року, заборгованість 1000 грн.( 1000 х 1% х 31дн)= 310 грн. - вересень 2014 року, заборгованість 1000грн (1000х 1% х 30 дн)=300 грн. - жовтень 2014року, заборгованість 1000 грн.( 1000 х 1% х 31дн)= 310 грн. - листопад 2014року,заборгованість 1000 грн (1000 х 1% х 30дн)=300 грн. - грудень 2014року, заборгованість 1000 грн.( 1000 х 1% х 31дн)= 310 грн. -січень, 2015 заборгованість 1000 грн.( 1000 х 1% х 31дн)= 310 грн. -лютий, 2015 заборгованість 1000 грн. (100 х 1 % х 28 дн) = 280 грн. -березень, 2015 заборгованість 1000 грн.( 1000 х 1% х 31дн)= 310 грн. -квітень, заборгованість 1000 грн.( 1000 х 1% х 30дн)=300 грн. -травень 2015 року, заборгованість 1000 грн.( 1000 х 1% х 31дн)= 310 грн. -червень 2015року,заборгованість 1000 грн.( 1000 х 1% х 30дн)=300 грн. -липень 2015 року заборгованість 1000 грн.( 1000 х 1% х 31дн)= 310 грн. -серпень 2015 року, заборгованість 1000 грн.( 1000 х 1% х 31дн)= 310 грн. При цьому суд не може погодитись з розрахунками позивача поскільки згідно вимог закону, а саме змісту наведеної вище ст. 196 СК України одержувач аліментів, тобто позивач, має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, а позивачка виконала розрахунки не за кожен день ( місяць) прострочення, а з наростаючим підсумком, внаслідок чого сума пені значно перевищує суму самої заборгованості.. Підстави зменшення розміру неустойки, передбачені ч.2 ст.196 СК України, за думкою суду, відсутні, оскільки відповідачем не надано жодних доводів щодо свого матеріального та сімейного стану. Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави витрати судового збору На підставі викладеного,

Outcome: approved