Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивачка звернувшись 11.02.2014 року до суду з вищезазначеним позовом з посиланням на ст. 185 ч.1 СК України просить постановити судове рішення про стягнення додаткових витрат на навчання повнолітнього сина сторін - [PERSON] [INFO] у ВНЗ в період 2010-2011 років, а саме - половини сплаченої суми за навчання - 3125 грн. В судовому засіданні 07.03.2014 року позивачка позовні вимоги підтримала з вищезазначених підстав. Суду додатково пояснила, що 12.05.2008 року рішенням Глухівського міськрайсуду з відповідача стягнуті аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку на утримання сина до закінчення ним навчання , але не більше ніж до досягнення віку 23 років (а.с. 18-19), аліменти сплачувались не регулярно, на теперішній час існує заборгованість, що підтверджується відповідною довідкою відділу ДВС. В квитанції про оплату навчання (а.с. 1- 2) зазначено в якості платника її сина, але відповідні кошти йому надавала вона, що підтверджується його письмовою заявою (а.с. 17) В судове засідання 02.04.2014 року позивачка не з'явилась, в матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи за відсутністю Належним чином повідомлений відповідач до суду не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] є сином сторін, навчався в період 2010-2011 років в Глухівському національному педагогічному університеті на платній основі та сплатив за своє навчання 6250 грн., що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією договору про надання освітніх послуг, квитанціями, дипломом магістра ( а.с. 1, 2, 4-6). Відповідно до рішення Глухівського міськрайсуду Сумської області від 12.05.2008 року з відповідача на користь позивачки стягувались аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23 років (а.с. 18-19). На момент звернення позивачки до суду 11.02.2014 року син [INFO] закінчив 30.06.2011 року навчання у ВНЗ та досяг віку, що перевищує 23 роки. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства, які закріплюють права та обов'язки батьків утримувати повнолітніх сина, доньку, які продовжують навчання. Позивачка та повнолітній син сторін реалізували своє право на отримання матеріальної допомоги від батька сину в період його навчання у ВНЗ, оскільки відповідним рішенням суду від 12.05.2008 року були стягнуті аліменти в розмірі ? його доходів на період навчання сина вже після досягнення сином повноліття. Відповідачка не позбавлена можливості вимагати виконання рішення суду про стягнення аліментів у повному обсязі, вимагати відповідальності відповідача за прострочення сплати аліментів, не була позбавлена можливості в період навчання сина ставити питання про збільшення розміру аліментів, надавши відповідні докази існування обставин можливості відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж було визначено у рішенні суду 2008 року з цього питання. Стягнення додаткових витрат на дитину передбачених ст. 185 СК України, на яку позивачка посилається в своєму позові, як на підставу своїх вимог до відповідача, не розповсюджується на випадки досягнення дитиною повноліття, оскільки розташована в главі 15 СК України, яка регулює обв'язки батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що СК України усіх учасників сімейних відносин називає в однині. Якщо у множині слово «діти» не пов'язується стовідсотково з періодом неповноліття, то в однині слово «дитина» має для вжитку строго визначену вікову межу - 18 років. Глава 16 СК України, яка регулює правовідносини щодо обов'язків батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання, не містить положень про можливість стягнення додаткових витрат на утримання сина при наявності судового рішення про стягнення аліментів на період навчання у ВНЗ. За вказаних вище обставин суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed