Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем з 05 липня 2005 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюбні відносини між ними фактично припинені через відсутність взаємопорозуміння, несучість характерів та різних поглядів на життя та сімейні обов`язки. Спільно не проживають. У зв`язку з цим просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, проти заочного рішення в випадку неявки відповідача не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, тому суд, з урахуванням\~\~думки позивачки, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи,\~\~відповідно до ст.ст.\~280,\~281\~\~ЦПК України, провів заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.07.2005 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, про що Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено відповідний актовий запис № 174 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Як вбачається з наведених сторонами обставин, фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved