Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай), що належало її бабі (по материнській лінії) [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її баба (по материнській лінії) [PERSON] . Після смерті баби відкрилась спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай). Дану спадщину прийняла мати позивачки - [PERSON] в порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР. [INFO] померла [PERSON] . Після смерті матері позивачка подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Але коли вона надала нотаріусу сертифікат на право на земельну частку (пай) від 15.11.1996 року серії ЧН № 0106513 нотаріус роз`яснив, що видати свідоцтво про право на земельну частку (пай) він не може, оскільки документ виданий після смерті спадкодавця. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, при цьому подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Троїцької сільської ради у судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, в якій зазначив, що позовні вимоги визнають в повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, [INFO] в с. Стахорщина Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла [PERSON] (а.с.7). Згідно копії довідки виконкому Троїцької сільської ради, [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживала в с. Стахорщина Новгород-Сіверського району Чернігівської області. На день смерті проживала з [PERSON] , [INFO] , дочкою (а.с.16). Померла [PERSON] була матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії [NUMBER] від 04.06.1958 року та копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 10.10.1960 року, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с.11,12). Отже, в силу положень статей 529 ч.1, 548, 549 ч.1 п.1 Цивільного кодексу УРСР спадщина [PERSON] перейшла до спадкоємця за законом першої черги [PERSON] , при цьому як вбачається з повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області, інші спадкоємці відсутні (а.с.30). Вже після смерті [PERSON] на ім`я [PERSON] , відповідно до запису № 34 від 15.11.1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Нове життя», що видавалось згідно рішення Новгород-Сіверською РДА №427 від 25.11.1996 року, зареєстровано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0106513 (а.с.15,17). Даним сертифікатом було посвідчено право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 4,49 в умовних кадастрових гектарах, без визначення її меж в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Як вбачається з Додатку 1 до Державного акту серії ЧН № 000006 від 18.12.1995 року на право колективної власності на землю КСП «Нове життя» - [PERSON] була включена до списку громадян - членів КСП «Нове життя», які мали право на земельну частку (пай) (а.с.25). Відповідно до ч.2 ст.23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року державний акт на право колективної власності на землю видавався колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у колективній власності громадян - членів такого підприємства, кооперативу, товариства. У відповідності до абз.3 п.2 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року за № 666/94 (який був чинний на час проведення паювання земель), кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру чистки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720/95 (далі - Указ Президента України №720/95) право на земельну частку (пай) мають члени коллективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Частиною першою статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року №899-IV передбачено, що основним документом, який посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Зі змісту наведених вище правових приписів вбачається, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) КСП «Нове життя», що знаходиться на території Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, однак документ, який посвідчує це право був виданий вже після смерті [PERSON] і є недійсним. Частиною другою статті 548 Цивільного кодексу УРСР (далі - ЦК УРСР) (чинного на час виникнення спірних правовідносин) визначалося, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Викладене вище свідчить, що до [PERSON] перейшло право на земельну частку (пай) розміром 4,49 в умовних кадастрових гектарах із земель КСП «Нове життя», розташованих на території Троїцької сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яке [PERSON] набула за життя і яке входить до складу її спадщини. [INFO] в с. Стахорщина Новгород-Сіверського району Чернігівської області померла [PERSON] (свідоцтво про смерть від 29.06.2016 року серії [NUMBER] (а.с.8). Позивачка [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.9,10). Позивачка належним чином прийняла спадщину своєї матері [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 62212537 від 27.10.2020 року та повідомленням приватного нотаріуса Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Шик А.Л., згідно якого до майна померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 279/2019 року за заявою [PERSON] - дочки померлої. Інших спадкоємців по справі немає (а.с.27,29). Отже, в силу положень статей 1218, 1220, 1261, 1269 ЦК України до позивачки перейшла спадщина її матері [PERSON] , зокрема й право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] і було успадковане [PERSON] . Проте, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Шик А.Л., видати свідоцтво про право на спадщину на земельну часку (пай), після померлої [INFO] [PERSON] , неможливо, оскільки пред`явлений сертифікат на право на земельну часту (пай) виданий на ім`я спадкодавця після його смерті, тому питання щодо оформлення права на земельну частку (пай) має вирішуватися у судовому порядку (а.с.13). Частиною третьою статті 1 Закону України №899-IV визначено, що право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до частини другої статті 2 вказаного Закону України одним із документів, які посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно роз`яснень, які містяться у пункті 24 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» №7 від 16 серпня 2004 року член колективного сільськогосподарського підприєства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Оскільки позивачка [PERSON] набула у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка в свою чергу набула в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері - [PERSON] , право на земельну частку (пай), однак у зв`язку з недійсністю документа, який посвідчує дане право, позивачка [PERSON] не може оформити вказану спадщину у позасудовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачкою відповідного права. Отже, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved