Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Кролевецького районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 21 листопада 2009 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину [PERSON] [PERSON] Георгіївну, [INFO]. 9 квітня 2015 року шлюб між нею та відповідачем розірваний. Дитина проживає з нею. Відповідач в добровільному порядку до кінця квітня 2017 року надавав кошти на утримання дитини один раз на квартал в сумі 1500 грн., з травня 2017 року він не бажає приймати участі в матеріальному забезпеченні дочки. Вона самостійно забезпечує дитину всім необхідним для життя та розвитку, оплачує її заняття з англійської мови, навчання з хореографії та уроки танців. Відповідач працює в м.Київ, однак їй невідомо, чи працевлаштований він офіційно, він має добрий стан здоровя, інших дітей не має, аліменти нікому не сплачує. Посилаючись на викладене, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] [PERSON] Георгіївни, [INFO], у розмірі 1800 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. Сторони, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України викликались в судове засідання, однак до суду не зявились. Позивачка в позовній заяві просить справу розглядати без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.4). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивачки суд вирішив можливим розглянути справу справу у її відсутність. Відповідач про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] [PERSON] Георгіївни, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 7). Дитина народилася у шлюбі, в якому сторони перебували з 21 листопада 2009 року (а.с.6), рішенням Кролевецького районного суду Сумської області 9 квітня 2015 року шлюб між ними розірвано (а.с. 8). Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, дитина проживає та зареєстрована разом з позивачкою по вул. Ювілейна, 10 в м. Кролевець Сумської області, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області №1382 від 27.11.2017 року (а.с.10). Відповідач проживає [INFO] (а.с.15). За змістом позову позивачка зазначає, що до кінця квітня 2017 року відповідач надавав допомогу на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1500 грн, щоквартально, однак з травня 2017 року він не бажає приймати участі в матеріальному забезпеченні дитини. На даний час між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За заявленими вимогами позивачка просить стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1800 грн. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Розгляд справи відбувався з дотриманням вимог ЦПК України, сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. Позивачкою не надано доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про те, що розмір аліментів на дитину повинен становити 1800 грн. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, яке на сьогодні залежить від доходів матері, яка працює та отримує заробітну плату в мінімальному розмірі (а.с.9), також суд враховує, що відповідач є працездатним, за змістом позову працює в м.Київ, про незадовільний стан здоровя та наявність у нього інших утриманців суду не повідомив, і він повинен влаштовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обовязки стосовно дитини, в тому числі утримувати її. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180-182, 184 СК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дитини [PERSON] [PERSON] Георгіївни у твердій грошовій сумі, розмір яких суд визначає 930 грн. 00 коп. щомісячно, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2017 рік» з 1 січня 2018 року у розмірі 1860 грн. На думку суду, вказаний розмір аліментів буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за їх необгрунтованістю. Суд вважає, що позивачка не позбавлена можливості за погодженням з відповідачем, чи шляхом звернення до суду ставити питання про зміну розміру аліментів згідно ч. 1 ст. 192 СК України, а також щодо участі відповідача у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (хвороба дитини тощо) згідно ст.185 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. та на підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial