Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просила суд усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS], зобов*язати останню демонтувати і перенести паркан, межові знаки відповідно до правоустанолючих документів та відновити межі земельних ділянок між домоволодіннями [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала, що вона являється користувачем земельної ділянки площею 0,06 га по [ADDRESS], наданою їй в 1979 році рішенням зборів уповноважених колгоспу «Зоря» та рішення виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради №145 від 10.08.1979 року для будівництва та обслуговування житлового будинку. Користувачем суміжної земельної ділянки площею 0,06 га по [ADDRESS] є відповідачка [PERSON], покійними батьками якою в 1997 році був збудований новий паркан, конструкція якого була перенесена вглиб земельної ділянки позивачки, внаслідок чого зменшилася відстань від стін її будинку до вказаного паркану, що в свою чергу унеможливлює технічне обслуговування належного їй будинку. Оскільки спір не вдалося вирішити в позасудовому порядку, позивачка змушена була звернутися до суду за захистом своїх прав. Під час розгляду справи по суті позивачка змінила свої позовні вимоги, пред*явивши вказаний позов крім [PERSON] також до [PERSON], оскільки остання успадкувала разом із первинним відповідачем домоволодіння своїх покійних батьків, а розподіл в натурі спадкового майна не проведений. /а.с.а.с.83-88/ У суді позивачка та її представник позов підтримали, пояснивши при цьому, що домоволодіння позивачки розташоване у спільному дворі із домоволодінням її матері - [PERSON], у зв*язку з чим ухвалою суду від 20.12.2013 року остання була залучена у справу в якості третьої особи на стороні позивачки /а.с.220/. Третя особа [PERSON] у суді вважала, що позов її дочки підлягає до повного задоволення з підстав, заявлених у позовній заяві. Представник відповідачів [PERSON] у суді позов не визнала, вважаючи його безпідставним. Відповідачка [PERSON] направила суду свої письмові заперечення на позов /а.с.а.с.102-103/, зазначаючи, що позов є безпідставним, оскільки протягом усього часу користування земельною ділянкою по [ADDRESS] ні її покійні батьки, ні вона із сестрою не змінювали площу своєї земельної ділянки, її конфігурацію, а навпаки позивачка, самовільно добудувавши до власного будинку прибудову, зменшила відстань від спірного паркану до вказаного будинку. Корсунь-Шевченківська міська рада просила справу розглянути у відсутність їхнього представника /а.с.а.с.71, 197/ Представник відділу Держземагенства Манчук О.А. у суді вважав, що прийняти рішення у справі можливо лише за наслідками проведення судової будівельно-технічної експертизи. Відповідно до рішення загальних зборів уповноважених колгоспу ім..Б.Хмельницького від 06.05.1960 року [PERSON] - батькові позивачки та покійному чоловіку [PERSON] було виділено земельну ділянку для забудови площею 0,06 га /а.с.229/ Відповідно до листа голови виконавчого комітету районної ради /мається на увазі Корсунь-Шевченківської/ від 29.04.1962 року станом на вказану дату площа земельної ділянки [PERSON] станом на вказану дату була збільшена на 0,06 га /а.с.234/ Відповідно до Генерального плану [PERSON]виданого останній в 1967 році /а.с. 235/ розміри земельної ділянки по [ADDRESS] до виділення частини земельної ділянки [PERSON] складали: По ширині ділянки за фронтом вулиці /червона лінія/ - 32,40 м; По тильній межі - 32,00 м; По лівій межі - 40,2 м; По правій межі - 40,00 м. Загальна площа земельної ділянки становила 1291,0 кв.м. Відповідно до рішення загальних зборів уповноважених членів колгоспу «Зоря» від 03.08.1979 року /а.с.а.с.10, 11/ [PERSON] надано у користування земельна ділянка площею 0,06 га по [ADDRESS], якою до того користувалася як присадибною її матір -[PERSON] Відповідно до Генерального плану, виданого [PERSON] в 1979 році на підставі рішення виконкому Корсунь-Шевченківської районної ради народних депутатів /а.с.9/ розміри земельної ділянки по [ADDRESS] складали: По ширині ділянки за фронтом вулиці /червона лінія/ - 14,5 м; По тильній межі - 14,5 м; По лівій межі - 40,2 м; По правій межі - 40,2 м. Відповідно до рішення правління колгоспу ім..Б.Хмельницького від 25.02.1959 року №4 [PERSON] /покійному батьку відповідачів/ було надано під забудову земельну ділянку площею 0,06 га /а.с.122/ Відповідно до Генерального плану [PERSON], виданого останньому в 1959 році /а.с. 123/ розміри земельної ділянки по [ADDRESS] складали: По ширині ділянки за фронтом вулиці /червона лінія/ - 16,50 м; По тильній межі - 16,50 м; По лівій межі - 36,00 м; По правій межі - 36,00 м. Відповідно до Генерального плану [PERSON], виданого останньому в 1964 році /а.с. 80/ розміри земельної ділянки по [ADDRESS] складали: По ширині ділянки за фронтом вулиці /червона лінія/ - 17,40 м; По тильній межі - 17,50 м; По лівій межі - 41,70 м; По правій межі - 38,75 м. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №21/11 від 29.10.2013 року, проведеної судовим експертом [PERSON], фактичні розміри земельних ділянок, якими спільно користуються [PERSON] та [PERSON] без встановлення межових знаків та лінійних споруд по межі на теперішній час складає /а.с.186/: По ширині ділянки за фронтом вулиці /червона лінія/ - 32,46 м; По тильній межі - 33,05 м; По лівій межі - 39,50 м (21,50 + 18,00); По правій межі - 40,32 м.(12,58+12,71+15,03) Згідно того ж висновку судової будівельно-технічної експертизи фактичні розміри земельної ділянки, якої спільно користуються [PERSON] та [PERSON] після смерті своїх батьків, складає /а.с.187/: По ширині ділянки за фронтом вулиці /червона лінія/ - 17,48 м, замість 16.50 м, але зміщення на 01,02 м відбулося в напрямку домоволодіння [ADDRESS]; По тильній межі - 17,28 м; По лівій межі - 41,90 м (1,58+ 12,58+12,71+15,03); По правій межі - 38,94 м (23,60+15,34) Згідно вказаного висновку площа земельної ділянки, що фактично перебуває у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] становить 1301,90 кв.м. /а.с.178/, а площа земельної ділянки що перебуває у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] становить 697,7 кв.м., тобто фактично відповідає розмірам, встановленим Генеральним планом від 1964 року та як вбачається із зазначеного висновку /а.с.173, останній абзац/ збільшення площі відбулося за рахунок збільшення меж даної ділянки по довжині,тобто не по ширині в напрямку земельної ділянки позивачки. Згідно пункту третього висновку вказаної експертизи /а.с.179/ з технічної точки зору накладень земельних ділянок, які перебувають у користуванні сторін одна на одну не існує. Допитаний у суді експерт [PERSON] показав, що при проведенні обмірів земельних ділянок сторін ним не були виявлені ознаки перенесення межових лінійних споруд відповідачами на територію земельної ділянки позивачки, оскільки земельна ділянка відповідачів знаходиться в межах, визначених станом на 1964 рік. Згідно повідомлення інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області від 24.06.2009 року №Ш-164/01-10 /а.с.а.с.75, 136/ вказаною інспекцією було виявлено факт самочинної добудови до будинку [PERSON] розмірами 1,5м*3,5м /на плані позначено площею 3,95 кв.м. добудови до будинку літ «А.» /а.с.а.с.186-187/, за що останню було притягнуто до адміністративної відповідальності. Вислухавши пояснення сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали справи та допитавши у судовому засіданні експерта [PERSON], суд вважає, що позов не підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що сторони у справі є користувачами суміжних земельних ділянок, розташованих по [ADDRESS], серед яких земельна ділянка площею 0,06 га по [ADDRESS] була виділена в установленому порядку позивачці [PERSON] із земельної ділянки її матері -[PERSON] без встановлення межових знаків та реального поділу в натурі, у зв*язку з чим загальна площа обох земельних ділянок на час розгляду справи у суді становить 1301,90 кв.м. та перевищує площу, визначену технічною документацією на 10 кв.м. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають у своєму користуванні земельну ділянку площею 697,7 кв.м., в успадкованому ними після померлого батька - [PERSON] домоволодінні, розташованому по [ADDRESS]. Вказана обставина не заперечується сторонами у справі. Площа вказаної земельної ділянки перевищує площу, встановлену первинними правовстановлюючими документами на 97,7 кв.м., але вказане перевищення відбулося не за рахунок земельної ділянки позивачки. Між сторонами тривалий час існують неприязні відносини щодо межі їхніх земельних ділянок, оскільки після самочинного будівництва позивачкою нежилого приміщення як прибудови до власного будинку відстань від паркану відповідачів до вказаної прибудови скоротилася, що утруднює технічне обслуговування самого будинку. Ознак порушення відповідачами суміжної межі судом не встановлено, оскільки межова лінійна споруда у вигляді паркану знаходиться на теперішній час в межах, визначених технічною документацією як позивачів, так і відповідачів станом на 1964 рік. За таких обставин суд приходить до висновку, що заявлений позов є безпідставним, оскільки відповідно до приписів ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Способи захисту прав на землю визначені ч.3 ст.152 ЗК України, в т.ч. відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (пункт б). Таким чином, виходячи із змісту вказаних норм Закону підставою для вимагання позивачем усунення порушень його прав на землю повинно бути наявність таких порушень. Обставини встановлені судом вказують на те, що в даному випадку відповідачі жодним чином не порушили прав позивачки, оскільки земельні ділянки останньої (з урахуванням земельної ділянки її матері) та відповідачів на час розгляду справи у суді знаходиться по суміжній межі, яка визначена правоустановлючими документами обох сторін, що вказує на відсутність будь-яких порушень відповідачами прав на земельну ділянку позивачки. Суд критично, як спробу вирішити земельний спір на свою користь, оцінює твердження позивачки про зменшення відстані від її будинку до спільної межі з відповідачами з вини останніх, оскільки таке порушення сталося виключно з вини самої позивачки внаслідок здійснення самочинного будівництва прибудови до вказаного будинку по його правій стороні, за що остання була притягнута до адміністративної відповідальності. Не може бути підставою для задоволення даного позову і наявність розбіжностей у розмірі наявної площі земельної ділянки відповідачів, тобто 697,7 кв.м. замість 600 кв.м., оскільки така різниця виникла за рахунок зміни конфігурації земельної ділянки останніх, яка жодним чином не вплинула на конфігурацію земельної ділянки позивачки та не порушила її права щодо користування земельною ділянкою. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову через його безпідставність.

Outcome: dismissed