Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS], та зняти відповідача з реєстрації за вказаною адресою. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є власником вищевказаного житлового будинку згідно договору дарування будинку, посвідченого 30.10.2013 приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Іщенко О.В. В цьому будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON], який за місцем реєстрації не проживає з 01 вересня 2013 року і в добровільному порядку відмовляється знятися з реєстрації за вказаною адресою, що позбавляє її права на оформлення субсидії в установленому законом порядку. Посилаючись на положення ст.ст. 15, 391, 405 ЦК України позивачка просить задовольнити її вимоги. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути буз її участі, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує і не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився і не повідомив суд про причини своєї неявки, хоч належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування будинку, посвідченого 30.10.2013 приватним нотаріусом Богуславського районного нотаріального округу Іщенко О.В. та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 11865891 від 30.10.2013 року. Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований в житловому будинку позивачки, що підтверджується довідкою Шупиківської сільської ради Богуславського району Київської області № 361 від 02 листопада 2018 року. Актом відсутності особи за місцем реєстрації від 05.11.2018, складеним комісією в складі сусідів позивачки та завіреного секретарем Шупиківської сільської ради Богуславського району Київської області, підтверджується, що відповідач [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] з 01 вересня 2013 року по даний час не проживає. Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї та інших осіб. Аналогічне правило міститься в статті 150 ЖК Української РСР, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Тобто проживання членів сім'ї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право. У разі виникнення спору між власником та особами, які проживали з ним як члени сім'ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням власника. Так, згідно цієї норми закону член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] не проживає в будинку позивачки більше року, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки відповідач не проживає по місцю реєстрації в будинку позивача більше року, то є законні підстави для визнання його таким, що втратив право на користування цим житлом. В даному випадку рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, буде підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved