Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, вказуючи, що 17.12.1999 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у Хортицькому відділі реєстрації актів громадянського стану м. Запоріжжя, актовий запис №781. Від даного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося через відсутність порозуміння між подружджям, а також різні погляди на життя, що зробило спільне проживання неможливим. Між ними втрачені почуття поваги та любові. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з квітня 2013 року, на теперішній час вони сумісно не проживають та спільного господарства не ведуть. За переконанням позивачки подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивачка надала до суду письмову заяву з проханням слухати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити. Відповідач в суд не прибув по невідомим суду причинам, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином за останнім відомим місцем проживання. Суд згідно ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, оскільки розгляд справи здійснювався судом за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню через наступне. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб засновується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Примусовість жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено право особи , яка змінила своє прізвище при реєстрації шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Шлюб зареєстровано 17.12.1999 року у Хортицькому відділі реєстрації актів громадянського стану м. Запоріжжя, актовий запис №781. Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], синів - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які після припинення шлюбних відносин проживають з позивачем та знаходяться на її вихованні. Судом встановлено, що подружні відносини між сторонами припинені з квітня 2013 року через відсутність порозуміння між ними, різні погляди на життя, що зробило спільне проживання подружжя неможливим. СЧторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Сім'я сторін розпалась остаточно і примирення між ними неможливе. Спорів про розподіл майна між сторонами немає. З'ясувавши фактичні відносини подружжя, які припинили подружні відносини, тривалий час не підтримують подружні стосунки, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя та зберігання шлюбу суперечило би інтересам одного з них. На підставі викладеного позов [PERSON] підлягає задоволенню, шлюб між сторонами слід розірвати та після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище - «[PERSON]».

Outcome: approved