Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 09.05.1992 року Виконавчим комітетом Дубрівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за відповідним актовим записом № 02. Позивачка зазначила, що сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що унеможливлює розірвання шлюбу в порядку визначеному ч. 1 ст. 106 СК України. Свої вимоги мотивувала тим, що проживання однією сімєю з відповідачем припинено, подружніх стосунків не підтримують, втратили порозуміння між собою, шлюб існує тільки формально. Спільного господарство подружжя не веде. Подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та спільної дитини, так як шлюб існує тільки формально. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Просив винести заочне рішення без участі відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача, згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України\~та ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом з повторного Свідоцтва про шлюб серія І-ФМ № 170226, виданого 22 січня 2018 року Ужгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 09 травня 1992 року, про що складено відповідний актовий запис №02. (а.с.3). Згідно копії свідоцтва про народження серія ІІІ -ФМ №477781 виданого 20 липня 1993 року Ірлявською сільською радою Ужгородського району Закарпатської області, [PERSON] народився 30.06.1993 року, про що в книзі записів актів про народження зроблено запис за №6. Батько [PERSON], мати [PERSON]. (а.с.4) Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини Згідно ч.3\~ст.109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч.2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із\~ст. 55 СК України\~вбачається, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Враховуючи наведене та, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, сторони не підтримують шлюбних стосунків з січня 2018 року, шлюб існує формально, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 2\~ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved