Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду 24.11.2015р. з позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач не надає їй та їх дітям матеріальної допомоги в добровільному порядку, а тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей (син [PERSON], 27.10.2010р.н., донька [PERSON], 18.12.2014р.н.) в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, та аліменти на її утримання в розмірі 1000грн щомісяця до досягнення їх донькою [PERSON] трирічного віку. В судове засідання сторони не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Від позивачки надійшла заява, в якій вона зазначила, що підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу у її відсутність. Відповідно до ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 17.07.2010р. і по теперішній час, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони мають дітей син [PERSON], 27.10.2010р.н., донька [PERSON], 18.12.2014р.н. (а.с.5, 6). На теперішній час сторони проживають окремо, бо позивачка проживає в [INFO] разом з дітьми, що підтверджується відповідною довідкою від 14.01.2015р. про склад сім'ї (а.с.7). Позивачка не працює, оскільки доглядає молодшу дитину до досягнення нею трирічного віку. Відповідач є працездатною особою та не має на утриманні інших осіб, окрім дружини та їх спільних дітей. Оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги позивачці та їх дітям, вона звернулась до суду з зазначеним позовом. Таким чином між сторонами існує спір, який виник з сімейних правовідносин із забезпечення утримання дружини та дитини, що регулюються Сімейним кодексом України (далі СК). Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК. Відповідно до положень статті 183 СК якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Оцінивши обставини справи суд вважає, що 1/3 частка доходів відповідача є належним та достатнім розміром аліментів, які необхідні на утримання двох неповнолітніх дітей, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Стосовно вимоги про стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку суд зауважує наступне. Згідно ч.1 ст.75 СК дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.2 ст.84 СК дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною четвертою цієї статті СК передбачено, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач є молодою, працездатною особою, а відповідно має змогу працювати та виконувати свій обовязок з утримання дружини, яка доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Тому суд вважає, що відповідач має змогу надавати позивачці допомогу на її утримання до досягнення їх донькоюб [PERSON] трирічного віку, тобто до 18.12.2017р.. Статтею 80 СК встановлено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. В позовній заяві позивачка просить визначити розмір аліментів на її утримання на рівні 1000грн на місяць. Разом з тим, всупереч положенням ч.1 ст.60 ЦПК, позивачкою не надано суду доказів на підтвердження наявності у відповідача можливості сплачувати аліменти на її утримання в такому розмірі. Натомість, з урахуванням положень ч.2 ст.80 СК суд вважає за доцільне визначити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання позивачки на рівні 1/6 частини з усіх видів його доходів, оскільки за таких обставин загальний розмір відрахувань з доходів відповідача на користь позивачки складатиме 50відсотків від його доходів, що відповідатиме положенням ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», щодо максимального розміру відрахувань з доходів громадян при примусовому виконанні рішень суду про стягнення аліментних платежів, та засадам справедливості, добросовісності та розумності регулювання сімейних правовідносин, передбаченим ч.9 ст.7 СК. Відповідно до положень ч.1 ст.79, ч.1 ст.191 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Щодо судових витрат, то згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» складає 487,20грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial