Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача з вимогами про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 03.10.2005 року, позивачка є власником 3-ї кімнатної квартири [ADDRESS]. У вересні 2009 року її син [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], після чого остання за її згоди була зареєстрована у вищевказаній квартирі. 22.03.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, і позивачка просила відповідачку в добровільному порядку знятися з реєстрації та залишити приміщення даної квартири. Однак відповідачка цього добровільно робити не бажає, мотивуючи це інтересами неповнолітньої дитини, яка народилася від шлюбу з її сином. Стосовно онука, позивачка жодних запитань не має і він буде залишатися зареєстрованим за зазначеною адресою. Позивачка не має жодних бажань оплачувати комунальні платежі за колишню дружину її сина. Позивачка просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка та представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі і просили їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду (27.06.2017 року, 18.07.2017 року, 06.09.2017 року та 21.09.2017 року) повідомлялась належним чином за адресою зазначеною в позовній заяві, що вбачається з її матеріалів, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надала (а.с.16, 23-24, 32, 33-34). В зв'язку із чим, причина неявки відповідачки визнана судом неповажною. У відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку представника позивача та позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 03.10.2005 року, позивачка є власником 3-ї кімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.4). У вересні 2009 року її син [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], після чого остання за її згоди була зареєстрована у вищевказаній квартирі. 22.03.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.37), і позивачка просила відповідачку в добровільному порядку знятися з реєстрації та залишити приміщення даної квартири. Однак відповідачка цього добровільно робити не бажає, мотивуючи це інтересами неповнолітньої дитини, яка народилася від шлюбу з її сином (а.с.36). Стосовно онука, позивачка жодних запитань не має і він буде залишатися зареєстрованим за зазначеною адресою. Позивачка не має жодних бажань оплачувати комунальні платежі за колишню дружину її сина. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка зазначила, що позивачка її знайома, сусіди по будинку, підтвердила, що відповідачка з січня 2017 року не живе у позивачки за адресою м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, 5-а/55. Крім того, допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], яка зазначила, що є головою кооперативу будинку за адресою м. Запоріжжя, вул. Цитрусова, 5-а/55, підтвердила, що з січня 2017 року відповідача за зазначеною адресою не проживає. У відповідності зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню На підставі викладеного і

Outcome: approved