Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , а [INFO] померла її мати [PERSON] . Позивачка зазначала, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] , яка склала заповіт на її користь 25.08.1999 року. Крім того, позивачка в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті як матері, так і батька, проживала та проживає й значиться зареєстрованою в будинку та користується земельною ділянкою для його обслуговування. Для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок вона звернулася до нотаріуса, однак їй було відмовлено у оформленні такої через відсутність правовстановлюючого документу на будинок, у зв`язку з чим право власності на нього не було зареєстроване, тому позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. У судове засідання представник відповідача також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Великоберезнянським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 28 листопада 2019 року, актовий запис №28. Також встановлено, що батько позивачки [PERSON] помер [INFO] . Зі складеного померлою [PERSON] заповіту від 25 серпня 1999 року вбачається, що житловий будинок з надвірними добудовами і все майно, що в ньому знаходиться, що розташований в [ADDRESS] заповідає своїй дочці [PERSON] , 1978 року народження в цілому. Разом з цим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Великоберезнянського районного нотаріального округу Гончар Т.М. № 40/01-16 від 28 липня 2019 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на житловий будинок. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.ст. 1216-1218, ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Передбачені ст. 1224 ЦК України підстави щодо усунення позивача від права на спадкування відсутні. Зважаючи на наведені обставини, суд визнає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved