Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить суд дозволити виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон дочці [PERSON], [INFO]., та дати дозвіл на тимчасовий перетин кордону для неї без згоди батька [PERSON]. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що між нею та відповідачем [PERSON] 07 липня 2007 року було укладено шлюб. Від шлюбу [INFO] народилася дочка [PERSON]. 28 серпня 2012 року на підставі рішення Жидачівського районного суду їхній шлюб розірвано. В 2011 році позивачка виїхала на роботу за кордон у Республіку Словенія, де проживає по даний час. Дочка залишилася проживати разом з бабусею [PERSON] в [ADDRESS]. Позивачка приїжджає до дочки 2-3 рази на рік, крім цього, щодня спілкується з нею по телефону, матеріально забезпечує її всім необхідним. Батько ухиляється від участі у вихованні дочки, після припинення шлюбних відносин, перестав цікавитися її долею, матеріальної допомоги на її утримання не надає, про що свідчить довідка про заборгованість по сплаті аліментів. В даний час позивачка має намір взяти дочку до себе на відпочинок та оздоровлення, однак реалізувати свій намір не може, оскільки батько безпідставно, без жодних аргументів, відмовляється надати нотаріально посвідчену згоду на виготовлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон в супроводі матері. На неодноразові звернення позивачки до відповідача у категоричній формі їй відмовляє, при цьому не наводячи жодних аргументованих причин щодо такої відмови, тому позивачка звернулася до суду з даним позовом. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з наведених вище підстав і просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився, хоч про день та час слухання справи був належно повідомлений(оголошення в газеті «Львівська пошта» № 71 від 02.07.2015 року). Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про слухання справи у його відсутності не заявив, що дає підстави відповідно до ст.169 ЦПК України справу розглядати у його відсутності на підставі наявних у ній даних та документів, постановивши відповідно до ст. 224 ЦПК України заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Жидачівської РДА Драган Н.М. проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Представник третьої особи сектору громадянства, іміграції, реєстрації фізичних осіб Жидачівського РВ ГУ МВСУ в Львівській області повторно в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивачки, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов'язком батьків. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] Згідно рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 28 серпня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та після розлучення позивачці присвоєно дівоче прізвище [PERSON]. Згідно довідки № 2235 від 14.05.2014 р. відділу державної виконавчої служби Личаківського МУЮ м. Львова станом на 14.05.2015 р. заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] становить 1 753.84 грн. Згідно висновку органу опіки та піклування Жидачівської РДА № 02/17/110 від 17.01.2015 року орган опіки і піклування Жидачівської РДА вважає за доцільне надати малолітній [PERSON] багаторазові тимчасові виїзди за межі України у супроводі матері [PERSON] у супроводі інших осіб без згоди батька [PERSON]. Згідно ст. 9 Сімейного Кодексу України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім'ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. Питання надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дочки сторонами не врегульовано. Відповідно до ст. 313 ЦК України, ст. 4.2 ЗУ «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред»явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди одного з батьків та супроводу другого з батьків. Відповідно до Конвенції про права дитини, яка ратифікована Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р., в усіх діях щодо дітей , незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами , що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З вищенаведеного вбачається, що відповідач зловживаючи своїми батьківськими правами фактично перешкоджає своїй дочці Ангеліні, 07.01.2008 р. н., реалізовувати свої конституційні права,а тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved