Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 2500 грн. щомісяця на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], та у розмірі 3500 грн. щомісяця на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем знаходились в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ніякої участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, позивачка була вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання повторно не зявився без поважних причин, а тому суд, за згодою представника позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, повно і всебічно зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представника позивачки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, повязані з обовязком батьків утримувати дітей, які не досягли повноліття, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Подружнє життя сторін не склалося і рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 22.12.2014 року шлюб між ними був розірваний (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], 12.09.2012 року, згідно свідоцтв про народження серії І-ЖД № 292387 та серії І-ЖД № 323461 відповідно (а.с.6,5). Відповідач [PERSON] записаний батьком. Діти проживають разом з матірю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідками № 335 а № 494, виданими виконкомом Кагарлицької сільської ради Біляївського району Одеської області 22.09.2015 року та 26.12.2014 року (а.с.12, 13). В судовому засіданні представник позивачки пояснив, що позивачка на даний момент ніде не працює, самостійного джерела доходу не має, при цьому відповідач знаходиться у працездатному віці, отримує гідну заробітну платню та має можливість працювати і утримувати своїх малолітніх дітей до досягнення ними повноліття, проте в добровільному порядку не здійснює ніяких кроків щодо матеріального забезпечення дружини з дітьми. Проте, відповідач [PERSON], будучи не згодним з позовними вимогами, але при цьому усвідомлюючи той факт, що він повинен сплачувати грошові кошти на утримання дітей, надав суду заперечення, в якому просив у разі задоволення позову, задовольнити його частково та встановити суми аліментів, про які просить позивачка, на утримання малолітніх дітей у розмірі по 2000 грн. на кожну дитину відповідно. Ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обовязок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В контексті даної статті батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Матеріальне утримання дітей це обовязок батьків. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи те, що позивачка ставить вимоги про присудження аліментів на утримання дитини саме в твердій грошовій сумі, зважаючи, що відповідачем дані обставини в запереченні не оспорюються, суд задовольняє вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, тому що це не суперечить положенням ч. 3 ст. 181 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дітей; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014 року № 80 -VI11 статтею 7 встановлено суми прожиткового мінімуму на 2015 рік. Згідно з даним Законом для дітей віком до 6 років з 01 січня 2015 року прожитковий мінімум складає - 1032 гривні, з 1 грудня прожитковий мінімум - 1167 гривень, для дітей від 6 до 18 років розмір прожиткового мінімуму з 01.01.2015 року встановлено у сумі 1286 гривень, з 1 грудня - 1455 гривень. При визначені розміру аліментів, суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище відповідача, те що він являється фізичною особою-підприємцем і його дохід за 2014 рік, згідно відповіді на запит суду з ДПІ у Біляївському району ГУ ДФС в Одеській області, склав 265330 грн., не має інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, не має будь-яких зобовязань за іншими виконавчими документами. Крім цього, судом також враховується, що батьки мають рівні права щодо дітей, у звязку з чим мають утримувати дітей порівну (ст. 141 СК України). Отже, приймаючи до уваги письмові докази, надані позивачкою та відповідачем, суд вважає за необхідне присудити до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. щомісяця та на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 2500 грн., починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. При цьому, при визначенні розміру аліментів, які будуть стягуватись з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], судом враховується той факт, що дитина хворіє хворобою «J 98/9» та потребує домашнього догляду, що підтверджується довідкою № 723, виданою КЗ «Біляївська ЦРЛ Одеської області» 18.09.2015 року (а.с.11). Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто з 16.10.2015 року. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial