Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В позовній заяві позивачка посилається на те, що її з відповідачем подружнє життя не склалось через те, що вони зовсім різні люди за характерами, у них протилежні погляди на життя, різне відношення до сім'ї та подружніх обов'язків, що в подальшому призвело до втрати взаєморозуміння та почуття любові один до одного. Спільного господарства не ведуть, фактично припинені шлюбно-сімейні відносини. Від шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. На підставі вищенаведеного позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, а також з метою уникнення суперечок з відповідачем стягнути з з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засідання позивачка підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вислухавши пояснення позивачки, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, подружжя перебуває в шлюбі зареєстрованому 14 липня 2001 року у Відділі РАГСу Хорольського районного управління юстиції Полтавської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №41 (а.с.6). Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Шлюбні відносини між подружжям не склались, через несумісність характерів, різні погляди на життя, сімейні відносини та подружні обов'язки, на момент розгляду справи спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейно-шлюбні відносини. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя та їх дітей, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, позов позивачки в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначила позивачка, з метою уникнення суперечок з відповідачем щодо сплати аліментів вона вирішує питання про стягнення аліментів в судовому порядку відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідач працездатний, зі слів позивачки працює, тому суд вважає, що він спроможний сплачувати позивачці аліменти на утримання дитини в розмірі ? з усіх своїх видів заробітку. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, який вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти щомісячно в розмірі ? з усіх видів заробітку на утримання дочки до досягнення дитиною повноліття. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Враховуючи викладене, позов позивачки в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню. Згідно зі ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 110-112, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved