Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно. В обґрунтування позову зазначено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу. Від шлюбу неповнолітніх чи малолітніх дітей не мають. На теперішній час сторони проживають окремо, та спільне господарство не ведуть. Позивач є інвалідом ІІ групи, яка встановлена з 01.12.2008 безтерміново внаслідок загального захворювання. Позивач отримує пенсію за віком в розмірі 1514,68 грн. інших джерел доходу не має, тому матеріальне становище є вкрай нужденним і потребує матеріальної допомоги. Відповідач матеріальної допомоги позивачці не надає, хоча вважає, що відповідно до ст. 75 СК України, на нього покладено обовязок по утриманню позивачки у звязку з непрацездатністю. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати допомогу позивачці, оскільки отримує пенсію в розмірі 7600 грн., на утриманні непрацездатних осіб не має. На позовну заяву відповідачем надано відзив, в якому зазначено про невизнання позову, у звязку з тим, що позивачка отримує пенсію в розмірі 1514,68 грн., що забезпечує її достатнім прожитковим мінімумом. Крім того, до складу сімї позивачки входять працездатні особи, які проживають з нею та ведуть спільне господарство, це син [PERSON], [INFO], та невістка [PERSON] Зазначив, що позивачкою не надано доказів складу її сімї. Він є пенсіонером з 2002 року. Пенсія йому призначена на пільгових умовах. Розмір пенсії 6184,91 грн. За станом здоровя позивач потребує постійного лікування, оскільки має ряд захворювань, у звязку з чим потребує значних витрат на ліки. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02 березня 1974 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого 02 березня 1974 року Привольєвським міськбюро ЗАГС Ворошиловградської області /а.с.2/. Позивач є інвалідом ІІ групи з 01.12.2008 внаслідок загального захворювання безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК № 100048 /а.с.5/. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той з подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І, ІІ, чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до правового висновку ВСУ від 16.08.2017 у справі № 6-1111цс17 зазначено, що за положеннями частин 2, 4 статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати. Непрацездатним вважається той з подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до правового висновку ВСУ від 13.04.2016 у справі № 6-3066цс15 зазначено, коли особа отримує пенсію по інвалідності, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги. Таким чином, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України», з 01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, в розмірі 1373 грн., з 01 липня 1435 грн., з 01 грудня 1497 грн. Як зазначила позивач в позовній заяві, вона отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1514,68 грн. щомісячно. Отже, позивачка отримує пенсію по інвалідності в розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини 4 статті 75 СК України Тому в задоволенні позову слід відмовити. Судовий збір віднести на рахунок держави, оскільки позивач звільнений законом від їх сплати. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed