Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за договором позики. У судове засідання позивачка надала письмову заяву у якій свої вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити у повному обсязі та зазначила про можливий розгляд справи без її участі і проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що 16 грудня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, що підтверджується відповідною розпискою. Згідно умов Договору відповідач отримав від позивача 8700,00 доларів США із обов'язком виплати процентів у розмірі 5 відсотків річних. Також договором встановлено обов'язок повернення грошових коштів є строк до 01 квітня 2015 року. Проте, як встановлено у судовому засіданні, у визначений договором термін грошові кошти відповідачем [PERSON] позивачці [PERSON] не повернуті, у звязку з чим, остання змушена звернутися до суду з даним позовом. Так, відповідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно ч.2 ст. 1247 ЦК України передбачає що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, як встановлено судом до цього часу відповідачем основна сума боргу позивачці не повернута в результаті чого, на момент звернення до суду, за офіційним курсом НБУ гривні до долару США в гривневому еквіваленті сума основного боргу складає 255619,60 гривні (тридцять дві тисячі вісімсот сімдесят вісім гривень 51 копійка). Крім того, згідно частини 1 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У відповідності до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Період прострочення повернення відповідачем грошової суми в розмірі 8700 долари США 00 центів у спірних правовідносинах триває з 02 квітня 2015 року та за станом на 28 грудня 2016 року складає 637 днів. Три проценти річних від простроченої суми у спірних правовідносинах складають (8700 доларів США х 3% річних / 365 днів = 261 долар США/ 365 днів = 0,715 доларів США/день; 0.715 доларів США/день х 637 днів прострочення (період з 02 квітня 2015 року по 28 грудня 2016 року) = 455,46 доларів США. Проте, як встановлено судом, проценти за договором позики відповідачем також не сплачувались і період невиплати процентів становить з 31 березня 2014 року по 31 березня 2015 року, що зокрема становить 366 днів. Зокрема, проценти за договором позики у спірних правовідносинах складають (8700 доларів США х 5% річних / 365 днів = 435 доларів США / 365 днів = 1,192 долар США/день; 1,192 долар США/день х 366 днів прострочення (період з 31 травня 2014 року по 31 травня 2015 року) = 436,27 доларів США. Таким чином, у зв'язку з наведеним обставинами та враховуючи той факт, що станом на момент пред'явлення позову до суду, відповідач має сплатити позивачу проценти у розмірі облікової ставки НБУ за весь час користування кошта\-ми, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України та 3% відсотки річних, передбаченому ст. 625 ЦК України. Враховуючи вказані обставини справи та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, суд вважає позовні вимоги про стягнення суми боргу обґрунтованим та таким що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму судового збору в розмірі 2556,20 грн. сплачену за подачу позову.

Outcome: approved