Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що 31 травня 2004 року помер [PERSON], який доводився їй рідним батьком. При житті батько заповів належну йому земельну ділянку позивачці. Після настання смерті батька, в установлений спадковим законодавством термін, вона звернулася до Новоархангельської державної нотаріальної контори та подала заяву про прийняття спадщини згідно його заповітів. Коли вона звернулась до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку товарного сільськогосподарського виробництва, нотаріусом було виявлено наступне, що в обсяг спадкового майна спадкодавця входить земельна ділянка № 347 на території [PERSON] сільради Новоархангельського району Кіровоградської області. Право власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку підтверджувалося державним актом серії РЗ № 419830. Померлий спадкодавець втратив цей документ за невідомих обставин. Нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку № 347. Зокрема нотаріус зазначила, що згідно з Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України від 22 лютого 2012 року № 282/20595 за змінами від 26.12.2012 року за № 1951/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання оригіналів правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Позивачка вважала, що вже вичерпала всі можливості розшуку втраченого правовстановлюючого документа. Позивачка цікавилась місцем знаходження документа в [PERSON] сільській раді, розпитувала сусідів, виясняла про долю державного акта у орендаря землі, опублікувала оголошення про недійсність втраченого акта. Навіть після оголошення в газеті «Колос» про місцезнаходження документа ніхто не заявив і державний акт, про належність батькові земельної ділянки не знайшовся. Вдалося тільки отримати ксерокопію державного акта у орендаря. З приводу відновлення документа позивачка цікавилася у відділі Держгеокадастру у Новоархангельському районі, але їй пояснили, що для поновлення документа потрібна заява самого власника. Власник землі помер і відповідно не може подати будь-якої заяви. Таким чином неможливо поновити державний акт померлого. Вважає, що має право на спадкову земельну ділянку на підставі заповіту, але зміни та прогалини в земельному законодавстві перешкоджають в адміністративному порядку отримати документ про її право. Просила суд визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку № 347 площею 4,13 га розташовану на території відповідача за правом спадкування за заповітом. Позивачка в судове засідання не зявилась, але надала суду заяву в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Новоархангельському районі в судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності, також не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Новоархангельської районної державної адміністрації Кіровоградській області в судове засідання не зявився про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі письмових доказів. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ОЛ № 201227 від 02.06.2004 року [PERSON] помер 31.05.2004 року в с. Розсохуватець Новоархангельського району Кіровоградської області /а.с.6/. При житті 19.08.2003 року [PERSON] сільською радою від імені [PERSON] був посвідчений заповіт, в якому останній належну йому земельну ділянку розташовану на території [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, на підставі державного акту на право приватної власності на землю Р3 № 419830 виданого Новоархангельською районною державною адміністрацією заповів позивачці /а.с.11/. Відповідно до світлокопії свідоцтва про народження серії 1-ОЛ № 068006 від 09.12.2008 року батьком позивачки записаний [PERSON] /а.с.7/. Відповідно до світлокопії свідоцтва про шлюб серії 1-ОЛ №010130 від 19.09.2006 року позивачка 19.09.2006 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу змінила прізвище із «Санцевич» на «Романщак» /а.с.7/. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове нерухоме майно у вигляді земельної ділянки відповідно до світлокопії державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 419830 виданого Новоархангельською райдержадміністрацією від 20.08.2002 року, розміром 4,13 га /а.с.8 /. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області [PERSON] [INFO], проживав і був зареєстрований до дня смерті 31.05.2004 року по вул. Шевченка, 77 в с. Розсохуватець Новоархангельського району Кіровоградської області. В даному домоволодінні проживала та була зареєстрована дочка [PERSON], [INFO] з вересня 1996 по 30 вересня 2005 року. Виписаний в звязку зі смертю. [PERSON] сільською радою від імені [PERSON] посвідчувалися заповіти від 05.12.2002 року за реєстраційним № 66, та від 19.08.2003 року за реєстраційним № 235. Дані заповіти не скасовано і не відмінено /а.с.9/. Через оголошення в пресі, а саме в місцевій газеті «Колос» № 94 (10887) від 26.11.2016 року позивачка наголошувала на тому, що втрачений вищезазначений державний акт на імя померлого вважати недійсним /а.с.12/. Державний нотаріус відмовив позивачці в оформленні спадщини посилаючись на відсутність у спадкоємця оригіналу правовстановлюючого документа, що не дає змоги видати свідоцтво про право на спадщину /а.с.4/. Відмова державного нотаріуса є підставою для звернення до суду з даним позовом. Задовольняючи цивільний позов суд виходить із наступних норм матеріального права. Ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1217 ЦК України вказує, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1218 передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ч. 1 ст. 1220 ЦК України наголошує на тому, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Положеннями ч. 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Поняття заповіту дано у ч. 1 ст. 1233 ЦК України, відповідно до якої заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Ч. 1 ст. 1274 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. У відповідності до ст. ст. 80, 81 ЗК України позивачка є громадянкою України, проживає на її території та має право набути право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. У відповідності до вищеперелічених статей позивачка є спадкоємицею майна, що залишилось після смерті батька і має право успадкувати земельну ділянку, що залишились після смерті останнього за заповітом і не може бути позбавлена права на вказану земельну ділянку. А тому суд, на підставі викладеного, вважає за доцільне та у відповідності до цивільного та земельного законодавства, визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку, що залишилась після смерті [PERSON] На підставі наведеного та

Outcome: approved