Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є опікуном двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Батько дітей - син позивачки, [PERSON] помер [INFO] року. [PERSON] рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.05.2014 року позбавлена батьківських прав по відношенню до своїх малолітніх дітей. Відповідачка не надає матеріальну допомогу на утримання дітей та не займається їх розвитком. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачки на її користь аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто по 1 860, 00 грн. на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дітей. Відповідно до вимог ст. 19, 274 КАС України справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.. Відповідачка у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до розпоряджень Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 14.07.2014 року № 358 та № 364 позивачка [PERSON] призначена опікуном над малолітніми дітьми - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтв про народження малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] їх батьком вказаний [PERSON], а матір'ю [PERSON]. Батько дітей - син позивачки, [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Відповідачка [PERSON] рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.05.2014 року позбавлена батьківських прав по відношенню до своїх малолітніх дітей. На даний час діти [PERSON] та [PERSON] проживають з бабусею, знаходиться на її повному утриманні. Як встановлено судом, мати дітей матеріальну допомогу на їх утримання не надає, не цікавиться їх розвитком та не приймає участі у їх житті, тим самим не виконує свого батьківського обов'язку щодо утримання дітей. Разом з тим, рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22.10.2014 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення з останньої аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.08.2014 року і до досягнення повноліття дітей. На виконання рішення суду 05.11.2014 року був виданий Деснянським районним судом м. Києва виконавчий лист № 2-5459/14. В той же час, відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із сторін. Однак, позивачка звернулася до суду з позовом не про збільшення розміру аліментів, а з новим позовом про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, у разі задоволення даного позову, за рішенням суду має бути виданий новий виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, за таких умов з відповідачки будуть стягуватися аліменти у подвійному розмірі за двома рішеннями суду та двома виконавчими листами, що не передбачено діючим законодавством та грубо порушить права [PERSON] Крім того, позивачка не позбавлена можливості вирішити питання стягнення аліментів з відповідачки на підставі вже винесеного рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22.10.2014 року у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконливого висновку щодо необґрунтованості та безпідставності позовних вимог, а тому відмовляє у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed