Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ «Укрзалізниця» про відшкодування моральної шкоди , завданої смертю особи, а саме: дочки [PERSON] в розмірі 400 000,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06.04.2018 року о 21-00 год. в с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області на пероні залізничного переїзду [PERSON] , [INFO] , збив електропотяг напрямком «Київ-Фастів». Від отриманих травм остання загинула в Боярській центральній районній лікарні в кареті швидкої допомоги. Постановою слідчого слідчого відділу Києво-Святошинського відділу поліції в Київській області від 12 вересня 2019 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12018110200002205 від 07 квітня 2018 року було закрите у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.Потяг, який здійснив наїзд на [PERSON] , перебуває на балансі виробничого підрозділу «Локомотивне депо Київ-Пасажирський» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця». Машиніст вказаного потягу [PERSON] , який керував ним в момент наїзду, перебуває в трудових відносинах з АТ «Укрзалізниця». [PERSON] вказала, що зазнала моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях в зв`язку із втратою близької людини - смертю своєї доньки, яка настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, порушенням звичного способу життя, пов`язаного зі смертю та похованням доньки, втратою надії на допомогу в старості, внаслідок чого позивачка нервувала та втратила душевний спокій, все це викликало в неї негативні емоції, переживання та душевний біль, в зв`язку з чим їм заподіяна моральна шкода в розмірі 400 000 гривень 00 копійок. Позивачка [PERSON] та представник позивачки - адвокат Таргоній В.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених в позовній заяві, та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] заперечував щодо задоволення позовних вимог та просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного висновку. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Норми ст. 4 ЦПК України вказують, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 06 квітня 2018 року о 21-00 год. в с. Тарасівка Києво-Святошинського району Київської області на пероні залізничного переїзду електропотяг напрямком «Київ-Фастів» збив [PERSON] , [INFO] . 07 квітня 2018 року за фактом цієї події були внесені відомості до ЄРДР за № 12018110200002205та розпочате досудове розслідування (а.с.7). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12 квітня 2018 року (а.с.11). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 212 від 07 квітня 2018 року смерть [PERSON] настала внаслідок нещасного випадку поза виробництвом - травмування при зіткненні з потягом (а.с.12). Згідно копії висновку експертного дослідження № 212 від 06 квітня 2018 року, на час смерті [PERSON] була в легкому ступені алкогольного сп`яніння, про що свідчить виявлення етилового спирту 1,47%о у крові під час судово-токсикологічного дослідження. Постановою слідчого Слідчого відділу Києво-Святошинського відділу поліції в Київській області від 12 вересня 2019 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12018110200002205 від 07 квітня 2018 року було закрите у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.8). За наведених вище обставин та з досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлено, що між наїздом на [PERSON] , та смертю останньої наявний причинно-наслідковий зв`язок. Позивачка [PERSON] є матір`ю загиблої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 30.12.2011 року, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.13-15). На підставі вищевказаного судом встановлено, що позивачка наділена правом вимагати відшкодування їй спричиненої моральної шкоди в результаті смерті її доньки, яка сталася внаслідок наїзду на неї електропотягу. Потяг, який здійснив наїзд на [PERSON] , перебуває на балансі виробничого підрозділу «Локомотивне депо Київ-Пасажирський» регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» (а.с.9). Машиніст вказаного електровоза [PERSON] , який керував ним в момент наїзду, працює у виробничому підрозділі локомотивне депо Київ-Пасажирський та займає посаду машиніста електровоза, тобто перебуває в трудових відносинах з АТ «Укрзалізниця» (а.с.10). Тому АТ «Укрзалізниця» є належним відповідачем у справі, оскільки є володільцем джерела підвищеної небезпеки. Згідно копії акту № 5 службового розслідування нещасного випадку невиробничого характеру на залізничному транспорті України ВП «Київська дистанція колії» РФ «Південно-Західна залізниця» від 10 квітня 2018 року вбачається, що [PERSON] на попереджувальні сигнали великої та малої гучності не відреагувала, від залізничної колії на безпечну відстань не відійшла, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України (а.с.55-56). Вирішуючи питання про відшкодування позивачці, спричиненої моральної шкоди суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст.55 Конституції України та чинного законодавства, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. П. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України вказує, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Оскільки електропотяг відноситься до джерела підвищеної небезпеки, відшкодування спричиненої шкоди здійснюється незалежно від вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Виходячи з положень частини другої статті 1167 та частини другої статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відшкодовується чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим) такої особи, а також особам, які проживали з нею однією сім`єю, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку незалежно від вини такої особи. Як роз`яснено в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що в результаті наїзду електропотягу на доньку [PERSON] , що мало наслідком спричинення їй смерті, позивачці була спричинена моральна шкода, пов`язана із загибеллю рідної для неї людини . Проте з матеріалів кримінального провадження вбачається, що загибла [PERSON] була в легкому ступені алкогольного сп`яніння та перебувала в стані нервового збудження, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що хоча потерпіла, перебуваючи в такому стані, знаючи про небезпечність перебування на пероні залізничного переїзду, не реагуючи на попереджувальні сигнали великої та малої гучності, належним чином не усвідомлювала всієї навколишньої обстановки, але певна частини вини у випадку, який стався, є і в діях останньої. З чого суд вважає за можливе врахувати положення ч. 2 ст. 1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного та враховуючи ступінь, глибину та тривалість моральних страждань, понесених позивачкою, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, на відшкодування спричиненої моральної шкоди . Відшкодування моральної шкоди в даному розмірі на думку суду буде співмірним із спричиненою [PERSON] моральною шкодою, та відповідатиме принципам розумності і справедливості і не матиме наслідком збагачення останньої за рахунок відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки згідно ЗУ «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. Представником позивача заявлене клопотання про надання ним протягом 5-ти днів після ухвалення судового рішення доказів на підтвердження понесених судових витрат по наданню правої допомоги, дана заява приймається судом та питання про її вирішення буде розглянуте шляхом ухвалення додаткового рішення, при своєчасному наданні зазначених доказів.

Outcome: partial