Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. В обгрунтування своїх позовних вимог вказала, що згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 02.02.2017 року вона набула у власність житловий будинок №23-а, який розташований по провулку Каштановий у м. Сквира Київської області та господарські будівлі і споруди, які є в спільній частковій власності з відповідачем [PERSON] В користуванні позивачки знаходяться погріб, сарай, сарай-літня кухня, колодязь питний, що підтверджується Технічним паспортом на житловий будинок та Довідкою про технічний стан нерухомого майна. На даний час у позивачки [PERSON] виникла необхідність в приватизації земельної ділянки призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), проте реалізувати своє право на власність шляхом приватизації не представляється можливим, оскільки господарські будівлі і споруди перебувають в спільній частковій власності з відповідачем. Тому, на підставі вищевказаного позивачка змушена звернутися до суду та просить: Визнати за нею [PERSON] право власності на господарські будівлі та споруди: погріб зазначений в плані літерою «а/пд», сарай «Б-1», сарай-літня кухня «Е-1», колодязь питний №1, що розташований біля житлового будинку №23-а, по пров. Каштановий в м. Сквира Київської області, який належить [PERSON] на праві власності на підставі рішення Сквирського районного суду Київської області від 02.02.2017 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, з проханням позовні вимоги задовольнити . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву в якій позовні вимоги визнала та вказала, що не заперечує проти узаконення права власності [PERSON] на господарчі будівлі: зазначений в плані літерою «а/пд», сарай «Б-1», сарай-літня кухня «Е-1», колодязь питний №1, що розташований біля житлового будинку №23-а, по пров. Каштановий в м. Сквира. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. \~ \~ \~ \~\~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами\~ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 02.02.2017 року позивачка набула у власність житловий будинок №23-а, який розташований по провулку Каштановий у м. Сквира Київської області та господарські будівлі і споруди, які є в спільній частковій власності з відповідачем [PERSON], що також підтверджується копією Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7-8,12). В користуванні позивачки знаходяться погріб, сарай, сарай-літня кухня, колодязь питний, що підтверджується копією Технічного паспорту на одноквартирний (садибний) житловий будинок виготовлений 10.08.2018 року ФОП [PERSON] Інвентаризаційна справа номер 323 (а.с.14-18) та копією Довідки про технічний стан нерухомого майна № 323 від 10.08.2018 року видана ФОП [PERSON] (а.с.13). На даний час у позивачки [PERSON] виникла необхідність в приватизації земельної ділянки призначеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), проте реалізувати своє право на власність шляхом приватизації не представляється можливим, оскільки господарські будівлі і споруди перебувають в спільній частковій власності з відповідачем. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. У відповідності до ч.4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч. 2 ст.\~319\~ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно вимогами ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності, згідно ч.1ст. 356 ЦК України, є спільною частковою власністю. Частиною 1 ст. 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Частинами 2 та 3 ст. 367 ЦК України встановлено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в добровільному порядку відповідачка відмовляється укласти договір про поділ господарських будівель і споруд, які є у спільній частковій власності, нотаріально посвідчивши його, як цього вимагає ст. 367 ЦК України,\~а тому іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як зверненням до суду з даним позовом позивачка не має можливості та який підлягає задоволенню з підстав викладених вище. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved