Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивачка [PERSON], тертя особа на стороні позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], треті особи на стороні відповідача нотаріус [PERSON], друга Тернопільська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] 02 серпня 2004 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений нотаріусом [PERSON] відповідно до якого він заповів все належне йому майно [PERSON] Складений [PERSON] заповіт, у зв»язку із його хворобою, було посвідчено в приміщенні Тернопільської обласної психоневрологічної лікарні та підписано свідками [PERSON] та [PERSON] Вважає, що спірний заповіт повинен бути визнаний судом недійсним, у зв»язку із тим, що хвороба [PERSON] не дозволяла розуміти йому значення своїх дій та керувати ними. Просить визнати спірний заповіт недійсним з підстав, передбачених ст.225 ЦК України. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з мотивів викладених у позовній заяві. Третя особа на стороні позивача [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримав та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позов не визнали, у задоволенні його просить відмовити через те, що позивачем не було представлено достатньо доказів відповідно до яких може бути визнано спірний заповіт недійсним. Крім цього, заявила клопотання про те, що позивачем було пропущено строк позовної давності, оскільки [PERSON] дізналась про існування спірного заповіту під час того, коли вона приїзджала на похорони свого батька у 2004 році. Третя особа на стороні відповідача державний нотаріус [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що її було запрошено у якості нотаріуса до Тернопільської обласної комунальної психоневрологічної лікарні, де [PERSON] перебуваючи на лікуванні, виявив бажання скласти заповіт та заповісти [PERSON] усе належне йому майно. У зв»язку із хворобою [PERSON], через яку він не міг особисто прочитати текст заповіту, його було посвідчено у присутності свідків [PERSON], [PERSON], які зачитали текст заповіту уголос та поставили підписи у ньому. Також, зазначила, що заповідач [PERSON] усвідомлював значення своїх дій, складення заповіту у користь [PERSON] відповідало його волі, проте він не міг прочитати та підписати його через свій хворобливий стан. Представник другої Тернопільської нотаріальної контори у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] 29 грудня 2004 року було подано до вказаної нотаріальної контори нотаріальну посвідчену заяву про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її батька [PERSON] за наслідками якої було заведено спадкову справу №172. В подальшому заяви про видачу свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом 18 січня 2005 року подала [PERSON] та їй було видано відповідачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 37/50 частин житлового будинку [ADDRESS], земельну ділянку площею 563 кв.м., грошові вклади. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив. Як вбачається із спірного заповіту, складеного 02 серпня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] в приміщенні обласної психоневрологічної лікарні, [PERSON] в присутності двох свідків [PERSON], [PERSON], на випадок смерті, заповів належний йому житловий будинок [ADDRESS], з належними до нього господарськими спорудами та земельною ділянкою та все своє майно відповідачці [PERSON] Як вбачається із тексту спірного заповіту, у зв»язку із хворобою [PERSON], на його особисте прохання, текст заповіту підписано [PERSON] та свідками [PERSON] та [PERSON] в присутності нотаріуса, а також у зв»язку із тим, що [PERSON] не міг сам прочитати текст заповіту, його зачитано вголос свідками [PERSON] та [PERSON] У спірному заповіті зазначено, що його записано зі слів [PERSON] та відповідає волевиявленню заповідача. Як вбачається із свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO]. Будучи допитаними в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили суду ту обставину, що на особисте прохання [PERSON], враховуючи його волевиявлення, в його присутності та в присутності нотаріуса [PERSON] текст спірного заповіту було підписано [PERSON] Крім цього, текст заповіту було прочитано [PERSON], [PERSON] вголос, який відповідав волевиявленню заповідача. Будучи допитаними в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] із 26 липня по 04 серпня 2004 року перебував в Тернопільській обласній комунальній психоневрологічній лікарні в інсультному відділенні. Підтвердили суду ту обставину, що при вчиненні заповіту [PERSON] усвідомлював значення своїх дій, заповіт вчиняв в присутності свідків, оскільки не міг його прочитати та підписати, волевиявлення заповідача відповідало його волі. Крім цього, вказали, що позивачу було відомо про існування спірного заповіту у 2004 році, про який вона дізналась під час того, коли приїзджала на похорони свого батька [PERSON], а також коли було видано відповідачу свідоцтва на спадщину за заповітом. Свідок [PERSON] заперечила пояснення представника позивача про те, що вона повідомляла позивачці про існування спірного заповіту лише у 2011 році під час продажі частини будинку. Будучи допитаними в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що в кінці липня 2004 року приходили до лікувального закладу, де перебував [PERSON], який був в тяжкому стані після перенесенного ним інсульту, без свідомості, а тому не міг вчинити спірного заповіту. Відповідно до висновку експерта №001 комісійної судово-медичної експертизи від 03 лютого 2014 року, протягом перебування [PERSON] з 26 липня по 04 серпня 2004 року у стаціонарі Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні у нього за даними клінічного спостереження, клініко-лабораторних та інструментально-апаратних досліджень були виявлені такі хвороби, їхні прояви та ускладнення: - Гіпертонічна хвороба (артеріальна гіпертензія ІІ ст., гіпертензивне серце); - Гостре порушення мозкового кровообігу у вигляді ішемічного інсульту в лівій півкулі головного мозку зі значним порушенням мовлення, парезом правої половини піднебіння, тощо; - Ішемічна хвороба серця, кардіосклероз, церебральний атеросклероз, миготлива аритмія, фібриляція передсердь; - Ангіосклероз сітківки обох очей, пневмосклероз. Хвороби [PERSON] відзначались прогресуючим перебігом, станом на 10.00 год. 01 серпня 2004 року зафіксовано оглушення хворого, він перестав вступати в контакт з лікарями. Протягом часу з 09.00 до 20.00 год. 02 серпня 2004 року у хворого відмічалось порушення свідомості, він перебував у церебральній комі І ст. і вербальному (тобто усному, словесному) контакту був недоступний через важкість стану. В подальшому стан його здоров»я погіршувався і [INFO] він помер. У період часу, який відноситься до складання [PERSON] заповіту, а саме 18.00 год. 02 серпня 2004 року, він внаслідок порушення свідомості, ступінь якого наростала від оглушення (10.00 год. 01 серпня 2004 року) до церебральної коми (20.00 год. 02.08.2004) не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. В судовому засіданні допитана в якості свідка лікар-невролог Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні [PERSON] підтвердила суду обставини хвороби [PERSON] та її клінічний перебіг про які зазначено у медичній картці №6272 стаціонарного хворого [PERSON] та яку було взято до уваги при проведенні комісійної судово-медичної експертизи. Як вбачається із матеріалів спадкової справи № 172 другої Тернопільської державної нотаріальної контори, оглянутої судом у судовому засіданні, позивач [PERSON] 29 грудня 2004 року звернулась до зазначеної контори із нотаріально посвідченою заявою про те, що вона ставить до відома нотаріальну контору про прийняття нею спадщини, яка залишилась після смерті померлого [INFO] її батька [PERSON] Інших документів необхідних для прийняття спадщини не подавала. 28 березня 2005 року із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва до зазначеної контори звернулась відповідач [PERSON] 28 березня 2005 року [PERSON] видано свідоцтво на спадщину за заповітом на 37/50 частин житлового будинку [ADDRESS], а також на земельну ділянку площею 563 кв.м. по [ADDRESS], що належали померлому [PERSON]. Згідно із ч.1 ст.225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. В силу вимог ч.1 ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вважає, що позивачу стало відомо про існування спірного заповіту після смерті свого батька у 2004 році, що підтверджується показаннями свідків [PERSON], [PERSON] відповідно до яких остання приїзджала на похорони [PERSON], а також в подальшому у 2005-2006 роках, коли власником іншої частини житлового будинку [ADDRESS], а також на земельної ділянки площею 563 кв.м. на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом стала відповідачка [PERSON]. Крім цього, яка вбачається із матеріалів спадкової справи, позивачкою [PERSON] до другої Тернопільської нотаріальної контори 29 грудня 2004 року було подано нотаріально посвідчену заяву про прийняття спадщини після померлого [INFO] її батька [PERSON], а тому вона повинна була дізнатись про існування спірного заповіту. Не заслуговують на увагу твердження представника позивача про те, що про існування спірного заповіту позивачка дізналась лише у 2011 році під час розмови із [PERSON], оскільки такі твердження не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні під час допиту останньої у якості свідка. Крім цього, суд зазначає, що позивачкою протягом тривалого часу, а саме з 2004 року не вчинялись дії направлені на одержання нею свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька, у тому числі не подавались необхідні документи щодо цього. Також позивачка не вчиняла дій, які свідчать про те, що вона не погоджується із тим фактом, що власником спадкового майна, а саме 37/50 частин житлового будинку по [ADDRESS], земельної ділянки, грошових вкладів, що належали померлому у [INFO] [PERSON], стала у 2005 році відповідач [PERSON] Таким чином, суд вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності. У процесі розгляду справи позивачем не заявлено клопотання про поновлення строку позовної давності з поважних причин, відповідачем заявлено клопотання про відмову в позові позивачеві із зазначених підстав, а тому суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed