Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON]. Через непорозуміння та різні погляди на життя між ними втрачено почуття любові й поваги один до одного, внаслідок чого вони припинили сумісне проживання і подружні відносини, мешкають окремо з квітня 2013 року. Подальше збереження родини з урахуванням їх з відповідачем взаємних відносин вона вважає неможливим, через що просить суд шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про проведення судового розгляду без її участі та просить задовольнити заяву в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено, що 08 вересня 2007 року позивачка з відповідачем уклали шлюб, зареєстрований Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області актовий запис № 668. Шлюб перший. Від шлюбу у них є неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Батьком дитини є відповідач. З квітня 2013 року сторони припинили будь-які сімейні відносини. В зв'язку з відсутністю порозуміння, різних поглядів на життя та на ролі кожного з подружжя в сім'ї, неможливість дійти згоди при вирішенні найбільш важливих для родини питань призвели почуттів, які тримають чоловіка та жінку разом. Втратили відчуття любові та поваги один до одного. Спору про розподіл майна подружжя, між ними на даний період часу не має. Після розірвання шлюбу дитина залишається мешкати разом з позивачкою. Питання про стягнення аліментів на утримання дитини буде вирішуватись в окремому порядку. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved