Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивачка в серпні 2018 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та\~ відповідачем , зареєстрований 27.04.2012 року, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі подвійного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку встановленого на 01 липня 2018 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що шлюбне життя з відповідачем стало неможливе через втрату почуття любові та поваги , а оскільки примирення неможливе , просила шлюб між нею та відповідачем розірвати . Також позивачка , з огляду на те, що малолітня дитина проживає з нею, просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 жовтня 2018 року провадження по справі відкрито. 14 грудня 2018 року позивачка надала суду заяву про уточнення позовних вимог , в якій уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 3000,00 гривень щомісячно з індексацією , відповідно до рівня інфляції в Україні , з липня 2018 року до досягнення дитиною повноліття , шляхом перерахування аліментів на банківський рахунок позивача. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на задоволенні позову. Відповідач та його представник позов в частині розірвання шлюбу визнали. Щодо стягнення аліментів позов визнали частково, вважали за доцільне стягнути аліменти в розмірі 1 /4 частини доходу відповідача . з тих підстав, що [PERSON] має постійне місце роботи та стабільний дохід. Суд, вислухавши вступне слово учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони знаходяться у шлюбі з 27 квітня 2012 року та мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя . Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За змістом \~ст.109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до пояснень сторін , вони не бажають більше підтримувати шлюбні стосунки. Вважають, що сім'я розпалась остаточно, на примирення не згодні. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін в розумінні ст. 112 СК України, тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Спору про розподіл майна суду не заявлено. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів , суд виходить з наступного. Відповідно до ст.\~180\~СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. \~Згідно \~свідоцтва про\~ народження\~ [PERSON], [INFO], батьком дитини є [PERSON], відповідач по справі , а матір»ю є позивачка [PERSON]. На теперішній час малолітня дитина проживає з матір»ю , яка не працює, що відповідачем не оспорюється . Крім того, відповідач не оспорював, що він інших утриманців не має, працює на посаді начальника групи ремонту та обслуговування автомобільної техніки Частини технічної служби ГУ Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Запорізькій області. Відповідно до відомостей наданих ГУ ДФС у Запорізькій області, дохід [PERSON] за 1 квартал 2018 року склав 29\~518,77 гривень, за 2 квартал 2018 року 38\~508,92 гривень. При вирішення вказаної справи, суд виходить з вимог ч 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто у урахуванням положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» з січня 2019 року не може бути меншим ніж 813,00 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому ч.2 ст. 184 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення аліментів в розмірі 3000,00 гривень щомісячного , тобто одержувачем аліментів використане право на отримання аліментів саме у твердій грошові сумі , що відповідає положенням ч.1 ст. 184 СК України , у зв»язку з чим суд не приймає доводи відповідача щодо необхідності стягнення аліментів саме у частці від заробітку. Разом з тим, суд приймає до уваги, що за змістом ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. Разом з тим, в обгрунтування того, що [PERSON] не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина в сумі 3000,00 гривень щомісячно , жодних доказів не надано , а позивачем в свою чергу доведено, що відповідач, отримуючи заробітну плату в розмірі близько 10\~000,00 гривень щомісячно , має можливість сплачувати аліменти в сумі 3000,00 гривень. Враховуючи вищенаведене , суд приходить до висновку , що позов в частині стягнення аліментів слід задовольнити, однак зазначає, що у відповідності до вимог ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред»явлення позову, а питання про спосіб виконання судового рішення вирішується в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження» . Питання про судові витрати слід вирішити згідно вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, стягнувши з [PERSON] на користь держави судовий збір за дві вимоги майнового та немайнового характеру в сумі 1409,60 гривень. На підставі ст. ст. 105, 110-112, 180-182, 84 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved