Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач по справі зареєстрований у вказаному житловому приміщенні, але понад рік не проживає у ньому. У зв`язку з тим, що факт реєстрації відповідача у вказаному приміщенні створює перешкоди власнику у здійсненні її прав, позивачка просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі. Позивачка [PERSON] просила про проведення судового розгляду без її участі направивши до суду відповідну заяву, позов підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, причину неявки суду не сповістив, заяви про відкладення судового розгляду справи до суду, відзиву на позов не надходило. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що на праві приватної власності [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.09.1986 р. /а.с. 7-8/ та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] /а.с. 9/. Відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , який є колишнім чоловіком позивачки, зареєстрований за вказаною адресою з 11.02.2002 року, що підтверджується довідкою з управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 27.11.2018 року № 8699 /а.с. 19/. Згідно свідоцтва серії [NUMBER] , 16 квітня 2008 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано /а.с. 9/. З того часу відповідач не проживає у спірному приміщенні, витрати на утримання житла не несе, а його речі в квартирі відсутні. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає, чим створює суттєві перешкоди для здійснення позивачкою її прав, як власника квартири. Обставина відсутності відповідача за вказаною адресою підтверджується також актом про фактично проживаючих осіб № 283 від 12.12.2018 р. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Нормою ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним право користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] не проживає у спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved