Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до відповідачів про стягнення грошової компенсації витраченої під час сумісного проживання у громадянському шлюбі. Зокрема просила визнати факт витрачених нею, [PERSON], коштів на будівництво житлового будинку та благоустрій території під час сумісного проживання з [PERSON] і стягнути з останнього та відповідачки [PERSON] на її користь грошову компенсацію з кожного у розмірі 417\~821,40 грн. Представник позивачки у судовому засіданні повністю підтримала заявлені уточненні позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні повністю визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти предявленого позову у повному обсязі, надавши відповідні письмові заперечення у яких зазначила про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог [PERSON] та просила суд залишити їх без задоволення, оскільки такі вимоги суперечать нормам чинного законодавства. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні надала письмові заперечення у яких вважала предявлені вимоги безпідставними та необґрунтованими, тому просила суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] із застосуванням терміну позовної давності. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить ухвалити рішення, яким визнати факт витрачених нею, [PERSON], коштів на будівництво житлового будинку та благоустрій території за адресою: м. Підгородне, вул. І.Франка, №45, під час сумісного проживання з [PERSON] і стягнути з останнього та відповідачки [PERSON] на її користь грошову компенсацію з кожного у розмірі 417\~821,40 грн. Так, згідно статті 69 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, та встановлено у судовому засіданні, спір між відповідачами [PERSON] та [PERSON] стосовно спірного майна вже був предметом розгляду у суді, зокрема рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.10.2011 року по справі №2-4734/11, позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та виділ його частки в натурі було задоволено і [PERSON], в домоволодінні №45 по вул. І.Франка в м. Підгородне, було виділено 45/100 ідеальних часток домоволодіння та визнано право власності на дану частину домоволодіння. Вказане судове рішення було переглянуто Апеляційним судом Дніпропетровської області, ухвалою якого від 15.01.2013 року по справі №2-4734/11, апеляційна скарга [PERSON] була відхилена, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06.10.2011 року було залишено без змін і вказана ухвала суду апеляційної інстанції чинна з моменту її проголошення, а саме з 15.01.2013 року. Разом з тим, в даній ухвалі суду апеляційної інстанції судом встановлено, що довід апеляційної скарги [PERSON] про те, що судом не враховано рішення суду від 27.04.2010 року, яким встановлено факт припинення шлюбних відносин початок січня 2007 року, не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки на цей час будинок вже був збудований, а в травні 2007 року зданий в експлуатацію, а надані [PERSON] документи про електрифікацію та газифікацію спірного будинку свідчать про те, що основні роботи по будівництву були проведені в період шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, під час розгляду судами вищевказаної цивільної справи №2-4734/11 про поділ майна подружжя та виділ частки в натурі, [PERSON] була допитана як свідок по даній справі та підтвердила викладені в судовому рішенні факти, зокрема початок реєстрації спірного будинку до шлюбу, а відтак [PERSON] саме з того часу (період з 2011 по січень 2013 роки) була чітко обізнана щодо існування спору між [PERSON] та [PERSON], і саме з цього часу почав спливати строк позовної давності вимог, з якими вона звертається зараз. Таким чином, судом встановлено, що позивач звернулася до суду із даним позовом лише 19.12.2016 року (що підтверджується відповідною відміткою канцелярії суду), після спливу 3 років з дня, коли вона дізналася про можливе порушення свого права, тобто за межами строків позовної давності, передбачених статтею 257 ЦК України (тривалістю у 3 (три) роки). Разом з ти, суду не надано доказів того, що [PERSON] пропущено термін звернення до суду з даним позовом з поважних причин, крім того позивачка ні у своїй первісній, ні в уточненій позовній заяві не просить суд поновити їй термін звернення до суду з даною позовною заявою. У відповідності до ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, вимоги [PERSON] предявлені у позові до [PERSON], [PERSON] про стягнення грошової компенсації витраченої під час сумісного проживання у громадянському шлюбі, підлягають залишенню без задоволення у звязку зі спливом терміну позовної давності. Відповідно ст.88 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок позивачки.

Outcome: dismissed