overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в позовній заяві просить розірвати шлюб, зареєстрований 21.01.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м.Запоріжжя, актовий запис №35, укладений з відповідачем. Позивачка зазначає, що від шлюбу сторони мають трьох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу проживатимуть з нею. Сторони фактично припинили шлюбні відносини з 01.01.2014 року. Позивач просить суд розірвати шлюб, залишити прізвище «[PERSON]». Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надав. Оскільки причини неявки відповідача визнаються судом неповажними, у відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд, враховуючи думку позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Судом згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], встановлено, що 21.01.1995 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м.Запоріжжя, актовий запис №35. Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження серії [NUMBER], [NUMBER] та [NUMBER], діти проживають з позивачкою. Сторони по справі мешкають окремо, подружні стосунки фактично припинені більш трьох років. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, за наявності законних підстав, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство, збереження сім'ї при існуючих обставинах суперечить інтересам позивача. У відповідності до ст. 113 СК України, суд визнає за можливе залишити за позивачем на її клопотання після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». На виконання ч.7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VІ від 01.07.2010 року, ч.2 ст. 118 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в позовній заяві просить розірвати шлюб, зареєстрований 22.07.2011 року відділом державної реєстрації атків цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №46, укладений з відповідачем. Позивачка зазначає, що від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили шлюбні відносини з 01.04.2014 року. Подружні відносини між сторонами припинені внаслідок різних поглядів на подружнє життя, втрати почуттів взаєморозуміння та поваги між подружжям. Позивач зазначає, що подальше спільне подружнє життя з відповідачем та примирення неможливе, оскільки суперечить її інтересам, просить суд розірвати шлюб. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення суду (а.с.9). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання (17.09.2014 року, 01.10.2014 року) повідомлявся належним чином за адресою реєстрації, підтвердженою безпосередньо перед відкриттям провадження у справі, що вбачається з матеріалів справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надав (а.с.19-21). В зв'язку із чим, причина неявки відповідача визнана судом неповажною. У відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку представника позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Судом згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], встановлено, що 22.07.2011 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації атків цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №46 (а.с.6). Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, за наявності законних підстав, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство, збереження сім'ї при існуючих обставинах суперечить інтересам позивача. На виконання ч.7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VІ від 01.07.2010 року, ч.2 ст. 118 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в позовній заяві просить розірвати шлюб, зареєстрований 27.06.2003 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №254, укладений з відповідачем. Позивачка зазначає, що від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружні відносини між сторонами припинені внаслідок різних поглядів на подружнє життя, втрати почуттів взаєморозуміння та поваги між подружжям. Позивач зазначає, що подальше спільне подружнє життя з відповідачем та примирення неможливе, оскільки суперечить її інтересам, просить суд розірвати шлюб, залишити прізвище «[PERSON]». Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти винесення заочного рішення суду в разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надав. Оскільки причини неявки відповідача визнаються судом неповажними, у відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд, враховуючи думку позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Судом згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що 27.06.2003 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №254. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Перевіривши матеріали справи, за наявності законних підстав, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство, збереження сім'ї при існуючих обставинах суперечить інтересам позивача. У відповідності до ст. 113 СК України, суд визнає за можливе залишити за позивачем на її клопотання після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». На виконання ч.7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VІ від 01.07.2010 року, ч.2 ст. 118 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом,в якому зазначила, що [INFO] року померла її мати-[PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки в с.Ірша Радомишльського району. Спадкоємцями майна померлої в рівних частках були вона і її батько-[PERSON] Батько помер [INFO] року, тому вона як дочка має право і на його частину земельної ділянки. Нотаріус відмовив їй у оформленні на неї земельної ділянки після смерті матері, у зв»язку з тим, що мати не виготовила документацію на земельну ділянку, тому вона не може оформити спадщину, і змушена звернутись до суду. Представник позивача в судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, і судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що мати позизачки померла [INFO] року, а батько помер [INFO] року. Як видно з свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.10.2002 року, спадкоємцями майна померлої [PERSON] в рівних частках є її чоловік-[PERSON] та позивачка. Спадкове майно складається з земельної ділянки плошею 0.09 га розташованої на території Іршанської сільської ради для обслуговування жилого будинку та господарських будівель. Згідно ст. 1268 ЦК У країни спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті батьків прийняла позивачка шляхом подачі заяви до нотаріуса в установлений законом шестимісячний строк та шляхом доглядом за будинком та земельною ділянкою. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги» Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому зазначила, що [INFO] року померла її мати- [PERSON]. Ще при житті вона отримала Державний акт серії ЖТ №21-16-0050 на право власності на земельну ділянку площею 0.5953 га яка розташована на території Ленінської сільської ради Радомишльського району Житомирської області для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Прийняти спадщину вона не може, т.к. Державний акт має виправлення, тому вона змушена звернутись до суду. Позивачка в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявся, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,надіслав до суду заяву, в якій просить слухати справу без їх участі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що мати позивачки-[PERSON] померла [INFO] року .Ще при житті вона отримала Державний акт серії ЖТ №21-16-0050 на право власності на земельну ділянку площею 0.5953 га, розташованих в с.Леніне Радомишльського району, яка складається з трьох різних земельних ділянок-0.2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, 0.03 52 га та 03.101га для ведення особистого селянського господарства. У зв»язку з тим, що, Державний акт містить виправлення, позивачка не може оформити на себе спадщину після смерті матері. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті матері позивачка прийняла шляхом користуванням земельною ділянкою. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги» Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом,в якому зазначила,що її мати-[PERSON] померла [INFO]. Ще при житті вона склала заповіт,яким після своєї смерті заповіла позивачу все своє майно,до складу якого входить жилий будинок розташований по [ADDRESS]. Однак при житті мати право власності на будинок не оформила,тому позивач просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на спірний будинок. В судовому засідані позивачка підтримала свої позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,надіслав до суду заяву.в якій просить слухати справу без участі їх представника. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що мати позивача-[PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її смерть. Після її смерті залишилось спадкове майно, що складається з житлового будинку розташованого по [ADDRESS]. Однак при житті мати право власності на даний будинок не оформила. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті матері позивачка прийняла шляхом подачі заяви до нотаріуса в установленому законом порядку, доглядом за будинком та земельною ділянкою. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги». Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене та те,що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо,тому суд його позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 15 червня 2002 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печенізького районного управління юстиції Харківської області, про що видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] та зроблено актовий запис за № 10. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинились з 2009 року, оскільки останній зловживав спиртними напоями та тривалий час ніде не працював. Спір щодо місця проживання дитини - [PERSON], [INFO], відсутній. Позивачка стверджує, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може, примирення та збереження шлюбу неможливі. З 2010 року позивачка проживає разом з іншим чоловіком у цивільному шлюбі. Від даного шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивачка та відповідач не з'явились, через канцелярію надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідач проти задоволення позову не заперечував (а.с. 18, 19). Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 червня 2002 року згідно Свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Печенізького районного управління юстиції в Харківській області, про що зроблено актовий запис за № 10 (а. с. 5). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 220565, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Печенізького районного управління юстиції Харківської області 26 листопада 2002 року (а. с. 4). Судом встановлено, і сторони цього не заперечували, що стосунки в родині погіршились, однією сім'єю сторони не проживають з 2009 року, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки між ними фактично припинились, почуття любові та взаєморозуміння втрачені, у зв'язку з чим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя та їхньої дитини. Відповідно до частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд в порядку статті 112 цього ж Кодексу з'ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність двох дітей, повне утримання яких та догляд за якими, як і раніше, здійснює позивачка та її матір, бажання позивачки створити родину з іншим чоловіком, з яким вона вже проживає однією сім'єю та інші обставини життя подружжя, оцінює ці обставини як істотні, у зв'язку з чим, постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 19 серпня 1989 року Відділом запису актів громадянського стану в смт. Печеніги, Чугуївського району, Харківської області, про що видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] та зроблено актовий запис за № 42. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що подружнє життя в шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, останній зловживав спиртними напоями та ображав її, в зв'язку з чим в сім'ї постійно виникали сварки на побутовому ґрунті. З жовтня 2014 року і до теперішнього часу з відповідачем проживає окремо, подружніх відносин сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу сторони дітей не мають. Позивачка стверджує, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може, примирення та збереження шлюбу неможливі. В судове засідання позивачка та відповідач не з'явились, через канцелярію надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідач проти задоволення позову не заперечував (а.с. 13-14 ). Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 1989 року згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану в смт. Печеніги,Чугуївського району, Харківської області, про що зроблено актовий запис за № 42 (а.с. 3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Судом встановлено, і сторони цього не заперечували, що стосунки в родині погіршились, однією сім'єю сторони не проживають з жовтня 2014 року, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки між ними фактично припинились, почуття любові та взаєморозуміння втрачені, у зв'язку з чим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя. Відповідно до частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд в порядку статті 112 цього ж Кодексу з'ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини розірвання шлюбу, оцінює ці обставини як істотні, у зв'язку з чим, постановляє рішення про розірвання шлюбу. Суд вважає, що причини розірвання шлюбу є об'єктивними, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечитиме інтересам, як позивача, так і відповідачки. За таких обставин, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, в порядку статті 112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved