Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача фізичної особи підприємець [PERSON], третя особа на стороні відповідача: Тернопільське обласне управління у справах захисту прав споживачів про стягнення матеріальної та моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг, у якому просить стягнути з фізичної особи підприємець [PERSON] в користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 435,78 євро матеріальної шкоди та 8000 грн. моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг, посилаючись на мотиви викладені у позовній заяві. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити стягнути в її користь грошові кошти в розмірі 435,78 євро матеріальної шкоди та 8000 грн. моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг. Відповідачка фізична особа підприємець [PERSON] у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заперечення, згідно якого позов не визнає і просить відмовити в його задоволенні аргументуючи тим, що 11 червня 2014 року між позивачкою та нею було укладено договір про надання туристичних послуг, але позивачка оплату не провела, а тому їй не надавалися туристичні послуги. Представник третьої особи на стороні відповідача: Тернопільське обласне управління у справах захисту прав споживачів в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, але не повідомив суд про причини своєї неявки. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що у задоволені позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного: 11 червня 2014 року між [PERSON] та фізичною особою підприємець [PERSON] було укладено договір на замовлення туристичних послуг в агенції горящих путівок «Tour de I'amoour». Згідно даного договору позивачка [PERSON] замовила у фізичної особи підприємця [PERSON] туристичну послугу - відпочинок у Болгарії, за яку повинна сплатити вартість послуги в розмірі 435,78 євро. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. ч. 1,2 ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Однак, позивачкою [PERSON] в судовому засіданні не доведено факту передачі грошей за надання туристичних послуг, таким чином неможливо зробити висновок про виконання істотних умов договору на замовлення туристичних послуг в агенції горящих путівок «Tour de I'amoour». Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Також 18 листопада 2014 року позивачем та його представником подано заяву про виклик свідків в судове засідання. 03 грудня 2014 року в судовому засіданні були допитанні свідки [PERSON] та [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснила, що прийняла гроші за надання туристичних послуг особисто та здійснила бронювання номерів в готелі, але вказала, що повноваження на здійснення грошових операцій отримала у роботодавця усно, без укладення будь-яких письмових договорів з роботодавцем фізичною особою [PERSON] Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснила, що кошти за договором на замовлення туристичних послуг в агенції горящих путівок «Tour de I'amoour» прийняла працівниця агенції. Однак, відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може грунтуватися на свідченнях свідків. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. В силу принципу змагальності сторони, які беруть участь у справі, з метою досягнення рішення на свою користь, зобов'язані повідомити суду істотні для справи обставини, надати суду докази, які підтверджують ці факти, а також вчиняти процесуальні дії, спрямовані на те, щоб переконати суд у необхідності постановлення бажаного для них рішення. Змагальність сторін не означає пасивної позиції суду, що розглядає справу. Саме суд остаточно визначає коло фактів, які слід встановити по справі (предмет доказування), визначає які обставини кожна з сторін повинна довести, пропонує сторонам подати докази, якщо їх недостатньо. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Однак, позивачем [PERSON] суду не представлено жодних доказів, а суду не виявилося можливим у судовому засіданні здобути достатніх доказів, які б вказували на те, що факт передачі грошових коштів за надання туристичних послуг таки відбувся, а тому у задоволенні позову у вказаній частині позову слід відмовити. Також, слід відмовити у задоволенні позову щодо стягнення з відповідачки в користь позивачки моральної шкоди, так як нею враховуючи вищенаведене не доведено завдання моральної шкоди. На підставі викладеного, суд дійшов до переконання, що у задоволенні позову [PERSON] до фізичної особи підприємець [PERSON], третя особа на стороні відповідача: Тернопільське обласне управління у справах захисту прав споживачів про стягнення матеріальної та моральної шкоди за невиконання договору про надання туристичних послуг слід відмовити, у зв`язку з безпідставності позовних вимог.

Outcome: dismissed