Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивачка в судовому засіданні вимоги, висловлені в своїй позовній заяві підтримала та уточнила вимоги, в яких просить усунути їй перешкоди у користуванні житловим будинком [ADDRESS] шляхом позбавлення права користування ним [PERSON], 1990 року народження, [PERSON], 1986 року народження та її неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та зняти їх з реєстраційного обліку у вказаному житловому будинку. Представник позивачки - адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги позивачки [PERSON] та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог позивачки та надали суду письмові заперечення, в яких просять відмовити в задоволенні позову [PERSON] за необґрунтованістю її позовних вимог. Посилаються на те, що коли їх прописували у вказаний будинок, до паспортного столу була подана письмова згода всіх проживаючих в цьому будинку. На той момент також була прописана [PERSON], яка не заперечувала проти того, щоб їх прописати. Так як їх не впускають проживати за місцем прописки по [ADDRESS], вони вимушені винаймати будинок в с. Чортомлик. Просить не виписувати їх та їхніх дітей, які є неповнолітніми. Представник органу опіки та піклування виконкому Орджонікідзевської міської ради - [PERSON] в судовому засіданні не заперечують проти задоволення позовних вимог позивача лише в разі надання малолітнім дітям іншого житла. Представник Орджонікідзевського міського сектору ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду письмову заяву у якій не заперечують проти задоволення позовних вимог позивача і просять розглянути справу за їх відсутності. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою. Відповідачі ніколи не проживали в будинку [ADDRESS], лише приходили у гості. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає з 1983 року. Вона спілкувалася з [PERSON]. Відповідачі в будинку [ADDRESS] не проживали, тому що жили з батьками. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані, частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] є племінниками позивачки та рідними дітьми її брата - [PERSON]. В 2005 році брат позивачки [PERSON] звернувся з проханням до її з ним батька - [PERSON] зареєструвати його дітей: сина [PERSON] та доньку [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS], який на той час належав їхньому батьку на праві власності. [PERSON] посилався на ту обставину, що він мав намір отримати банківський кредит на значну суму і банк згоден був надати йому кредит під заставу його квартири і однією з умов банку було те, щоб в квартирі не було зареєстровано його дітей. Її батько [PERSON] погодився зареєструвати своїх онуків, відповідачів по справі, у своєму житловому будинку. В 2005 році [PERSON], яка на той час була ще [PERSON], була зареєстрована в зазначеному житловому будинку, а в 2007 році в зазначеному житловому будинку був зареєстрований і її брат [PERSON]. Але фактично вони ніколи не змінювали своє постійне проживання і залишалися постійно проживати разом зі своїми батьками в їх чотирьохкімнатної квартирі [ADDRESS]. За минулий час [PERSON] вийшла заміж, змінила своє прізвище на інше прізвище «Кононенко», народила двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], яких теж зареєструвала за місцем своєї реєстрації у житловому будинку [ADDRESS]. Неповнолітні діти реєструються за місцем проживання матері або батька дитини без згоди власника житлового будинку, що відповідачка і здійснила. Вказана обставина підтверджується довідкою голови квартального комітету, матеріалами кримінальної справі за обвинуваченням [PERSON] за ст. 286 КК України, яка була розглянута Орджонікідзевським міським судом. Матеріалами вказаної кримінальної справи підтверджується той факт [PERSON] фактично на той час проживав не за місцем своєї реєстрації, а у зазначеній вище квартирі його батьків. 21.04.2012 року батько позивача - [PERSON] уклав з нею спадковий договір, відповідно до якого вона набуває право власності на його житловий будинок [ADDRESS]. [INFO] її батько [PERSON] помер. Після чого 30.05.2014 року позивачка здійснила державну реєстрацію права власності на зазначений житловий будинок на своє ім'я на підставі вказаного вище спадкового договору. Таким чином, на даний час тільки вона є єдиним власником вказаного житлового будинку з надвірними спорудами, що підтверджується свідоцтвом про смерть її батька, а також копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Її вимога про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом позбавлення відповідачів права користування ним та шляхом зняття їх з реєстрації в її житловому будинку в судовому порядку є законною, оскільки згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд, а реєстрація відповідачів у її житловому будинку порушує її права власника. Сам факт реєстрації постійного місця проживання відповідачів в житловому будинку позивачки породжує їй перешкоди в користуванні та розпорядженні ним. Відповідачі до тих пір, поки вони зареєстровані в її житловому будинку, фактично мають право в будь-який час заходити в нього та користуватися ним та майном, що в ньому знаходиться, у тому числі і у її відсутність, як власника житла, а також у її відсутність запрошувати до її житлового будинку сторонніх осіб. Крім того, до тих пір, поки відповідачі зареєстровані в її будинку, державна виконавча служба у разі наявності у них боргів може за місцем їх реєстрації накласти арешт на все її майно, що знаходиться в квартирі. Крім того, позивачка не може розпорядитися житловим будинком на свій розсуд, тобто не може належним чином використати своє право власності на нього, наприклад продати його, до тих пір, поки в ньому зареєстровані сторонні особи, у тому числі і неповнолітні діти, яких зобов'язана забезпечувати житлом не вона, а їх батьки. Але у відсутність відповідачів позивачка не має можливості зняти їх з реєстрації в своєму житловому будинку не інакше, ніж на підставі рішення суду. Однак вони не мають наміру здійснювати зміну реєстрації свого постійного місця проживання, їх повністю влаштовує та обставина, що вони зареєстровані у чужому житловому будинку і їх зовсім не цікавить та обставина, що тим самим, вони не тільки утворюють позивачці тим самим незручності у користуванні своїм житловим будинком, а ще і позбавляють у подальшому можливості повною мірою здійснювати своє право власності по відношенню до цього житлового будинку, зокрема позбавляють можливості розпорядитися ним на свій розсуд до тих пір поки вони не будуть зняті з реєстрації у ньому. Для здійснення відчуження житлового будинку відповідно до діючих норм права позивачка повинна надати нотаріусу довідку про відсутність реєстрації у її житловому будинку неповнолітніх дітей або згоду органу опіки та піклування на відчуження житла, якщо у ньому зареєстровані неповнолітні діти. Таким чином, відповідачами чиняться перешкоди позивачці у здійсненні нею свого права власності на зазначений житловий будинок. Тому у разі зняття з реєстраційного обліку у її житловому будинку [PERSON] разом з нею повинні бути зняти в ньому з реєстраційного обліку і її неповнолітні діти, які були зареєстровані за місцем реєстрації їх матері. Позивачці потрібно усунути перешкоди в користуванні своїм житловим будинком з боку відповідачів шляхом позбавлення їх права користування ним та шляхом зняття їх з реєстраційного обліку. В зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду з цим позовом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття праві власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживанні власника та місцезнаходження майна. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна, у тому числі і житла, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивачка, як власник, вправі вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні її права володіння, користування та розпорядженню своєю власністю. У позивачки відповідно до вказаних вище норм правомірно виникло право власності н зазначений житловий будинок з надвірними спорудами. У відповідності зі ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з порядком, встановленим ст. 3 Закону України «Про свободу переміщення та вільний вибір місця проживання в Україні» № 1382-ІV від 11 грудня 2003 року, місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік. Відповідно до ст. 7 вказаного закону, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюються на підставі: - заяви особи або її законного представника; - судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Суд вважає, що позовні вимоги позивача та його представника підлягають частковому задоволенню в частині усунення [PERSON] перешкод у користуванні житловим будинком [ADDRESS] шляхом позбавлення права користування ним [PERSON] та шляхом зняття його з реєстраційного обліку у вказаному житловому будинку. В іншій частині позовних вимог слід відмовити виходячи з наступного. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] була зареєстрована у спірному житловому будинку ще в 2005 році, коли власником вказаного житлового будинку був [PERSON] його дозволу. Під час укладання спадкового договору 21 квітня 2012 року питання подальшого проживання та користування вказаним житловим будинком з [PERSON] та її малолітніми дітьми не вирішувалось та окремими договорами не узгоджувалось. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Даних про те, що відповідач [PERSON] та її малолітні діти зареєстровані в спірному приміщенні неправомірно в матеріалах справи немає. Відповідно до вимог ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів, але частиною 3 цієї статті застережене, що суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Частиною 2 ст.13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. В процесі розгляду даної справи органом опіки та піклування Орджонікідзевської міської ради був наданий висновок № 6/4 - 114/15 від 20.01.2015 року, згідно до якого відповідно до ч. 2 ст.1, 18 закону України «Про охорону дитинства» малолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] можуть бути зняті з реєстрації по [ADDRESS] лише при умові надання малолітнім дітям права користування іншим житловим приміщенням. Відповідно до ст.. 18 закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Зняття з реєстраційного обліку відповідача [PERSON] без зняття з реєстрації її малолітніх дітей буде суперечити вищевказаним нормам закону. Суд дає критичну оцінку доводам позивача та його представника щодо наявності перешкод, які чинить відповідач [PERSON] разом зі своїми малолітніми дітьми, оскільки лише реєстрація вказаних осіб у житловому будинку не є перешкодою для користування та розпорядження власністю. Судом також встановлено, що сама [PERSON] разом зі своїми малолітніми дітьми тимчасово проживають в іншому житловому будинку, який їм не належать, у власності свого житла не мають, а тому в разі задоволення позовних вимог позивача в цій частині ні самій [PERSON], ні її малолітнім дітям не має можливості на сьогоднішній день зареєструватися за іншою адресою, що буде грубим порушенням прав та законних інтересів насамперед малолітніх дітей. Безпідставними є твердження позивача та його представника стосовно користування вказаним житловим будинком [PERSON] в її відсутність, оскільки будь - яких доказів з цього приводу суду надано не було. Такими ж є твердження позивача щодо неможливості продати вказаний житловий будинок при наявності реєстрації [PERSON] та її малолітніх дітей, оскільки відповідно до наданої позивачем довідки квартального комітету у вказаному житловому будинку зареєстровані окрім відповідачів ще дві особи - [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: Орджонікідзевський міський сектор Головного управління ДМС України, орган опіки та піклування виконкому Орджонікідзевської міської ради «про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом позбавлення права користування та про зняття з реєстрації» задовольнити частково та усунути [PERSON] перешкоди у користуванні житловим будинком [ADDRESS] шляхом позбавлення права користування ним [PERSON] та шляхом зняття його з реєстраційного обліку у вказаному житловому будинку; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі у розмірі 121,80 грн.. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Outcome: partial