Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в особі Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області, про встановлення факту належності [PERSON] , правовстановлюючого документу, а саме довіреності, посвідченої 06.07.2005 року приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу, реєстраційний номер №598, посилаючись на розбіжності в ідентифікаційному номері [PERSON] , зазначеному у довіреності, та у довідці про присвоєння ідентифікаційного номера. Також вказала, що за цією довіреністю, виданою на її ім`я, вона реалізовувала права [PERSON] з приводу земельної ділянки, належної йому на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН №103419, в тому числі укладала додаткові угоди до договору оренди та отримувала орендну плату. Проте, орендар ТОВ «АГРОФІРМА АГРОТІС» повідомив її про припинення сплати орендної плати у зв`язку з невірним зазначенням у довіреності ідентифікаційного номера, [PERSON] .. Просила встановити факт належності [PERSON] довіреності, посвідченої 06.07.2005 року приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу, реєстраційний номер №598, на її ім`я, оскільки в позасудовому порядку усунути ці розбіжності неможливо, а відмова у виплаті орендної плати, з зазначених в позовній заяві підстав, порушує її права як довіреної особи [PERSON] .. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 18.06.2020 року вказана позовна заява залишена без руху в порядку ст.185 ЦПК України. Станом на 14.07.2020 року, зазначені в ухвалі суду від 18.06.2020 року недоліки усунуті позивачкою. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 15.07.2020 року відкрито провадження у справі. Копію ухвали надіслано сторонам. Позивачка до судового засідання не з`явилась, в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Представник позивача - адвокат Коваленко К.О. до судового засідання не з`явилась, надала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, на задоволені позову наполягала. Представник відповідача Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області до судового засідання не з`явився, надав письмові пояснення в яких не заперечував проти задоволення позовних вимог, розгляд справи просив провести за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява про встановлення факту, належності правовстановлюючого документу не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН №103419, належить земельна ділянка площею 5,52 га, розташована на території Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 06.07.2005 року [PERSON] уповноважив [PERSON] розпоряджатися належною йому на підставі державного акту про право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН №103419 земельною ділянкою, про що приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Донецької області посвідчено довіреність №598 від 06.05.2020 року. Як вбачається з довіреності, належність якої [PERSON] просить встановити позивачка, його ідентифікаційний номер зазначений в ній як « [NUMBER] ». За довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера (ІН) [PERSON] від 03.06.1999 року, наявною в матеріалах справи, його ІН зазначений не розбірливо « [NUMBER] » або « [NUMBER] ». Також, 06.07.2005 року, [PERSON] заповів [PERSON] на випадок своєї смерті земельну ділянку площею 5,52 га, розташовану на території Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Донецької області 06.07.2005 року за №599. 12.04.2000 року між [PERSON] та СТзОВ «Первомайська птахофабрика» укладено договір оренди земельної частки (паю), а саме земельної частки (паю) площею 6,69 умовних кадастрових га, строком на 5 років. Договір оренди зареєстрований в книзі записів реєстрації договорів оренди 13.04.2000 року за №252. В реквізитах сторін вказаного договору оренди ІН [PERSON] зазначений « [NUMBER] ». В Додатку 1 до договору оренди земельної частки (паю) ІН [PERSON] зазначений « [NUMBER] ». 11.11.2003 року, [PERSON] уклав договір оренди земельної ділянки площею 5,52 га, розташованої на території Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з ТОВ «Агрофірма Агротіс» строком на 5 років. Договір зареєстрований у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі відділу земельних ресурсів 26.12.2003 року за №141. В реквізитах сторін вказаного договору оренди ІН [PERSON] зазначений « [NUMBER] ». В Додатку 1 до договору оренди земельної ділянки від 11.11.2003 року ІН [PERSON] зазначений « [NUMBER] ». 25.09.2008 року [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] на підставі доручення №598 від 06.05.2005 року, уклала додаткову угоду №1 до договору оренди земельної ділянки №141 від 26.12.2003 року, якою визначено розмір та порядок обчислення орендної плати, строк дії договору. Додаткова угода №1 зареєстрована у ДРФ «ЦДЗК» Володарського РВ від 12.10.2009 року за №013188040915100062. 31.10.2016 року [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] на підставі доручення №598 від 06.05.2005 року, уклала додаткову угоду №2 до договору оренди земельної ділянки №141 від 26.12.2003 року, додаткової угоди №013188040915100062 від 12.10.2009 року, якою визначено розмір та порядок обчислення орендної плати, строк дії договору. В реквізитах сторін додаткової угоди №2 від 31.10.2016 року, ІН [PERSON] зазначений « [NUMBER] ». Відмова ТОВ «АГРОФІРМА АГРОТІС» в виплаті [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , орендної плати на підставі договору оренди земельної ділянки №141 від 26.12.2003 року, додаткової угоди №013188040915100062 від 12.10.2009 року, додаткової угоди №2 від 31.10.2016 року, на що посилається позивачка як на підставу для своїх позовних вимог, в матеріалах справи відсутня. Таким чином, судом встановлені розбіжності у зазначенні ІН [PERSON] в довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, в довіреності, виданої на ім`я [PERSON] , а також в договорах оренди та укладених щодо них додаткових угодах. Підставою для звернення позивачки до суду з позовом про встановлення факту належності [PERSON] довіреності №598 від 06.05.2020 року є відмова (в усній формі) їй, як довірителю [PERSON] , з боку орендаря ТОВ «АГРОФІРМА АГРОТІС» у сплаті орендної плати на підставі договору оренди земельної ділянки №141 від 26.12.2003 року, додаткової угоди №013188040915100062 від 12.10.2009 року, додаткової угоди №2 від 31.10.2016 року, з підстав невірно зазначеного в довіреності ІН [PERSON] . За таких обставин, суд приходить до висновку, що право позивачки, як довіреної особи [PERSON] за довіреністю №598 від 06.05.2020 року, посвідченої приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Донецької області оспорюється. Водночас, слід зазначити, що відповідно ч.2 ст.48 ЦПК України, позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. За змістом ст.51 ЦПК України, належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Тому, неналежним відповідачем є особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона повинна відповідати за пред`явленим позовом. Як вбачається зі змісту ст.ст.51, 175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов`язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст.51 ЦПК України та, з урахуванням ч.5 ст.12 ЦПК України, роз`яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача. Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п.1 ч.1 ст.189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів. Відповідно до ч.1, 2 ст.51 ЦПК, України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`являючи позов про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документу - довіреності №598 від 06.07.2005 року, посвідченої приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Донецької області з приводу повноважень Бегім Л.Д. у розпорядженні належною [PERSON] земельною ділянкою, позивачка визначила відповідачем у справі Тополинську сільську раду Нікольського району Донецької області, на території якої вказана земельна ділянка розташована. Проте, зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для звернення до суду з відповідним позовом, стало саме не визнання або оспорювання з боку ТОВ «АГРОФІРМА АГРОТІС», який виступає орендарем належної [PERSON] земельної ділянки площею 5,52 га, розташованої на території Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, прав [PERSON] , як довіреної особи [PERSON] за довіреністю №598 від 06.07.2005 року, посвідченої приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Донецької області, розпоряджатися належною останньому земельною ділянкою, в тому числі отримувати орендну плату за договором оренди земельної ділянки №141 від 26.12.2003 року, додаткової угоди №013188040915100062 від 12.10.2009 року, додаткової угоди №2 від 31.10.2016 року. Тобто, саме ТОВ «АГРОФІРМА АГРОТІС» виступає порушником права позивачки і є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення, а не орган місцевого самоврядування, в особі Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області, зазначений відповідачем у справі. Тополинка сільська рада Нікольського району Донецької області, в даному випадку, не входить до кола суб`єктів виниклих орендних правовідносин, а отже не є належним відповідачем у справі. Як зазначалося, позивачка заявила про розгляд справи за її відсутності, за участі її представника адвоката Коваленко К.О.. Представник позивачки адвокат Коваленко К.О. до судового засідання повторно не з`явилася, надала заяву про розгляд справ за її відсутності, що, відповідно до положень ст.223 ЦПК України, не є підставою для відкладення розгляду справи і не перешкоджає розгляду справи по суті. За таких обставин, враховуючи, що Тополинська сільська рада Нікольського району Донецької області, до якої [PERSON] пред`явила позов про встановлення факту належності [PERSON] правовстановлюючого документа - довіреності №598 від 06.07.2005 року, посвідченої приватним нотаріусом Володарського районного нотаріального округу Донецької області, з підстав невірного зазначення в ній ідентифікаційного номера [PERSON] , який виступає довірителем, не є належним відповідачем у справі, оскільки право на отримання [PERSON] орендної плати за довіреністю оспорюється з боку орендаря земельної ділянки ТОВ «АГРОФІРМА АГРОТІС», суд приходить до висновку, що саме останнє є порушником права [PERSON] , а тому саме ТОВ «АГРОФІРМА АГРОТІС» повинен відповідати за даним позовом. А оскільки обов`язок визначати відповідача у справі покладено на позивача, позивачка та її представник клопотання про заміну відповідача чи залучення ТОВ «АГРОФІРМА АГРОТІС» в якості співвідповідача не заявляли, а суд з власної ініціативи не має права проводити заміну неналежного відповідача належним, в задоволенні позову [PERSON] до Тополинської сільської ради Нікольського району Донецької області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу слід відмовити. Понесені позивачкою при зверненні до суду з позовом судові витрати, відповідно до ст.141 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed