Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивачка звернулась до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років, тобто до 2021 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що в листопаді 2018 року уклала шлюб з відповідачем, який було розірвано підставі рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області 12 вересня 2019 року. Від шлюбних стосунків мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживає окремо від дитини, в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивачка змушена звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 липня 2020 року року справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання в порядку спрощеного провадження. Сторони повторно в судове засідання не з`явилися. Позивачка про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить поштові повідомлення про повернення кореспонденції з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог статті 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення вимог статті 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу згідно з вимогами статей 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у шлюбі та мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні і на даний час сторони не досягли згоди про порядок та розмір виплат відповідачем коштів на її забезпечення. Позивачем, на обґрунтування позовних вимог про стягнення аліментів, надано орієнтовний розрахунок сум витрат на утримання дитини в місяць, який складається з витрат на харчування, одяг, медичне обслуговування та розвиток дитини. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає до стягнення на користь позивачки на утримання дитини суд виходить з наступного. Як передбачено статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно частини 1 статті 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (яка ратифікована Україною 27.02.1991 року), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом частини 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 pоку № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін по справі, становить: з 1 січня - 1779, з липня - 1859 гривень, з грудня - 1921 гривня. Згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, законодавець передбачив право особи, з якою проживає дитина, визначатись у якій формі отримувати аліменти: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі. Відповідач є особою працездатного віку, даних про незадовільний стан здоров`я відповідача суду надано не було. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги статті 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, тому суд вважає, що належним розміром аліментів на дитину, є стягнення з відповідача аліментів у розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з 14 липня 2020 року (дата надходження позову до суду), що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивачки, так і відповідача. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Визначаючи розмір аліментів на утримання позивача, суд виходить з такого. Статтею 84 СК України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Згідно частини 2 статті 84 СК України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами по справі, дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Відповідно до статті 77 СК України, аліменти сплачуються щомісячно. Таким чином, законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи те, що дружина має право на утримання від чоловіка у разі проживання з нею дитини, того, що відповідач працездатний та відповідно суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача може бути стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Outcome: approved