Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі та просить його задовольнити, пояснюючи, що шлюбні відносини з відповідачем припинені ще до народження дитини. Відповідач не брав участі у веденні спільного господарства, не дбав про матеріальне становище родини. Він залишив її одну - вагітну, без матеріальної підтримки, без будь-яких засобів існування, за що вона його зневажає. Від сумісного шлюбу у них є малолітній син [PERSON], який проживає разом із нею. Строк на примирення їй не потрібен, вона вважає, що сім'ю зберегти неможливо, тривалий час вони сумісно не проживають. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що з позивачкою можливе примирення, він любить свого сина та дружину і просить шлюб не розривати. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Сторони перебувають у шлюбі з 26 вересня 2015 року, який був зареєстрований виконавчим комітетом Новобогданівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, актовий запис №18, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб /а.с.4/. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.5/. В травні 2016 року відповідача було затримано за скоєний злочин і з того часу вони перестали сумісно проживати, вести спільне господарство. Син проживає разом з позивачкою. Статтею 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. В судовому засіданні позивачка на примирення не згодна, тривалий час вони як родина не проживають і тому, вона просить не надавати їм строк на примирення, наполягає на розірванні шлюбу, вона втратила почуття любові та поваги до відповідача. Відповідач просить надати їм строк на примирення, оскільки він кохає свою дружину та дитину і бажає піклуватися про них як про родину. Суд не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні стосунки з\~\~травня 2016 року, проживають\~\~окремо, спільного господарства не ведуть.\~\~ Відповідач ніяких заходів до збереження сімї не прийняв, раніше судимий, на теперішній час відбуває покарання у виді обмеження волі. Що стосується заперечень відповідача щодо розірвання шлюбу суд дійшов висновку, що за змістом ст.\~51\~Конституції України та ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини, а тому, не вбачає законних підстав для надання строку на примирення сторін та вважає необхідним розірвати шлюб між сторонами. Відповідно ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Качаліна». Суд вважає необхідним прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити без змін. На підставі п.2 ч.1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне\~\~стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: approved