Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.06.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] з 600 гривень щомісячно на ј частки всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили. Позов мотивує тим, що з 05.12.2014 перебувала у зареєстрованому шлюб з відповідачем, за час якого у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . 22.12.2017 шлюб між сторонами розірвано, прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] ». Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.06.2017 з відповідача в її користь стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 600 гривень щомісячно. Через інфляційні процеси в державі вказана сума є надто малою для належного утримання дитини, а тому звертається до суду з даним позовом. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.06.2019 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Визначено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. 27.06.2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, просить задоволити позовні вимоги в розмірі 1/6 частки всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування відзиву покликається на скрутне матеріальне становище, так як є інвалідом ІІІ групи і єдиним джерелом доходу є пенсія, розмір якої складає 748,50 грн. В судове засідання позивач не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без технічного фіксування. Позов визнає . Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Встановлено, що сторони перебувала у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а/с 8). На підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.12.2017 шлюб між сторонами розірвано (а/с 6). Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13.06.2017 у цивільній справі № 442/3617/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів вирішено судом стягувати з останнього в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 16.05.2017 до досягнення дитиною повноліття. Як зазначається у відзиві на позовну заяву та підтверджується доданими до нього документами, відповідач є інвалідом ІІІ групи безтерміново, що стверджується копією довідки та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 748,5 гривень щомісячно. Натомість, підтверджень про те, щ в трудових відносинах не перебуває не надав. Відповідач наголошує, що заборгованості по сплаті аліментів в нього не має, справно платить по 600 гривень щомісяця. Більше того, усвідомлюючи всю відповідальність його, як батька за дитину, задля забезпечення гідного рівня життя дитини, який сприятиме розвитку дитини він систематично купляє для сина необхідні речі, харчі, іграшки. Поряд з тим, посилаючись на скрутне матеріальне становище, оскільки пенсія є єдиним джерело доходу, просить стягувати з нього аліменти по 1/6 частини всіх видів заробітку. Таким чином, наведе свідчить, що відповідач сам собі суперечить, так як маючи дохід в розмірі пенсії (748,5 грн) не утворив заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 600 гривень щомісячно, крім того, має матеріальну змогу систематично купувати дитині необхідні речі, харчі, іграшки. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Крім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved