Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивачка в особі представника [PERSON] 12.04.2019 р. звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 3 480 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовано тим, що 25.11.2003 року між сторонами був зареєстрований шлюб, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09.07.2014 року. [INFO] у позивачки та відповідача народилася дитина [PERSON] . 30.01.2018 р. позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Відповідач лише з 2018 р. почав періодично здійснювати перекази на платіжну картку доньки від 500 до 1000 грн. на кишенькові витрати доньки, що не є аліментами для утримання дитини. Також у телефонному режимі [PERSON] повідомив, що він більше ніж платить платити не буде та вважає, що перерахованих ним коштів цілком достатньо для утримання дитини. Позивачка тимчасово не працює, а її доходи не дають можливості у повній мірі забезпечити духовний розвиток доньки, її творчих, пізнавальних здібностей. Дитина відвідує репетитора, отримує уроки англійської мови, вартість навчання за 1 год. становить 200 грн. [PERSON] потребує додаткових витрат на придбання одягу, навчальних підручників, зошитів, канцелярського приладдя. Також дитина постійно потребує клінічних аналізів, медичних оглядів та консультацій вузьких спеціалістів, а саме: невролога, судинного хірурга ендокринолога, нефролога та кардіолога; дитині призначено дієту «стіл № 5», що потребує дієтичних продуктів харчування. Утримує та забезпечує дитину позивачка самостійно. Позивачка вважає, що з відповідача можливо стягнути аліменти у розмірі 3 480 грн., що становить ј частину із розміру середньої заробітної плати по м. Києву 13 917,75 грн. Ухвалою суду від 07.05.2019 р. відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання (а.с. 26, 27). 10.06.2019 р. до суду надійшов відзив відповідача на позов з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог у заявленому розмірі та призначити аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відзиві [PERSON] зазначає, що він намагався у межах фінансових можливостей брати участь у витратах на дитину [PERSON] , що підтверджується чеками на оплату. У 2017 р. між ним та позивачкою була досягнута домовленість про сплату аліментів у розмірі 1 000 грн. щомісячно, що ним виконується. У заявленому розмірі він не може сплачувати аліменти, що завідома ставитиме його в боргове становище, так як він вдруге уклав шлюб, від якого [INFO] народилася донька [PERSON] , його дружина безробітна, також проживає з матір`ю, яка є пенсіонером за віком. Його дитина [PERSON] має суттєві проблеми зі здоров`ям, потребує медичного огляду та лікування, що тягне за собою постійні і значні фінансові витрати. З вересня 2011 р. він здійснює підприємницьку діяльність як фізична-особа підприємець, надає послуги перевезення, його доходи носять мінливий характер і залежать від ринку послуг перевезення та наявності клієнтів, замовлень. У період з 2014 р. по 1 квартал 2019 р. від підприємницької діяльності ним отримано доходів на загальну суму 317 806 грн., його середній дохід становить 5 044,54 грн. на місяць. Окрім цього, для здійснення підприємницької діяльності він постійно змушений нести затрати на оренду приміщення, заправку та ремонт автомобіля, сплачувати податки та обов`язкові платежі. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позов та викладені у ньому обставини, додатково пояснив, що дії відповідача спрямовані, щоб якомога менше платити коштів для утримання дитини; [PERSON] не спростовано визначеного позивачкою розміру аліментів та не надано доказів, які б підтверджували, що такий розмір аліментів для відповідача буде надмірним тягарем. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти задоволення позову про стягнення аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, надав пояснення, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.11.2003 року, який розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09.07.2014 року (а.с. 7, 9). Від шлюбу [INFO] народилась дитина [PERSON] (а.с. 8). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом з`ясовано, що дитина сторін по справі постійно мешкає з матір`ю [PERSON] Угоди про сплату аліментів між позивачкою та відповідачем не досягнуто, у зв`язку з чим виник спір. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина перебуває на утриманні матері, [PERSON] у добровільному порядку сплачує на картковий рахунок [PERSON] по 1000 грн. щомісяця, що підтверджується чеками ПриватБанку (а.с. 44-46, 49). Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач від другого шлюбу має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 57). Відповідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії [NUMBER] , [PERSON] з 12.09.2011 року зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 92). Відповідач, заперечуючи розмір позовних вимог, зазначає, що його доходи від підприємницької діяльності за період з 2014 р. по перший квартал 2019 р. становили на загальну суму 317 806 грн., відповідно якої середньомісячний дохід складає у розмірі 5 044,54 грн. на місяць, на підтвердження чого надав податкові декларації (а.с. 93-110). При цьому суд враховує розмір доходів відповідача, виходячи з останньої податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 1 квартал 2019 року, відповідно якої сума доходів [PERSON] складає 20 379 грн., тобто його середньомісячний дохід становить у розмірі 6 793 грн. (а.с. 108). За нормою частини 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 3 480 грн. щомісячно. Суд приймає до уваги, що відповідач має двох дітей, яких зобов`язаний утримувати, при цьому з наданих суду доказів убачається, що, як дитина сторін по справі [PERSON] , так і друга дитина відповідача [PERSON] , потребують проходження клінічних аналізів, медичних оглядів, консультацій профільних лікарів, тобто перебувають в рівнозначному становищі щодо необхідності лікування. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини сторін по справі, стан її здоров`я, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік», який на час розгляду справи для дітей віком від 6 до 18 років становить 2118 грн., а також те, що відповідач є особою працездатного віку, являється фізичною особою-підприємцем, має ще одну малолітню дитину, та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, умов для розвитку дитини, та в сукупності оцінених судом доказів суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1 133 грн. щомісячно, що становить 1/6 частку від доходу [PERSON] (6 793 грн.) та є не нижче 50% прожиткового мінімуму на дитину (1 059 грн), починаючи з 12.04.2019 року до досягнення дитиною повноліття, оскільки, на думку суду, такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати [PERSON] , є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. У решті позовних вимог слід відмовити, оскільки позивачкою не надано доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. До пояснень відповідача про те, що на його забезпеченні знаходяться дружина та мати суд відноситься критично, оскільки дружина [PERSON] не позбавлена можливості працевлаштуватися, а надана копія пенсійного посвідчення матері відповідача засвідчує, що його мати є непрацездатного віку, проте не підтверджує того факту, що вона перебуває на утриманні відповідача. Відповідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За викладених обставин позов підлягає задоволенню частково. Позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно положень п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Сторонами не заявлено відшкодування судових витрат, тому у порядку ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат між позивачем та відповідачем судом не вирішується. Відповідно п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Outcome: partial