Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1032 грн щомісяця на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], стверджуючи, що відповідач є батьком дитини, він не надає регулярно матеріальної допомоги на утримання дитини, не приймає постійної участі у її вихованні. Крім того, позивачка вимагає стягнути з батька на утримання дитини додаткові витрати у розмірі 300 грн. щомісяця, посилаючись на необхідність забезпечити належний рівень життя дитини. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач позов визнав частково: [PERSON] погодився щомісяця сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 1000 грн, але заперечував проти додаткових витрат на утримання дитини, посилаючись на безпідставність вимог у цій частині. Суд вислухав сторони, вивчив надані документи і встановив наступне: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з червня місяця 2009 року. Шлюбні стосунки сторони припинили у жовтні місяці 2013 року і разом не проживають. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір»ю. Позивачка пояснила в судовому засіданні, що з листопада 2013 року батько нерегулярно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому вона звернулась до суду з цим позовом. Дівчинка відвідує дошкільний заклад - ясла-сад №106, щомісячна плата складає 200 грн. Крім того, дитини відвідує різні гуртки для розвитку здібностей, що потребує додаткових витрат щомісяця у розмірі 300 грн. Вона, позивачка, не працює і не має матеріальної можливості самостійно забезпечити дитині достойний рівень життя. Відповідач, визнаючи позов частково, пояснив, що він не має постійної роботи, його доходи носять мінливий і періодичний характер, тому він згоден на визначення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісяця. Щодо додаткових витрат на утримання дитини, то відповідач стверджував, що він надає позивачці допомогу на утримання дитини: сплачує дитсадок, купує взуття та інші речі для дитини, але позивачка вважає таку допомогу недостатньою і зазначила у позові ще «додаткові витрати». При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] підлягаючим частковому задоволенню з таких підстав: ст.180 СК визначає « батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. У даному випадку малолітня дитина проживає з матір»ю. Суд присуджує аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі, тому як відповідач не має постійної роботи і його доходи мають мінливий і періодичний характер - в розмірі 1000 грн щомісяця. Вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача на утримання неповнолітньої дитини додаткових витрат не підлягають задоволенню, тому як є недоведеними: позивачка не надала до суду будь-яких письмових доказів що на утримання малолітньої [PERSON] необхідно щомісяця витрачати додаткові кошти. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу стягнення аліментів з батька на утримання неповнолітніх дітей, регулюються ст.ст.180, 181, 182,184,185 СК України.

Outcome: partial