Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у лютому 2021 року, після отримання пенсії у меншому розмірі, ніж зазвичай, вона звернулася до управління Пенсійного фонду та з`ясувла, що з її пенсії здійснюють відрахування на підставі виконавчого напису нотаріуса на погашення кредитної заборгованості. Про наявність виконавчого провадження вона нічого не знала, оскільки, жодних повідомлень та документів ні від виконавця, ні від стягувача не отримувала. Представником позивача адвокатом Денисенком С.В. було встановлено, що приватним виконавцем Мельником Ю.А. відкрите виконавчого провадження №64020579 та в подальшому позивачка отримала від нього копії документів, наявних у даному провадженні. Вказане виконавче провадження розпочате на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Горай О.С. про стягнення з [PERSON] грошової заборгованості на користь відповідача за кредитним договором №1567/7513ECLKZAPS2 від 06.12.2014 року, укладеному з ПАТ «Платинум Банк», кінцевим правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД». Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за виконавчим написом №61629 від 05 жовтня 2020 року з позивачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» стягнуто заборгованість в розмірі 14 826,69 грн. з яких: 7443,54 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 5835,00 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 1048,15 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 500,00 грн. - витрати понесені відповідачем за вчинення виконавчого напису. Позивачка після отримання кредиту тривалий час регулярно його погашала і повністю погасила в 2017 році. З того часу ніхто до неї жодних вимог не пред`являв. На даний час у неї збереглись відповідні квитанції за певні періоди 2015-2017 років. З ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» вона не мала жодних договірних зобов`язань, тому, і звернулася до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також, позивачкою подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчих дій. Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте, представником позивача адвокатом Денисенко С.В., подано заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги вони підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Представник відповідача про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином оголошенням на офіційному веб-сайті Прилуцького міськрайонного суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, однак, в судове засідання не з`явився, про причини своєї відсутності, не повідомив. У зв`язку з цим суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог і можливість задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено, що 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, вчинено виконавчий напис № 61629 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», заборгованості в розмірі 14 826 грн. 69 коп. (а.с.9). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Юрія Анатолійовича від 04 січня 2021 року на підставі заяви ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» про примусове виконання рішення про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 14 826 грн. 69 коп., було відкрито виконавче провадження № 64020579 (а.с. 10-11). 22 січня 2021 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Юрій Анатолійович своєю постановою звернув стягнення на пенсію [PERSON] на загальну суму - 14 826 грн. 69 коп. (а.с. ). Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 25 березня 2021 року задоволено заяву позивачки про забезпечення її позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом, зареєстрованим у реєстрі за № 61629 від 05 жовтня 2020 року, вчиненим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», заборгованості в розмірі 14 826 грн. 69 коп., на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Юрієм Анатолійовичем 04 січня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 64020579 (а.с. 23-24). 29 березня 2021 року приватний виконавець Горай Олег Станіславович, на виконання ухвали Прилуцького міськрайонного суду від 25 березня 2021 року, виніс постанову про зупинення вчинення виконавчих дій (а.с. ). Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Відповідно до пункту 3 глави 16 Розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. 26.11.2014 до постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» були внесені зміни, за якими було доповнено вказаний перелік розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Зазначені зміни внесені постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»в частині, а саме доповнення пунктом 2, який стосувався стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду № 826/20084/14 від 22.02.2017 залишено без змін. У зв`язку із визнанням судом незаконними норм Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, якими було доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, положеннями про кредитні договори, станом на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису (15.05.2020) постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 діяла в редакції, яка не передбачала права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору. Станом на 15.05.2020 постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, передбачала вчинення виконавчих написів лише на підставі нотаріального посвідченого договору. З урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку, може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, провадження № 12-278гс 18) сформовано висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кредитний договір №1567/7513ECLKZAPS2 від 06.12.2014 року, укладеному з ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] , який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц і від 15.04.2020 у справі №158/2157/17. Крім того, наданий відповідачем документ, не відповідає вимогам до виписки з рахунку, передбаченим п.61 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України №75 від 04.07.2018 року. Виписки з рахунку формуються банком, який здійснює його обслуговування, та в ній в обов`язковому порядку зазначається дата здійснення останньої операції, по якій можливо перевірити чи не пропущено стягувачем при зверненні до нотаріуса трирічного строку з дня виникнення права вимоги. Поданий відповідачем нотаріусу документ, складений не банком, а самим відповідачем та не являється випискою, оскільки, не містить обов`язкових реквізитів, які встановлюються для виписки. По суті вказаний документ є довідкою, яка лише дублює інформацію, що має зазначатися у заяві про вчинення виконавчого напису. По цій виписці неможливо перевірити правильність нарахування боргу, встановити день виникнення права вимоги та дотримання стягувачем трирічного строку. Згідно умов договору борг мав повертатися частинами, а саме, щомісячними платежами в строк до 21.06.2018 року (пп.1.2, 2.3 Договору, додаток №1 до Договору). Згідно правової позиці Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Таким чином, на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису, строк позовної давності не минув лише для платежів за три останні місяці (жовтень-грудень 2017 р.), а тому, стягнення могло застосовуватись виключно у межах суми платежів за цей період. Отже, приватним нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не враховано тієї обставини, що норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, вже не чинні та заборгованість спірна і стягнута за період, який не охоплений умовами договору, і поза межами строку позовної давності. До того ж, згідно виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 11 по 17 серпня 2020 року. Однак, відповідно до пп.2,6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит у період дії карантину споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. Тому виконавчий напис щодо цих зобов`язань не міг бути вчинений. Отже, з огляду на той факт, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. були застосовані норми нормативно-правового акта, які скасовані судом та не діяли на момент його вчинення, не дотримано вимог пункту 3 глави 16 Розділу ІІ наказу Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», щодо строків в межах яких можливо вчиняти виконавчий напис, та не спростовано доводів позивача про відсутність заборгованості, що в сукупності свідчить про наявність спору щодо заборгованості то на переконання суду позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а виконавчий напис зареєстрований у реєстрі за № 61629 від 05 жовтня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», заборгованості в розмірі 14 826 грн. 69 коп., на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Юрієм Анатолійовичем 04 січня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 64020579, слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Забезпечення позову, здійснене на підставі ухвали Прилуцького міськрайонного суду від 25 березня 2021 року, підлягає скасуванню. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Представник позивача адвокат Денисенко С.В. надав суду договір про надання професійної правничої допомоги від 16 березня 2021 року, ордер серія ЧН № 1006217, розрахунок витрат на правничу допомогу від 22 березня 2021 року, квитанція до прибуткового касового ордеру №2 від 16 березня 2021 року про сплату гонорару в розмірі 4000 грн. Також, додав детальний опис наданих послуг, в якому зазначено: підготовка та складання позовної заяви, заяв, клопотань вартість 2400 грн., участь в судових засіданнях вартість 1600 грн. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про не співмірність витрат позивача на професійну правничу допомогу зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг по справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню і стягує з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 2400 грн. 00 коп. Ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. А тому, судовий збір по даній справі сумі 908 грн. 00 коп. та 454 грн. 00 коп., слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь позивача. На підставі викладеного, враховуючи положення ст. ст. 50, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5,

Outcome: approved