Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 23.12.1989 року між нею та відповідачем, який зареєстрований виконкомом Сюртівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за актовим записом №17. Свої вимоги мотивувала тим, що з 2014 року сторони фактично припинили сімейні відносини, а шлюб фактично розпався через різку зміну відповідачем своєї поведінки та зміни цінностей. Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.10.2014 року та вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2016 року відповідач був засуджений до пяти років і одного місяця позбавлення волі. В жовтні 2018 року звільнений з місця позбавлення волі, розірвати шлюб у добровільному порядку не бажає. Сімейного життя разом не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, примирення та збереження шлюбу не можливе. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Просив винести заочне рішення без участі відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача, згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України\~та ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом з повторного Свідоцтва про шлюб серія І-ФМ № 120418, виданого 13.10.2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по Ужгородському району реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 23.12.1989 року, про що складено відповідний актовий запис №17. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка Горват, дружини Горват. (а.с.2). Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини Згідно ч.3\~ст.109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч.2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із\~ст. 55 СК України\~вбачається, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Враховуючи наведене та, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved