Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона являється власницею житлового будинку [ADDRESS] в якому з 24 вересня 1997 року зареєстрована, але з травня 2016 року не проживає її /позивачки/ дочка - відповідачка [PERSON] Оскільки відповідачка зареєстрована, але з травня 2016 року у зазначеному будинку не проживає, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, де зараз проживає остання їй /позивачці/ не відомо, реєстрація відповідачки у вказаному будинку створює їй /позивачці/ перешкоди у користуванні цим будинком, зокрема, вона не має можливості оформити субсидію, внаслідок чого сплачує зайві кошти за комунальні послуги, тому просила визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування зазначеним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Башинська О.П. позов підтримали та викладене підтвердили. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що позивачка являється власником будинку [ADDRESS] в якому з 24 вересня 1997 року значиться зареєстрованою, але з травня 2016 року не проживає дочка позивачки - відповідачка [PERSON], що підтверджується копією будинкової книги, актом обстеження житлових умов, складеним за участю депутата Блиставицької сільської ради Бородянського району від 07 серпня 2017 року, довідкою Блиставицької сільської ради від 08 серпня 2017 року, копією паспорту [PERSON], довідкою адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області /а.с. 4-15,23/. Враховуючи положення, передбачені ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 9, 156 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Члени сім»ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім»ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім»ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, як вбачається з акту депутата Блиставицької сільської ради від 07 серпня 2017 року, і відповідачка жодних заперечень щодо цього суду не надала, остання не проживає у будинку позивачки з травня 2016 року, тобто більше року, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування даним будинком.

Outcome: approved