Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 26 червня 2012 року померла її тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з садового будинку, що розташований по вул. Перша Слободка (Котовського), буд. № 74 у місті Маріуполі Донецької області, і яку її батько - [PERSON] фактично прийняв, але належним чином не оформив. Після померлого 08 листопада 2015 року батька [PERSON] залишилось фактично прийняте майно вищевказаний садовий будинок. Зазначений садовий будинок належав [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22 жовтня 2001 року та рішення Приморського районного суду міста Маріуполя від 17 листопада 2010 року, згідно з яким за [PERSON] визнано право власності на самочинно побудоване нерухоме майно - садовий будинок, але право власності на який [PERSON] не зареєструвала в Маріупольському БТІ. Після смерті тітки [PERSON], позивачка звернулась до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] з заявою про прийняття спадщину, але отримала постанову про відмову, оскільки домоволодіння не було зареєстровано в БТІ м. Маріуполя. З метою захисту своїх прав, позивачка просить визнати за нею право власності на зазначене нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], оскільки це не порушує прав та інтересів інших осіб. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява в якій вона просить розглянути справу за її відсутності та наполягала на задоволенні позову. Представник Маріупольської міської ради - [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі. Судом встановлено, що власником жилого будинку з належними до нього будівлями подвіря, що знаходиться в місті Маріуполі по вулиці Котовського, будинок номер 74, є [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу від 22 жовтня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 3-11505 (а.с. 11). Згідно рішення Приморського районного суду міста Маріуполя від 17 листопада 2010 року, за [PERSON] визнано право власності на самочинно побудоване нерухоме майно: садовий будинок літ.А-1, навіс літ.Б-1, душ літ.В-1, уборну літ.Г-1, огорожу №1, розташоване на земельній ділянки № 74 по вулиці Котовського у місті Маріуполь (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про смерть, серії І-НО № 629728, виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла 26 червня 2012 року, актовий запис № 503 (а.с. 9). Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25.10.2012 р. № 0541/6067/2012, яке набрало законної сили, встановлений факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], та яка померла 26 червня 2012 року є рідною сестрою [PERSON], [INFO] (а.с. 14-15). Як вбачається зі спадкової справи № 461/2012, заведеної після смерті [PERSON], померлої 26 червня 2012 року, її рідний брат [PERSON], [INFO], звернувся з заявою про прийняття спадщини, а іншій спадкоємець [PERSON] відмовився від спадщини на користь [PERSON] Відповідно до свідоцтва про народження, актовий запис № 311, який зроблений у книзі реєстрації актів про народження 20 жовтня 1975 року РАЦС м. Апатіти, Зашеєковської с/ради, Мурманської області, [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] (а.с. 10). Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу І-НО № 015754, виданим 29.08.1998 року Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану м. Маріуполя Донецької області, [PERSON] 29.08.1998 року уклала шлюб з [PERSON], після чого їй присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про смерть, серії І-НО № 917377, виданого Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON], помер 08 листопада 2015 року, актовий запис № 967 (а.с. 8). Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на\~спадкування\~за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 22.07.2016 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого, що знаходиться за адресою: м. Маріуполя, вул. Перша Слободка (Котовського), буд. № 74, після смерті її батька [PERSON], оскільки права власності на зазначене майно не було зареєстровано у встановленому порядку (а.с. 27). У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня її відкриття, він не заявив про відмову від неї. \~Між тим, відповідно до\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~\~\~\~ Відповідно до частини 5\~статті 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~\~\~\~ Відповідно до частини 3\~статті 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], а тому вважає, що [PERSON] має право звернутися до суду з вимогою про визнання свого права власності на вказане майно, оскільки вона у встановленому законом порядку звернулася за прийняттям спадщини, шляхом подання заяви в нотаріальну контору у встановлені законом строки, вступила в права спадкоємця. На підставі викладеного, суд вважає, що визнання права власності в порядку спадкування не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved