Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

Позивачка звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до Іванківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області про визнання права власності на земельні ділянки. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], який до дня смерті проживав в с. Іванків Андрушівського району Житомирської області. Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS]; площею 0,2900 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS]. Вона є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою та отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок [ADDRESS]. Інших спадкоємців немає. Але вона не може реалізувати право на спадкове майно, оскільки на вищевказані спадкові земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя всланика (спадкодавця). Просила визнати за нею право власності на дві земельні ділянки, як на спадщину за законом після смерті чоловіка. В судовому засіданні 05.03.2018 року представниця позивачки позовні вимоги підтримала повністю, в подальшому в судове засіданні позивачка та її представник не з'явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, заначили, що позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направила заяву про розгляд справи в її відсутність, зазначила, що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON], який до дня смерті проживав в с. Іванків Андрушівського району Житомирської області (а.с. 6, 8,11). Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS]; площею 0,2900 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS]. Земельні ділянки були передані у приватну власність [PERSON] на підставі рішення Іванківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області від 19.08.1993 року. Вона є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою та отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом, в тому числі на спадковий житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 12,13). Інших спадкоємців немає. Але вона не може реалізувати право на спадкове майно, оскільки на вищевказані спадкові земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя всланика (спадкодавця) (а.с. 15). Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328, 1225, 1269 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, ст. ст.81, 120, 125 ЗК України. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 1225 ЦК України, відповідно до якої право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст.1269 ЦК України, згідно якої, спадкоємець, який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», згідно з яким, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином,суд прийшов до висновку, що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавиця була власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Ст.125 ЗК України, де вказано, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації. Згідно ст.120 ЗК України, набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення,відсутність у спадкодавиці державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки, відсутність державної реєстрації, в даному випадку правового значення не має. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачкою право власності на земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS]; площею 0,2900 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS]. як на спадщину за законом після смерті чоловіка, [PERSON], померлого [INFO], оскільки в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину.

Outcome: approved