Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом 02.12.2016 року, просить розірвати шлюб, укладений із відповідачем, стягнути на її користь сплачений судовий збір. За змістом позову 16.02.2002 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №62. Від шлюбу сторони мають двох дітей - доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачкою за взаємною згодою сторін. Відповідач записаний в свідоцтвах про народження дітей їх батьком. Позивачка зазначає про те, що шлюб між сторонами не склався внаслідок втрати почуттів любові та поваги між подружжям, сторони мешкають окремо, спільне господарство не ведеться. Оскільки, на думку позивачки, збереження сімї неможливе, сімейні відносини фактично припинені більше трьох років тому, [PERSON] не вважає за потрібне надавати строк на примирення, просить задовольнити позовну заяву. Крім того, питання про розподіл майна подружжя та стягнення аліментів на утримання дітей в межах цієї позовної заяви не порушується. Наміру змінювати прізвище позивачка не має. Позивачка та її представник в судовому засіданні наполягали на задоволенні позовної заяви з обставин, викладених в ній, наголошували, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та дітей. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, оскільки має місце ряд питань, зокрема, щодо його батьківства відносно доньок, місця їх проживання та питання про стягнення аліментів. Повторного клопотання про надання строку на примирення відповідач не заявляв. Розглянувши позовну заяву, вислухавши пояснення сторін, вивчивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у звязку із наступним. Судом встановлено, що сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] з 16.02.2002 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №62, що підтверджено відповіддю на адвокатський запит Шевченківського районного у м.Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 12.10.2016 року (а.с.3) та визнається сторонами. Від шлюбу сторони мають двох дітей доньок [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС №139637 (а.с.4) та [PERSON], [INFO], на підтвердження чого в матеріалах справи міститься копія свідоцтва про народження серії І-ЖС №296320 (а.с.5). Діти мешкають разом із позивачкою за місцем її проживання. На даний час сімя існує лише формально, стосунки між сторонами припинені у звязку із відсутністю почуттів любові та поваги, спільне господарство не ведеться. Згідно з ч.1 ст. 111 СК України судом було вжито заходів щодо примирення подружжя у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (а.с.35), втім, до примирення вони не призвели. Розглядаючи справу, суд виходить з того, що відповідно до ст. 51 Конституції та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з розясненнями, викладеними у п.10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» N 11 від 21.12.2007 р., проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Так, враховуючи обставини справи та відмову позивачки від подальшого збереження шлюбу, оскільки відновлення стосунків із чоловіком суперечить інтересам [PERSON] та інтересам дітей, вона не може бути примушена до їх відновлення, що унеможливлює спільне проживання, за наявності законних підстав, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити позов. Заперечення відповідача, надані під час судового засідання, судом не приймаються, оскільки не мають відношення до інституту шлюбу та можуть бути врегульовані в позасудовому порядку або шляхом подання іншої позовної заяви. Крім того, як встановлено під час розгляду справи, в провадженні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя знаходитьсяцивільна справи №336/6342/16, пр.2/336/249/2017, предметом розгляду якої є стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Згідно з ч.7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398VІ від 01.07.2010 року, ч.2 ст. 115 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. За змістом ст. 88 ЦПК України, на користь позивачки, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у розмірі 551,20 грн., що підтверджено квитанцією в матеріалах справи (а.с.1).

Outcome: approved