Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що з відповідачем уклала шлюб 19.02.2000 року у відділі РАГСу Виноградівського РУЮ Закарпатської області за актовим записом №14. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - донька [PERSON] , 2000 р.н. та син [PERSON] , 2008 р.н. Одруження виявилось невдалим, різні характери та погляди на сімейне життя призвели до розпаду сім`ї. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим і просить суд розірвати шлюб між сторонами. Ухвалою суду від 13.11.2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у частині стягнення аліментів залишено без рогляду. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про підтримання позовних вимог у частині розірвання шлюбу та про розгляд справи без її участі. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, однак ним подано до суду письмову заяву про визнання позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу та розгляд справи без його участі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в підготовчому засіданні з наступних підстав. У підготовчому судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони уклали шлюб 19.02.2000 року у відділі РАГСу Виноградівського РУЮ Закарпатської області за актовим записом №14. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - донька [PERSON] , 2000 р.н. та син [PERSON] , 2008 р.н. Встановлено, що одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу є те, що у сторін виявились різні характери, відсутнє взаємопорозуміння. У відповідності до ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та розгляду справи у суді його наміри розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивача до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим даний позов підлягає задоволенню. У ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З врахуванням встановлених обставин щодо тривалості розладу в сім`ї сторін, заперечення позивача проти примирення з відповідачем, визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved