Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з народження, а саме [INFO], проживала з батьками в с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області. В 1963 році її батьками був збудований будинок по [ADDRESS], після чого добудовувались надвірні будівлі. Вважає, що даний будинок належав її батькам на праві спільної сумісної власності, оскільки був створений спільною працею членів сім'ї. Після смерті батька в 1970 році позивачка прийняла спадщину, в тому числі і на частину зазначеного будинку, та в подальшому в даному будинку проживали її брат [PERSON] з дружиною (відповідачкою) [PERSON] Після смерті брата [PERSON], який помер в 2012 році, позивачка вирішила оформити свої спадкові права та їй стало відомо, що дружина брата [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину після його смерті на весь житловий будинок. Дане свідоцтво відповідачці було видано на підставі свідоцтва № 144 на право особистої власності на будинок, видане виконкомом Якушинецької сільської ради 18.05.1988 року на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів № 167 від 23.05.1987 року. Вказані свідоцтва позивачка вважає недійсними та такими, що видані всупереч вимогам чинного законодавства, оскільки рішенням виконкому Вінницької районної ради народних депутатів № 167 від 23.05.1987 року домоволодіння [PERSON] не зазначено, тому позивачка вважає, що Свідоцтво № 144 про право власності на будинок видане без законних підстав, а тому підлягає визнанню недійсним з моменту його видачі та всі подальші дії, які вчинялись на підставі даного свідоцтва також є недійсними, в тому числі і реєстрація прав [PERSON] за вищевказаним свідоцтвом у ВООБТІ, тому позивачка звернулась з даним позовом до суду, яким просить визнати недійсними Свідоцтво № 144 на право особистої власності на жилий будинок [ADDRESS] та Свідоцтво про право на спадщину за законом на вищезазначений будинок від 17.07.2013 року. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав з підстав, викладених у ньому, пояснивши, що позивача звернулась до суду з даним позовом з метою захисту своїх спадкових прав після смерті її батька, який помер 1970 року, оскільки вона проживала та була зареєстрована в збудованому її батьками будинку, тому вважає, що спірний будинок належав її батькам на праві індивідуальної власності. Та про порушення її прав позивачці стало відомо лише в листопаді 2014 року, коли вона дізналася по Свідоцтво № 144 на право особистої власності, видане одноосібно її брату [PERSON] В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник позов не визнали, пояснивши, що [PERSON] проживає у спірному будинку з 1977 року, на той час в ньому проживали її чоловік, його бабуся та матір. Позивачка в данному будинку не проживає з 1977 року та участі в господарстві не приймала, оскільки отримала окрему квартиру. Їхнє домогосподарство відносилося до суспільної групи колгоспних дворів, оскільки її чоловік [PERSON] тривалий час працював у колгоспі, а до нього в колгоспі працювали інші члени двору, тому вважають, що позов пред'явлено безпідставно, оскільки на час смерті батька позивачки в 1970 році у зв'язку з наявністю інших членів двору спадщина на його частку не відкривалася, а в подальшому позивачка вибула з членів колгоспного двору і на час його припинення втратила будь-який правовий зв'язок з ним, тому не може претендувати на частку в ньому. Представник відповідача Комунального підприємства «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» в судовому засіданні пояснила, що згідно інвентарної справи на підставі свідоцтва № 144 право власності на будинковолодіння було належним чином зареєстровано за [PERSON], тому не вбачає жодних підстав для задоволення позову. Представник відповідача Вінницької районної держаної нотаріальної контори Вінницької області до суду не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Представник відповідача виконавчого комітету Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області до суду не з'явився, голова сільської ради подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є рідною сестрою позивачки та ні вона, ні позивачка, не можуть претендувати на спірне будинковолодіння, оскільки на місці теперішнього будинку був старий будинок їхніх бабусі з дідусем, які були колгоспниками, в подальшому в 1963 році всією сім'єю, за участі їхніх батьків було збудовано новий будинок, де залишились проживати її батьки з дітьми, тобто нею, позивачкою та братом [PERSON], а також їхні бабуся з дідусем. [PERSON] проживала в ньому до 1970 року, [PERSON] (позивачка) - до 1977 року, їх брат [PERSON] проживав постійно в ньому до смерті в 2012 році та став головою двору після смерті бабусі [PERSON], яка померла в 1980 році, оскільки їхні батьки та дідусь померли ще до смерті бабусі. Тому вважає, що їх брат [PERSON] правомірно в 1988 році отримав свідоцтво про право власності на дане будинковолодіння, оскільки інші члени двору, які б могли прендувати на той час на право власності в ньому, відсутні, так як добровільно вийшли зі складу членів двору задовго до 1988 року. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області до судового засідання не з'явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що в задоволені позовних вимог слід відмовити з наступних підстав. Згідно копії технічного паспорту на одноквартирний садибний будинок [ADDRESS] від 26.04.2013 року, та інформаційної довідки-характеристики від 11.07.2014 року, житловий будинок було збудовано в 1965 році, господарські будівлі до якого збудовані протягом 1965, 1980, 1990 р.р. (а.с. 141 - 144). Згідно копії погосподарської книги за 1959 - 1963 р.р. спірне домогосподарство відносилось до суспільної групи колгоспних дворів, членами якого були [PERSON], [PERSON] (дідусь та бабуся позивачки), [PERSON], [PERSON] (батьки позивачки), [PERSON] (позивачка), [PERSON] (третя особа [PERSON].), [PERSON] (чоловік відповідачки). При цьому вказано, що батьки позивачки працюють в кологоспі (а.с. 13). [INFO] помер батько позивачки [PERSON], [INFO] померла мати позивачки [PERSON] (а.с. 9, 10). [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON], та членами двору залишились лише чоловік відповідачки [PERSON] та відповідачка [PERSON], яка працювала на той час в кологоспі, отже будинокволодіння продовжувало станом на 1981 рік залишатись колгоспним двором, та [PERSON] був головою двору, що підтверджується копією погосподарської книги за 1980 - 1981 р.р. (а.с. 14). Згідно довідки № 3950 від 16.10.2012 року, виданої Якушинецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області, позивачка проживала в спірному будинку з 1949 року по 1978 рік (а.с. 49). Виконавчим комітетом Вінницької районної ради народних депутатів було винесено рішення від 23.05.1987 року «Про проведення технічної інвентаризації та оформлення прав власності на житлові будинки і будинковолодіння, що належать державним, кооперативним організаціям, а також окремим громадянам і головам колгоспних дворів сіл: Писарівка, Щітки, Якушинці, Зарванці, Лука-Мелешківська, Гавришівка, Тютьки, Агрономічне, Прибузьке, Парпурівці, Хижинці, Майдан-Чапельський», яким було вирішено провести технічну інвентаризацію на житлові будинки і будинковолодіння у вказаних селах, оформити на них право власності, видати громадянам і головам колгоспних дворів свідоцтва про право особистої власності, видачу яких доручити виконкомам місцевих рад даних сіл та Вінницькому ООБТІ провести відповідну реєстрацію документів на житлові будинки (а.с. 88). 18.05.1988 року на підставі вищевказаного рішення [PERSON] було видано Свідоцтво № 144 на право особистої власності на жилий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], яке міститься в тому числі в матеріалах інвентарної справи, оглянутої в судовому засіданні, та було зареєстроване Вінницьким ООБТІ 18.05.1988 року (а.с. 111, 113). Належна реєстрація Свідоцтва № 144 підтверджується копією реєстрової книги № 1 (а.с. 158). Відповідно до рішення виконавчого комітету Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області № 14 від 04.06.2013 року, номер будинковолодіння, належного [PERSON], змінено з номера 28 на номер 29 (а.с. 112). Згідно копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], [INFO] помер брат позивачки [PERSON]. Після його смерті спадщину прийняла [PERSON] як єдина спадкоємиця першої черги за законом, так як була дружиною [PERSON], і їй були видані відповідні свідоцтва про право на спадщину, в тому числі оспорюване свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.07.2014 року на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 125 - 157). При цьому позивачка також зверталась до Вінницької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті брата та намагалась усунути відповідачку від права на спадкування, та в задоволенні відповідного позову було відмовлено. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу (обставини визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню). Згідно ст. 563 ЦК Української РСР 1963 року, в редакції, яка діяла на час смерті батька позивачки [PERSON], оскільки позивачка обґрунтовує позов саме захистом своїх спадкових прав після його смерті, в разі смерті члена колгоспного (одноосібного селянського) двору спадщина в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного (одноосібного селянського) двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила даного розділу (тобто лише в такому випадку застосовуються загальні правила спадкування). Виходячи зі змісту даної статті, та оскільки згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи виключно в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, позивачкою не доведено відкриття спадщини в майні спірного будинковолодіння після смерті її батька та порушення її прав оскаржуваними свідоцтвами. Натомість показами відповідачки, третьої особи [PERSON] та матеріалами справи встановлено відсутність підстав для відкриття спадщини на майно двору після смерті [PERSON], який помер [INFO], оскільки на той час членами двору залишалися матір позивачки [PERSON], яка померла [INFO], бабуся позивачки [PERSON], яка померла [INFO], членами двору станом на 13.08.1970 року також залишалися позивачка та чоловік відповідачки [PERSON], третя особа [PERSON]., з її слів проживала в дворі до 1970 року. Та те, що після смерті батька в дворі залишалися інші його члени, вказано самою позивачкою в позовній заяві (а.с. 3). Тому враховуючи, що батько позивачки помер [INFO], та на час його смерті залишалися інші члени двору, членом якого був батько позивачки, спадщина на його частку в майні двору не відкривалась. Також позивачкою не доведено невідповідність оскаржуваного свідоцтва № 144 на право особистої власності на жилий будинок рішенню виконавчого комітету Вінницької районної ради народних депутатів від 23.05.1987 року, на підставі якого воно було видане [PERSON] Дане рішення не стосувалося окремих будинковолодінь, ним передбачено с. Зарванці, де знаходиться спірне будинковолодіння, та будь-якого права позивачки на нього на час видачі оскаржуваного свідоцтва, а саме 18.05.1988 року, оскільки вона вибула з його членів ще в 1978 році, позивачкою не доведено. За таких обставин відповідачка [PERSON] правомірно отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.07.2014 року на житловий будинок [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON] У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні всіх позовних вимог слід відмовити в зв'язку з їх недоведеністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed