Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

Позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому на підставі ст.ст. 110, 180, 182 СК України просила розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі на утримання шістьох неповнолітніх дітей в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину. Позов обґрунтувала відсутністю подружніх стосунків, тим, що матеріальної допомоги відповідач не надає. Позивачка [PERSON] в судове засідання подала заяву, в якій позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом ухвалено про заочний розгляд справи. Дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Сторони згідно поданого свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] перебувають у зареєстрованому 5 липня 2005 року виконкомом Лазірківської сільської ради Оржицького району Полтавської області шлюбі, актовий запис № 15. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя. У відповідності до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Сторони не підтримують подружні стосунки, втратили почуття любові та повагу один до одного, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення, сім`я існує формально, збереження її неможливе. При вирішенні позову в частині стягнення аліментів, суд виходить із того, що відповідно до ксерокопій свідоцтв про народження неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьками дітей зазначені сторони по справі [PERSON] та [PERSON] . Довідками № 491, 492, 493 від 12 березня 2019 року, виданими Клесівською ЗОШ І-ІІ ступенів, підтверджується, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] навчаються у вказаному навчальному закладі. Згідно частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2\~ст.182\~СК України\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку.\~Мінімальний рекомендований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину становить\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку і\~може бути\~присуджений судом\~у разі\~достатності заробітку\~(доходу)\~платника аліментів. Статтею 7 Закону України від 23 листопада 2018 року\~№ 26298-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 1 січня 2019 року встановлений в сумі 1626 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років - в сумі 2027 грн. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачкою не доведені обставини достатності заробітку відповідача [PERSON] для можливості застосування положень закону про стягнення мінімального рекомендованого розміру аліментів. Суд, враховуючи положення ст.182 СК України, вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у твердій грошовій сумі в межах мінімального гарантованого розміру аліментів на кожну дитину віком до 6 років в сумі 813 грн. та на кожну дитину віком від 6 до 18 років в сумі 1013,50 грн. щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст. ст. 111, 112, 180-184, 191 СК України,

Outcome: partial