Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати їхній шлюб та стягувати в її користь аліменти на сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісяця, починаючи від дня предявляння позову і до досягнення ним повноліття. В обґрунтування позову, покликається на те, що між нею та відповідачем 01.07.2010 року було укладено шлюб, в якому у них 18.06.2010 року народився син [PERSON]. В останній час сімейного життя стосунки між ними різко погіршились, виникали сварки, що в кінцевому результаті призвели до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сімейне життя. Відповідач мало часу приділяв сім»ї, таке ставлення відповідача до неї призвело до того, що вона втратила почуття любові та поваги. Зазначає, що на її утриманні, окрім сина [PERSON] перебувають малолітні діти Даниїл, 26.11.2014 року та Антон [INFO]. Оскільки в добровільному порядку вирішити питання про матеріальне забезпечення дітей з відповідачем вирішити не вдалось, вона змушена звернутися до суду і просить стягувати аліменти в розмірі по 1000 грн. щомісячно. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач позов визнав частково, пояснивши, що їхня з відповідачкою сім»я давно розпалася. Разом з тим заперечує проти стягнення аліментів, так як син не проживає разом з позивачкою. Позивачкою не надано доказів, що вона займається вихованням та утриманням сина. Вислухавши думку відповідача, зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 01.07.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис за №212. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, адже збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб, а відповідач для збереження сім»ї не вживає жодних заходів, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу залишити без змін. Разом з тим, відповідно до ч.1\~ст.180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок з утримання дітей покладається законом рівною мірою на обох батьків. Виходячи з цього, аліменти на дітей стягуються з того з батьків, який проживає окремо від дітей. Відповідно до\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. На підтвердження своїх доводів про те, що син повністю перебуває на її утриманні, а відповідач ухиляється від утримання сина, позивач, жодних належних та допустимих доказів не надала. Відтак у вимогах про стягнення аліментів слід відмовити через недоведеність. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн. за вимогу нематеріального характеру, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved