Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивачка звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON], який до дня смерті проживав в с. Гальчин Андрушівського району Житомирської області. За життя він склав заповіт, яким заповів все, що все своє майно позивачці та відповідачу - [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі на будинок [ADDRESS] та земельну ділянку: площею 0,12 га. - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за тією ж адресою. Позивачка є спадкоємцем за заповітом першої черги, прийняла спадщину подавши відповідну заяву до нотаріальної контори та оримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідач також спадкоємець першої черги за заповітом, однак у визначений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON]. Однак позивачка не може оформити свої спадкові права, оскільки на вищевказану земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи, які не були виготовлені ще за життя власника (спадкодавця). Просила визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку, як на спадщину за заповітом після смерті батька, оскільки вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, заначила, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], який до дня смерті проживав в с. Гальчин Андрушівського району Житомирської області (а.с. 6,7,9,11,16). За життя він склав заповіт, яким заповів все, що все своє майно позивачці та відповідачу - [PERSON] (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі на будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,12 га. - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за тією ж адресою. Земельна ділянка площею 0,12 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд була передана рішенням Гальчинської сільської ради Андрушівського району Житомирської області [PERSON] у приватну власність (а.с. 17). Позивачка є спадкоємцем за заповітом першої черги, прийняла спадщину подавши відповідну заяву до нотаріальної контори та оримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що підтверджується копією свідоцтва та повідомленням державного нотаріуса № 460/02-14 від 03.08.2018 року. Відповідач також спадкоємець першої черги за заповітом, однак у визначений законом строк подав до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] (а.с. 10). Однак позивачка не може оформити свої спадкові права, оскільки на вищевказану земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи, які не були виготовлені ще за життя власника (спадкодавця) (а.с. 15). Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328, 1225, 1269 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, ст. ст.81, 120, 125 ЗК України. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 1225 ЦК України, відповідно до якої право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст.1269 ЦК України, згідно якої, спадкоємець, який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», згідно з яким, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавець був власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Ст.125 ЗК України, де вказано, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації. Згідно ст.120 ЗК України, набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення, відсутність у спадкодавця державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки, в даному випадку правового значення не має. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачкою право власності на земельні ділянки: площею 0,12 га. - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану по [ADDRESS], як на спадщину за заповітом після смерті батька -[PERSON], померлого [INFO], оскільки в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості оформити своє право на спадщину.

Outcome: approved