Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, уточненим в ході судового розгляду, до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в шлюбних стосунках з 18 листопада 2011 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. В червні 2015 року вони з чоловіком припинили сімейні стосунки, і він повернувся в м. Кіровськ Донецької області, де вони жили до початку бойових дій на Донбасі. З зазначеного часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вказуючи на те, що їх сімейні стосунки відновленню не підлягають, так як сімя розпалась остаточно, що відповідач з моменту припинення сімейних стосунків допомоги на утримання дитини їй не надає, позивачка просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з нього на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 500гривень щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Відповідач, будучи повідомленим про час і місце судового розгляду за допомогою рекомендованої судової повістки, до судового засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, що є підставою вважати його неявку до судового засідання без поважних причин, з огляду на що суд за клопотанням позивача розглядає справу в заочному судовому засіданні на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2011 року. Їх шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 244 (арк.спр.13). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю, що підтверджується свідоцтвом про її народження та актом фактичних обставин проживання особи без реєстрації (арк.спр.5, 12). За даними Управління соціального захисту населення Мирноградської міської ради від 04.05.2017 року, [PERSON] на обліку в управлінні не перебуває будь-яких видів допомоги не отримує(а.с.18) Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені у справі докази та позиція позивача дають суду підстави для визнання обґрунтованими її доводів щодо неможливості відновлення сімейних стосунків та збереження сімї, тому суд вважає за можливе їх шлюб розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, місце проживання дитини, як свідчать досліджені докази, визначено сторонами самостійно. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Одним з способів виконання батьками обовязку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 Сімейного Кодексу, при цьому мінімальний розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму, визначеного законом для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що має істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як зазначила в судовому засіданні позивач, відповідач офіційного працевлаштування не має, його дохід визначається випадковими заробітками, є мінливим і нерегулярним, що дає підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Так як підстав для звільнення відповідача від обовязку утримувати дитину судом не встановлено, суд вважає за необхідне вимоги позивачки щодо стягнення з нього аліментів на її користь на утримання дитини задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивачки на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 500 гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення нею повнолітнього віку. Суд вважає, що з врахуванням встановлених судом обставин такий порядок визначення аліментів буде найбільш сприятливим і найбільш відповідатиме інтересам дитини. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до вимог ст.88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 640 грн., так як позивачка на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду.

Outcome: approved