Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача з вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю, посилаючись на те, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло №23256, виданого районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району від 27.09.2011 року, належить право власності на 79/100 частин квартири спільного заселення за адресою: [ADDRESS]. Свідоцтво зареєстровано Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації. Співвласники 21/100 частин квартири позивачці не відомі, так як у квартирі вони не проживають. У квітні 2014 року до позивачки звернувся її знайомий, відповідач по справі, з проханням зареєструвати його у її квартирі, пояснюючи, що реєстрація йому необхідна для отримання кредиту у банку. Відповідач, обіцяв позивачці, що зразу після отримання кредиту знімиться з реєстраційного обліку самостійно, на що позивачка надала згоду. З квітня 2014 року у квартирі зареєстрований відповідач по справі, який постійно у квартирі не проживає. На даний час, відповідач у квартирі не проживає вже більше одного року, з 01.10.2014 року, його майна у квартирі також не має, витрат по сплаті житлово-комунальних послуг не несе. Місце його знаходження позивачу не відоме. Таким чином, позивачка, як законна власниця частини квартири, за адресою: [ADDRESS], не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачка в судове засідання не зявилась, згідно заяви від 30.11.2015 року просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі (а.с.28). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду (10.11.2015 року та 30.11.2015 року) повідомлявся належним чином за адресою зазначеною в позовній заяві, що вбачається з її матеріалів, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надав (а.с.20,25-26). В зв'язку із чим, причина неявки відповідача визнана судом неповажною. Третя особа в судове засідання не зявилась, про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, що вбачається з її матеріалів, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надала (а.с.18, 27). У відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло №23256, виданого районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району від 27.09.2011 року, належить право власності на 79/100 частин квартири спільного заселення за адресою: [ADDRESS] (а.с.9) Свідоцтво зареєстровано Орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації (а.с.10). У квітні 2014 року до позивачки звернувся, відповідач по справі, з проханням зареєструвати його у її квартирі, пояснюючи, що реєстрація йому необхідна для отримання кредиту у банку. Відповідач, обіцяв позивачці, що зразу після отримання кредиту занімиться з реєстраційного обліку самостійно, на що позивачка надала згоду. З квітня 2014 року у квартирі зареєстрований відповідач по справі, який постійно у квартирі не проживає (а.с.3). На даний час, відповідач у квартирі не проживає вже більше одного року, з 01.10.2014 року, його майна у квартирі також не має, витрат по сплаті житлово-комунальних послуг не несе. Місце його знаходження позивачу не відоме. Таким чином, позивачка, як законна власниця частини квартири, за адресою: [ADDRESS], не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається житлове право протягом 6 місяців. Згідно ч.2 ст.70 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що відповідач [PERSON] з 01.10.2014 року фактично не мешкає у вказаній квартирі, що підтверджуються доданими позивачем доказами до матеріалів справи, суд при ходить до висновку, що відповідач не мешкає в будинку понад шести місяців без поважних причин, а тому є всі підстави визнати його таким, що втратив право користування вищезазначеним житловим приміщенням. У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню Крім того, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», що підтверджено матеріалами справи (а.с.7-8), суд на підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягує судовий збір з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved