Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивачка [PERSON], звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а у разі продовження навчання до 23-го віку, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.03.1997 року сторони зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу 03.02.2010 року дитина постійно проживає разом із позивачкою за місцем її реєстрації, відповідач почав надавати матеріальну допомогу на утримання сина лише з жовтня 2010 року, кошти надходили не регулярно та у недостатній для утримання сина кількості. Син навчається у «Київському енергетичному коледжі», вартість навчання становить 5 000,00 грн., потребує постійної допомоги, нормального харчування, одягу, взуття, додаткових занять з вчителями, потребує якісних ліків та додаткових затрат на оздоровлення. Відповідач не бажає добровільно приймати участь в матеріальному утриманні сина, як батько участі у вихованні дитини практично не приймає, тому позивачка вимушена звернутися з даним позовом в судовому порядку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, з підстав, що містять письмові заперечення, долучені до матеріалів справи. (а.с. 26-32) Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував в повному обсязі, з підстав, що містять письмові заперечення, долучені до матеріалів справи (а.с. 26-32), та пояснень, наданих відповідачем під час судового розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідача [PERSON], представника відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль ної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це поло ження відбите в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конститу ції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між ма тір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку ди тини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відпо відно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району м. Києва від 16.12.1997 року, актовий запис № 2023. (а.с. 3) 02.03.2010 року на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03.02.2010 року шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], розірвано, що підтверджено свідоцтвом про розірвання шлюбу від 02.03.2010 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, Актовий запис № 176. (а.с. 4, 5) 17.02.2011 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва визнано квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Поділено квартиру [ADDRESS] та визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку та за [PERSON] - на 1/2 частку цієї квартири. (а.с. 33-35) Згідно Договору про підготовку молодшого спеціаліста від 14.08.2013 року, Державний вищий навчальний заклад «Київський енергетичний коледж» взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів замовника [PERSON] здійснити навчання студента [PERSON] з 1-го курсу за програмою освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст» зі спеціальності «Фінанси ті кредит» на денній формі навчання. Термін дії угоди з моменту підписання сторонами і до 01.07.2016 року. Загальна вартість освітньої послуги становить 15 000,00 грн., вартість навчання за один рік становить 5 000,00 грн. (а.с. 11-12) За даними Довідки, виданої Центром по роботі з дітьми та молоддю за місцем проживання Дніпровського району м. Києва, від 13.06.2014 року № 186, [PERSON] дійсно займається в секції з загальноосвітньої підготовки в клубі за місцем проживання спортивного напрямку «Факел» (вул. П. Запорожця, 7) Центру по роботі з дітьми та молоддю за місцем проживання Дніпровського району м. Києва з 2010 року по теперішній час. (а.с. 113) За даними довідки Форми № 3, виданої Житлово-будівельним кооперативом «Шовковик-5» від 28.05.2014 року № 97, [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 18) За даними Довідки, виданої ПАТ «Київенерго» від 29.05.2014 року, № 71/154, [PERSON] дійсно працює ПАТ «Київенерго» з 10.10.1995 року і на теперішній час обіймає посаду асистента дирекції правового забезпечення Апарату управління і має посадовий оклад 6 300,00 грн. У відпустці по догляду за дитиною не перебуває, працює повний робочий день та тиждень. (ас. 19) Згідно квитанцій та письмових розписок, наданих відповідачем [PERSON] в судовому засіданні, останній з 2010 року здійснює регулярні грошові перекази на рахунок позивачки та надає готівкові кошти на утримання сина [PERSON]. (а.с. 38-69) Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Судом встановлено, що на даний час дитина проживає разом із матір'ю за місцем її проживання, відповідач не відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку, однак заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки для утримання неповнолітнього сина в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно, вважаючи на те, що даний розмір аліментів на одну дитину є значно завищеним. Разом з тим, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов [PERSON], який поданий в інтересах неповнолітньої дитини, підлягає до часткового задоволення, та діючи в межах заявлених позовних вимог, суд ураховує право позивачки щодо примусового стягнення аліментів в судовому порядку в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач є непрацевлаштованою особою, що підтверджено останнім в судовому засіданні, та присуджує відповідачу до сплати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дитини, при цьому суд бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працевлаштування, не має інших утриманців та соціальних зобов'язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів, та суд приймає до уваги добровільне надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання сина, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення та присуджує до стягнення з [PERSON], [INFO], уродженця м. Львова, паспорт Серія [NUMBER], виданий Залізничним РВ УМВС України у Львівській області від 28.11.1997 року, не працюючого, зареєстрованого за адресо: [ADDRESS], аліменти на користь [PERSON], [INFO], уродженки міста Києва, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], на утримання неповнолітньої дитини - сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 700,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи з 20 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положення статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потре бують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу Укра їни при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р., обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які про довжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчан ня), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначений у Постанові Пленуму Верховного Суду України фактичний склад необхідно доповнити ще одним юри дичним фактом - походження дитини від батьків (кровне споріднення біологічне походження) або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (уси новлення). Разом з тим, суд визнає безпідставною вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття та у разі продовження навчання - до 23 річного віку, оскільки станом на день звернення з даним позовом до суду [PERSON] не набув 18-річного віку, тому суд позбавлений оцінки можливого продовження [PERSON] навчання та щодо наявності потреби у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, що свідчить про передчасний характер таких вимог позивачки в розрізі даного спору. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial