Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду 11.01.2016 року з позовною заявою у якій зазначила, що з відповідачем перебуває у шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком сина є відповідач. З відповідачем мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, фшлюбні відносини фактично припинені. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає та вона повністю залишилась на її утриманні, у зв'язку з чим в неї склалося тяжке матеріальне становище. Просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітків відповідача, але не меньше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого на одну дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, а також не заперечує, у разі неявки відповідача, розглянути справу у заочному провадженні в порядку ст.224 ЦПК України (а.с.21) . У судове засідання відповідач не з`явився повторно, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав. Згідно з повідомленням з Енергодарського МВ УДМС України в Запорізькій області (а.с.18) відповідач зареєстрований за адресою зазначеною позивачем у позовній заяві. Крім того, до суду повернулися поштові конверти з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с.19, 20). Відповідно до ч.1ст.77 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місця знаходження, повістка надсилається на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає і не знаходиться. Відповідно до ст.ст.74-75 ЦПК України - відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від відповідача не надійшло, суд, відповідно до вимог ст.ст.169, 224-226 ЦПК України, за письмовою згодою представника позивача, вважає можливим розглянути справу в заочному провадженні у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги обґрунтовані, підтверджуються наданими наступними матеріалами: свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] виданого 06 травня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції (а.с.7), свідоцтвом про шлюб (а.с.6), довідкою з Енергодарського УПСЗН №56 про щомісячну одноразову допомогу на дитину, яку отримує позивачка (а.с.10), та підлягають задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до п.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно із ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved