Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи позов тим, що з відповідачем [PERSON] вона уклала шлюб 30.08.2005 року. Від цього шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на повному утриманні та вихованні позивачки. З відповідачем бажає розірвати шлюб по тій причині, що взаємовідносини між ними погіршувались та ускладнювались, підставою для цього було те, що відповідач перестав турбуватись про сімю, зловживав спиртними напоями, в результаті чого проявляв агресію відносно неї. Вказані обставини призвели до припинення подружніх відносин, подальше збереження сімї є неможливим. Крім того, зазначає, що літа поточного року вона залишила відповідача та пішла проживати до своїх батьків, і з тих пір відповідач ніяким чином не турбується про сімю та утриманням дітей. Шлюб існує лише формально, а тому просить шлюб розірвати. Оскільки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей не надає, тому позивачка просить щомісячно стягувати з нього аліменти в її користь на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх його видів заробітків (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого, для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ФМ №164610, сторони зареєстрували шлюб 30 серпня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Берегівського районного управління юстиції Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 121 (а.с. 3). Відповідно до ч. 2\~ст. 104 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що між сторонами припинилися шлюбні відносини, і сімя фактично перестала існувати, що дає для суду підстави вважати, що припинення шлюбних відносин між сторонами носить не тимчасовий, а постійний характер, що унеможливлює їх примирення. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам одного з подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Подружжя від шлюбу має двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на повному утриманні та вихованні позивачки. Встановлено, що відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дітей не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, визначення розміру аліментів у частці від заробітку платника аліментів, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виконання передбачених ст. 150 СК України обовязків батьків щодо виховання та розвитку дитини, повязане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини, здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, що відповідає вимогам закріпленим ч. 1 ст. 191 СК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи матеріальне становище відповідача, наявність у нього постійного місця роботи,\~\~щомісячного заробітку, з урахуванням чого погоджується з позивачем і вважає необхідним задовольнити позов та щомісячно стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх його видів заробітків (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого, для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду. Крім того, приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] при предявленні позову щодо вимоги про стягнення аліментів, була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, на виконання вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп..

Outcome: approved