Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], 3-я особа: реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції Запорізької області про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 травня 1990 року [PERSON] придбала у [PERSON] 31/50 частину житлового будинку по вул. Підпорожньої-Ніжинської № 2/71, розташованого на земельній ділянці 503кв.м.. Цей договір посвідчений державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори 29 травня 1990 року і зареєстрований в реєстрі за № 9-3078. [PERSON] померла 6 серпня 1999 року та після її смерті [PERSON], який є сином померлої, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але інших дій щодо оформлення права власності не здійснював та продовжував проживати у даному спадковому будинку-фактично прийняв спадщину. 19 грудня 2002 року [PERSON] помер і після його смерті рідний брат [PERSON] звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини 31/50 житлового будинку по вул. Підпорожньої/Ніжинської, 2/71 та отримав в БТІ витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно 19.06.2003 року, номер витягу 807781, але оформити свої спадкові права не встиг з причини хвороби. 9 липня 2003 року [PERSON] помер. Згідно свідоцтву про укладення шлюбу позивачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON], а тому відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Крім неї спадкоємцем першої черги за законом на спадкове майно у вигляді 31/50 частини будинку, розташованого за вищевказаною адресою є [PERSON]. 30 березня 2007 року Заводський районний суд м. Запоріжжя ухвалив рішення відповідно до якого за [PERSON] було визнано право власності на 31/50 частини домоволодіння, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Підпорожня/Ніжинська, буд. 2/72 за заповітом його матері [PERSON], посвідченого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 3 лютого 1998 року за реєстровим номером 610. а також визнано за [PERSON] право власності на 31/50 частину цього домоволодіння після смерті його дядьки [PERSON], померлого 20 грудня 2002 року. Згідно рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2007 року за [PERSON] було визнано право власності на спадкове майно за адресою: м. Запоріжжя, вул. Підпорожня/Ніжинська, буд. 2/72 , але такого спадкового майна не існує, а рішення Заводським районним судом м. Запоріжжя на спадкове майно, розташоване за адресою: Запоріжжя, вул. Підпорожня/Ніжинська, буд. 2/71 не ухвалювалось. Апеляційний суд Запорізької області своєю ухвалою від 13 березня 2013 року також підтвердив, що рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя на нерухоме майно за адресою: м. Запоріжжя, вул. Підпорожня/Ніжинська, буд. 2/71 не існує, а лише мається рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2007 року на нерухоме спадкове майно за адресою: м. Запоріжжя, вул. Підпорожня/Ніжинська, буд. 2/72. Право власності і інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід та припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній встановлюються законом-стаття 182 ЦК України. Відповідач порушив конституційне право позивача, передбачене ст. 41 Конституції України і створив умови, які не дають можливості виконання покладеного на позивача ст.ст. 182,1299 ЦК України обовязку оформити на зареєструвати право власності, а тому просить суд скасувати державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі на нерухоме майно за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Підпорожня, буд.2 вул. Ніжинська, буд. 71, реєстраційний номер 1530222, дата реєстрації 11.06.2007 року, власник [PERSON], форма власності-приватна, частка-31/50. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник позивачки [PERSON], якій діє на підставі договору, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Пояснення суду в обґрунтування позовних вимог надав аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. Суду пояснила, що вона отримала в суді копію рішення від 30.03.2007 року і на підставі цього рішення здійснила реєстрацію права власності на нерухоме майна за [PERSON], як його представник, та їй видали усі необхідні документи. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] , який діє на підставі ордеру та договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. В обґрунтування заперечень зазначив, що відповідач [PERSON] не є тією особою, яка має відповідати за позовом і в подальшому виконувати рішення суду, оскільки відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повинно бути оскаржено та скасовано рішення реєстратора. Крім того, відповідач не порушував права позивачки жодним чином, так як у нього мається копія рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30.03.2007 року з оригіналом печатки суду де зазначена адреса спадкового майна: м. Запоріжжя, вул. Підпорожня/Ніжинська, буд. 2/71 і у витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно також зазначена ця адреса. Звідки у позивачки з»явилася копія рішення суду де адреса спадкового майна зазначена: м. Запоріжжя, вул. Підпорожня/Ніжинська, буд. 2/72 йому невідомо. Представник 3-ої особи реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області в судове засідання не з»явився по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, в зв»язку з чим справа була розглянута за відсутністю представника 3-ої особи, так як поважних причин їх неявки судом не встановлено. Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON], її представника [PERSON], пояснення представників відповідача [PERSON] [PERSON] і [PERSON], та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Законом, що регулює відносини, повязані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно ч.5 ст. 3 вказаного Закону, державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобовязаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. В судовому засіданні представником відповідача [PERSON] суду для огляду була надана належним чином завірена копія рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2007 року, на якій мається печатка зазначеного суду. Відповідно до вказаного рішення суду за [PERSON] було визнано право власності на 31/50 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Підпорожня/Нєжєнська, будинок 2/71 за заповітом його матері [PERSON], засвідченого Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 3 лютого 1998 року за реєстровим номером 610, яка померла 8 серпня 1999 року. Також визнано за [PERSON] право власності на 31/50 частин домоволодіння, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Підпорожня/Нєжєнська, будинок 2/71 в порядку спадкування за законом після його дядька [PERSON], померлого 20 грудня 2002 року. Крім того, суду представником відповідача [PERSON] був наданий для огляду оригінал витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий орендним підприємством Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації № 14848106 від 11.06.2007 року, реєстраційний номер 1530222, відповідно до якого за [PERSON] зареєстровано право власності на 31/50 частину житлового будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Підпорожня, буд.2/вул. Ніжинська, буд. 71. Підставою виникнення права власності зазначено рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30.03.2007 року. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13.03.2013 року рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 30 березня 2007 року залишено без змін(а.с.9-10). Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, за [PERSON] зареєстровано право власності на 31/50 частку житлового будинку, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Підпорожня, будинок 2/вул. Ніжинська, будинок 71(а.с.11). Позивачка [PERSON] в обгрунтування позовних вимог посилається на ту обставину, що у неї мається інша копія вищевказаного рішення Заводського районного суду від 30.03.2007 року(а.с.12-13), де зазначена адреса спадкового майна: м. Запоріжжя, вул. Підпорожня/Нєжєнська, будинок 2/72, але спадкове майно після смерті [PERSON] та [PERSON] за цією адресою відсутнє, а тому відповідач не міг на підставі цього рішення зареєструвати за собою право власності на спадкове майно, яке розташоване фактично за іншою адресою: м.Запоріжжя, вул. Підпорожня/Нєжєнська, будинок 2/71, так як такого рішення суду не існує, в зв»язку з чим, на її думку, слід скасувати державну реєстрацію права власності на це нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п.1 ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Звертаючись до суду з позовом в порядку цивільного судочинства позивачка [PERSON] відповідачем по справі зазначила фізичну особу [PERSON] і виходячи з субєктного складу сторін було відкрито провадження у цій справі в порядку цивільного судочинства. Відповідно до діючого цивільного процесуального законодавства України, коло осіб, які є відповідачами у справі визначає лише позивач. Заміна первісного відповідача належним відповідачем може відбуватися лише за клопотанням позивача, що передбачено ч.1 ст. 33 ЦПК України, але позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] клопотання щодо заміни відповідача протягом розгляду справи не заявляли, а суд, навіть встановивши, що позов предявлений не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, за власною ініціативою не має права самостійно вирішувати питання про заміну неналежного відповідача. Враховуючи, що позивачкою заявлені позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, а відповідачем у цивільній справі повинна бути особа, яка має відповідати за позовом, суд приходить до переконання, що з урахуванням предмету спору, відповідач [PERSON] не є тією особою яка має відповідати за цим позовом з наступних підстав. Як зазначалося вище, державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною та здійснюється відповідним органом державної реєстрації прав. Судом встановлено, що державну реєстрацію спірного нерухомого майна здійснював спеціально уповноважений державою орган, яким на той період часу було орендне підприємство ЗМБТІ і саме це підприємство на підставі рішення суду здійснювало реєстрацію права власності. Відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації. Отже, Закон передбачає можливість скасування за рішення суду саме рішення реєстратора про державну реєстрацію прав, у зв»язку з чим позивачка мала право звернутися до суду з такими вимогами, зазначивши в позові належного відповідача. На теперішній час позивачкою ставиться питання щодо скасування проведеної державної реєстрації права власності і виконувати рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, повинен орган, який здійснив таку реєстрацію або його правонаступник. Таким чином, суд приходить до переконання, що у даному випадку належним відповідачем у справі повинен бути спеціально уповноважений державою орган, який наділений правом реєструвати нерухомість, а не фізична особа [PERSON] і в такому випадку спір буде мати ознаки публічно-правового, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. На підставі вищевикладеного та враховуючи, що позивачкою [PERSON] заявлені вимоги в порядку цивільного судочинства не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, в задоволенні її позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed