Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 15.10.1996 вони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області, про що зроблено актовий запис № 121. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], які проживають разом із матір'ю. Причиною розпаду сім'ї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Оскільки сім'я розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила шлюб розірвати, прізвище не змінювати. В судове засідання відповідач не з'явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони 15.10.1996 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області, про що зроблено актовий запис № 121, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (виданим повторно) серія [NUMBER] від 16.04.2013. У шлюбі народилися діти - [PERSON], [INFO] який є повнолітнім, та [PERSON], [INFO], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області складено актовий запис № 85. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Дитина проживає із позивачкою. В ході розгляду справи судом з'ясовано, що шлюбні відносини між сторонами припинені у зв'язку із непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя, разом не проживають з осені 2008 року, спільне господарство не ведуть, збереження сім'ї не можливе. Майнового спору між сторонами немає. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає доведеним, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved