Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1352 га, кадастровий номер 3220681101:01:003:0024 з цільовим призначенням для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що рішенням Богуславського районного суду Київської області від 30 квітня 2021 року у справі №358/309/21 за нею, [PERSON] , в порядку набувальної давності було визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1352 га., кадастровий номер 3220681101:01:003:0024 з цільовим призначенням для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована на за адресою: [ADDRESS] . На даний час право власності щодо цієї ділянки зареєстроване за попереднім власником, [PERSON] , згідно копії державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №150050, виданого від 10 вересня 2008 року. Представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач - Медвинська сільська рада Білоцерківського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнала та просить його задовольнити і розглянути справу без участі її представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачкою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Богуславського районного суду Київської області від 30 квітня 2021 року у справі №358/309/21 за [PERSON] , в порядку набувальної давності було визнано право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 261339881 від 14.06.2021 року, вбачається, що право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] (а.с. 10). Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1352 га., кадастровий номер 3220681101:01:003:0024 з цільовим призначенням для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована на за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №150050, виданого від 10 вересня 2008 року право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за попереднім власником житлового будинку [PERSON] . Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з частинами першою, четвертою статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачкою права власності на вказану земельну ділянку під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачами позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454 гривні 20 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved