Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить визнати за нею право власності на спадкове майно за заповітом, а саме на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,3936 га., яка розташована по вул. Панфілова, 2 с. Великий Степ Козятинського району Вінницької області, що залишилось після смерті її матері [PERSON], яка померла 03.06.2015 року. Позивачка [PERSON] посилається на те, що 03 червня 2015 року померла її мати [PERSON], яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, в тому числі на земельну ділянку площею 0,3936 га, передану для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по вул. Панфілова, 2 с. Великий Степ Козятинського району Вінницької області. Вона є спадкоємицею майна померлої матері за заповітом, посвідченим Миколаївською сільською радою Козятинського району Вінницької області 10 жовтня 2001 року та зареєстрованого в реєстрі № 144. У встановлений законом шестимісячний строк вона прийняла спадщину після смерті матері, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Козятинського районного нотаріального округу [PERSON] Оформити свої спадкові права на земельну ділянку вона не може, оскільки існують розбіжності в площі земельної ділянки. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 238402, виданого Миколаївською сільською радою Козятинського району Вінницької області 01 березня 2005 року, площа земельної ділянки визначена в розмірі 0,4655 га. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку площа земельної ділянки визначена у розмірі 0,3936 га. Представник позивачки в судове засідання не зявилася, але надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, та просить справу розглядати у відсутність представника позивачки та позивачки. Представник відповідача голова Миколаївської сільської ради Козятинського району Вінницької області в судове засідання не зявився, але надіслав заяву, в якій позовні вимоги визнає, та просить справу розглядати без його участі. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що слід прийняти визнання позову відповідачем, так як воно є безумовним, відповідає вимогам закону і не порушує нічиїх прав, свобод і законних інтересів, позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст.ст. 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, згідно з якими спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки; спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі наведеного,

Outcome: approved