Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом до [PERSON], який обґрунтовує тим, що в шлюбі з відповідачем в них народився син [PERSON], [INFO]. На його утримання рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 15.10.2012 року з [PERSON] на користь позивача присуджено стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06.09.2012 року. Позивачка вважає присуджену раніше суму аліментів недостатньою та такою, що не відповідає її матеріальному становищу та матеріальному становищу відповідача, оскільки відповідач приховує свій дійсний розмір доходів, має три автомобілі, є директором декількох фірм та засновником підприємства зі статутним капіталом 1 000 000 грн., водночас їхній син за станом здоров'я потребує лікування, дієтичного харчування та санаторно-курортного лікування, на що доходів у позивачки не вистачає. Крім цього, оскільки відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів на утримання сина у розмірі 8 599, 90 грн., позивачем нарахована неустойка в розмірі 2 615, 12 грн. Тому позивачка звернулась до суду з даним позовом, яким просить змінити спосіб стягнення аліментів та визначити їх у твердій грошовій сумі, а саме по 5 000 грн. щомісячно, та стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів в сумі 2 615, 12 грн. До початку судового розгляду відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів (а.с. 69 - 71), який обґрунтовує тим, що після припинення шлюбних стосунків з позивачем у нього утворилась інша сім'я, в якій [INFO] народився син [PERSON], та при стягненні з нього аліментів він не мав можливості повідомити суд про наявність у нього іншої дитини та непрацездатного батька, оскільки було проведено заочний розгляд справи, хоча вказане рішення не оскаржував, так як бажав надавати допомогу сину і надавав її добровільно в необхідних обсягах. В даний час його матеріальний стан значно погіршився, так як він сплачує кредитні боргові зобов'язання, а з доходів має лише заробітну плату на підприємстві, де працює директором, тому просить зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/6 частини його доходів щомісячно. В судовому засіданні представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) підтримала первісний позов в повному обсязі з підстав, вказаних в ньому, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити, оскільки відповідач приховує свої реальні доходи та за своїм матеріальним становищем може сплачувати розмір аліментів, які просить стягнути позивачка, та хоча борг по присуджених раніше аліментах на даний час відповідачем сплачено, наполягає на стягненні неустойки, оскільки вважає, що відповідач свідомо тривалий час ухилявся від сплати аліментів. В судовому засіданні представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) просила відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов з підстав, вказаних в ньому, пояснивши що відповідач має лише одне джерело доходів, а саме заробітну плату на підприємстві «Газо-Мер», свої доходи не приховує та крім цього сплачує взяті раніше кредитні зобов'язання. Нарахований державним виконавцем борг по аліментах був ним сплачений відразу після того як він дізнався про їх стягнення в судовому порядку, тому відсутня його вина у виникненні такого боргу, повідомлень від державного виконавця раніше він не отримував та як відомо на даний час виконавче провадження було помилково направлене до виконання в м. Київ, про що йому не було відомо та що й призвело до нарахування боргу по сплаті аліментів. Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовити з огляду на наступне. Так, дійсно, матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що в шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 30.10.2009 року (а.с. 13). Дитина проживає з позивачкою, що підтверджується копією довідки, виданої ТОВ «УЮТ» № 1373 від 21.10.2013 року (а.с. 11). На даний час шлюб між сторонами розірвано та у відповідача [INFO] народився ще один син, [PERSON] (а.с. 39). Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 15.10.2012 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягнено аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 06.09.2012 року, і до досягнення дитиною повноліття. Рішення набуло чинності 05.11.2012 року (а.с. 9 - 10). Згідно довідки ВДВС Вінницького РУЮ № 1061/11 від 19.12.2013 року та розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.12.2013 року було нараховано заборгованість в розмірі 8 599, 90 грн. (4, 5 - 6). В зв'язку з чим позивачем було здійснено розрахунок неустойки (пені) в сумі 2 615, 12 грн. (7 - 8). Згідно копії матеріалів виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 203/4951/12 від 07.11.2012 року про стягнення аліментів з відповідача [PERSON], виконавче провадження було помилково направлене для виконання до Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, на даний час [PERSON] добровільно сплачено нарахований борг по аліментах та повідомлено державного виконавця про його місце роботи (а.с. 53 - 66). Згідно копії довідки, виданої ПП «Газо-Мер» № 29 від 24.03.2014 року, відповідач [PERSON] працює на посаді директора та його середньомісячний заробіток становить 4 785, 30 грн. (а.с. 72). Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Визначаючись з наявністю підстав для зміни визначеного рішенням суду від 15.10.2012 року розміру аліментів суд враховує, що жодних належних та допустимих доказів як для його збільшення та визначення в твердій грошовій сумі, так і для його зменшення, в судовому засіданні сторонами не доведено. Так, позивачкою не доведено отримання відповідачем нерегулярних та мінливих доходів, до того ж в розмірі, достатньому для сплати аліментів в сумі 5 000 грн. Наявність у відповідача на праві власності нерухомого майна та автомобілів, а також входження до складу засновників різних підприємств даних обставин також не підтверджує. Крім цього, погіршення стану здоров'я дитини може бути підставою для стягнення додаткових витрат на утримання дитини, а не збільшення розміру вже стягуваних аліментів. Зміни матеріального чи сімейного стану з часу стягнення аліментів відповідачем також не доведено. На час винесення судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], відповідач [PERSON] мав обставини, на які він посилається, як на підстави для задоволення його зустрічного позову, а саме наявність ще одного сина [PERSON], [INFO] народження, та наявність кредитних зобов'язань. Та сам він в своєму зустрічному позові вказує на те, що не оскаржував винесене рішення суду про стягнення з нього аліментів, так як бажав надавати допомогу сину, отже стягнута судом сума аліментів відповідала його матеріальному становищу та будь-яких змін матеріального чи сімейного становища з того часу [PERSON] не доведено. Твердження [PERSON] про те, що на його утриманні знаходиться також непрацездатний батько, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження. Тому суд не вбачає підстав для зміни стягуваних аліментів з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Та враховуючи, що з копії наданих суду матеріалів виконавчого провадження про стягнення з відповідача аліментів не вбачається вини відповідача у виникненні заборгованості по їх сплаті, оскільки рішення про стягнення аліментів було винесено в порядку заочного розгляду справи, відомостей про обізнаність відповідача із наявністю виконавчого провадження до добровільної сплати ним нарахованого боргу по аліментах надані суду документи не містять, підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів суд не вбачає. Тому в задоволенні первісного позову та зустрічного позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed