Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивачка вказує, що 08 січня 2018 року помер її батько [PERSON]\~ після смерті якого відкрилася спадщина і вона має право на спадкування майна померлого за законом. З метою оформлення спадкових прав на спадкове майно, яке належало батькові, вона звернулася до Любарської нотаріальної контори, де на підставі її заяви заведено спадкову справу. В послідуючому від нотаріуса їй стало відомо про існування заповіту, виданого [PERSON] 06.11.2017 року на користь своєї дружини [PERSON] Згідно вказаного заповіту, відповідачка є спадкоємицею усього майна померлого. Ознайомившись з вказаним заповітом, вона вважає, що він не відповідає вимогам закону, а саме: у ньому не вказано місце його посвідчення; часу складання; прізвище, імя, по батькові секретаря, яким вказаний заповіт записаний; відсутні відомості про конкретні документи на підставі яких було встановлено особу та перевірено дієздатність останнього, а також враховуючи спосіб виготовлення тексту заповіту, то на її думку він містить недостовірні дані щодо годин його підписання. Враховуючи вищенаведене позивачка просить суд визнати недійсними заповіт складений [PERSON], [INFO] та посвідчений 06.11.2017 року секретарем Глезненської сільської ради Любарського району Житомирської області та зареєстрований в реєстрі за №24. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала повністю із підстав, наведених у позовній заяві. Просила визнати недійсним заповіт [PERSON] від 06.11.2017 року, оскільки він не відповідає вимогам закону. Крім того, вона пояснила, що заповіт складений її батьком під час хвороби, а також під тиском відповідачки [PERSON], однак підтвердити це відповідними доказами не змогла, так як суду їх не надала. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнала та пояснила, що перебувала в зареєстрованому шлюбі із покійним [PERSON] та проживала разом із ним до його смерті, вели спільне господарство, а також здійснила його поховання. Позивачка [PERSON], батька не відвідувала та не цікавилася його життям. Про те, що [PERSON]Я мав намір скласти заповіт на її імя, вона не знала, дізналася про це після складання заповіту. Зі слів секретаря Глезненської сільської ради [PERSON], яка посвідчувала заповіт, ій відомо, що [PERSON] під час складання заповіту розумів значення своїх дій. Також вона додала, що будь-якого тиску на чоловіка, щодо складання на її імя заповіту не чинила. Представники відповідача Любарської селищної ради [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали, вказавши на те, що на їх думку заповіт [PERSON] складений секретарем Глезненської сільської ради [PERSON] у визначеній формі та у відповідності до вимог закону, а тому позов задоволенню не підлягає. Третя особа приватний нотаріус Любарського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявився, однак у заяві, що надійшла на адресу суду вказав, що просить розглянути справу за його відсутності, щодо прийняття рішення покладається на розсуд суду. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що на даний час вона працює діловодом Глезненського старостинського округу Любарської селищної ради. Станом на 06.11.2017 року вона обіймала посаду секретаря Глезненської сільської ради та в силу своїх посадових обовязків, посвідчувала заповіт [PERSON] Вказаний заповіт складений та посвідчений 06.11.2017 року в приміщенні Глезненської сільської ради, що в с.Глезне Любарського району. Заповідач приходив до сільської ради особисто, та самостійно виявив волю скласти заповіт на імя дружини [PERSON] Він розумів значення своїх дій та говорив, що його діти забезпечені і їм його майна не потрібно, а тому вона виконала волю останнього. Будь-якого тиску на нього ніхто не чинив. Особу [PERSON]Я було встановлено за паспортом громадянина України, однак відомості про це у тексті заповіту не вказуються. На її думку заповіт складений відповідно до вимог закону. Була допущена помилка (описка) в році народження [PERSON], однак її вчасно було усунуто, що не вплинуло на суть та вимоги до заповіту. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно свідоцтва про народження серії ІV-УР №1543049 від 02.04.1963 року, 20 березня 1963 року в с.Глезне Любарського району в сімї [PERSON] та [PERSON] народилася [PERSON], яка 05.09.1982 року зареєструвала шлюб із [PERSON] та отримала прізвище [PERSON], що стверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЯК №0588242. 08 січня 2018 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-ТП №319876 від 12.01.2018 року. Згідно з заповітом, посвідченим 06.11.2017 року секретарем Глезненської сільської ради Любарського району Житомирської області, [PERSON] заповів [PERSON] все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалось. За приписами ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування за заповітом має [PERSON] Згідно ст.1241 ЦК України, право на обовязкову частку у спадщині, мають спадкоємці 1-ої черги, які є непрацездатні на день смерті спадкодавця за віком та станом здоровя (інваліди 1, 2,3 групи), позивачкою не надано документи, які б підтверджували її непрацездатність за станом здоровя (інвалідність 1, 2,3 групи) на день смерті спадкодавця. Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст.1247 ЦК України, а саме: письмова форма; нотаріальне посвідчення або посвідчення особами, уповноваженими на це законом (статті 1251, 1252 ЦК); зазначення у заповіті місця та часу його складання; підписання заповіту заповідачем. Відповідно до ч.4 ст.207 ЦК, якщо заповідач не може підписати заповіт внаслідок хвороби або фізичної вади, за його дорученням і в його присутності дозволяється підписання заповіту іншою особою. Підпис цієї особи засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на здійснення нотаріальних дій. Поряд із посвідченням підпису, нотаріус зобов'язаний також в тексті заповіту зазначити причини, які зумовили необхідність підписання заповіту третьою особою (ч.4 ст.207 ЦК). Недотримання цих вимог є підставою для визнання заповіту недійсним. Відповідно до вимог ч.3 ст.1247 ЦК України заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, перелік яких визначений статтями 1251-1252 цього Кодексу. Згідно з п.1.2. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 за №3306/5, зареєстрованого вказаним міністерством 14.11.2011 року за №1298/20036 (далі Порядок), нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. До заповітів, посвідчених посадовими, службовими особами, застосовуються положення ст.1247 ЦК України. Такі заповіти прирівнюються до заповітів, посвідчених нотаріусами. Спірний заповіт посвідчений секретарем Глезненської сільської ради Любарського району Житомирської області [PERSON], яка є особою, уповноваженою на посвідчення заповітів. Відповідно до ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). Як вбачається зі змісту спірного заповіту (а.с.10), який 06 листопада 2017 року посвідчено секретарем Глезненської сільської ради Любарського району Житомирської області, його умовами передбачено, що заповідач [PERSON] заповів [PERSON] все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалось. При цьому особою, яка посвідчувала заповіт, заповідачу розяснено зміст ст.ст.1241, 1254, 1307 ЦК України. Текст заповіту надрукований, має зазначення про дату його посвідчення «06 листопада 2017 року». Також заповіт містить зазначення даних про особу заповідача «[PERSON], народився 02 жовтня 1936 року в селі Глезне Любарського району вулиця Задвірна,17 Любарського району Житомирської області, ідентифікаційний номер [NUMBER]». У нижній його частині міститься зроблений запис «заповіт, записаний мною, секретарем зі слів [PERSON] Заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачем [PERSON] і власноручно підписаний ним у моїй присутності, містить підпис заповідача [PERSON] та час підписання «13год.51хв». Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено. Заповіт складено і підписано у двох примірниках, один з яких зберігається у виконкомі Глезненської сільської ради, а другий видається на руки заповідачу. Зареєстрований в реєстрі №24». Викладене дає суду підстави вважати, що секретарем Глезненської сільської ради як посадовою особою, дотримано вимоги щодо посвідчення заповіту, визначені ЦК України та Порядком, що також підтвердила в судовому засіданні [PERSON], яка безпосередньо склала заповіт та посвідчила його, зазначивши, що заповіт був складений зі слів заповідача, в її присутності і повністю відповідає волевиявленню останнього, а заповідачем, після складення заповіту, його було прочитано особисто вголос та власноручно підписано заповіт саме заповідачем. Заповіт зареєстровано в Спадковому реєстрі. Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). В той же час, жодної з передбачених статтею 1257 ЦК України обставин, в ході судового розгляду судом не встановлено. При цьому заповіт по формі та змісту відповідає вимогам чинного законодавства, а його зміст не викликає сумніву щодо дійсного волевиявлення заповідача. Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Частиною першою статті 81 ЦПК України на сторону покладено обовязок щодо доведення тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи вище викладене та те, що при складанні заповіту порушень щодо його оформлення та посвідчення, передбачених статтею 1247 Цивільного кодексу України,Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України судом не встановлено, суду позивачем не доведено обставин відсутності волевиявлення заповідача щодо складання заповіту на користь відповідача, матеріалами справи підтверджено, що складання та посвідчення заповіту було дотримано відповідно до усіх вимог, тому підстав для визнання заповіту недійсним не вбачається, в зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання недійсним заповіту задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ст.141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у звязку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed