Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за межі території України - до Федеративної Республіки Німеччини на період з 13.07.2018 року по 24.07.2018 року - [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] Обґрунтовує свої вимоги тим, що 01.11.2003 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладений шлюб, який був зареєстрований Другим відділом реєстрації актів громадського стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №260. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є інвалідами третьої групи з дитинства (глухонімі). Від шлюбу у подружжя народилася дитина - [PERSON], [INFO], яка також є глухонімою з народження. Позивачка [PERSON] вказує про те, що від дитячого та молодіжного табору «Круглий стіл» («Round Table Kinder- und Jugendcamp Kaub e.V.», який розташований у місті Кауб, Земля Рейнланд-Пфальц, Німеччина на адресу Одеського міського голови надійшло запрошення на відпочинок дітей з вадами слуху, в рамках якого дітей буде забезпечено слуховими апаратами та здійснено медичний огляд, підбір і налаштування апаратів. [PERSON] затверджена у списку дітей, що мають поїхати до табору у період з 13.07.2018 до 24.07.2018 року. Спочатку відповідач [PERSON] був не проти надати відповідну згоду на поїздку дитини за корон, але всіляко зволікав із походом до нотаріуса, а 03.06.2018 року взагалі відмовився таку згоду надати, не зважаючи на те, що для доньки це єдиний шанс почати чути хоча б щось. Свою незгоду батько дитини мотивував тим, що він та позивачка - глухі, чому донька повинна щось чути. Позивачка [PERSON] вказує про те, що, що поїздка неповнолітньої [PERSON] до дитячого та молодіжного табору «Круглий стіл» («Round Table Kinder- und Jugendcamp Kaub e.V.» пов'язана з можливістю відновлення слуху (тобто з її здоров'ям), відповідач не згоден надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд, у зв'язку з цим позивач вимушена звернутися до суду із даним позовом. В судове засідання позивачка не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У зв'язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є не обґрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, про те, що 01 листопада 2003 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, який був зареєстрований Другим відділом реєстрації актів громадського стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №260 (а.с.15); Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є інвалідами третьої групи з дитинства (глухонімі) (а.с.18,19,22,23); Від шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO] (а.с.12); Відповідно до письмової довідки №70 від 01.09.2017 року, яка видана КЗ «Одеська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №97 І-ІІ ступеню», [PERSON] навчається в 6-А класі КЗ «Одеська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №97 І-ІІ ступеню» та не знаходиться на державному забезпеченні (а.с.13); 05.05.2018 року від дитячого та молодіжного табору «Круглий стіл» («Round Table Kinder- und Jugendcamp Kaub e.V.», який розташований у місті Кауб, Земля Рейнланд-Пфальц, Німеччина на адресу Одеського міського голови надійшло запрошення на відпочинок дітей з вадами слуху, в рамках якого дітей буде забезпечено слуховими апаратами та здійснено медичний огляд, підбір і налаштування апаратів (а.с.7-8); Відповідно до листа КУ «Міський центр гуманітарної допомоги, інформайного та господарчого забезпечення» Одеської міської ради №01-Г-356/1-о/н від 25.05.2018 року, [PERSON] затверджена у списку дітей, що мають поїхати до табору у період з 13.07.2018 до 24.07.2018 року (а.с.11); Правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються Сімейним кодексом України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2014 року № 152. Відповідно до ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Виходячи зі змісту ст. ст.1,3,4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. За правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (п.п. 3-5), виїзд з України громадян, які не досягли 16 річного віку, здійснюється за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду досягли 18-річного віку. Виїзд громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного із батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків з нотаріально посвідченою згодою здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого із батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування в цій державі, якщо другий із батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого із батьків у разі пред`явлення зокрема рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого із батьків. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Тобто, при постановленні рішення щодо надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу батька та посиланні на Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» суду слід зазначати дозвіл на конкретний виїзд (одноразовий), з визначенням його початку й закінчення. При таких обставинах, вимоги [PERSON] про надання судом дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої доньки без згоди та супроводу батька з зазначення конкретного періоду, а саме з 13.07.2018 року по 24.07.2018 року задоволенню не підлягають, оскільки вказаний період часу вже минув. Крім того, виходячи зі змісту ст. 141 СК України, яка визначає рівні права та обов'язки щодо дитини, надання судом дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон без згоди батька позбавить останнього можливості брати участь у вихованні своїх дітей та можливості спілкування з ними. Суд розглянув справу в межах позовних вимог, створивши учасникам процесу усі необхідні умови для надання, витребування доказів, користуючись принципом змагальності сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до правил ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, про те, що позивач [PERSON] не надала суду доказів в обґрунтування позовних вимог. Також, суд вважає, що позивач не довела суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed