Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

Позивачка звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 24.12.1983 року сторони перебувають у шлюбі. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 2014 року. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Спільне господарство не ведеться з 2014 року. Суперечки про розподіл майна немає. Позивачка в судове засідання не з`явилась,надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України, особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документ, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 24.12.1983 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 24.12.1983 року. Шлюб зареєстрований виконкомом Новоукраїнської сільської Ради народних депутатів Мар`їнського району Донецької області, відповідний актовий запис № 32. Прізвище дружини після одруження « [PERSON] », чоловіка « [PERSON] ». Судом встановлено, що позивач та відповідач однією сім`єю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін у позивача залишається « [PERSON] », у відповідача « [PERSON] ». Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що ухвалою суду від 19.07.2021 року позивача звільнено від сплати судового збору за подання позову до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зважаючи на ту обставину, що рішення суду прийняте на користь позивача, на підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved