Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: с.Порошково, вул.Зерновська, 147 Перечинського району Закарпатської області, з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за законом за [PERSON], який помер 16 липня 2014 року. Позовні вимоги мотивує тим, що 16 липня 2014 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку №147 з належними до нього господарськими будовами та спорудами по вул.Зерновській в с.Порошково Перечинського району Закарпатської області. Позивачка фактом спільного проживання з батьком одноосібно прийняла спадщину. З метою оформлення права на спадщину вона звернулася до нотаріальної контори, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що його батьком не було виготовлено правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок, що на даний час є перешкодою у прийнятті спадщини, тому просить позов задовольнити. У судове засідання ані позивачка [PERSON] ані її представник [PERSON] не зявилися, однак останній подав заяву, у якій просить справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю та просять такі задовольнити. Представник Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області у судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі,позовні вимоги визнав повністю. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що 16 липня 2014 року помер батько позивачки [PERSON], що стверджуються свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №175215 від 17 липня 2014 року, виданим виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис №26. Також встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул.Зерновській, №147 у с.Порошково Перечинського району Закарпатської області. Разом з цим встановлено, що згідно довідки Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області №4626 від 09 листопада 2017 року, головою домогосподарства в с.Порошково, вул.Зерновська, №147 Перечинського району Закарпатської області, являвся померлий - 16 липня 2014 року, [PERSON]. Крім цього встановлено, що позивачка [PERSON] постійно проживала з батьком на час відкриття спадщини, про що свідчить довідка №4627 від 09 листопада 2017 року, видана Порошківською сільською радою Перечинського району Закарпатської області. Також встановлено, що позивачці [PERSON] нотаріусом було відмовлено у оформленні спадщини у звязку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на житловий будинок №147 з належними до нього господарськими будовами та спорудами, що розташований по вул.Зерновській в с.Порошково Перечинського району Закарпатської області. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї… Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до розяснень, які містяться в абзаці 3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину за законом за спадкодавцем [PERSON], однак у неї існують певні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому суд, використовуючи винятковий спосіб його захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Тому,

Outcome: approved