Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] у червні 2018 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 червня 1989 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровської районної ради народних депутатів міста Ленінграда, було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Під час перебування у шлюбі у неї з відповідачем народилася діти - донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Вказала що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Шлюбні відносини фактично припинені з вересня 2013 року, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбу не можливе, у звязку з чим, просила розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не зявилась. Відповідно до заяви [PERSON] від 05.09.2018 року просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.\~280-282\~ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З матеріалів справи судом встановлено, 15 червня 1989 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кіровської районної ради народних депутатів міста Ленінграда, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 1620, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серії V-AK № 487006. У зазначеному шлюбі у сторін народилися діти донька [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії VІ-КИ № 471981 та син [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії VІ-КИ № 471982. Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки з вересня 2013 року, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, примирення неможливе. Спір з приводу поділу майна відсутній. Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажає, тому суд дійшов висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved