Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивачка в особі свого представника - адвоката Іванчо Ю.Ю. звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що згідно договору купівлі - продажу від 31.12.1968 року, вона являється власником житлового будинку [ADDRESS] . На даний час їй стало відомо, що згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, власником майна, розташованого за даною адресою є [PERSON] , а особою на яку накладено обтяження у вигляді заборони на відчуження нерухомого майна є [PERSON] . Право власності на будинок [ADDRESS] , згідно бази даних, виникло у громадянина [PERSON] на підставі рішення Хустського районного суду від 07.03.2013 року у справі № 309/293/13ц. Саме обтяження накладено на майно ще у 1991 році, і як зазначено у рішенні суду, будинок на той час мав № 3. Вважає, що зміна адреси, яка була проведена після повідомлення Хустського лісокомбінату від 1991 року, призвела до помилкового накладення обтяження на майно, що належить їй на праві приватної власності. У зв`язку із наявністю двох однакових адрес, Хустською міською радою прийнято рішення №364 від 11.08.2020 року, про зміну адреси житлового будинку, що належить позивачу з №4 на №4 «а». На підставі вказаного рішення, державним реєстратором внесено зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відносно адреси вказаного майна та власником зазначено позивачку. Не зважаючи на вказані обставини, обтяження зберігається і після зміни адреси. Оскільки вона не має жодного відношення до обтяжень накладених на майно гр. [PERSON] та [PERSON] , права яких обтяжуються, просила суд постановити рішення, яким скасувати заборону на нерухоме майно, зареєстровану Хустською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 26.10.2006 року за №3954534, підстава виникнення обтяження: повідомлення б/н від 20.08.1991 року Хустського лісокомбінату, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження 2664272. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник не з`явились. Від адвоката Іванчо Ю.Ю. до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачки. Позовні вимоги адвокат підтримав та просив їх задовольнити. Від Хустської нотаріальної контори, до суду надійшов лист № 118/01-16 від 10.03.2021 року про розгляд справи без участі їх представника. Заперечень щодо задоволення вимог позивачки не має. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про розгляд справи без їх участі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно договору купівлі-продажу від 31.12.1968 року, позивачка являється власником будинку [ADDRESS] . Відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, власником майна, розташованого за даною адресою є [PERSON] , а особою на яку накладено обтяження у вигляді заборони на відчуження нерухомого майна є [PERSON] . Згідно довідки № 3941, виданої Хустським ДПТІ, станом на 31.12.2012 року майно за адресою [ADDRESS] ( [ADDRESS] ) зареєстроване за [PERSON] . Отже, з невідомих причин у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майно внесено відомості про обтяження майна, власником якого є позивачка [PERSON] . Будь-яких боргових зобов`язань у позивача немає, підстави для накладення заборони на нерухоме майно відсутні. У зв`язку з вказаними обставинами позивачка не в змозі вільно володіти та розпоряджатися майном, що належить їй на праві приватної власності, оскільки вказане обтяження робить їй перешкоди в розпорядженні власним майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з вищенаведеного та враховуючи те, що підстави для арешту нерухомого майна позивача відсутні, суд вважає вимоги позивача підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved