Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивачка звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому вказано, що вона, з відповідачем по справі перебувала у шлюбі, який розірвано 23 жовтня 2015 року рішенням Лисичанського міського суду Луганської області. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину: [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження вказано відповідача. Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачкою. Добровільної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, працює в ПАТ «Алчевський металургійний комбінат». Інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, відповідач не має. Просила суд стягнути з [PERSON], [INFO] на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до досягнення дитиною повноліття, тобто до 24 вересня 2026 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду подала письмову заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Лисичанського міського суду від 23 жовтня 2015 року /а.с.6/. Згідно з свідоцтвом про народження, виданим 02 жовтня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народилась 24 вересня 2008 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 860. Батьком дитини записаний [PERSON], матірю [PERSON] /а.с.7/. За таких обставин, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини, а позивачка потребує такої допомоги, відповідач працює в ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» та отримує заробітну плату /а.с.8/, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, позовні вимоги підтверджено протягом судового засідання, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати державного мита звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551 гривня 20 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved