Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

Позивачка [PERSON], уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] станом на дату звернення до суду в розмірі 4865 грн.16 коп. за період з 28 липня 2015 року по 30 квітня 2016 року та з 01 вересня 2016 року по 31 березня 2017 року . Свої вимоги обґрунтовує тим, що від подружнього життя з відповідачем [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] , які проживають з нею і рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.09.2015 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 500 грн., щомісячно, до повноліття дітей починаючи стягнення з 28.07.2015 року. Виконавчий лист Конотопського міськрайонного суду перебуває на виконанні в Конотопському відділі державної виконавчої служби. Відповідач аліментів не сплачував і за ним мається заборгованість, тому вона , враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України просить стягнути з відповідача на її користь пеню в сумі 4865 гривень 16 копійок. В судовому засіданні позивачка пояснювала, що нею було направлено виконавчий лист на примусове виконання після того, як відповідач почав ухилятися від обов»язку утримувати дітей. Вона підтвердила , що грошові кошти 1000 гривень, 995 гривень , сплачені 22.05.2016 року, 1000 гривень, сплачені 24.06.2016 року, 1000 гривень , 1500 гривень, сплачені 23.07.2016 року та 1000 гривень , сплачені 23.08.2016 року, вона отримувала від відповідача в якості аліментів , що є підставою для зменшення розміру неустойки. Крім того, позивачка пояснювала, що їй відомо, що відповідач за укладеним контрактом перебував в зоні проведення АТО, як і вона також, і в той час, коли мав постійний заробіток за контрактом , аліменти з нього були стягнуті і заборгованість за той період не нараховується. Представник позивача [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала та просила стягнути з [PERSON] на користь позивачки пеню за несплату аліментів в розмірі 4865 гривень 16 копійок, зазначивши що відповідач і на даний час ухиляється від обов»язку сплачувати аліменти, що свідчить про його недобросовісне ставлення до свого обов»язку щодо утримання дітей, пеня нарахована , виходячи з наявної заборгованості за розрахунком державного виконавця. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 24 лютого 2017 року , в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнала та пояснила, що її син перебував в зоні проведення АТО, тому за його проханням вона сплачувала позивачці аліменти, які були присуджені до виплати її сину рішенням Конотопського міськрайонного суду. Вона за вказівкою сина перераховувала суми, які є значно більші, ніж визначено в рішенні , позивачку влаштовували ці виплати. Однак, зі сплином часу , вона почала ставити питання, що розмір аліментів нараховується виконавцем не вірно і що потрібно нараховувати по 500 гривень на кожну дитину, а не 500 гривень на двох дітей . Судом виносилися рішення про виправлення описки та про роз»яснення рішення в в травні 2017 року та в лютому 2018 року, а її син до сплачував аліменти і через допущені неточності не повинен нести відповідальності по сплаті пені . Просить в позові відмовити. Адвокат [PERSON]»єва М.А., призначена представником [PERSON] для надання безоплатної вторинної правової допомоги, діюча на підставі доручення від 18 серпня 2017 року підтримує [PERSON] в тому, що [PERSON] не повинен нести відповідальність по сплаті пені, оскільки він сплачував аліменти за рішенням суду і суми, які він перераховував позивачці були набагато більшими, ніж вказувалося в рішенні. Після того, як виправлено описки та роз»яснено рішення, державним виконавцем було зроблено перерахунок, а позивачка звернулася з вимогою про стягнення пені, до виникнення якої відповідач не має відношення, оскільки його вини в нарахуванні аліментів у меншому розмірі не було. Норми закону, на який посилаються позивачка та її представник, передбачають сплату пені він суми несплачених аліментів за наявності вини особи, яка зобов»язана сплачувати. Просить в позові відмовити. Представник третьої особи [PERSON] пояснила, що в неї на виконанні перебуває виконавчий лист Конотопського міськрайонного суду про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей, виконавче провадження відкрито 03 листопада 2016 року на підставі заяви позивачки від 01 листопада 2016 року. Виходячи зі змісту виконавчого листа нею зроблено розрахунок заборгованості, виходячи з поточних платежів 500 гривень щомісячно, як вказувалося у виконавчому документі. Пізніше, після виправлення описки в судовому рішенні Конотопського міськрайонного суду, після 13 травня 2017 року поточні платежі мали складати по 500 гривень на кожну дитину, тобто 1000 гривень, ознак, було не зрозуміло, з якої дати необхідно нараховувати нову суму, тому в лютому 2018 року вона звернулася до суду за роз»ясненням ухвали суду і отримала ухвалу суду від 28 лютого 2018 року, в якій вказано, що не зрозуміле їй питання слід вирішувати з дати набрання ухвалою законної сили, вона здійснила перерахунок. Суд, заслухавши доповіді представників сторін, пояснення третьої особи, дослідивши письмові докази по справі та матеріали виконавчого провадження, дійшов висновку , що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 01 листопада 2016 року позивачкою звернено до виконання виконавчий лист, який виданий Конотопським міськрайонном судом у справі № 577/3679/15 від 28 вересня 2015 року і на даний час перебуває на виконанні в Конотопському міськрайонному відділі державної виконавчої служби, провадження відкрито 03 листопада 2016 року. Відповідно до розрахунку ДВС заборгованість по аліментам станом на 01 квітня 2017 року становить 13634 грн 03 коп. Як вбачається з рішення Конотопського міськрайонного суду від 03 вересня 2015 року, з відповідача на користь позивачки постановлено стягувати аліменти у твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісяця до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 28 липня 2015 року (а.с. 74). З розрахунку, наданого державним виконавцем вбачається, що нею і нарахована заборгованість на час відкриття провадження з розрахунку 500 гривень, а також вказані щомісячні поточні платежі на рівні 500 гривень також(а.с. 77). Ухвалою суду від 13 травня 2017 року виправлено описку в рішенні суду від 03.09.2015 року в частині розміру аліментів слова замінено на по 500 гривень щомісяця на кожну дитину(а.с. 45). Ухвалою суду від 28 лютого 2018 року роз»яснено ухвалу від 13 травня 2017 року(а.с.67). Представником відповідача надано суду відомості про перерахування ним у 2016 році аліментів позивачці в розмірі саме по 1 000 гривень, в той час як за рішенням суду мав перераховувати по 500 гривень(а.с. 29-32), тобто він сплачував аліменти в розмірі, значно більшому, ніж йому були нараховані грошові кошти до виплати. Саме після отримання пояснень позивачки, відомостей про перерахування коштів відповідачем , вищевказаних роз»яснень суду та виправлення описки, державним виконавцем було зроблено остаточний перерахунок суми заборгованості у 2018 році. Як вбачається з розрахунку пені, вона нарахована позивачем за період з 28 липня 2015 року по 30 квітня 2016 року та з 01 вересня 2016 року по 31 березня 2017 року , коли нарахування відбувалися з розрахунку по 500 гривень щомісяця, а грошові суми, сплачені відповідачем позивачка визнала, як такі , що сплачені, як аліменти, тому державним виконавцем і перераховано заборгованість з урахуванням цих сум і вони зараховані на погашення минулої заборгованості. В той же час, судом встановлено, що позивачка звернулася до виконавчої служби не відразу, як отримала виконавчий лист, а після того, як відповідач припинив добровільно сплачувати аліменти, тобто зі сплином часу більше, ніж рік. Відповідно до ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені , але не більше 100 відсотків заборгованості. Тобто , вказане положення закону має застосовуватися лише при наявності вини особи. І про таке свідчить судова практика, яка склалася з приводу виникнення таких правовідносин, на що наголошувалося і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. Як встановлено судом , внаслідок виконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, за ним існувала заборгованість по виплаті аліментів, яка перераховувалася у зв»язку зі зміною обставин, які виникли з приводу постановлення судом додаткових ухвал, а також зарахування коштів, які він сплачував добровільно, які є значно більшими , ніж ті, які нараховувалися на той час. З огляду на встановлені в судовому засіданні обставини та вимоги ч.1 ст.196 СК України, суд приходить до висновку що пеня, яка нарахована позивачем за період, який заявлений у позові про заборгованість по сплаті аліментів не може бути стягнута з відповідача, оскільки заборгованість по аліметам, що утворилася за той період , не є заборгованістю, яка виникла саме з вини відповідача, що достеменно встановлено під час судового розгляду.

Outcome: dismissed