Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року померла її бабуся [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді 1/7 частини квартири [ADDRESS]. [PERSON] заповіт не залишала, спадкова справа після її смерті не заводилася. На день смерті спадкодавця спільно з нею з кола спадкоємців першої черги проживала та була зареєстрована дочка [PERSON] [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 2/7 частини квартири [ADDRESS], із яких 1/7 частина - належала їй на підставі свідоцтва про право особистої власності за №1624 від 23.12.1997 року, інша 1/7 частина - залишилася після смерті матері [PERSON], яку вона фактично прийняла, але не встигла юридично оформити. Зазначила, що на день смерті матері спільно з нею з кола спадкоємців першої черги проживала та була зареєстрована лише вона. Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за тих підстав, що неможливо довести факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. В останнє судове засідання позивачка не з'явилася, направивши представника з належним чином посвідченими повноваженнями. Відповідач [PERSON] позов та обставини позову визнав в повному обсязі. Наслідки визнання позову йому роз'яснено відповідно до ч.2 ст.174 ЦПК України. В останнє судове засідання не з'явився, звернувшись із заявою про розгляд справи у його відсутність (а.с.39). Вислухавши сторони, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. Частиною 1 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що померла [INFO] року [PERSON] приходиться померлій [INFO] року [PERSON] матір'ю. На момент смерті матері [PERSON] проживала разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав для встановлення факту родинних відносин, зокрема, що померла [INFO] року [PERSON] приходиться померлій [INFO] року [PERSON] матір'ю. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності на спадкове майно, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS], належить на праві особистої власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], по 1/7 частині кожному, що підтверджено свідоцтвом про право особистої власності за №1624 від 23.12.1997 року (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області 14.07.1999 року, [PERSON] померла [INFO] року (а.с.6). За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 01.01.2004 року. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складалося з 1/7 частини квартири [ADDRESS]. За життя спадкодавець заповіту не залишала, після її смерті заяви від спадкоємців до нотаріальної контори не надходили, спадкова справа не заведена, що підтверджено листом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області за вих.№997/02-14 від 30.04.2014 року (а.с.47). Спадкоємицею за законом першої черги відповідно до ст.529 ЦК УРСР після смерті [PERSON] була її дочка [PERSON] Згідно з п.1 ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31.10.1975 року N45/5, визначалось, що доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним тощо. На час відкриття спадщини [PERSON] проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджується будинковою книгою (а.с.14-16). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 25.12.2012 року, [PERSON] померла [INFO] року (а.с.7). Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається: з 1/7 частини квартири [ADDRESS] і, яку вона прийняла після смерті матері та не встигла оформити, та 1/7 частини зазначеної квартири, яка належала їй на підставі свідоцтва про право особистої власності за №1624 від 23.12.1997 року. За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Витягом із спадкового реєстру №37031678 від 01.04.2014 року, та листом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області за вих.№997/02-14 від 30.04.2014 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], відсутня (а.с.19, 47). Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України після смерті [PERSON] є її дочка [PERSON] (дівоче - [PERSON]), що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданим Ізмаїльським відділом ЗАГС Одеської області 18.08.1984 року, та повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 14.06.1970 року, та син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Ізмаїльським виконкомом відділу запису актів громадянського стану 10.02.1987 року (а.с.9, 31). Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, не встановлено. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. На час відкриття спадщини [PERSON] проживала разом із спадкодавцем [PERSON], що підтверджується будинковою книгою та копією паспорту серії [NUMBER], виданого Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 20.11.1997 року (а.с.4, 14-16). Письмовою відповіддю Ізмаїльської державної нотаріальної контори від 01.04.2014 року за №761/02-14 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку із тим, що не доведено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтво про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України). Аналогічна позиція викладена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за №324-753/0/4-13 від 15.05.2013 року. Приймаючи до уваги, що іншого способу захисту права на спадкове майно позивачка не має, а також враховуючи ту обставину, що відповідач безумовно визнав позов і його визнання не суперечить закону й не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved