Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивачка вказує на те, що 28 серпня 1994 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON], який було розірвано 05 листопада 2013 року рішенням Радомишильського районного суду. В період спільного проживання у них народилося двоє дітей: донька - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з позивачкою та перебувають на її повному утриманні. Обставини в сім'ї склались таким чином, що батько дітей не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Саме тому позивачка змушена звернутися до суду з проханням ухвалити рішення про стягнення з [PERSON], аліментів на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду письмові заперечення проти позову в яких позовні вимоги визнав частково з підстав викладених у цих запереченнях. Згоден сплачувати аліменти на кожну дитину в сумі по 500 грн., справу просив розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 06.11.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. [INFO] народилася [PERSON], батьками якої, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). [INFO] народився [PERSON], батьками якого, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Довідка №1218 від 18.06.2017 року видана виконавчим комітетом Стрижівської сільської ради вказує, що діти [PERSON] та [PERSON], проживають разом з матір'ю - [PERSON] і перебувають на її утриманні (а.с.7). Судом встановлено, що обставини в сім'ї склались таким чином, що батько дітей хоч і надає матеріальну допомогу на їх утримання, однак на думку суду не в тій мірі як визначено законом. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Частина 3 ст.181 СК України вказує на те, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що з 01.05.2017 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1777 грн., п'ятдесят відсотків від якого становить 888 грн. (1777:0,5). Відповідно до ст.51ч.2 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Також суд звертає увагу, що згідно ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка 27.02.1991 року ратифікована постановою Верховної ради України встановлено, що : 1. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 2. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що батько від своїх обов'язків щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей не ухиляється, виходячи з його письмових заперечень матеріально підтримує дітей, однак не в тій мірі як визначено Законом. Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідач на даний час офіційно не працює, тобто не має постійного регулярного заробітку, має добрий стан здоров'я, оскільки не надав суду інших доказів про свій стан здоров'я, немає інших утриманців, так як посилання на двох інших повнолітніх дітей, які навчаються у вищих навчальних закладах та перебувають на його та його теперішньої дружини утриманні судом до уваги не приймаються, оскільки він не являється їх батьком чи опікуном і згідно чинного законодавства не зобов'язаний їх утримувати та не підтвердив це відповідними доказами згідно ст.60 ЦПК України. Крім того, суд вважає, що з огляду на встановлені факти, оскільки матеріальну допомогу яку надає відповідач на утримання дітей (як зазначає останній у своїх письмових запереченнях та надає розрахунок по карткам/рахункам [NUMBER] та [NUMBER] відкритих у ПАТ КБ «ПриватБанк» за період з 21.04.2016 року по 17.07.2017 року в сумі 5136грн.) з урахуванням вартості цін на товари та послуги вказана ним допомога не відповідає 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто є недостатнім для належного забезпечення дітей, наявні підстави що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково та визначає суму аліментів у розмірі 890 грн. щомісяця на кожну дитину. Крім того, судом не приймається до уваги посилання відповідача на те, що справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 05.11.2013 року закрито, оскільки із даної ухвали судом не вбачається, що позивачці було роз'яснено правові наслідки відмови від позову, а відтак враховуючи вимоги ч.3 ст. 3 ЦПК України де визначено, що відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Крім того, суд вважає звернути увагу на те, що відповідач частково визнає позовні вимоги та не ставить питання про закриття провадження у справі, а також те, що в разі не стягнення аліментів на утримання дітей з відповідача будуть порушені права дітей, визначені вищенаведеними законодавчими актами. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, то з відповідача підлягає стягненню на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 640 грн. та на користь позивачки 321,40 грн. понесених нею судових витрат.

Outcome: partial