Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивачка в лютому 2013 року звернулася в суд з даним позовом. В заяві послалася на те, що приблизно 15 років тому її чоловік [PERSON] поїхав на заробітки в Сибір і пропав, її син [PERSON] помер [INFO] Після смерті сина її здоров'я значно погіршилося, а тому їй почала всяко допомагати [PERSON], яка проживала по сусідству. Відповідачка обіцяла їй, що якщо вона подарує їй свою квартиру [ADDRESS], то вона буде за нею доглядати. Позивачка спочатку не хотіла дарувати квартиру, однак [PERSON] приїхала до неї з своїм сином [PERSON], і відвезли її до нотаріуса, який засвідчив договір дарування квартири. Оскільки вона не усвідомлювала своїх дій під час укладення даного договору, так як не обізнана в таких справах, вважає, що він був укладений проти її волі і вільного волевиявлення на його укладення у неї не було. Після укладення договору дарування відповідачка до неї більше не приходила, добровільно розірвати договір не бажає. Просить визнати договір дарування квартири [ADDRESS] недійсним та стягнути з відповідачки на її користь судові витрати по справі. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, позивачка суду пояснила, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. [PERSON] вона знає давно. Її син [PERSON] помер давно і інших дітей у неї немає. Вказала, що квартиру вона не думала дарувати [PERSON] Відповідачка приїхала до неї додому і забрала її, коли вона зайшла в приміщення, то зрозуміла, що там має переписати квартиру на [PERSON] Тоді вона окулярів зі собою не взяла і підписала якийсь документ в нотаріуса. Вказала, що коли вона в окулярах, то може читати, а без них вона не бачить нічого. На наступний день вона звернулася до нотаріуса щоб той дав їй прочитати договір. Нотаріус договір їм не читав коли вони там знаходилися і коли вона його підписувала. Після смерті сина відповідачка часто приходила. Вона не знала, що підписує. У неї було 2 інфаркти, вона все не пам'ятає, і не все розуміє за станом свого здоров'я. Іншого житла у неї немає, в даній квартирі вона проживає, оплачує за комунальні послуги. Відповідачка та її представник позову не визнали. Відповідачка суду пояснила, що вона знає [PERSON] впродовж 20-25 років, вона проживає [ADDRESS]. Позивачка дружила з її матір'ю, ствердила, що в позивачки були непорозуміння з братом [PERSON] і він з початку травня 2012 року перестав до неї приходити. В неї з позивачкою були добрі відносини, та їй постійно говорила, що нікому нічого не дасть, а квартира достанеться лише їй. В нотаріуса, під час підписання договору, він їй говорив, що позивачка бажає подарувати їй квартиру, а [PERSON] тоді мала при собі окуляри. Її волевиявлення під час підписання договору було добровільним. Вона часто відвідувала позивачку, прала її білизну. Їй відомо, що позивачка на обліку в психіатричній лікарні не перебувала і що в неї підвищений тиск. Після укладення договору дарування позивачка продовжує і надалі проживати в спірній квартирі. Вона перестала навідувати позивачку з 29.01.2013 року так як остання її словесно образила та вказала щоб вона віддала їй її квартиру, бо на цьому наполягає її брат. Третя особа в судовому засіданні пояснив, що він дійсно посвідчив договір дарування квартири [ADDRESS] від 07.12.2012 року. До нього звернулася відповідачка для посвідчення договору, він її попросив забезпечити явку дарувальника. Вони обоє принесли паспорти та інші документи, необхідні для вчинення правочину. Він спитав у [PERSON] яку дію вона бажає вчинити з відповідачкою і пояснив, що мова йде про перехід права власності на квартиру до [PERSON] Вона сказала, що хоче вчинити дарування, він їй пояснив, що краще зробити заповіт, на що вона йому відповіла, що [PERSON] дуже добре до неї відноситься і тому вона хоче подарувати їй квартиру. Вказав, що посилання позивачки в позовній заяві на те, що договір дарування був наперед підготовлений не відповідає дійсності, так як він хвилин 15-20 готував текст договору. Перед підписанням договору, обоє ознайомилися з текстом договору, зауважень не мали і коли він запросив їх в кабінет для підписання вони, в присутності його помічника, підписали договір. [PERSON] після підписання договору сказала, що і надалі буде проживати в спірній квартирі і сказала, що відповідачка буде продовжувати її підтримувати. Він їй роз'яснив, що на протязі року вона може розірвати договір, він вручив їй другий примірник укладеного договору. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Відповідно до копії довідки № 121944 від 03.12.2012 року виданої КП «Комінтех» в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] (власник). Як вбачається з договору дарування квартири від 07.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла, квартиру [ADDRESS] Дана квартира належить дарувальнику [PERSON] на підставі договору міни квартир від 14.08.2003 року. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що вона працює помічником приватного нотаріуса [PERSON] 07.12.2012 року сторони прибули в нотаріальну контору і сказали, що хочуть укласти договір дарування кватири. Нотаріус сказав їй, що необхідно готувати договір, сторони були присутні при цьому, вони знаходилися в приймальній. В силу вимог ст. 203 ЦК України, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно медичних висновків від 27.06.2012 року та від 18.06.2013 року про здатність до самообслуговування та потребу в сторонній допомозі громадянина, який потребує соціального обслуговування (надання соціальних послуг) територіальним центром за місцем проживання, виданих поліклінічним відділенням ЧЦМЛ для дорослих, у [PERSON] значно знижена рухова активність, вона пересувається в межах кімнати, самостійно може виконувати деякі прості види домашньої роботи; частково не здатна до самообслуговування,потребує соціально-побутової адаптації та соціально-медичних послуг. Відповідно до акту № 823 амбулаторної судової-психіатричної експертизи від 27.12.2013 року, комісія прийшла до висновку, що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді судинної деменції та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки. У період укладення договору дарування 07.12.2012 року [PERSON] також страждала стійким хронічним психічним розладом - судинною деменцією та за своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Ч. 1 ст. 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що на момент укладення договору дарування 07.12.2012 року [PERSON] страждала стійким хронічним психічним розладом та за своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved