Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивачка заявила позов до відповідача про стягнення аліментів. Заявлений позов обґрунтувала тим, що 07 червня 2016 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №806. На даний час шлюб між ними не розірвано. В даному шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що спільне життя з [PERSON] не склалося. На сьогоднішній день їх стосунки фактично припинені. Вони з чоловіком вже протягом тривалого часу проживають окремо. Вона з донькою проживають у її батьків. Відповідач у вихованні доньки участі не бере, не надає матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання нашої дитини. Позивачка стверджує, що матеріальної допомоги від держави, вона також не отримує, тому їх неповнолітня донька [PERSON] знаходиться на повному її утриманні. Відповідач фактично самоусунувся від утримання та виховання доньки і ухиляється від покладеного на нього, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язку утримання дитини. Усі обов`язки щодо доньки вона несе одноособово. Дитина часто хворіє, в неї діагностовано хронічне захворювання жовчного міхура та косоокість. Дані захворювання потребують постійних обстежень та лікування, на що необхідні додаткові кошти. Відповідач офіційно працевлаштований, зареєстрований, як ФОП, має постійне місце роботи та отримує заробітну плату. Є здоровою, працездатною людиною, що надає йому можливість сплачувати аліменти на утримання дочки. Інших дітей у нього немає. Позивачка зазначає, що їй фактично не відомо розмір його середньомісячного доходу. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вона була змушена звернутися до суду із даним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилась, від неї до суду надійшла заява, в якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся про час та дату судового засідання, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає, що при таких обставинах існуюють всі підстави ухвалити заочне рішення, на підставі ст. ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 червня 2016 року Івано-Франківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №806. На даний час шлюб між ними не розірвано. В даному шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, зареєстроване в Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №1921. Спільне життя у сторін не склалося. На сьогоднішній день їх стосунки фактично припинені. Вони вже протягом тривалого часу проживають окремо. Позивачка з донькою проживають у її батьків. Відповідач у вихованні доньки участі не бере, не надає матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дитини. Матеріальної допомоги від держави, позивачка також не отримує, тому їх неповнолітня донька [PERSON] знаходиться на повному її утриманні. Відповідач фактично самоусунувся від утримання та виховання доньки і ухиляється від покладеного на нього, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, обов`язку утримання дитини. Усі обов`язки щодо доньки позивачка несе одноособово. Дитина часто хворіє, в неї діагностовано хронічне захворювання жовчного міхура та косоокість. Дані захворювання потребують постійних обстежень та лікування, на що необхідні додаткові кошти. Відповідач офіційно працевлаштований, зареєстрований, як ФОП, має постійне місце роботи та отримує заробітну плату. Є здоровою, працездатною людиною, що надає йому можливість сплачувати аліменти на утримання дочки. Інших дітей у нього немає. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності з вимогами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України (у редакції ЗУ від 03.07.2018 р.) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд, у відповідності з вимогами ч.1 ст.182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, а також те, що в нього, інших дітей та непрацездатних утриманців немає. З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення щомісячний розмір аліментів у частці заробітку (доходу) батька, що становить одну четверту, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України стягнення розпочати з моменту пред`явлення позову до суду і проводити до повноліття дитини. На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991 р., ст. 180, 181 ч.3, 182, 183 СК України, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved