Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , укладеного 29 червня 2016 року, який було зареєстровано виконавчим комітетом Гриньківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, актовий запис №3 та про стягнення з відповідача в її користь аліментів на утримання сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги позивачка мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, однією сім`єю вони не проживали жодного дня та на даний час проживають окремо, спільного господарства та побуту не ведуть, не спілкуються між собою. Шлюб існує лише формально, а тому позивачка вважає подальше збереження сім`ї неможливим. Просить терміну на примирення не надавати, так як спроби примирення в минулому не принесли позитивних результатів. В шлюбі у них народився син, дитина знаходиться на її утриманні, а відповідач, що є батьком сина, ухиляється від надання матеріальної допомоги. Відповідач офіційно не працює, однак за станом здоров`я може працювати та надавати матеріальну допомогу, не має на утриманні інших осіб, а тому вважає доцільним стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову і до В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Однак від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить слухати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Однак від нього на адресу суду надійшла заява, в якій він просить слухати справу в його відсутності, позовні вимоги не визнав. Дослідивши докази по справі, суд з`ясував наступні обставини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 29 червня 2016 року виконавчим комітетом Гриньківської сільської ради Лановецького району Тернопільської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 29 червня 2016 року, про що зроблено відповідний актовий запис №3. Від даного шлюбу в подружжя народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 04 січня 2017 року Лановецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, відповідний актовий запис №01. Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення. Проаналізувавши докази, надані сторонами, враховуючи встановлені в судовому засіданні фактичні взаємини подружжя, причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини їх життя суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому є законні підстави для розірвання шлюбу. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] позивачка змінювала своє прізвище при реєстрації шлюбу і бажає залишити прізвище « [PERSON] ». [PERSON] , [INFO] , зареєстрований спільно з позивачкою [PERSON] в [ADDRESS] , що підтверджується витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №6928/10-05, виданим 05 листопада 2021 року Лановецькою міською радою Кременецького району Тернопільської області. В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.ст.181, 183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. В силу вимог положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мінімальний розмір на одну дитину у відповідності до ст.182 СК України не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року №789-XII, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча за станом здоров`я може це робити. Враховуючи вищенаведене, те, що відповідач в добровільному порядку належного матеріального утримання дитині не надає, а також те, що відповідач не надав суду доказів про важкий майновий стан або перебування на його утриманні інших осіб, стан здоров`я дитини та відповідача, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення, з відповідача слід стягувати аліменти в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати слід покласти на відповідача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України На підставі наведеного та

Outcome: approved