Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Макіївської міської ради, третя особа: Державний нотаріус Другої Павлоградської нотаріальної контори [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. З позовної заяви вбачається, що 02 квітня 2015 року помер [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 13.04.2015 року, останнє місце проживання якого було [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно у вигляді 1/2 трикімнатної квартири номер два, яка розташована за адресою: м. Макіївка, вулиця Другої Пятирічки 31 (договір купівлі продажу від 07.09.2001 року); 1/2 земельної ділянки кадастровий номер 1413500000:04:002:0838, що розташована [ADDRESS] (договір купівлі-продажу земельної ділянки № 185- 11 від 03.11.2011 року); 1/2 земельної ділянки кадастровий номер 1413500000:04:002:0694, що розташована [ADDRESS] (договір-продажу земельної ділянки від 27.12.2010 року державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 728974 від 08.10.2008 року, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 728973 від 08.10.2008 року) Померлий [PERSON] заповіту не складав, а відповідно до вимог ч. 2 ст. 1223 ЦК України та ст. 1261 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом у першу чергу мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У померлого [PERSON] із родичів залишилась дружина це позивачка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, та відповідно до ст. 1261 ЦК України вона є першочерговим спадкоємцем майна, що залишилось після смерті чоловіка. 09 вересня 2016 року у відповідності до ст. 1269 ЦК України позивачка звернулася до Другої Павлоградської Державної нотаріальної із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріус відмовив у видачі їй свідоцтва про право на спадщину через те, що померлий [PERSON] не зареєстрував належним чином у відповідних органах Державної реєстрації прав власності на нерухоме майно. За час свого життя [PERSON] не зареєстрував своє право власності на 1/2 земельної ділянки кадастровий номер 1413500000:04:002:0838 та 1/2 земельної ділянки кадастровий номер 1413500000:04:002:0694. У зв'язку з його смертю державна реєстрація права власності вже неможлива. Вказане є перешкодою для видачі свідоцтва про на спадщину за законом. Щодо трикімнатної квартири номер два, яка розташована за адресою: м. Макіївка, вулиця Другої Пятирічки 31 (договір купівлі продажу від 07.09.2001 року) нотаріус у постанові зазначає, що за текстом вищезазначеного договору купівлі-продажу квартири від 07.09.2001 року вказана вулиця Другої [PERSON], якої на даний момент у м. Макіївка не існує, а на реєстраційному штампі щодо державної реєстрації не вказана будь-яка вулиця. Вулиця Друга П'ятирічка у місті Макіївка Донецької області була перейменована у вулицю Панченка, на підставі рішення Макіївської міської ради народних депутатів № 143 від 02.04.1986 року. Враховуючи, те що зазначена квартира була приватизована із жилого фонду ПО «Макіїввугілля» та належала первісним продавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло № 381, виданого Комісією по приватизації житлового фонду ПО «Макіїввугілля», наказ № 6 від 28.03.1995 року, в яких була зазначена стара назва вулиці [PERSON], при засвідченні договору купівлі-продажу квартири нотаріусом також було зазначено стару назву вулиці без урахування зміни назви вулиці, на підставі вище зазначеного рішення Макіївської міської ради народних депутатів. Таким чином, зміна назви вулиці не може бути підставою у відмові у реєстрації права власності на річ (майно). Слід також зазначити, що договір купівлі-продажу квартири зареєстрований у реєстрову книгу № 230 за номером 49244 ще 17.10.2001 року. Вважає, що не зазначення назви вулиці на реєстраційному штампі, щодо державної реєстрації, не тягне за собою недійсність такої реєстрації. Враховуючи, що спадкодавець [PERSON] за життя володів вищезазначеними квартирою та земельними ділянками, але не зареєстрував у встановленому законом порядку право власності, а позивачка, як єдиний спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину у встановленому законом порядку та позбавлена права оформити право власності на спадщину у позасудовому порядку, є підстави для визнання за позивачкою, як спадкоємцем за законом першої черги, права власності на вказану квартиру та земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка. Позивачка просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 02 квітня 2015 року на 1/2 трикімнатної квартири номер два, яка розташована за адресою: Донецька область м. Макіївка, вулиця Панченка 31; 1/2 земельної ділянки кадастровий номер 1413500000:04:002:0838, що розташована [ADDRESS]; 1/2 земельної ділянки кадастровий номер 1413500000:04:002:0694, що розташована [ADDRESS]. Представник позивачки [PERSON], що діє на підставі довіреності у судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням справу розглянути у його відсутність та про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Крім того, представник позивачки надав суду пояснення, відповідно до яких, нерухоме майно, зазначене в позові, знаходиться у Гірницькому районі м. Макіївки, водночас згідно з Розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розгляд справ, підсудних Гірницькому районному суду м. Макіївки здійснюється Краматорським міським судом Донецької області. Відповідно до частини першої статті 114 Цивільного процесуального кодексу України позови, що виникають з приводу захисту права власності та інших речових прав на нерухоме майно пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини (виключна підсудність). Аналогічна позиція викладена у листі ВССУ до голів апеляційних судів № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. Отже, предметом позову є саме визнання права власності на нерухоме майно, при цьому нотаріус не є відповідачем у справі, таким чином позивачем було подано заяву саме до Краматорського міського суду Донецької області. Крім того, положеннями ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» та ст. 9 і Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначається місце відкриття спадщини. Водночас місце відкриття спадщини жодним чином не впливає на підсудність справи, бо позивач звернувся з вимогою про визнання права власності на майно, а підсудність у такому випадку визначена ст. 114 ЦПК України. Таким чином, вважає, що позивачкою при зверненні до суду із позовною заявою про визнання права власності не було порушено вимоги щодо підсудності. Представник відповідача у судове засідання не зявився за невідомою суд причиною, про час розгляду та місце розгляду справи повідомлен належним чином. Представник третьої особи - Державний нотаріус Другої Павлоградської нотаріальної контори [PERSON] у судове засідання не зявився, проте надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України та враховуючи думку позивача, судом ухвалено про заочний розгляд справи. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, що об'єктивно підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8), копією договору купівлі-продажу (а.с. 9), копією договору купівлі-продажу земельної ділянки (а.с. 10-12), копією плану (схема) меж земельної ділянки (а.с. 13-14), копією акта приймання-передачі земельної ділянки (а.с. 15), копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с. 16), копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 17-19, 24-26), копією купівлі-продажу земельної ділянки (а.с. 21), копіями Державного акту (а.с. 22-23), копією свідоцтва про одруження (а.с. 28), копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 31) та іншими матеріалами справи. З відповіді завідуючої Першої краматорської Державної нотаріальної контори від 30.11.2016 року вбачається, що згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру в виробництві Другої Павлоградської Державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 09.07.2015 року було відкрито спадкову справу після смерті до майна померлого 02.04.2015 року [PERSON], [INFO] та 09.09.2016 року Другою Павлоградською Державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області були видані свідоцтва про право на спадщину. (а.с. 46-48) Виходячи зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той подружжя який його пережив та батьки. Виходячі зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені Законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 3 ст. 1225 Цивільного кодексу України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. За таких підстав суд вважає можливим визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на спадкове майно.

Outcome: approved