Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення з будинку без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову зазначила про те, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно №9159 від 12.01.2012 року, виданого Хустською міською радою вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Син позивачки [PERSON] перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON]. Рішенням Хустського районного суду від 28.05.2015 року шлюб розірвано. Позивачка зазначила про те, що згоди на реєстрацію місця проживання [PERSON] та [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] позивачка не надавала. Під час перебування сина позивачки у шлюбі з відповідачкою, вони тимчасово проживали у [ADDRESS], а позивачка - в літній кухні даного дворогосподарства. 09 квітня 2015 року літня кухня знищена пожежею. Не зважаючи на те, що позивачка є власником житлового будинку та надвірних споруд за адресою: [ADDRESS] відповідачка не надає позивачці доступу до її власності - будинку, самовільно змінила замки на будинку. Позивачка має намір продати будинок і придбати собі інше житло в іншій місцевості, у зв'язку з тим, що відповідачі без дозволу позивачки проживають у її будинку і не надають можливості користуватися своєю власністю, а позивачка не має змоги відчужити власність. [PERSON], [PERSON] не являються членами сім'ї позивачки, крім того у колишньої невістки є близькі родичі, які забезпечені житловою площею та мають змогу забезпечити житлом відповідачів. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивачка просить суд усунути перешкоди в користуванні [PERSON] будинком [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з будинку [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. В судовому засіданні позивачка [PERSON], представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити. В судовому засіданні відповідачка [PERSON], вона ж законний представник [PERSON], [INFO], та представник відповідачки [PERSON] позов не визнали, просили відмовити в задоволенні позову. Суду пояснили, що [PERSON] звернулась до Хустського районного суду з позовом про усунення перешкод у користуванні своєю власністю - житловим будинком за адресою [ADDRESS] шляхом виселення з будинку своєї колишньої невістки [PERSON] та внучки [PERSON]. Посилається на те, що відповідачі проживали у її будинку і зареєстровані у ньому, оскільки відповідачка [PERSON] перебувала у шлюбі з її сином [PERSON] Оскільки після розірвання шлюбу за рішення Хустського районного суду від 28.05.2015 року [PERSON] та [PERSON] перестали бути членами їїсім»ї, вона просить суд як власник житлового будинку захистити її права і виселити відповідачів будинку без надання іншого житлового приміщення. У судовому засіданні позивачка та її представник намагались довести, що відповідачка [PERSON] створює перешкоди у користуванні власністю, порушує суспільні правила життя, проте, жодних доказів щодо цих обставин суду не надали. Припинення сімейних стосунків з власником будинку не позбавляє права таких осіб користування займаним приміщенням. Так, відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК члени сім'ї власника будинку (квартири), що проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить йому, користуються житлом нарівні з власником будинку (квартири) якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних стосунків з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідачка поселились на спірну житлову площу як член сім'ї позивача (власника житла) і має право користування цим житлом на підставі ч. 1 ст. 405 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 156 ЖК України за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї в праві вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Відповідачка [PERSON], вона ж законний представник [PERSON] та їх представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] про виселення без надання іншого житлового приміщення відповідачів [PERSON] та її дочки [PERSON] є незаконними і безпідставними і просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Хустської міської ради [PERSON] позов не визнала. Суду пояснила про те, що позивачка ставить питання виселення її колишньої невістки та малолітньої внучки [PERSON], [INFO]. Ще до подачі позову до суду служба в справах дітей Хустської міської ради змушена була втрутитись у конфлікт між сторонами взимку минулого року, коли за заявою позивачки було відключено газопостачання до будинку, в якому проживають відповідачі. За втручання служби газопостачання було відновлено. Представник органу опіки та піклування вважає необґрунтований позов і зважаючи на те, що у відповідачів відсутнє інше житло з метою захисту дітей просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення виходячи із наступних міркувань. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] ствердили, що між позивачкою та відповідачкою [PERSON] склалися вкрай неприязні стосунки. Як вбачається із матеріалів справи позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення з будинку без надання іншого житлового приміщення. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно №9159 від 12.01.2012 року, виданого Хустською міською радою позивачка є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] Син позивачки [PERSON] перебував у шлюбі з відповідачкою [PERSON]. Рішенням Хустського районного суду від 28.05.2015 року шлюб між ними розірвано. Під час перебування сина позивачки у шлюбі з відповідачкою, вони проживали у [ADDRESS], а позивачка - в літній кухні даного дворогосподарства. Після розірвання шлюбу із сином позивачки відповідачка з дітьми продовжує проживати в будинку,що належить позивачці на праві власності.. 09 квітня 2015 року літня кухня знищена пожежею. Відповідачка поселились на спірну житлову площу як член сім'ї позивача (власника житла) і має право користування цим житлом на підставі ч. 1 ст. 405 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 156 ЖК України за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні року позивачка та її представник не довели, що відповідачка [PERSON] створює перешкоди у користуванні власністю, порушує суспільні правила життя, не надали доказів, що у відповідачки є інше житло. У відповідності до ст.8 Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя, житла і таємниці листування, держава не може втручатися у здійснення цього права інакше, ніж згідно з законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням і злочинам, для захисту здоров»я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших людей. Виходячи із наведеного та

Outcome: dismissed