overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що шлюб з відповідачем вона зареєструвала 30.09.2001 року у виконавчому комітеті Ріп'янської сільської раді Калуського району Івано-Франківської області, актовий запис №7. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO]. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на життя, а тому у них виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них немає, вони віддалились одне від одного та протягом року проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивачки, а тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилась, проте подала до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву в якій просить розглядти справу у його відсутності, позов визнає проти його задоволення не заперечує. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їх дітей. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з матір'ю. На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що шлюб з відповідачем зареєстрований 02.09.2006 року у відділі РАЦС Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №52. Від даного шлюбу у них народилась одна дитина: син [PERSON] - [INFO]. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на життя, а тому у них виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них немає, вони віддалились одне від одного. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивачки, а тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейним кодексом України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати з матір'ю, після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище. На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved