Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом та свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.1991 року вона є власником 1/3 частини будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу. Іншим співвласником будинку за адресою: [ADDRESS] згідно довідки Департаменту забезпечення ресурсних платежів, є Сумське міське комунальне господарство. У зв'язку із тим, що прізвище у договорі купівлі-продажу від 09.08.1991 року не збігається з прізвищем, яке зазначено у паспорті громадянина України, вона звернулась до суду з відповідною заявою та рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.09.2018 року задоволено заяву, встановлено факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа, а саме договору купівлі-продажу 1/3 частини будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на ім'я [PERSON]. На підставі ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.12.1995 року встановлено порядок користування підвальним приміщенням житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], а також порядок користування земельною ділянкою, на якій цей будинок знаходиться, при цьому [PERSON] виділено земельну ділянку площею 337 кв.м., яка на проекті замальована синім кольором. З часу купівлі 1/3 частини житлового будинку, позивачка стала землекористувачем 1/3 земельної ділянки, на якій розташований будинок за адресою: [ADDRESS], при цьому сплачувала земельний податок, від сплати якого на даний час звільнена у зв'язку із виходом на пенсію, що підтверджується листом ГУ ДФС у Сумській області, а також листом ВЖРЕУ-5 від 08.12.1995 року. У 1996 році на частині земельної ділянки, наданої [PERSON] у користування, нею та її чоловіком було зведено гараж літ. «К», у 1998 році на частині земельної ділянки, наданої [PERSON] у користування нею та її чоловіком було зведено сарай-кухню літ. «П», також у цей період у житловому будинку було реконструйовано кімнату 5-3, внаслідок чого її площа збільшилась до 15,1 кв.м.; реконструйовано сіни X, площею 5,4 кв.м. у коридор 5-1, площею 7 кв.м.; реконструйовано кладову VIII, площею 2,7 кв.м. та коридор IX, площею 4,6 кв.м. у кухню 5-2, площею 8,7 кв.м. Пізніше до житлового будинку було добудовано тамбур 5-9, площею 4 кв.м., та житлову кімнату 5-10, площею 16,1 кв.м. Внаслідок добудов та реконструкцій житлова площа будинку який розташований з адресою: [ADDRESS] збільшилась з 167,3 кв.м. до 215,2 кв.м. Всі добудовані та реконструйовані приміщення були зведені після отримання відповідних дозволів виконавчого комітету, однак без належно затвердженого проекту. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 02.08.2018 року відмовлено у рестрації прав власності [PERSON] на належну їй частину житлового будинку. Відповідно до довідки-характеристики №199 від 28.12.2018 року, за адресою: [ADDRESS] самочинно збудовані будівлі та споруди відсутні, оскільки зведення: гаражу літ. «К», сараю-кухні літ. «П», прибудов: А2 (житлова кімната 5-10, площею 16,1 кв.м.). а8 (кухня 5-2, площею 8,7 кв.м), а10 (тамбур 5-9, площею 4 кв.м.) відбувалось після отримання дозволів виконавчого комітету Ковпаківської районної ради (пізніші будівлі - рішенням Сумської міської ради). Однак приміщення «5-3» у прибудові «а2» відповідно до відмітки КП «Сумське міськ БТІ» є самовільно переобладнаним приміщенням. Відповідно до висновку будівельно-технічного дослідження №1191 від 08.01.2019 року при переобладнанні житлової кімнати «5-3» площею 15,1 кв.м., що знаходиться за адресів [ADDRESS], порушень державних будівельних норм немає. За таких обставин позивачка просить визнати за нею права власності на самовільно переплановану кімнату «5-3» площею 15,1 кв.м. у прибудові «а2» житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та виділення їй в натурі частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а саме: Приміщення житлової прибудовий літ. «А1-І»: підвал: погріб «5-7», площею 13,2 кв.м.; 1-й поверх: житлова кімната «5-4», площею 18,2 кв.м.; житлова кімната «5-5», площею 26,1 кв.м. Приміщення житлової прибудови літ. «А2-І»: житлова кімната «5-10», площею 16,1 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а2»: житлова кімната «5-3», площею 15,1 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а8»: кухня «5-2», площею 8,7 кв.м.; вбиральня «5-6», площею 1,1 кв.м.; ванна «5-8», площею 2,2 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а9»: коридор «5-1», площею 7,0 кв.м. Приміщення прибудови літ. «а10»: тамбур «5-9», пощею 4,0 кв.м. Господарські споруди: сарай-кухня літ. «П», погріб «п/г», гараж літ. «К», 1/3 частина огорожі №1-2. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача Сумської міської ради та Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради у судове засідання не з'явився, надано відзив, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] та розгляд справи проводити у його відсутність. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, власником 1/3 частини будинку [ADDRESS] є гр. [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 09.08.1991 року (а.с.8-9) Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 19.12.1995 року встановлено порядок користування підвальним приміщенням житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], а також порядок користування земельною ділянкою, на якій цей будинок знаходиться та виділено [PERSON] земельну ділянку площею 337 кв.м., яка на проекті замальована синім кольором (а.с.16-17) З технічного паспорта вбачається: на житловий будинок індивідуального житлового фонду за вищезазначеною адресою, виготовлений Сумським обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації станом на 08.08.1991 року (момент купівлі-продажу) загальна площа квартири № 5 (1/3 будинку) становить 58,9 кв.м.; на житловий будинок (домоволодіння) за вищезазначеною адресою, виготовлений Сумським обласним об'єднаним бюро технічної інвентаризації станом на 14.06.1998 р. виходячи з поетажного плану загальна площа квартири № 5 становить 82,4 кв.м.; на домоволодіння по [ADDRESS], виготовлений КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» станом на 08.12.2006 року житлова площа та загальна площа квартири № 5 збільшена за рахунок добудови (житлової кімнати) на 16,1 кв.м., загальна площа квартири [ADDRESS] 98,5 кв.м. На вищезазначену добудову позивачці [PERSON] було надано рішення виконавчого комітету від 25.10.2005 року № 585, яке дозволяє будівництво, узаконення раніше збудованих житлових будинків, господарських будівель і споруд згідно з додатком, де Позивачці дозволяється будівництво житлової добудови до частини будинку розміром 4,00*5,00 м. (а.с.21) Однак [PERSON] повинна була отримати дозвіл на виконання будівельних робіт, оскільки відповідно до ст. 22 Закону України «Про основи містобудування», забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому земельним законодавством, та одержання дозволу на виконання будівельних робіт. Під час розгляду справи було встановлено, що позивачка здійснила будівництво добудови (житлової кімнати, площею 16,1 кв. м.) до будинку [ADDRESS] з порушенням містобудівного законодавства, а саме без отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Тобто такі роботи можна вважати самочинним будівництвом. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012 року при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень. У практиці розгляду цивільних справ про самочинне будівництво судами вказується на необхідність: отримання особою, яка здійснила самочинне будівництво, дозволу на експлуатацію такого будівництва, (ВС/КЦС від 10 жовтня 2018 року № 520/17520/14-ц). Згідно п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461 (зі змінами) у випадку визнання права власності на самочинно збудований об'єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об'єкта. Так, згідно п. 17 Порядку замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення через електронну систему здійснення декларативних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю один примірник декларації про готовність до експлуатації самочинно збудовано об'єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду. Проте, як встановлено у судовому засіданні, позивачкою [PERSON], відповідно до чинного законодавства, тридцятиденний строк не подано документ, що надає дозвіл на введенню експлуатацію самочинно збудованих приміщень та підтверджує зміну площі житлового будинку та письмову заяву або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об'єкт нерухомого майні. У зв'язку з цим, рішенням № 42364224 від 02.08.2018 року державного реєстратора прав на нерухоме майно, Центру надання адміністративні: послуг у м. Суми, Сумської області було відмовлено у державній реєстрації права власності на 1/3 частини житлового будинку, що розташований: [ADDRESS] Згідно з ч.3 ст.376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Як зазначив Верховний Суд України у своїй постанові у справі № 6-1328цс15 від 02.12.2015 року, що із контексту норм частин третьої статті 376 ЦК України випливає, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником. Дана умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості за такою особою за рішенням суду. Проте також слід ураховувати положення ч.1 ст. 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, яка здійснила самочинне будівництво, відповідного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об'єкті нерухомості. У відповідності до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Враховуючи, що позивачкою здійснювалось будівництво без проектної документації, без декларації на початок виконання будівельних робіт та на не відведеній земельній ділянці, тому позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed