Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до до ТОВ «Нова Альфа» про встановлення факту належності документу, визнання дійсним договору купівлі - продажу та про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15.03.2011 рок між нею та НВАТЗТ «Альфа» укладено договір купівлі продажу, згідно умов якого НВАТЗТ «Альфа» продало, а позивачка [PERSON] купила нежитлову будівлю гараж, площею 96,40 м2, розташовану по [ADDRESS] . Проте, станом на 15.03.2011 року вищевказаний договір купівлі продажу не був посвідчений нотаріально. На даний час позивачка в повній мірі не може користуватися та розпоряджатися своїм майном, через те, що право власності на нього не оформлено. З метою зареєструвати вищезгаданий договір, позивачка звернулася до відповідача, який є правонаступником НВАТЗТ «Альфа», проте відповідач повідомила позивачку проте, що вказаний договір не може бути посвідчений нотаріально за її участі, оскільки ТОВ «Нова Альфа» право власності на спірну будівлю гаражу не реєструвало. Крім того, при укладенні згаданого договору була допущена помилка в написанні прізвища позивачки як « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». З вказаних підстав просить встановити факт належності їй договору купівлі продажу нежитлової будівлі гаражу, площею 96,40 м2, розташованої по [ADDRESS] від 15.03.2011 року, укладеного між нею та НВАТЗТ «Альфа», в якому помилково зазначено її прізвище, як « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] »; визнати вказаний договір дійсним, а також визнати за нею право власності на спірну нежитлову будівлю гаражу. Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, від останньої до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила її задовольнити. Представниця відповідача ТОВ «Нова Альфа» в підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у її відсутності. Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також визнання відповідачем позову, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши матеріали справи, врахувавши заяви сторін, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Пунктом 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України визначено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Приписами статті\~209\~ЦК України\~встановлено,\~що правочин,\~який вчинений\~у письмовій\~формі,\~підлягає нотаріальному\~посвідченню лише\~у випадках,\~встановлених законом\~або домовленістю\~сторін.\~ Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Судом встановлено, що 15.03.2011 року між НВАТЗТ «Альфа», в особі директора [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі продажу, згідно умов якого продавець зобов`язався передати у власність покупцеві нежитлову будівлю автогаража, площею 96,4 м2, розташовану по [ADDRESS] , а покупець зобов`язувалася внести 1200 гривень за придбаний об`єкт нерухомого майна протягом тридцяти календарних днів з моменту підписання договору (а.с. 11-12). Вказаний договір нотаріально посвідчений не був. Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру [PERSON] за придбаний об`єкт нерухомого майна сплатила НВАТЗТ «Альфа» 1200 гривень (а.с. 14). Згідно витягу з протоколу №1 зборів засновників НВАТЗТ «Альфа» від 29.04.2011 року вирішено надати дозвіл на продаж [PERSON] нежитлової будівлі автогаражу, площею 96,4 м2, розташованої по [ADDRESS] (а.с. 13). Таким чином, з 29.04.2011 року позивачка [PERSON] користується придбаним майном - нежитловою будівлею автогаражу, проте розпоряджатися своїм майном в повній мірі позбавлена можливості, оскільки укладений згаданий договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений. З метою оформлення права власності на спірний гараж позивачка [PERSON] звернулася до [PERSON] , яка станом на квітень 2011 року буала засновником та директором НВАТЗТ «Альфа», проте остання листом від 24.04.2019 року повідомила позивачку, що на даний час НВАТЗТ «Альфа» припинило свою господарську діяльність (а.с. 26). З вказаного листа також вбачається, що спірна будівля гаража на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 21.03.2011 року належала НВАТЗТ «Альфа», проте згідно договору купівлі продажу від 15.03.2011 року та рішення засновників НВАТЗТ «Альфа» втратило будь які майнові права на спірний гараж. Правонаступником НВАТЗТ «Альфа» є ТОВ «Нова Альфа» і вказане товариство право власності на спірний гараж не реєструвало. Відповідно до ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. В зв`язку із вказаним, суд приходить до висновку, що сторони: позивачка як покупець та НВАТЗТ «Альфа», правонаступником якого є ТОВ «Нова Альфа» досягли та домовилися про усі істотні умови згаданого договору купівлі продажу, відбулося повне виконання умов договору, а отже вказаний договір купівлі продажу слід визнати дійсним. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом також встановлено, що правильне прізвище позивачки « [PERSON] », що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] від 21.03.2006 року (а.с. 9-10). Саме тому, суд приходить до висновку, що позовна вимога про встановлення позивачці факту належності укладеного за її участю спірного договору купівлі продажу від 15.03.2011 року, а також витягу з протоколу №1 зборів засновників НВАТЗТ «Альфа» підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно норм статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позивачка набула право власності на спірний гараж, а отже позовна вимога щодо визнання за позивачкою права власності на нежитлову будівлю автогаража, площею 96,4 м2, розташовану по [ADDRESS] обґрунтована та підлягає задоволенню. Згідно ч.4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в підготовче судове засідання, призначене на 12-20 годину 10.10.2019 року учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України) 17.10.2019 року, то датою ухвалення даного судового рішення є 17.10.2019 року. На підставі викладеного, ст.ст. 202, 204, 208, 209, 220, 316, 319, 328, 334, 655, 657 ЦК України,

Outcome: approved