Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на дитину. В позові посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 31.07.2004 року по 09.06.2011 року. Після розірвання шлюбу 26.09.2014 року вона змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Вказує, що від шлюбу з відповідачем у них народилася донька [PERSON], [INFO], батьком якої в актовому записі про народження записаний відповідач. Зазначає, що 25 серпня 2011 року Садгірським районним судом м.Чернівці винесено рішення про стягнення аліментів з [PERSON] у твердій грошовй сумі у розмірі 400 грн. щомісячно на утримання доньки - [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття. Вважає, що вона має право на збільшення розміру стягнення аліментів на утримання доньки, ніде не працює, оскільки на сьогоднішній день досить важко працевлаштуватися, підприємницькою діяльністю не займається, рухомого та нерухомого майна, яке б могло приносити її дохід вона не має. Вона проживає разом з донькою та матір'ю пенсіонеркою. Єдиним джерелом її доходу є випадкові підробітки. Дитина знаходиться на її утриманні. Зазначає, що коштів які сплачує [PERSON] недостатньо для утримання дитини і дана сума суперечить чинному законодавству. Просить суд збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки до розміру 1500 грн. з місячного доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08.07.2017 року і до повноліття. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому підстав для постановлення ухвали про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовження судового розгляду немає. Вивчивши представлені докази, оцінивши і проаналізувавши вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 09.06.2011 року сторони зареєстрований 31.07.2004 року шлюб розірвали. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про зміну імені від 26.09.2014 року позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (актовий запис № 186). Судом встановлено, що згідно рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 25 серпня 2011 року з [PERSON] стягнуто аліменти у твердій грошовй сумі у розмірі 400 грн. щомісячно на утримання доньки - [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 січня 2007 року [PERSON] [INFO] являється донькою сторін по справі, актовий запис № 113 Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення(ч.1ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. З огляду на вищенаведене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. Оскільки позивачка при зверненні до суду сплати судовий збір в сумі 704,80 грн., з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати в розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved