Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання на навчання розмірі 3000 грн. щомісячно з дня звернення до суду і до 30.06.2020, у зв'язку з навчанням у навчально - науковому інституті харчових технологій Національного університету харчових технологій. Відповідачем наданий відзив на позовну заяву, в якому він позов визнає частково, оскільки позивачка отримує стипендію, не надала доказів оренди житла, неможливість отримання кімнати у гуртожитку, необхідність оплати за освітні послуги. Також у відповідача відсутні доходи, у січні 2019 р. народився син, дружина знаходиться у відпустці по догляду за дитиною квартири, тому він може платити лише 1000 грн. на місяць. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що позивачка є донькою відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого Лисичанським відділом реєстрації актів громадянського стану Луганської області 21 вересня 1999 року /а.с.5/. Позивачка є студенткою 3 курсу денної форми навчання Навчально - наукового інституту харчових технологій Національного університету харчових технологій. Дата закінчення навчання 30 червня 2020 року /а.с.6/. З довідки про отримання стипендії [PERSON] за період з вересня 2018 р. по березень 2019 р. вбачається, що за період з вересня 2018 року по грудень 2018 року розмір стипендії становив - 1180 грн., з січня 2019 р. по березень 2019 р. - 1300 грн. /а.с.7/. 09 грудня 2016 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], зареєстрований Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 1026, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб, надана відповідачем. Від даного шлюбу відповідач має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач з 22.05.2018 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Вид діяльності: вантажний автомобільний транспорт (основний), технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів, оптова торгівля фруктами та овочами /а.с.8-10/. Відповідно до наданої відповідачем податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця від 31 січня 2019 року показники господарської діяльності [PERSON] нульові. Дружина відповідача [PERSON] перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні в розмірі 860 грн. У зв'язку з навчанням дочка потребує матеріальної допомоги. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідно до ст. 199 ч.1 СК України,якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Суд враховує, що згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2019 року - 1853 грн., з 1 липня - 1936 грн., з 1 грудня - 2027 грн. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище позивачки, яка отримує стипендію, наявність доказів про матеріальний стан відповідача, наявність у відповідача інших утриманців та недоведеність можливості сплачувати аліменти у зазначеному у позові розмірі, а також те, що відповідач добровільно не приймає участь в утриманні дитини, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї дитини у розмірі 1000 грн. щомісяця, що відповідає ст.ст. 182, 184 СК України. Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, суд роз'яснює, що відповідно до ст. ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову даної категорії позивач звільнена від сплати судового збору, тому сплату судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що задоволено 33,33 % відсотків позовних вимог (1000 грн. від 3000 грн. складає 10,14 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 256,11 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (768,40 грн. х 33,33 % / 100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial