Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона та [PERSON] з 22.01.1982 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом ЗАГС Залізничного району м. Києва. В період сумісного з відповідачем проживання, а саме в період з 1998 року по 2005 рік за спільні подружні кошти на земельній ділянці площею 0.161 га, призначеній для будівництва та обслуговування будинку, що належить [PERSON] на підставі державного акту, побудували житловий будинок, якому згодом присвоїли поштову адресу: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, масив «Вишгородський», вул. Богуна Івана, буд. № 29. Право власності на зазначений будинок оформлено на відповідача згідно свідоцтва про право власності. Оскільки на даний час у подружжя постало питання про розірвання шлюбу, позивачка звернулась до суду із даним позовом та просила визнати житловий будинок спільним сумісним майном подружжя та розділити спільне майно в рівних долях. Визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку № 29 по вул. Богуна Івана, в .с [PERSON], масив «Вишгородський», Вишгородського району, Київської області, іншу частину будинку залишити у власності [PERSON]. У судовому засіданні позивачка надала суду аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві, позові вимоги підтримала, просили позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 22.02.1982 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом ЗАГС Залізничного району м. Києва (а.с.7). Згідно ч.1 ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В період сумісного проживання сторони, а саме в період з 1998 року по 2005 рік, за спільні кошти на земельній ділянці площею 0.161 га, призначеній для будівництва та обслуговування будинку, що належить [PERSON] на підставі державного акту (а.с.10), побудували житловий будинок з господарськими спорудами, рік побудови 2004, що підтверджується технічним паспортом на спірний будинок (а.с. 12-14). Відповідно до довідки Новопетрівської сільської ради, спірному будинку присвоїли поштову адресу: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, масив «Вишгородський», вул. Богуна Івана, буд. № 29 (а.с. 15). Крім того, відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд, яку виготовлено КП Вишгородське бюро технічної інвентаризації, житловий будинок за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, масив «Вишгородський», вул. Богуна Івана, буд. 29, збудовано у 2004 році та його інвентаризаційна вартість становить 1078447 гривень (а.с. 11). Право власності на зазначений будинок оформлено на відповідача згідно свідоцтва про право власності та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно ( а.с. 8-9). Дані обставини визнані сторонами по справі у звязку із чим, на підставі ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є обєктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. Враховуючи ту обставину, що під час судового засідання сторони визнали обставини викладені у позові, не заперечували проти визнання майна спільним майном подружжя з визнанням права власності по ? частині за ними, тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved