Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 27 квітня 2002 року у виконавчому комітеті Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, актовий запис № 13, від якого у них народився син [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до його повноліття. Позов мотивує тим, що спільне життя між ними не склалось, моральна атмосфера в родині стала неможливою для сумісного проживання, чоловік зловживає спиртними напитками, з червня 2015 року не підтримують подружніх стосунків. Спроби примиритись не дали жодного результату, шлюб існує формально, подальше спільне життя є неможливим. Проживають у одному будинку, однак у різних кімнатах. Кошти на утримання дитини відповідач надає, однак у звязку з розірванням шлюбу, вважає, що має право на присудження аліментів. Просить позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, дала аналогічні пояснення, що й мотиви заяви. Просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов підтримав повністю, не заперечує про його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається із свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 302194, видане 04 лютого 2015 року, сторони зареєстрували шлюб 27 квітня 2002 року у виконавчому комітеті Кирилівської селищної ради Якимівського району Запорізької області, актовий запис № 13. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ЖС № 097067, виданого 12 вересня 2002 року вбачається, що у сторін 02 вересня 2002 року народився син [PERSON]. Відповідно до обставин, встановлених в судовому засіданні, причиною розірвання шлюбу є небажання сторін будувати у подальшому сімейні стосунки. Сторони в судовому засіданні пояснили, що ведуть спільне господарство, мають спільний бюджет, інколи підтримують подружні стосунки. Однак обоє наполягли на розірванні шлюбу, оскільки неодноразові спроби на примирення не дали жодного результату. Вважають, що збереження шлюбу між ними не можливо. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони остаточно визначились і збереження шлюбу не бажають, суд приходить до висновку, що немає підстав для подальшого збереження їх шлюбу, у звязку з чим такий доцільно розірвати. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне присудити з відповідача кошти на утримання дитини в частці від його доходу, а саме в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачені нею при зверненні до суду 487 грн. 20 коп. судового збору. Крім того, відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути на користь держави 487 грн. 20 коп. недоплаченого судового збору.

Outcome: approved