Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебували у шлюбі зареєстрованому 14.06.2014 виконавчим комітетом Осітнянської сільської ради Христинівського району Черкаської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №2. Проте, спільне проживання з відповідачем виявилось не можливим, в сім'ї склалась психологічна несумісність, яка призводила до постійних сварок. Тому, окрім цієї позовної заяви, нею подано до Христинівського районного суду і позовну заяву про розірвання між ними шлюбу. Від шлюбних відносин сторони мають спільного сина [PERSON] [INFO]. Син за домовленістю між сторонами проживає біля позивачки. У даний час син перебуває на повному утриманні позивачки (довідки виконкому Кузьминогребельської сільської ради Христинівського району від 07.03.2016 №109 З часу, коли відповідач полишив їх сім'ю, він не приймає жодної участі в утриманні неповнолітнього сина. Позивачці достеменно відомо, що відповідач по справі на сьогоднішній день, працює в одному із фермерських господарств с. Осітна Христинівського району та отримує гідну заробітну плату, хоча офіційно на роботу не оформляється. Тому для нього є посильним сплачувати аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подачі цієї позовної заяви та до досягнення сином повноліття. У свою чергу, у неї, як матері дитини, також виникає право на утримання від колишнього чоловіка до досягнення сином трирічного віку. Тому, на її утримання, як матері дитини до досягнення сином трирічного віку, має бути прийнято рішення про стягнення в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня пред'явлення цієї заяви і до досягнення сином [PERSON] [INFO] трирічного віку, тобто до 04.09.2017 року. В судовому засіданні позивачка позов підтримала із зазначених у ньому підстав. Відповідач позов визнав частково, щодо стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на утримання неповнолітнього сина позов визнав, а що до стягнення аліментів в розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходів) на утримання відповідачки заперечував покликавшись на відсутність доходу. Суд, вислухавши думку позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступних підстав. Від шлюбних відносин сторони мають спільного сина [PERSON] [INFO]. Син за домовленістю між сторонами проживає біля позивачки. Згідно довідок виданих виконавчим комітетом Осітнянської сільської ради [PERSON] проживає біля батьків та перебуває на їх утриманні, не працює, однак навчається, на дані спростування позивачкою не подано суду доказів, що вони є недопустимими. - відповідно до ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. - відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. - відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У відповідності до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України ( ч. 3 ст. 10 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, відповідно ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, не має на утриманні інших дітей чи родичів, у зв'язку з чим суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дитини, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Що стосується вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини то у задоволенні позову в цій частині слід відмовити, оскільки позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували можливість відповідача платити дані аліменти. Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст. 84 СК України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З аналізу даної норми слідує, що наявність у чоловіка можливості сплачувати такі аліменти є обов'язковою умовою для їх стягнення. Відсутність такої обов'язкової умови як можливість надавати матеріальну допомогу дружині є підставою для відмови в стягнення аліментів згідно ст. 84 СК України.

Outcome: partial