Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Дочірнього підприємства «Автоскладальний завод № 2» Публічного акціонерного товариства «Автомобільна Компанія «Богдан Моторс» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позову вказує, що вона працювала на Дочірньому підприємстві «Автоскладальний завод № 2» Публічного акціонерного товариства «Автомобільна Компанія «Богдан Моторс» з 2008 року по 29.08.2014 року і була звільнена з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, про що свідчить запис в її трудовій книжці. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, яка регламентує строки розрахунку з працівником при звільненні, а саме при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Вказує, що на момент її звільнення відповідач повністю розрахунок з нею не провів. Повний фактичний розрахунок з нею був проведений лише 17.10.2014 року, тобто через 49 днів з моменту її звільнення з посади. Стаття 117 КЗпП України передбачає відповідальність за затримку розрахунку при звільненні і відповідно до неї у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарних місяця роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом двох останніх календарних місяців особа не працювала, середня заробітна плата обчисляється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Вказує, що відповідно розрахункового листа за серпень 2014 року вихідна допомога становить 3080 грн. 33 коп. Відповідно середньоденний розмір заробітної плати за 8 годин становить 154 грн. (3080 грн. : 20 робочих днів в місяці = 154 грн.). Враховуючи, що повний розрахунок з нею був проведений через 49 днів з моменту звільнення, відповідач зобов'язаний сплатити на її користь за час затримки розрахунку 7546 грн. (154 грн. х 49 днів = 7546 грн.) А тому, просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 7446 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача - Дочірнього підприємства «Автоскладальний завод № 2» Публічного акціонерного товариства «Автомобільна Компанія «Богдан Моторс», за довіреністю Кикоть Н.В., позовні вимоги визнала частково, пояснивши що позивачкою не правильно проведений розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку, виходячи із середньоденної заробітної плати 154 грн. Також пояснила, що в зв'язку з простоєм на виробництві позивачка не працювала протягом двох останніх календарних місяців, а також протягом і двох ще попередніх місяців. А тому, в даному випадку необхідно керуватися останнім абзацом п. 4 постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та брати до розрахунку посадовий оклад позивачки. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], представника відповідача Кикоть Н.В., дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи із наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] до 29.08.2014 року перебувала в трудових відносинах з Дочірним підприємством «Автоскладальний завод № 2» Публічного акціонерного товариства «Автомобільна Компанія «Богдан Моторс» та була звільнена з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України, в зв'язку зі скороченням штату, про що свідчить запис в трудовій книжці позивачки [PERSON] В день звільнення розрахунок з позивачкою проведений не був через відсутність коштів на підприємстві. Відповідно до ст. 116 КЗпП України відповідач повинен був у день звільнення виплатити йому всі належні суми, а в разі спору про розмір цих сум виплатити не оспорювану ним суму. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та відповідачем не було спору про розмір належних до виплати позивачці сум. Розрахунок з позивачкою з 29.08.2014 року до 17.10.2014 року не був проведений. Згідно довідки Дочірнього підприємства «Автоскладальний завод № 2» Публічного акціонерного товариства «Автомобільна Компанія «Богдан Моторс» від 30.12.2014 року № 1095 середньоденна заробітна плата позивачки проведена відповідно до постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та становить 64 грн. 52 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплати працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про застосування судами законодавства про оплату праці» - установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. В судовому засіданні встановлено, що розрахунок з позивачкою в день звільнення проведений не був в зв'язку з відсутністю коштів на підприємстві, що не виключає відповідальності роботодавця, а тому, суд вважає, що позовні вимоги позивачки щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є законні та обґрунтовані. Враховуючи, що останні чотири місяці позивачка не працювала, в зв'язку з простоями на виробництві, суд вважає, що при розрахунку суми середнього заробітку за час затримки розрахунку необхідно керуватися саме останнім абзацом п. 4 постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» та брати до розрахунку посадовий оклад позивачки - 2000 грн. Таким чином сума середнього заробітку за час затримки розрахунку становитиме 3266 грн. 66 коп., виходячи із наступного розрахунку: 2000 грн. х 2 міс. : 60 днів х 49 днів = 3266 грн. 66 коп., а тому саме ця сума на думку суду підлягає до стягнення з відповідача на користь позивачки [PERSON] Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial