Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з уточненими позовними вимогами, вказуючи, що 14.02.2007 року між [PERSON] та відповідачем ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім. Ілліча» було укладено договір оренди землі № 227. 21.03.2014 р. помирає гр.. [PERSON], яка була власницею земельних ділянок площею0,99 га та площею 0,68 га, розташованих на території Касянівської с/р Володарського району, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після смерті гр.. [PERSON] власником цих земельних ділянок по заповіту стає позивач по справі [PERSON] Однак, позивачка [PERSON] не знала про дію договору оренди, а тим паче не знала про умови цього договору. Після прийняття спадщини на земельні ділянки площею 4,09 га, площею 0,99 га та площею 0,68 га, розташованих на території Касянівської сільради Володарського району, позивачка бажає сама користуватися даними земельними ділянками, так як спірні земельні ділянки для неї будуть єдиним істочником доходу та існування. Позивачка не згодна з раніше укладеним договором , вважає його таким, що порушує її права і тому не згодна з відповідачем про продовження його дії після зміни власника, а також вважає що відповідач користується належною позивачці земельною ділянкою безпідставно, так як перехід права власності був не за договором купівлі-продажу чи договором дарування де вчиняється двосторонній правочин і друга сторона, а саме покупець чи одарюваємий мають знати про правочин, а також про його обов*язки, які можуть виникнути при його вчиненні, а за заповітом, який відноситься до одностороннього правочину. Також відповідачем не вірно був вказаний об*єкт оренди при укладанні істотних умов договору, тобто у спірному договорі оренди предметом договору є земельна ділянка в розмірі 5,76 га, а в дійсності об*єктом оренди виступають три різних земельних ділянки площею 4,09 га, площею 0,99 га та площею 0,68 га, розташованих на території Касянівської сільради Володарського району, також в договорі відсутня одна із істотних умов, а саме не вказано умови збереження стану об*єкта ореди. В зв*язку з вищевикладеним, позивачка просить суд визнати недійсним вищевказаний договір оренди земельної ділянки, повернути земельні ділянки позивачці [PERSON] та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки площею 5,76 на підставі договору оренди землі № 227 укладеного від 14 лютого 2007 року між [PERSON] і ДП «Ілліч-Агро Донбас» ВАТ «ММК ім.. Ілліча», зареєстрованого 10 грудня 2007 р. за № 007219040715100214 та зобов*язати Реєстраційну службу Володарського районного управління юстиції Донецької області внести відомості до Реєстру про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, виниклої у ДП «Ілліч-Агро Донбасс» на підставі договору оренди землі №227 укладеного від 14 лютого 2007 року та зареєстрованого 10 грудня 2007 року за № 0072219040715100214. А також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у сумі 243,60 гривень. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача - Танача Ю.А. в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі та просить суд відмовити у задоволенні всіх позовних вимог у повному обсязі, тому що підстав для визнання Договору недійсним відсутні у зв*язку з тим, що договір повністю відповідає вимогам ЦК України та Закону та волі сторін, що існувала на момент укладення договору, оскільки наявні усі вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Крім того, позивачем не доведено факту порушення його прав з боку відповідача. Представник третьої особи - Відділу Держземагенства в Володарському районі Донецької області, в судове засідання не з*явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Ознайомившись з позовною заявою, вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що на праві свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 16.10.2014 року, спадкоємцем земельних ділянок, які розташовані на території Касянівської с/р Володарського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,0900 га, 0,9900 га, 0,6800 га є [PERSON] Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] року. 14.02.2007 року між позивачем та відповідачем ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «ММК ім. Ілліча» було укладено договір оренди № 227 оренди землі площею 5,760 га, який було зареєстровано у ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди 10.12.2007 року вчинено запис № 007219040715100214. Згідно заяви від 31.10.2014 р. [PERSON] просила ДП «Ілліч-Агро Донбасс» ВАТ «ММК ім.. Ілліча» розірвати договір оренди. Відповідно до відповіді №120Д/1447 від 03.11.2014 р., ДП «Ілліч-Агро Донбасс» ВАТ «ММК ім.. Ілліча» відмовили [PERSON] в розірванні договору, тому що бажання розірвати договір було заявлено в односторонньому порядку, а тому не має правових підстав для цього. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 722901 [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,760 га, яка розташована на території Касянівської с/р. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом які істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про оренду землі» і ч.1 ст. 210 ЦК України договір оренди землі підлягає державній реєстрації і вважається укладеним з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЗК «Про оренду землі» однією з істотних умов, зокрема є умови збереження стану об*єкта оренди. У пункті 2.1 договору визначено право позивача вимагати від відповідача дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості грунтів, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів, дотримання режиму використання водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони. Пунктом 3.2. договору передбачено обов*язок відповідача дотримуватися відносно об*єкта оренди вимог, встановлених п. 2.1. договору, і виконання обов*язків відповідно до умов Договору та Земельного кодексу України; не допускати погіршення екологічного стану й родючості земельної ділянки. Таким чином, в договорі міститься така істотна умова, як умови збереження стану об*єкта оренди, тому підстав для визнання договору недійсним у зв*язку відсутності однієї з істотних умов договору оренди немає. Посилання позивача на те, що в договорі невірно вказано об*єкт оренди є безпідставним та надуманим. Об'єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 5,76 га, яка складається із трьох ділянок, які відображені у Державному акті, у якому міститься детальний план-схема земельної ділянки. Відповідно до п.1.2 Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 р. «Про затвердження Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2002 року № 449. Згідно Постанови форма державного акта на право власності передбачає посвідчення права власності лише на одну земельну ділянку. Однак, станом на дату видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯГ № 722901, а саме на 14 лютого 2007 р. не існувало жодної норми, яка б забороняла посвідчувати право власності на кілька земельних ділянок одним державним актом посвідчувати право власності на кілька земельних ділянок. Тільки в редакції Закону № 1066-УІ від 05.03.2009 р. ст. 126 Земельного кодексу України встановлена можливість видачі державного акту на право власності лише на одну земельну ділянку. Станом на дату видачі Акту діяв Кодекс в редакції від 19.12.2006 року. Згідно зі ст. 126 Кодексу, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, об'єкт оренди у Договорі зазначено у відповідності до правовстановлюючих документів на земельні ділянки. За загальним правилом правочин може бути визнаний недійсним на підставі ст. 215 ЦКУкраїни при недодержанні сторонами вимог, встановлених ч. 1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України. На підставі ч. 2 сг. 15 Закону «Про оренду землі», договір оренди може бути визнаний недійсним у разі відсутності у договорі хоча б однієї істотної умови, які містяться у ч.1 ст. 15 Закону. Договір був укладений у відповідності до вимог ст. 203 ЦПК України, а саме у письмовій формі з погодженням усіх наявних істотних умов. Позивач на момент укладання Договору мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, його волевиявлення було спрямоване на укладення Договору. На момент укладання Договору був чинним Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073. Пунктами 10-12 Порядку передбачено послідовність дій для реєстрації договору оренди земельної ділянки, згідно якої для висновку про можливість державної реєстрації спеціальним органом державної влади, якому надана відповідна компетенція з державної реєстрації договорів, проводиться комплексна перевірка наданих документів, в тому числі тексту редакції Договору на відповідність Закону, за результати якої робиться висновок про відповідність договору чинному законодавству та можливість державної реєстрації або про відмову в реєстрації. Договір було зареєстровано у Володарському районному відділі Донецької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» (запис 10.12.2007 року за № 007219040715100214) відповідно до Порядку державної реєстрації договорів оренди землі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073. Таким чином, суд вважає, що Договір оренди земельної ділянки №227, укладений 14 лютого 2007 року, повністю відповідає вимогам ЦК України та Закону та волі сторін, що існувала на момент укладення Договору, оскільки наявні усі вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Крім того суд зазначає, що Договір оренди землі відноситься до окремих категорій договорів, де чітко вказано ЗУ «Про оренду землі» ст.33 і договором п 8.4, що в разі зміни власника договір має силу для нового власника, дійсно позивачка про це не знала, але про це знала її померла бабуся (спадкодавець) [PERSON], яка сама складала цій договір та заповіт. Та всі запитання, які позивачка ставить відповідачу, їй необхідно було ставити померлому спадкодавцю - бабусі [PERSON] при житті, а не до ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський Металургійний комбінат імені Ілліча», після того, як вона прийняла данні паї в спадщину за заповітом. А тому підстави для визнання Договору недійсним відсутні взагалі, тому яз Закон має вищу юридичну силу і він передбачає, у разі як що одне сільськогосподарське товариство виділяє паї особі вона має отримати один державний акт на цю власність. В зв*язку з вищевикладеними обставинами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі як необґрунтованих. Враховуючи, що позивачу в задоволенні його позовних вимог відмовлено, суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати у виді судового збору відшкодуванню з боку відповідача на його користь не підлягають.

Outcome: dismissed