Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 08.10.2011р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №378. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлявся через оголошення у пресі. Відповідно до ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК) судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила, що з відповідачем вони не проживають разом з осені 2014р., оскільки мають різні погляди на життя. Дітей у подружжя немає. З того часу вони не спілкуються. Шлюб між сторонами носить формальний характер. Де на теперішній час перебуває відповідач їй не відомо, оскільки останній також не бажає з нею спілкуватись і нічого про себе не розповідає. Просила не надавати строку на примирення, оскільки це суперечитиме її інтересам і не матиме належного результату. Просила не відшкодовувати понесені нею судові витрати. Представник позивача також підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.10.2011р. (а.с.3). Спільних дітей у подружжя немає. На теперішній час сторони проживають окремо з осені 2014р. і не підтримують ніяких стосунків. Подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивачки, бо на теперішній час вона втратила почуття поваги та любові до відповідача і кожен із сторін веде окреме життя. Майнового спору між сторонами немає. Оскільки в добровільному порядку відповідач розірвати шлюб не бажає позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами склалися шлюбні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України (далі - СК). Згідно ст.110 СК, один з подружжя має право пред'явити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.111 СК суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення, оскільки, за твердженням позивача, це не відповідатиме її інтересам і не матиме результату, оскільки сторони проживають окремо, від спілкування з нею відповідач ухиляється і вони не підтримують ніяких зв'язків. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, оскільки перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а за таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що при реєстрації шлюбу сторони не змінювали свої прізвища, то підстав для їх зміни після розірвання шлюбу немає. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує клопотання позивачки про покладання судових витрат на неї. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved