Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів та утримання майна в розмірі 14370 гривень. Вимоги мотивовані тим, що у спільній частковій власності знаходиться домоволодіння [ADDRESS], відповідач будучи власником 1/2 частини зазначеного домоволодіння не приймав участі в утриманні та ремонті будинку. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що витрати, які понесла позивачка пов'язані з підтриманням домоволодіння в житловому стані. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про не обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] знаходиться у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] по ? частки за кожним. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачкою надані копії товарних чеків на загальну суму 28740,15 гривень, з яких вбачається придбання позивачкою та іншою особою будівельних матеріалів та супутніх товарів, приладів, меблів, комплектуючих у ванну кімнату, декоративні матеріали та інші побутові прилади. Статею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом. Відповідно ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Статею 358 ЦК України Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію. Згідно зі ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У судовому засіданні представник позивача пояснив, що усі витрати понесені позивачкою були пов'язані з капітальним ремонтом житлового будинку а також облаштуванням житлового будинку. Аналізуючи положення наведених норм права та докази надані сторонами, суд приходить до висновку, що позивачкою та його представником не доведений факт понесення позивачкою витрат саме на управління, утримання та зберігання житлового будинку. Враховуючи, що позивачка разом із своєю сім'єю постійно проживає у будинку, користується житловою площею на власний розсуд, тоді як відповідач не проживає у спірному житловому будинку, то понесені позивачкою витрати не підлягають компенсуванню з боку відповідача. Відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed