Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що між нею та відповідачем 24.04.2012 зареєстровано шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем у неї не склалися з причини несхожості характерів, різних поглядів на життя, втрати почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2012 року, спільне господарство не ведеться. Спору про розподіл майна не мають. Примирення між нею та відповідачем неможливе. Просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24.04.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тельманівського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 281121 (а.с.2). Позивачка [PERSON], повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилась, просила суд позов задовольнити, справу розглянути у її відсутність, винести заочне ріщення (а.с.27). Відповідач [PERSON], повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ч.1 ст.1-1 ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суду не повідомив. Від нього не надійшло заперечень, заяви про розгляд справи у його відсутність. В справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, позивачка та відповідач не з'явилися, клопотань не подали; позивача заперечень проти проведення заочного розгляду справи не надала. Тому суд ухвалив на підставі та ст.ст.223, 280 ЦПК України розглянути справу заочно і на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювати фіксацію судового процесу звукозаписувальними технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено, що згідно з свідоцтвом про шлюб сторони 24 квітня 2012 року зареєстрували шлюб у Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тельманівського районного управління юстиції у Донецькій області (а.с. 7). Відомостей про наявність у них неповнолітніх дітей немає. Не перебувають у шлюбних відносинах з серпня 2012 року. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст.110 Сімейного Кодексу України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.111 Сімейного Кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи зазначені позивачкою причини розірвання шлюбу, характер відносин сторін, наполягання позивачки на розірванні шлюбу, твердження, що примирення між нею та відповідачем неможливе, що позивачка просить шлюб розірвати, відповідач проти позовних вимог заперечень до суду не направив, суд вважає, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є несхожість характерів, різні погляди на життя, втрата почуття любові та поваги один до одного, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Тому копію рішення для виконання необхідно направити до Приморського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Позивачка не просить стягувати судовий збір на її користь з відповідача, тому судові витрати з відповідача не стягуються.

Outcome: approved