Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] подала до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу між нею, [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 17 серпня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кельменецького районного управління юстиції Чернівецької області, про що зроблено актовий запис за №35. Судові витрати покласти на позивачку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи та надіслав до суду заяву у якій визнає позов повністю та просить не надавати строк для примирення. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи та подала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить не надавати строк для примирення. Судом досліджені наступні докази: свідоцтво про одруження [PERSON] та [PERSON] видане 17 серпня 2003 року серії [NUMBER], копія свідоцтва про народження [PERSON] виданого 20 вересня 2004 року на бланку серії [NUMBER], копія довідки № 973 від 18 вересня 2014 року виданої Бузовицькою сільською радою Кельменецького району. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], дошлюбне прізвище [PERSON], зареєстрували шлюб 17 серпня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Кельменецького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис за №35. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, шлюб носить формальний характер. Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. В порушення ст.60 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував можливість примирення. Крім того відповідач не надав суду доказів, що між ним та позивачкою дійсно існують сімейні відносини як між подружжям. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що позивачка категорично заперечує проти збереження сім'ї, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved