Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивачка звернулась до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську Куп'янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 242. Позивачка вказує, що шлюбні відносини з відповідачем припинені з 11.12.2017 року, що привело до неможливості збереження сім'ї, між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Майновий спір і спір про місце проживання дитини відсутні. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити, оскільки причин для примирення немає, майнові претензії відсутні. Відповідач також надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав, погодився на розірвання шлюбу, майнових претензій та спору про місце проживання дитини він немає. Враховуючи надані сторонами заяви, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. Суд, дослідивши докази та з'ясувавши обставини справи, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 25.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Куп'янську Куп'янського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 242, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с.3-5). Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного Кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3 ст.105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подружжя шлюбно-сімейних відносин не підтримує з грудня місяця 2017 року, вони не бажають поновити стосунки та зберегти сім'ю, суд приходить до висновку, що їх подальше спільне життя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а отже визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка просила суд залишити їй прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved