Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] , 2009 року народження, в обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та матеріально її не утримує. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені позовні вимоги повністю підтримала, просила такі задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи сповіщений належним чином (ас.148), при цьому надав суду заяву про розгляд справи в судовому засіданні в його відсутності та зазначив, що з позовними вимогами згоден в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує (ас.149). Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області Костенко Н.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. За викладених вище обставин та з огляду на положення ч.3 ст. 211 ЦПК України суд знаходить можливим розглянути дану справу за відсутності відповідача по справі, проти чого інші учасники процесу не заперечували в судовому засіданні. В ході розгляду справи судом вчинені наступні процесуальні дії: -21.02.2020 року постановлено ухвали про відкриття провадження у справі та звільнення позивачки від сплати судового збору (ас.48-52); -17.03.2020 року постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання (ас.65-66); -17.04.2020 року постановлено ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження, відкладення підготовчого засідання (ас.94-95); -20.05.2020 року постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання (ас.109-110); -25.06.2020 року постановлені ухвали про приєднання до матеріалів справи доказів, закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (ас.143-146). Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , представника третьої особи Костенко Н.В. , з`ясувавши думку малолітньої дитини [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, суд дійшов наступного: - в судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.07.2009 року, виданого відділом РАЦС по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (ас.7). Шлюб між сторонами, який було зареєстровано 22.08.2008 року, розірвано на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.04.2011 року (ас.17), а окрім того, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.06.2011 року з відповідача по справі [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (ас.8). Після розірвання шлюбу малолітня дитина сторін [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] за адресою - [ADDRESS] , про що свідчить довідка про реєстрацію та склад сім`ї № 10052 від 10.10.2019 року, видана КП «МІРАЦ» ПМР (ас.14). Відповідач [PERSON] разом з донькою після розірвання шлюбу не мешкає, при цьому відповідно до рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01.03.2011 року втратив право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] ) та знятий з реєстрації за вказаною адресою з 24.03.2011 року (ас.18-19), окрім того, згідно відомостей адресно - довідкового підрозділу ГУ ДМС, УДМС України в Дніпропетровській області за будь - якою адресою зареєстрованим не значиться (ас.47), при цьому в судовому засіданні встановлено, що в теперішній час, після звільнення з місць позбавлення волі, відповідач фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить заява останнього про направлення йому судової кореспонденції саме за вказаною адресою (ас.105), копія пояснень останнього, наданих начальнику служби у справах дітей [PERSON] 11.06.2020 року, згідно яких адресою місця проживання в теперішній час відповідач зазначає [ADDRESS] (ас .163 ), повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме судової повістки відповідачу [PERSON] за адресою [ADDRESS] ). Згідно з довідкою виданою КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги м. Павлограда Павлоградської міської ради» малолітня [PERSON] на прийоми до лікаря з`являлася у супроводі матері [PERSON] (ас.15). Згідно акту відвідування сім`ї за місцем проживання, складеним 07.10.2019 року соціальним педагогом [PERSON] та класним керівником [PERSON] малолітня [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] , яка займається вихованням останньої, при цьому батько дитини з сім`єю не мешкає, вихованням дитини не займається, життям останньої не цікавиться та з такою не спілкується (ас.16). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за підписом в.о. начальника П`ятихатського РВ ДВС Дніпропетровської області Попка Л. від 14.05.2020 року вбачається, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітньої доньки, яка станом на 01.06.2020 року становить 74 805, 73 грн. (ас.133). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] від 19.06.2020 року № 1384/0/2-20 орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] з огляду на те, що батько дитини має заборгованість по сплаті аліментів, судимості, злісно ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання та утримання дитини, з донькою не спілкується, ніде не працює (ас.127-128). Вказаний висновок представник органу опіки та піклування повністю підтримав в судовому засіданні, пояснивши, що на засідання органу опіки та піклування, де вирішувалось питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, відповідач не з`явився, в наданих поясненнях зазначив, що на засідання не приїде, просить приймати рішення в його відсутності, а питання щодо позбавлення батьківських прав хай вирішує суд (ас.163). Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. В судовому засіданні малолітня [PERSON] (повних 11 років) висловила думку про те, що не заперечує проти позбавлення її батька батьківських прав з огляду на те, що вона взагалі його не знає, останній раз бачила коли їй було 9 років, при цьому телефонуючи їй з місць позбавлення волі батько погрожував спалити будинок , в якому вона мешкає разом з матір`ю. Матеріальну допомоги від батька не отримує, останній жодного разу не поздоровляв з днем народження та не дарив подарунків. Відповідно до ч.1- 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно п. 16 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З огляду на зміст норми закону (п.2 ч.1 ст.164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батьки не просто не виконують свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляються від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідоме нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст. 150 СК України. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ( зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 20 від 19.12.2008 року) визначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З огляду на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька) дитини, так і для самої дитини (ст.166 СК України), позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. З огляду на викладене в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач по справі [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання доньки [PERSON] , при цьому свідомо ухиляється від виконання таких, маючи значну заборгованість зі сплати аліментів, не забезпечує дитині необхідного харчування, медичного догляду, лікування, з дитиною не спілкується, інтересу до її життя та внутрішнього світу не проявляє, що в свою чергу призвело до того, що дитина не знає свого батька. Крім того, суд вважає, що відповідач повністю втратив будь - який інтерес до своєї дитини, самоусунувшись від виконання будь - яких батьківських обов`язків відносно останньої, про що свідчить і заява відповідача до суду про визнання позову у повному обсязі та відсутність будь - яких заперечень щодо позбавлення його батьківських прав. Відтак, суд знаходить позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають до повного задоволення. Враховуючи, що відповідно до ухвали суду від 21.02.2020 року позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду про позбавлення батьківських прав (ас.51-52), суд вважає необхідним відповідно до положень ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави в розмірі 768, 40 гривень, оскільки з позовною заявою позивачка звернулася до суду в 2019 році.

Outcome: approved