Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини до відповідача [PERSON] Посилається на те, що з [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано Кутською селищною радою, Косівського району Івано-Франківської області 28.08.2004 року. Від шлюбу є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З відповідачем не складаються нормальні подружні відносини, на даний час вони проживають окремо, оскільки чоловік не проявляє турботу про свою сім'ю, не цікавиться інтересами сім'ї. Відповідач є працездатним, немає постійного місця роботи, але має можливість надавати їм матеріальну допомогу, оскільки працює по найму та робить євроремонти. Крім того, їхній менший син хворіє і потребує постійного лікування та додаткових витрат. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, немає змоги сама забезпечувати дітей всім необхідним, [PERSON] має нерегулярний, мінливий заробіток, частину доходів отримує в натурі, матеріальне становище та стан здоров'я чоловіка, відсутність у нього інших дітей, дає можливість виплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей та на її утримання. Просить стягувати з [PERSON] на її користь, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 800,00 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду і до настання повноліття дітьми та стягувати з [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, починаючи з дня подачі позову до суду, допустити негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному об'ємі, дала пояснення аналогічні позовній заяві, зазначила, що [PERSON] перебуває на роботі у Російській Федерації, однак допомоги не надає. В січні 2015 року разом з дітьми вигнав з будинку, через що вона змушена була поїхати проживати до своєї мами в с.Банилів. Просила позов задовольнити. Не заперечувала щодо розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив. До початку розгляду справи від відповідача надійшло заперечення, в якому зазначає, що по можливості надає допомогу на утримання дітей, від участі у їх утриманні не відмовляється. На даний час є безробітний, фактично знаходиться на утриманні батьків. Крім того, у нього погіршення стану здоров'я, що пов'язане з вадою серця. [PERSON] прийняла рішення про проживання окремо, неповнолітні діти проживають разом з нею. За час спільного проживання, постійно утримував та матеріально забезпечував своїх дітей, приймав участь у вихованні і догляді за ними та не припинив їх утримувати. Зокрема оплачував навчання старшого сина у Косівській гімназії. Має змогу виконувати свої зобов'язання щодо утримання дітей в натуральній формі (їжею, одягом, оплатою навчання, лікування та відпочинку), однак [PERSON], вимагає встановити виключно грошову форму забезпечення. Зазначив, що ніде не працює, не займається підприємницькою діяльністю, не має власного нерухомого майна. Крім того, у нього вада серцево-судинної системи і йому необхідні кошти на лікування, однак він не відмовляється від утримання дітей, враховуючи те, що у нього нерегулярний дохід, просить стягувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн. на кожного. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано 28.08.2004 року, Кутською селищною радою, Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис №21, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого 28.08.2004 року, Кутською селищною радою, Косівського району Івано-Франківської області. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про народження серія [NUMBER], виданого 12.07.2006 року виконавчим комітетом Кутської селищної ради, Косівського району Івано-Франківської області, актовий запис №22 та Серія [NUMBER], виданого 09.10.2014 року виконавчим комітетом Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №80. Судом також встановлено, що на утриманні позивачки [PERSON] перебувають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Банилівської сільської ради №502 від 12.03.2015 року. На даний час позивачка [PERSON] не має змоги задовольнити свої матеріальні потреби та потреби малолітніх дітей в повному обсязі, оскільки здійснює догляд за дитиною [PERSON] до трьох років, який хворіє, що підтверджується довідкою Банилівської сільської ради №251 від 12.03.2015 року, довідкою Банилівської лікарської амбулаторії від 12.03.2015 року. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідач [PERSON], як батько неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], зобов'язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач [PERSON] є працездатним, інших осіб на утриманні немає. Відповідно до ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд приходить до висновку, що причини та обставин, які унеможливлюють або звільняють відповідача від обов'язку щодо сплати аліментів на утримання дітей та утримання дружини з якою проживає дитина на цей час відсутні. Відповідач [PERSON] надав суду направлення в стаціонар, яке видано поліклінікою Косівської ЦРЛ та за якого вбачається, що останній згідно встановленого діагнозу відмовився від госпіталізації, інших доказів, які б свідчили про неможливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей та дружини відповідачем не надано. Суд вважає, що стягнення аліментів для утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно та на утримання позивачки в розмірі 300,00 грн., до досягнення дитиною [PERSON] трьох років з відповідача буде відповідати вимогам справедливості та розумності. На підставі викладених обставин суд вважає, що відповідач [PERSON], як батько неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зобов'язаний сплачувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 500,00 грн. на кожну дитину щомісяця, починаючи з 16.03.2015 року і до настання повноліття дітьми. Також суд вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягувати аліменти на користь позивачки [PERSON] на її утримання в розмірі 300,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, починаючи з 16.03.2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial