Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 25.09.2004 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя, сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є те, що з відповідачем не зійшлися характерами та мають різні погляди на життя, внаслідок чого в стосунках виникла неприязнь, яка з часом перетворилась в психологічну несумісність. Спільне господарство не ведеться. Вважає, що сім`я розпалася і відновлена бути не може. З цих підстав [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб. Позовну заяву в суд подає вдруге, в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває вперше. Спору про майно немає. Іншої заяви або позовної заяви з приводу того самого предмету заяви або позову з тих самих підстав до того ж відповідача на розгляді у будь-якому суді на території України не має. Позивачка в судове засідання не з`явилася, повідомлена про дату, час і місце розгляду справи належним чином. Надала суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду належним чином про причини неявки суду не повідомив, жодних заяв, у тому числі, про відкладення розгляду справи, клопотань, відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки всі умови у сукупності існують, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі, про що постановив відповідну ухвалу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25.09.2004 року, про що виконкомом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, складено актовий запис № 25; прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а. с. 7, копія свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] ). [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 25.11.2009 року виконавчим комітетом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 42 (копія свідоцтва, а. с. 9). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 10.05.2011 року виконавчим комітетом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 42 (копія свідоцтва, а. с. 9). Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 56 Сімейного кодексу кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4 ст. 56 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу та зазначає, що сім`я розпалася, суд дійшов висновку, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя припинило шлюбні стосунки, не веде спільного господарства, сім`я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків не вбачається можливим. Надання часу на примирення подружжя є правом, а не обов`язком суду, таку дію суд може застосувати, якщо з матеріалів справи вбачаються підстави для його застосування та можливий позитивний результат, тоді як в цьому випадку суд не вбачає підстав для надання часу для примирення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примушування сторін на подальше перебування у шлюбі є неприпустими і таким, що буде порушувати їх права та інтереси, а також інтереси дитини подружжя, яка вимушена буде перебувати у стані психологічного дискомфорту, спостерігаючи за відносинами батьків, що не ґрунтуються на повазі та любові. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved