Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] у вересні 2013 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із даним позовом, просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі встановленому судом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з січня 2002 року по квітень 2013 рік перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні. Матеріальної допомоги відповідач на утримання дитини не надає, а самотужки позивачка не може забезпечити повноцінне її утримання. Просила стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти в розмір встановленому судом, які стягувати до повноліття сина. В процесі розгляду справи позивачка уточнила вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі ? частини від всіх видів заробітку відповідача і до повноліття сина. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданнізазначив, що згодний на стягнення аліментів, однак заперечує їх розмір та просив суд застосувати ч.2 ст. 182 СК України щодо стягнення з нього аліментів в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 141 СК України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що сторони в період з 25.01.2002 по 23.04.2013 року перебували в шлюбі. Від якого мають спільну дитину, сина [PERSON], [INFO]. Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO] його батьком записано відповідача по справі - [PERSON] (а.с.4). На даний час малолітній [PERSON], проживає з матір'ю [PERSON] і перебуває на її утриманні. Згідно зі ст. 200 СК України аліменти за рішенням суду можуть бути присуджені у частці від доходу платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Судом встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Відповідно до довідки про доходи виданої за місцем праці відповідача, [PERSON] має постійне місце праці в Генеральному штабі Збройних Сил України на посаді військовослужбовця та стабільний заробіток. Середньомісячна заробітна плата за останні чотири місяці відповідача становить 9618,14 грн. З огляду на доходи відповідача за період з серпня 2013р. по січень 2014 року, суд не приймає до уваги його посилання щодо застосування ч.2 ст. 182 СК України та встановлення йому розміру аліментів - 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд приймаючи до уваги всі обставини у справі, вважає, що в інтересах дитини розмір аліментів необхідно визначити у розмірі визначеному позивачкою, щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення повністю . Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 229 грн.40 коп.

Outcome: approved