Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] у грудні 2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 жовтня 2009 року виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказав, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Шлюбні відносини фактично припинені з грудня 2018 року, спільного господарства не ведуть, подальше збереження шлюбу не можливе, у звязку з чим, просив розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не зявився. Відповідно до заяви [PERSON] від 06.02.2019 року просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати, зазначивши, що спір щодо поділу майна відсутній. Відповідач в\~судове засідання\~не з'явився.Відповідно до заяви [PERSON] від 06.02.2019 року просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнав та не заперечував шлюб розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З матеріалів справи судом встановлено, що 09 жовтня 2009 року виконавчим комітетом Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за № 112, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, серії І-КИ № 151701. Також, встановлено, що між сторонами були фактично припинені шлюбні стосунки з грудня 2018 року та сторони не ведуть спільного господарства, примирення неможливе. Спір з поділу майна у сторін відсутній. У зазначеному шлюбі у сторін неповнолітніх дітей не має. Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені, неповнолініх дітей не мають, позивач наполягав на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажає, тому суд дійшов висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved