Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], просить стягнути з відповідача аліменти на утримання його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,0 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, посилаючись на те, що відповідач у цій справі не надає допомоги на утримання дитини, яка знаходиться на утриманні позивачки. Оскільки відповідач не надає утримання на дитину позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Відповідач у судове засідання з'явився, позов визнав частково, погодився на стягнення з нього аліменти на утримання його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000,0 грн. У судовому засіданні позивач та відповідач погодили суму на утримання малолітньої дитини, яка за спільною згодою склала 1000,0 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 500,0 грн. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених ними письмових доказів. 06 червня 2015 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], та остання змінила прізвище на «Комарова», про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ЖД №233477 від 06 червня 2015 року, запис №257. Від цього шлюбу народився син [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД №451665 від 13 січня 2016 року, запис №16, де батьком зазначений [PERSON]. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Судом встановлено, що малолітній син проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач достатньої матеріальної допомоги не надає. Все це спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого позивачка звернулась до суду. При постановленні рішення судом врахований стан здоров'я і матеріальне становище дитини, не встановлення інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітніх дітей. Суд має врахувати не тільки реальний дохід відповідача чи його відсутність, а й його можливості щодо отримання такого. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При визначенні розміру аліментів суд має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум на 2016 рік, встановлений на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років в розмірі: з 1 січня - 1455 гривень, з 1 травня 1531 гривень, з 1 грудня 1637 гривень згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік». З огляду на такі положення закону про державний бюджет, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 182 СК України про мінімальний розмір аліментів на одну дитини (який на момент ухвалення рішення дорівнює 1455 гривням), суд має вимоги про стягнення аліментів задовольнити частково, відступивши від рівності часток між батьками, стягнувши аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,0 гривень щомісяця, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого на відповідний період законом, починаючи з 07 березня 2016 року й до досягнення повноліття сина, тобто до 26 березня 2025 року. Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. При цьому згідно ст. 182 Сімейного кодексу України судом враховано, що дитина проживає з матір'ю, мати дитини здійснює догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд роз'яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до розміру ставок судового збору підпункту 1 п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (0,4 х 1378,0 грн. = 551,2 грн.).

Outcome: partial