Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі однієї другої частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначено, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 грудня 2014 року та мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На теперішній час відповідач залишив сім`ю, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Вона працює, але не має можливості забезпечити собі та дітям мінімальний прожитковий мінімум. Їй відомо, що відповідач є працездатним, не має захворювань, не є інвалідом, не має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб. Угоди про добровільну сплату аліментів між нею та відповідачем не досягнуто. Посилаючись на статті 180, 182, 183, 184 Сімейного кодексу України, вважає, що відповідач повинний сплачувати аліменти на утримання дітей у встановлених законом розмірі та порядку. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 02 вересня 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 20). Ухвалою суду від 02 вересня 2020 року (а.с. 21) доручено компетентному суду Російської Федерації виконати судове доручення щодо вручення документів відповідачу у цивільній справі [PERSON] , [INFO] , який постійно мешкає за адресою: [ADDRESS] , та зупинено провадження у цивільній справі до надходження відповіді від компетентного суду Російської Федерації на судове доручення про надання правової допомоги. 09 лютого 2021 року до суду надійшли документи та повідомлення про невиконання доручення про вручення судових документів та проведення окремих процесуальних дій на території Російської Федерації відносно [PERSON] (а.с. 35). Згідно Акту про неможливість виконання доручення від 10 грудня 2020 року, складеного суддею районного суду Німецького національного району Алтайського краю Російської Федерації, за інформацією Адміністрації Орловської сільської ради Німецького національного району Алтайського краю [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за місцем проживання: [ADDRESS] , знятий з реєстраційного обліку 25 липня 2018 року (а.с. 32). Ухвалою суду від 09 лютого 2021 року поновлено провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення, їй роз`яснений порядок перегляду заочного рішення за заявою відповідача. Відповідач [PERSON] , останнім відомими місцем реєстрації якого є: [ADDRESS] , викликався до суду повідомленням про день судового розгляду справи згідно Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень. У зв`язку з відсутністю відповідача за його останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, судове доручення не виконано. Також відповідач був викликаний до суду у через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ч. 11 ст. 128 ЦПК України). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву та заяву про розгляд справи за його відсутності. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 13 грудня 2014 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Подольським міським відділом ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області, за актовим записом№; 1739 (а.с. 6). Сторони мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 8, 9, 10), в яких відповідач [PERSON] вказаний батьком дітей. У заявленому позові позивачка стверджує, що вона та відповідач сімейно-шлюбні відносини не підтримують, разом не проживають, відповідач мешкає на території Російської Федерації та є громадянином цієї держави. Їх з відповідачем малолітні діти мешкають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Він є працездатним, інших дітей та непрацездатних осіб на своєму утриманні не має. Згідно довідки про реєстрації та склад сім`ї № 1/9487 від 23 червня 2020 року (а.с. 7), [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстровані та проживають її діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2021 рік», прожитковий мінімум на дитину у віці від шести до вісімнадцяти років з 01 грудня 2020 року становить 2395,00 грн. Суд вважає, що відповідач, який є працездатним, інших осіб на своєму утриманні не має, зобов`язаний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання трьох своїх малолітніх дітей у заявленому позивачкою розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже аліменти, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дітей, необхідно присуджувати від дня пред`явлення позову, тобто з 26 червня 2020 року. З відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2270 грн.), що складає 908 грн., оскількипозивачка, згідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», при поданні позовної заяви до суду була звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved