Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, вказавши, що 26.06.2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного їй автомобіля «ВАЗ-2107», д/н [NUMBER], керував яким її батько [PERSON], та автомобіля «Toyota», д/н [NUMBER], яким керував [PERSON], внаслідок чого було пошкоджено належній їй автомобіль. Згідно із висновку експерта-спеціаліста автотехнічних досліджень НДЕКЦ №340 від 09.11.2012 року зазначена ДТП сталася з вини [PERSON], цивільна відповідальність якого була застрахована в СК «Уніка». Внаслідок ДТП позивачу було завдано матеріальну шкоду у розмірі 7365,18 грн. (запчастини та ремонт автомобіля), 350 грн. (витрати на евакуатор), 1290 грн. (витрати на юридичні послуги) та моральну шкоду, яку остання оцінює у 10000 грн., яку ані СК «Уніка», ані [PERSON] їй не відшкодували. У зв'язку з цим позивачка просить у судовому порядку стягнути солідарно з відповідачів на її користь 7715 грн. матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди, 229,40 грн. відшкодування судових витрат та 1290 грн. юридичних послуг. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі за участі її представника, наполягала на задоволенні позову. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, в ньому зазначених. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечував проти задоволення позову. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав з підстав недоведеності вини [PERSON], а також відсутності доказів щодо завданих збитків позивачці, просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача ПрАТ «СК «Уніка» у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справі за його відсутності та заперечення на позов, в яких зазначив, що у зв'язку з тим, що позивачка не надала до СК «Уніка» заяву з обов'язковим пакетом документів, передбачених ст.35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в якому серед іншого має бути постанова про визнання винним у ДТП [PERSON] та розрахунок вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, складений у порядку, встановленому законом, страховик не мав змоги розглядати, а тим більше приймати рішення стосовно страхової виплати, у зв'язку з чим просив суд у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно із постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 12.12.2012 року провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26.06.2012 р. з участю автомобіля [PERSON], було закрито у зв'язку з відсутність у його діях події та складу адміністративного правопорушення. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з висновком спеціаліста-автотехніка №340 від 09.11.2012 року дії водія [PERSON] не відповідали вимогам п.п.10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України та з технічної точки зору знаходилися у причинному зв'язку з виникненням події ДТП, оскільки він мав можливість попередити зазначену ДТП. До посилання представника відповідача [PERSON] на експертний висновок №12/75 від 03.07.2012 року суд відноситься критично, оскільки він наданий недержавною установою та ґрунтується лише на поясненнях самого [PERSON] Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполь від 09.09.2013 р. в межах даного судового провадження на підставі клопотання представника відповідача [PERSON] було призначено автотехнічну експертизу у Донецькому НДІСЕ з покладенням витрат за її проведення на [PERSON] Проте згідно із листом Донецького НДІСЕ №4795 від 13.03.2014 року оплата за проведення експертизи до інституту не надійшла, у зв'язку з чим вона була знята з проведення без виконання. Таким чином, суд враховує, що відсутність вини у вказаному ДТП [PERSON] доведена постановою суду від 12.12.2012 року, а вина у вказаному ДТП [PERSON] встановлена висновком спеціаліста-автотехніка №340 від 09.11.2012 року. Згідно із полісом АВ/7006385 від 09.06.2012 року цивільна відповідальність власника автомобіля «Toyota», д/н [NUMBER], застрахована ПрАТ «СК «УНІКА». Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із рахунком-фактурою від 07.07.2012 р. СПД [PERSON] вартість ремонту автомобіля [PERSON] складає 7365 грн. Разом з тим, суд зазначає, що належних доказів спричинення матеріальної шкоди позивачка суду не надала, бо рахунок-фактура, що є в матеріалах справи, не є доказом витрат, що були понесені позивачкою на ремонт автомобіля «ВАЗ-2107», д/н [NUMBER], оскільки доказів, що він є оплаченим, позивачка не надала. До того ж не зрозуміло, станом на який період визначена вартість ремонтних робіт та матеріалів та на підстав чого. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Статтею 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Судом відповідно до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України позивачці роз'яснювалося право заявити клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи, але таке право в межах судового розгляду нею так й не було реалізовано. Таким чином, позивачка не надала належних доказів розміру спричиненої матеріальної шкоди її автомобілю, у зв'язку з чим суд позбавлений можливості її стягнення як з [PERSON] (франшизи), так й з ПрАТ «СК «Уніка». Щодо витрат на евакуацію автомобіля, то слід зазначити, що згідно із рахунком від 28.06.2012 року її вартість склала 350 грн., проте її сплатив [PERSON], таким чином цей доказ не може підтвердити понесені витрати безпосередньо позивачкою на евакуацію автомобіля. Суд розглядає справи відповідно до ст.11 ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. З урахуванням викладеного, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди. Щодо витрат на юридичну допомогу, то згідно із договором №070 від 02.07.2012 року вони також понесені [PERSON] по адміністративній справі й не мають жодного відношення до даного судового провадження, у зв'язку з чим не підлягають стягненню. На підставі ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При визначенні розміру компенсації суд враховує: характер дій особи, яка заподіяла шкоду; ступінь та характер порушення способу життя позивача. Так, [PERSON] завдав шкоду, пов'язану з моральним стражданням, з приводу пошкодження майна позивачці, що виразилася у душевних переживаннях, пов'язаних із пошкодженням її першого та улюбленого автомобіля, а також неможливістю використання належного їй автомобіля за власними потребами, що негативно вплинуло на розклад повсякденного життя позивачки та її сім'ї. Враховуючи обставини, за яких завдано шкоду, характер та обсяг душевних страждань позивачки, матеріальне становище відповідача [PERSON], виходячи з принципів розумності та справедливості, суд стягує з [PERSON] у рахунок компенсації моральної шкоди 1000 грн. на користь позивачки, задовольнивши тим самим в даній частині позовні вимоги частково. Відповідно до ст.88 ЦПК України у зв'язку із частковим задоволенням позову в частині стягнення моральної шкоди також підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивачки понесені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме - судовий збір в розмірі 11 грн. 47 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial