Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення юридичного факту приживання однією сімєю та про визнання права власності не земельну ділянку у порядку спадкування за законом. В позовній заяві позивачка вказує, що з 1974 року вона стала мешкати у цивільному шлюбі з [PERSON], [INFO], в належному їй будинку за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Вознесенка, вул. Чапаєва, 110. При розпаюванні земель, на підставі Рішення виконавчого комітету Вознесенської сільської ради №190 від 07.02.2001 року, позивачка та її чоловік [PERSON] стали власниками земельних ділянок площею 9,15 га та отримали відповідні державні акти на право приватної власності на землю. 10.08.2008 року помер чоловік позивачки [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому земельну ділянку площею 9,15 га, на підставі Державного акту II-ЗП 018386 від 28.02.2001 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №112. Позивачка вказує, що вона є єдиним спадкоємцем четвертої черги по закону після смерті чоловіка, так як своїх дітей у померлого не було. У звязку з тим, що у позивачки відсутній документ про укладення шлюбу з померлим, вона просить суд встановити юридичний факт, що померлий [PERSON], [INFO], який помер 10 серпня 2008 року, мешкав з 1974 року однією сімєю з [PERSON], [INFO] не менше 5-ти років до часу відкриття спадщини та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 9,15 га, яка розташована на території Вознесенської сільської ради Мелітопольського району у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 10 серпня 2008 року. В судовому засіданні представник позивачки наполягав на задоволенні позовних вимог. В судове засідання представник Вознесенської сільської ради не зявився, від голови сільської ради до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивачка по справі є його матірю. Свідок вказує, що з 1974 року по 2008 рік він проживав у [INFO] разом з матірю та [PERSON]. Дітей у [PERSON] не було. Останній помер у 2008 році, його похованням займалася позивачка. При житті [PERSON] заповіт не складав. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що знає позивачку з 1983 року, оскільки одружилася з її сином. Позивачка проживала однією сімєю з [PERSON], який помер у 2008 році. Похованням померлого займалася позивачка та її син. Дітей померлий не мав. Суд, заслухав пояснення представника позивача, показання свідків, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 11 серпня 2008 року помер цивільний чоловік позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть \\а.с.8\\. Земельна ділянка площею 9,15 га, яка розташована на території Вознесенської сільської ради Мелітопольського району, на праві власності належала [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЗП 018386 від 28.02.2001 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №112\\а.с.7\\. Відповідно до довідки Вознесенської сільської ради №629 від 07.04.2016 року, громадянка [PERSON] проживала з 1974 року однією родиною в цивільному шлюбі з [PERSON], [INFO] за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Вознесенка, вул. Чапаєва, 110 до моменту його смерті - 10.08.2008 року. Поховання померлого [PERSON] здійснила за власні кошти. За цією адресою [PERSON] продовжувала мешкати до 2014 року \\а.с.9\\. Згідно інформації завідуючої Мелітопольської районної державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON] від 27.04.2016 року №323/01-16, після померлого 10.08.2008 року [PERSON] спадкова справа в Мелітопольській районній державній нотаріальній конторі не заводилась. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України\~ у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно інформації Відділу ДРАЦС по Мелітопольському району від 15.04.2016 року, громадянка [PERSON], [INFO] та громадянин [PERSON], [INFO] у шлюбах не перебували. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. На підставі викладеного суд вважає необхідним встановити юридичний факт, що [PERSON], [INFO], який помер 10 серпня 2008 року, мешкав однією сімєю з [PERSON], [INFO], починаючи з 1974 року, тобто не менше 5-ти років до часу відкриття спадщини, та визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 9,15 га, яка розташована на території Вознесенської сільської ради Мелітопольського району у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 10 серпня 2008 року.

Outcome: approved