Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про поділ спадкового майна та визнання її права на спадщину у вигляді 1/6 частки квартири [ADDRESS] відкритої після смерті її батька [PERSON] та припинення права на спадщину відповідачки [PERSON] з виплатою їй вартості 1/6 частки зазначеної квартири. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та суду пояснив, що [INFO] року помер батько позивачки - [PERSON], за час життя якого, на підставі договору міни від 16.07.1994 року, позивачка, її мати - [PERSON] та померлий батько - [PERSON] набули прав власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 10.01.2012 року шлюб між батьками було розірвано, а тому мати позивачки усунута від спадкування після смерті колишнього чоловіка. Звернувшись до нотаріальної контори, спадкоємці отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріально посвідчений договір міни не має державної реєстрації, а також не визначено розмір часток кожного з співвласників квартири. Посилаючись на вимоги ст.370 ЦК України, позивачка стверджує, що частки співвласників квартири є рівними, а тому спадщина складається з 1/3 частки спірної квартири. Розподіляючи її між спадкоємцями першої черги за законом, зазначає, що 1/6 частка належить позивачці, а інша 1/6 частка квартири відповідачці [PERSON] Враховуючи не можливість спільного використання спадкового майна, просив припинити право [PERSON] на частку у спадковому майні з виплатою вартості її частки. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, суду пояснили, що не вважають позивачку та її матір співвласниками квартири, оскільки набуття права власності відбулось незаконним шляхом. Так, скористувавшись тривалою відсутністю відповідачки за місцем мешкання, остання була усунута від участі у приватизації житла. Подальші дії пов'язані з обміном нерухомого майна, позбавили відповідачку можливості поновити свої житлові права. Розмір компенсації визначеної відповідно будівельно-технічної експертизи, вважають несуттєвим, а тому припинення права на частку у спадковому майні завдає шкоди інтересам відповідачки. Третя особа, [PERSON] до залу судового засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому Законом порядку. За твердженнями сторін, особа перебуває за межами України у зв'язку з чим забезпечити її явку не уявляється можливим. З'ясувавши правове обґрунтування доводів сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до нотаріально посвідченого договору міни від 16.07.1994 року [PERSON], [PERSON] діючи від свого імені та імені неповнолітньої [PERSON] обміняли належну їм на праві власності квартиру [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS], набувши прав спільної сумісної власності на вказану квартиру. а.с. 15. Відповідачка по справі [PERSON] є матір'ю [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження останнього серії [NUMBER] виданим 02.02.1965 року Приморською селищною радою Іллічівського району./а.с.20/ Зміна прізвища відповідачки з «[PERSON]» на «[PERSON]» відбулась 08.06.1977 року у м.Магадан, внаслідок укладання шлюбу з [PERSON], що підтверджується відповідним записом у паспорту відповідачки та визнано сторонами по справі, а тому не підлягає додатковому доказуванню. а.с.9 зворот Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 04.10.1991 року Приморською селищною радою м.Маріуполя Донецької області підтверджено, що батьком [PERSON] є [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO] року. а.с.19 Дослідженням копії спадкової справи №130/2012 року до майна померлого [PERSON], встановлено, що сторони по справі, будучи спадкоємцями першої черги за законом, подали заяви до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого [PERSON], в передбачений ст. 1270 ЦК України строк. а.с. 45 та 47, відповідно. Постановою нотаріуса третьої Маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] 06.03.2014 року відмовлено у вчиненні нотаріально дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. За текстом зазначеної постанови настає, що до складу спадкового майна входить частка квартири [ADDRESS], яка набута спадкодавцем за договором міни та належить на праві спільної сумісної власності. З огляду на вимоги ст.369 ЦК України, враховуючи, що один з співвласників помер виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вирішується у судовому порядку. З наведеного настає, що квартира [ADDRESS] є обєктом спільної сумісної власністі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно вимог ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України 1969 року де вказано, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Набуття прав власності на нерухоме майно відбулось в наслідок договору міни, за яким стороною угоди були подружжя [PERSON] та їх неповнолітня дитина, на теперішній час - позивачка по справі, тому суд виходячи з равенства часток співвласників, визначає, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 13 частину спірної квартири. Позивачка та відповідачка відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першой черги. Частка позивачки згідно ст. 1267, 1274 ЦК України у спадковому майні становить 16 частину, оскільки спадкове майно в рівних частках розподіляєтся між спадкоємцями. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Така компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Спірна квартира складається з однієї кімнати площею 17 кв. м., тобто на долю позиваки, загальний розмір якої складає ? частки (з урахуванням 1/3 частки, як співвласниці квартири та 1/6 частки, як спадкоємиці за законом), приходиться 8,5 кв.м. жилої площі, яка не може бути виділена їй в натурі. У порівнянні з розміром частки позивачки, 1/6 частка спадкового майна належна відповідачки, є незначною та її припинення не завдасть істотної шкоди інтересам останньої, оскільки забезпечена власним житлом, а саме: за договором купівлі-продажу укладеному 08.12.1999 року [PERSON] є власницею домоволодіння [ADDRESS], який складається з одного жилого будинку та надвірних побудов. Таким чином, суд вважає, що визнання за позивачкою 1/6 частки спірної квартири належної [PERSON], в порядку спадкування після смерті [PERSON], зі сплатою компенсації вартості цієї частки, відповідає вимогам ст.365 ЦК України та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно висновку будівельно-технічної експертизи від 03.08.2014 року вартість ідеальної 1/6 частки квартири [ADDRESS] становить 26 971грн. а.с. 87-92. На виконання вимог ч.2 ст.365 ЦК України, позивачкою попередньо внесена вартість частки відповідачки на депозитний рахунок суду, що підстверджено квітанцією №4093618 від 29.09.2014 року. З огляду на встановленні обставини справи, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задовленню у повному обсязі. Твердження позивачки про порушення її прав припущенні при приватизації житла, та незаконність подальшого обміну нерухомого майна, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки правові підстави набуття прав власності на спірну квартиру чинні на теперішній час. При розподілі судових витрат суд відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує на користь позивачки понесені нею витрати зі сплати судового збору за подання заяви до суду, а також витрати, пов'язані з проведенням будівельно-технічної експертизи та данням правової допомоги, оскільки підтвердженні відповідними платіжними документами. На підставі ст. 22 КпШС України 1969 року, ст. 60 СК України, ст. 364, 1261, 1267, 1274 ЦК України,

Outcome: approved