Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право на користування квартирою № 21 в житловому будинку №142 по вул. Миколаївській в м. Богуславі Київської області, зі зняттям відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона являється власником вказаної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05 листопада 2006 року, який посвідчений державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори [PERSON] В належній їй квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який за місцем реєстрації не проживає з 2001 року і його особисті речі в квартирі відсутні, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 22 вересня 2017 року. Посилаючись на положення ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР позивачка просить задовольнити її вимоги. Представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути буз її участі та без участі позивачки, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує і не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився і не повідомив суд про причини своєї неявки, хоч належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Відповідно до положень ч. 7 ст. 128 ЦПК України судову повістку відповідачу було надіслано за адресою його місця проживання, зареєстрованому у встановленому законом порядку. Довідкою відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Київській області від 06.10.2017 року підтверджено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Із зворотніх повідомлень поштового звязку вбачається, що листи, адресовані відповідачу [PERSON] повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] являється власником квартири № 21 в житловому будинку №142 по вул. Миколаївській в м.Богуслав Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 05 липня 2006 року, яке посвідчене державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори [PERSON] Відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований в квартирі позивачки, що підтверджується довідкою відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Київській області від 06.10.2017 року № 7169 та копією довідки відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Богуславської міської ради Київської області № 77 від 25.09.2017 року. Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 22 вересня 2017 року, складеним комісією в складі депутата Богуславської міської ради, підтверджується, що відповідач [PERSON] в квартирі № 21 житлового будинку №142 по вул. Миколаївській в м. Богуслав Київської області з 2001 року по даний час не проживає. Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї та інших осіб. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 71, 163 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення в будинку, що належить громадянину на праві приватної власності, протягом шести місяців. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає по місцю реєстрації в квартирі [ADDRESS] більше шести місяців, що підтверджується дослідженими по справі доказами, то є законні підстави для визнання його таким, що втратив право на користування цим житлом. В даному випадку рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, буде підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved