Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] у якому просила стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] до її повноліття, мотивуючи свої вимоги наступним тим, що сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків. На прохання позивача надавати хоч якусь матеріальну допомогу не реагує та ухиляється від цього, хоча має таку можливість. На підставі вказаного позивач змушена звернутись до суду. Позивач у судовому засіданні відсутня, до суду надала заяву відповідно до якої просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином судовою повісткою із рекомендованим повідомленням, яке повернулося без вручення адресату. Відповідно ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Тому, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. За таких підстав, суд вважає можливим справу розглянути у відсутності сторін, на підставі наявних письмових доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 14.08.1993 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Щорського районного управління юстиції району Чернігівській області, актовий запис № 59, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕЛ №037893. Від подружнього життя сторони мають спільну дитину [PERSON], 26.08.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЕЛ №110911, яка знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою Сновської міської ради від 13.06.2017 року №03-18/3661. Відповідач зобов'язаний утримувати доньку. Сама позивачка не в змозі повністю забезпечити матеріальні потреби дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Відповідно до ч.2 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Конвенцією про права дитини (стаття 3) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] до її повноліття. Однак, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 4928 від 17.05.2017 року внесені зміни до ст. 182 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до перехідних положень цього Закону він набирає чинності через місяць з дня його опублікування, Закон опубліковано 08.06.2017 року в газеті «Голос України» № 102, тобто він набрав чинності 08.07.2017 року. Тому при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на корись позивача, суд керується нормою ч. 2 ст. 182 СК України, яка діяла на час подачі позову, якою передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і застосувує її до часу набрання чинності змін у законодавстві. А тому, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення з позовною заявою до суду, тобто з 15.06.2017 року по 07.07.2017 включно, та в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.07.2017 року до досягнення дитиною повноліття. В зв'язку із задоволенням позовних вимог з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. та та на користь позивачки витрати понесені за отримання юридичної допомоги при зверненні до суду в розмірі 250 грн. 00 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved