Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 27.08.2005р. між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Мостиським відділом РАЦС Львівської області, про що зроблено актовий запис за № 27. Від даного шлюбу в сторін народилося двоє дітей: сини [PERSON], 19.11.2007р.н. та Дмитро, 06.11.2011р.н. Стверджує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними часто виникають непорозуміння та сварки на побутовому рівні. Зазначає, що подружніх відносин вони не підтримують протягом тривалого часу. З огляду на наведені обставини, просить суд розірвати шлюб між нею, позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] Розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій позов визнає та просить суд справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони перебувають у шлюбі з 27.08.2005 року, який зареєстрований Мостиським відділом РАЦСу Львівської області, про що зроблено актовий запис за № 27. Від даного шлюбу в сторін народилося двоє дітей: сини [PERSON], 19.11.2007р.н. та Дмитро, 06.11.2011р.н.. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. У відповідності до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами склались неприязні відносини, постійно виникають непорозуміння та сварки на побутовому рівні, відсутні почуття любові та взаємоповаги. Окрім цього, встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, збереження сім'ї неможливе, сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 017867 від 27.08.2005 року, копією паспорта та ідентифікаційного коду позивачки, копіями свідоцтв про народження дітей: Володимира, 19.11.2007р.н. та Дмитра, 06.11.2011р.н. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, примирення між сторонами неможливе, їхня сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. На підставі викладеного,

Outcome: approved