Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок № 2, розташований по вул. Вишневій в с. Бойове Нікольського району Донецької області. З 28.12.2011 року в її будинку була зареєстрована та проживала дружина її сина [PERSON], яка 06.09.2013 року, не знявшись з реєстраційного обліку, виїхала на постійне місце проживання до м. Вороніж, РФ. На даний час адреса відповідачки їй не відома, оскільки остання тимчасово орендує квартиру в м. Вороніж. На підставі ст.ст. 71,72 ЖК України просить визнати [PERSON] особою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а саме належним їй на праві власності будинком № 2 по вул. Вишневій в с. Бойове Нікольського району Донецької області. Позивачка [PERSON] в судове зсідання не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність за участю її представника [PERSON] Представник позивачки [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги по вищезазначеним підставам підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Також суду пояснила, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок № 2, розташований по вул. Вишневій в с. Бойове Нікольського району Донецької області, в якому зареєстрована її невістка [PERSON] Вони мешкали однією сімєю в будинку з кінця 2006 року по час коли на території Донецької області почався збройний конфлікт, в звязку з чим відповідачка в вересні 2013 року виїхала за межі України до РФ, де на даний час постійно і проживає, працює, повертатися додому не має наміру та займається оформленням документів з приводу отримання статусу «біженця». В звязку з тим, що відповідачка зареєстрована в належному позивачці будинку, вона вимушена одноособово проводити сплату комунальних платежів, що ставить її в скрутне матеріальне становище. На підставі того, що відповідачка, будучі прописаною в будинку, не мешкає в ньому понад 3 років просить визнати її втратившею право користування жилим приміщенням. Відповідачка [PERSON] в судове засідання неодноразово не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, місце і час розгляду справи. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони є сусідами позивачки [PERSON] Їм відомо, що в будинку позивачки з 2006 року зареєстрована та проживала її невістка [PERSON] В 2013 році, коли на території Донецької області почався збройний конфлікт, [PERSON] покинула місце проживання та виїхала за межі України і до теперішнього часу не поверталася. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу у відсутність нез*явившихся позивачки та відповідачки. Вислухавши пояснення представника позивачки, розглянувши письмову заяву позивачки, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності на підставі рішення Володарського районного суду Донецької області № 2-176/06 від 31.03.2006 року належить в цілому домоволодіння № 2 по вул. Вишневій в с. Бойове Нікольського району Донецької області, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Володарське бюро технічної інвентаризації». [PERSON] довідки виконкому Боївської сільської ради Нікольського району Донецької області № 369 від 15.03.2017 року позивачка [PERSON] дійсно мешкає за адресою: с. Бойове, вул. Вишнева, буд. 2 та має склад сімї: чоловік [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], невістка [PERSON], онука [PERSON] та онука [PERSON] Відповідно до довідки виконкому Боївської сільської ради Нікольського району Донецької області № 165 від 23.05.2017 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], з 22.06.2006 року по теперішній час. [PERSON] обстеження від 16.03.2017 року на підтвердження факту не проживання, складеного депутатом Боївської сільської ради з участю сусідів, [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована за адресою: [INFO], але не проживає з вересня 2013 року в звязку з виїздом до Російської Федерації. Відповідно до свідоцтва про надання тимчасового притулку на території Російської Федерації серії ВУ № 0247881 [PERSON] поставлена на облік до 14.07.2017 року УФМС Росії по Воронізькій області в Комінтернівському районі м. Воронежа. [PERSON] правового змісту ст.ст. 71,72 Житлового Кодексу наймачі житлового приміщення або члени їх сімей можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад 6 місяців. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 61 Житлового Кодексу користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією і наймачем громадянином на імя якого видано ордер. Позивачка просить задовольнити позовні вимоги на підставі ст.ст. 71, 72 Житлового Кодексу, а саме на підставі того, що відповідачка, як член її сімї зареєстрована, але не проживає у її будинку тривалий час, однак оскільки позивачка є власником будинку, а не наймачем, а відповідачка також не є наймачем зазначеного житла, то дані норми ЖК суд не може застосувати до спірних правовідносин, оскільки вони регулюють інші правовідносини, які не є предметом розгляду даної справи, а тому саме з підстав заявлених позивачкою позов задоволенню не підлягає. Слід зазначити, що виникли між сторонами правовідносини регулюються нормами ЦК України, зокрема ст. 405 цього Кодексу, проте посилань на зазначену норму закону, як на підставу задоволення заявлених вимог позовна заява не містить, та під час розгляду справи стороною позивача не заявлялося, в звязку з чим, враховуючи, що суд розглядає цивільні справи, безпосередньо, і виключно в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що наведені стороною позивача підстави задоволення позову не є слушними. Також, розглядаючи справу повно, всебічно та обєктивно, даючи оцінку всім обставинам справи та доводам сторін, суд вважає за необхідне зазначити, що стороною позивача не доведено, що відповідачка відсутня за місцем реєстрації, в будинку позивачки, саме без поважних причин, оскільки у останній на думку суду і це підтверджується поясненнями самої сторони позивача, відомостями, щодо отримання відповідачкою тимчасового притулку в РФ, були вагомі причини покинути місце свого проживання та не повертатися до нього до теперішнього часу в звязку зі збройним конфліктом, який розпочався на території України в Донецькій області і дана місцевість визнана державою зоною проведення АТО, яка триває по теперішній час, що є також підставою відмови у позові. Крім цього, враховуючи, що позивачці в задоволенні її позовних вимог відмовлено, суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України сплачений нею при зверненні до суду судовий збір відшкодуванню на її користь з боку відповідачки не підлягає.

Outcome: dismissed