Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Хустської міської ради, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними побудовами у м. Хуст, с. Кіреші, земельна ділянка № 41 та прилеглу до нього земельну ділянку, площею 0,1000 га, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану у м. Хуст, с. Кіреші, земельна ділянка № 41. У позові посилається на те, що вона є власником житлового у м. Хуст, с. Кіреші, земельна ділянка № 41, який збудувала за власні кошти. Даний будинок розташований на земельній ділянці, площею 0,1000 га, яка виділена позивачці для будівництва житлового будинку та господарських будівель і споруд. Під час проведення будівельних робіт позивачкою дотримано всі санітарні та екологічні норми, а з початку будівництва жодних заяв, претензій та скарг від інших осіб не надходило, що свідчить про відсутність факту порушення прав інших осіб цим будівництвом. На даний час узаконити будинок та прилеглу до нього земельну ділянку вона не може, так як\~ місце, де розташована земельна ділянка не входить до генерального плану забудови населеного пункту, а без правовстановлюючих документів на ділянку вона не може виготовити документи на житловий будинок. Враховуючи, що земельна ділянка, на якій позивачкою здійснено самовільне будівництво, надана їй у встановленому законом порядку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та не порушує права інших осіб, позивачка вважає, що суд може визнати за нею право власності на самовільно зведений будинок та прилеглу до нього земельну ділянку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася. До суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Позов підтримує та просить заяву задоволити. Представник відповідача Хустської міської ради в судове засідання не зявився. До суду надіслав відзив, у якому заперечив проти задоволення позову [PERSON], просив справу розглядати у його відсутності та відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог повністю. Відповідно до ст. 211, 223, 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників судового процесу без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено та належними доказами стверджено, що позивачка [PERSON] збудувала житловий будинок у м. Хуст, с. Кіреші, земельна ділянка № 41. Земельна ділянка, на якій позивачкою збудовано житловий будинок, виділена їй для будівництва житлового будинку та господарських будівель і споруд, має площу 0,1000 га та розташована у м. Хуст, с. Кіреші № 41, що стверджується рішенням 12 сесії 5 скликання Хустської міської ради №1287 від 25.05.2009 року.(а.с. 14). На замовлення позивачки було виготовлено технічний [NUMBER] на побудований нею житловий будинок, розташований на земельній ділянці № 41 у с. Кіреші. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). В силу ст.. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудови, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Враховуючи, що земельна ділянка, на якій позивачкою здійснено самовільне будівництво виділена їй у встановленому законом порядку з цільовим призначенням: «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд», а здійсненне нею самовільне будівництво не порушує права та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про доцільність визнати за [PERSON] права власності на зведений нею житловий будинок у м. Хуст, с. Кіреші, земельна ділянка № 41. Згідно ч. 1 ст. 120 Земельного Кодексу України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки без зміни її цільового призначення та розмірів. З огляду на встановлене, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим, підставним, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved