Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. На обґрунтування вимог вказала, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала в юридичному шлюбі, який у теперішній час розірваний. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який після припинення сімейних стосунків залишився на її вихованні. Вказуючи на те, що батько дитини не надає їй належної матеріальної допомоги на утримання сина, позивачка просить суд стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітної плати відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, визначеного законом на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Сторони до судового засідання не з'явилися, надавши суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. З письмової заяви відповідача слідує, що позовні вимоги ним визнаються у повному обсязі. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Одним з способів виконання батьками обов'язку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 Сімейного Кодексу. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму, визначеного законом для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який рішенням Димитровського міського суду від 03.10.2016 року, розірвано (а.с.6). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Як слідує з довідки з місця проживання, дитина знаходиться на вихованні матері і проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). І дитина, і відповідач здорові, на обліку в медичних закладах не перебувають. Відповідач є особою працездатного віку, інформація про його неспроможність надавати позивачці допомогу на утримання дитини відсутня. Сам відповідач, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність та повністю визнаючи заявлені до нього вимоги, таких фактів не повідомляє. Відповідно до довідки Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, стягнення за виконавчими листами з відповідача не провадяться (а.с.7). Оскільки підстав для звільнення відповідача від обов'язку утримувати дитину судом не встановлено, суд вважає за необхідне вимоги позивачки щодо стягнення з нього аліментів на її користь на утримання дитини задовольнити повністю, стягнувши з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, до досягнення ним повнолітнього віку. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до вимог ст.88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 640 грн, так як позивачка на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved