Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] є батьком її неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Хустського районного суду від 14 березня 2011 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно рішення Хустського районного суду від 11 листопада 2010 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 14.04.2010 року до досягнення дітьми повнолітнього віку. Заочним рішенням Хустського районного суду від 21 жовтня 2015 року розмір стягуваних аліментів на утримання дітей збільшено до 700 грн. на кожну дитину. Відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківських обовязків щодо своїх малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]: не бере ніякої участі у вихованні дітей, не спілкується з ними, не відвідує їх, не виявляє щонайменшої турботи про їх здоровя та навчання, їх розвиток та виховання. Починаючи з 2010 року, діти бачилися з батьком двічі, нетривалий час, він не спілкується з ними навіть по телефону. Батько залишив дітей без піклування, контролю та уваги зі свого боку, що негативно відбивається на психологічному стані дітей. З грудня 2010 року, не зважаючи на те, що виконавчий лист з виконання рішення про стягнення аліментів знаходиться у провадженні відділу державної виконавчої служби Хустського районного відділу юстиції, до сьогоднішнього дня аліменти на утримання дітей [PERSON] не сплачує, за винятком сплати суми в 25 грн. один раз. Поведінка відповідача свідчить про те, що він свідомо ухиляється від виконання своїх обовязків щодо виховання дітей. Позивачка у позові просить суд винести рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав щодо синів [PERSON], 13.07.2003 р. н. та [PERSON], 30.03.2006 р. н., збільшити розмір стягуваних аліментів до 930 грн. щомісячно на кожну дитину, що підлягають індексації відповідно до закону. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Від позивачки до суду надійшла заява, у якій вона підтримала позовні вимоги та просила суд розглядати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Представник органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб (ст. 45 ЦПК України): орган опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради - начальник служби у справах дітей виконавчого комітету Хустської міської ради [PERSON] в судове засідання не зявилася. Надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечила, додала висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] В порядку, передбаченому ст. 280 ЦПК, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який між ними розірвано, що стверджується копією рішення про розірвання шлюбу від 14 березня 2011 року (а.с.5). Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей - сини [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серія І-ФМ№153735, дата видачі 24 липня 2003 року (а.с.10), та [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серія І-ФМ№038676, дата видачі 27 квітня 2006 року (а.с.11). Після розірвання шлюбу сини залишилися проживати разом з матірю. Згідно рішення Хустського районного суду від 11 листопада 2010 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі по 400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 14.04.2010 року до досягнення дітьми повнолітнього віку. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили 03 листопада 2015 року по справі № 309/2981/15-ц (провадження №2/309/1349/15) змінено розмір стягуваних з [PERSON] аліментів, визначених рішенням Хустського районного суду від 11.11.2010 року та стягнуто з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання синів у розмірі по 700 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повнолітнього віку. Крім того стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 482736 грн. пені за прострочення сплати аліментів, визначених рішенням Хустського районного суду від 11.11.2010 року за період з 14 квітня 2010 року по 31 липня 2015 року (а.с.7-9). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах від 11.12.2017 року за №13.11.-30/17459, наданого Хустським районним відділом ДВС, у відповідача [PERSON] станом на 30 листопада 2017 року наявна заборгованість по сплаті на користь позивачки [PERSON] аліментів на утримання синів у розмірі 35 000 гривень (а.с.21). Судом також встановлено, що відповідач ніяких звязків з дітьми не підтримує, не бере участі у їх вихованні та утриманні, не цікавиться станом здоровя, фізичним та духовним розвитком синів. Відповідач не піклується про них, не сплачує аліменти на їх утримання, що стверджується вищевказаною довідкою. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради від 04.05.2018 року № 890/02-12 про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON], орган опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради, відповідно до рішення Комісії з питань захисту прав дитини від 27.04.2018 року №6 вважає за доцільним позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.33-34). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дітей. Відповідно до ст. 164 СК України однією з підстав позбавлення батьківських прав є ухилення батьків від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Зважаючи на те, що відповідач ухиляється від виховання та матеріального утримання своїх дітей, не підтримує з ними ніяких звязків, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітніх синів. Відповідно до ст. 180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. В даному випадку змінився матеріальний стан дітей та матері, оскільки збільшився прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, значно зросли ціни на продукти харчування та різного роду товари, тому визначений судом розмір стягуваних аліментів з відповідача є недостатнім для належного утримання дітей. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з вимогами Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року, прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року складає 1860 гривень. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши в сукупності встановлені по справі докази, враховуючи вік неповнолітніх дітей та потреби для їх нормального утримання і виховання, враховуючи прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, беручи до уваги стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, який є працездатним, виходячи з інтересів неповнолітніх дітей, суд вважає, що позовна вимога про зміну розміру аліментів, визначених рішенням Хустського районного суду від 21.10.2015 року, стягуваних з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], підлягає до задоволення. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 640 гривень.

Outcome: approved