Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, вказуючи, що [INFO] року о 23-25 год. [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ ACTRОS», держномер [NUMBER], з напівпричепом самоскидом «ПП», держномер [NUMBER], який належить ТОВ «ДАЭМ», рухаючись по 170 км + 810 м автодороги сполученням «Слов'янськ - Донецьк - Маріуполь», порушив ПДР України та скоїв зіткнення з автомобілем, який знаходився у статичному стані «MERCURI TRACER», держномер [NUMBER] з причепом «ПГА 1», держномер [NUMBER], а також пішоходів [PERSON] та [PERSON] В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди її син [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 29.11.2013 року [PERSON] був визнаний винним та засуджений за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України. Також зазначає, що в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди вона зазнала значної моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 250000 грн. Моральна шкода полягає у тяжких душевних стражданнях, які пов'язані зі смертю її сина [PERSON], внаслідок чого погіршився стан її здоров'я, вона є людиною похилого віку та на даний час залишилась без допомоги близької їй людини, усвідомлення того, що її син помер, що вона залишилась без його підтримки та любові, постійно її пригнічує та викликає глибокі душевні страждання. Вона мешкає одна в приватному будинку та вимушена робити багато справ, які за життя робив її син. Під час здійснення робіт по дому вона впала та зламала шейку стегна, внаслідок чого не може самостійно пересуватися. Також зазначає, що під час розгляду кримінального провадження було встановлено, що власником транспортного засобу «MERCEDES-BENZ ACTRОS», держномер [NUMBER], є ТОВ «ДАЭМ», цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «Страхова група «ТАС», а водій [PERSON] на момент ДТП виконував функції працівника перед роботодавцем ТОВ ««ДАЭМ», т.б. знаходився з даною юридичною особою у трудових відносинах. Тому просить на підставі діючого законодавства стягнути на свою користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» - 5000 грн. та з відповідача ТОВ «ДАЭМ» - 245000 грн. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась. Надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, за участю її представника [PERSON] Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву в якій позов, з урахуванням уточнень, підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні та просив справу розглянути без його участі. Представники відповідачів ТОВ «ДАЭМ» та ПрАТ «Страхова група «ТАС», а також третя особа: [PERSON] в судове засідання неодноразово не з'явилися. Про дату, місце і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу в порядку ст. 197 ЦПК України у відсутність нез'явившихся сторін та третьої особи. Розглянувши письмові заяви позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується актовим записом про народження № 21 від 23.03.1965 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.11.2012 року [PERSON] помер [INFO] року у віці 47 років про що складено відповідний актовий запис № 1517. Вироком Волноваського районного суду Донецької області від 29.11.2013 року, який ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 24.06.2014 року було змінено в частині призначення засудженому [PERSON] покарання останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України, а саме за те що він [INFO] року о 23-25 год., керуючи технічно справним вантажним сідловим тягачем «MERCEDES-BENZ ACTRОS», держномер [NUMBER], з напівпричепом самоскидом «ПП», держномер [NUMBER], який належить ТОВ «ДАЭМ», рухаючись по 170 км + 810 м автодороги сполученням «Слов'янськ - Донецьк - Маріуполь» у Волноваському районі Донецької області, порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б), 2.9 (б), 12.3 Правил дорожнього руху України та скоїв наїзд правою передньою частиною кабіни керованого ним вантажного сідлового тягача марки «MERCEDES-BENZ ACTRОS», держномер [NUMBER], на ліву задню частину причепа легкового марки «ПГА 1», держномер [NUMBER] і пішохода [PERSON], заподіявши останньому тілесні ушкодження, від яких той помер на місці події за що і призначено покарання. Також, згідно правового змісту вищезазначених судових рішень встановлено, що автомобіль «MERCEDES-BENZ ACTRОS», держномер [NUMBER], з напівпричепом самоскидом «ПП», держномер [NUMBER], належить відповідачу ТОВ «ДАЭМ», а водій [PERSON] на час скоєння ДПТ виконував свої функції працівника перед роботодавцем - ТОВ «ДАЭМ» з яким він перебував у трудових відносинах, про що також свідчить ухвала Волноваського райсуду від 12.09.2014 року про внесення у мотивувальній та резолютивній частинах вироку від 29.11.2013 року змін в частині назви юридичної особи з ТОВ «ДАЗМ» на ТОВ «ДАЭМ». Відповідно до полісу № АВ/6982714 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТОВ «ДАЭМ» застрахувало свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами на забезпечений транспортний засіб автомобіль «MERCEDES-BENZ ACTRОS», держномер [NUMBER], в ПрАТ «Страхова група «ТАС» та страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю складає 100000 грн. з нульовим розміром франшизи. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових витрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Пункт 1 частини 2 вищезазначеної статті зазначає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в абз. 3 п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Також, пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. В даному випадку вина третьої особи [PERSON] в ДТП є встановленою відповідно до правил ч.3 ст.61 ЦПК України, а відповідач ТОВ «ДАЭМ» є власником джерела підвищеної небезпеки і [PERSON] на момент ДПТ перебував у трудових відносинах з даною юридичною особою. Суд вважає доведеним, що в зв'язку зі смертю сина позивачці, яка є людиною похилого віку, були спричинені тяжкі душевні страждання, внаслідок чого погіршився її стан здоров'я, та на даний час залишилась без допомоги близької їй людини, усвідомлення того, що її син помер та що вона залишилась без його підтримки та любові, постійно її пригнічує, вона не може оговтатись від пережитого, відновити нормальний ритм життя, стійки соціальні зв'язки, постійно переживає смерть сина, також вимушена самостійно робити багато справ, які за життя допомагав робити їй син, оскільки мешкає одна в приватному будинку. Враховуючи характер та обсяг душевних страждань позивачки, які вона зазнала в зв'язку зі смертю свого сина, їх тривалість, а також усі обставини справи у їх сукупності та співставленні, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення та його наслідків, суд вважає за можливе відшкодувати позивачці спричинену моральну шкоду в розмірі саме 250000 грн., задовольнивши її позовні вимоги у повному обсязі. Слід зазначити, що вирішуючи питання, хто з відповідачів і саме в якій частині повинен відповідати за даними позовними вимогами, суд приходить до наступного. Так, відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, що діяла на час настання ДТП, при настанні страхового випадку страховик відповідно до ліміту відповідальності страховика відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, яку було заподіяно внаслідок дорожньо-транспортної пригоди здоров'ю, життю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також і моральна шкода, передбачена п.п. 1,2 ч. 2 ст. 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується в установленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше, ніж 5% ліміту, визначеного в п. 9.3 ст. 9 Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеної судом і сумою, яка повинна бути відшкодована страховиком, виплачує особа, яка визнана винною в скоєнні ДТП. Як було зазначено вище, відповідно до полісу № АВ/6982714 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю складає 100000 грн. Тобто, ліміт відповідальності страховика за спричинену моральну шкоду на одного потерпілого становить 5000 грн. (5% від 100 000 грн.). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Проте, судом визначений розмір моральної шкоди, спричиненої позивачці, в сумі 250000 грн., з яких межами відповідальності страховика - ПрАТ «Страхова група «ТАС» охоплюється відповідно до правил пунктів 9.3. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір відшкодування в сумі 5000 грн., а різниця між зазначеними сумами в розмірі 245000 грн. (250000 грн. - 5000 грн. ) повинна бути відшкодована, згідно з вимогами ч.1 ст. 1172 ЦК, особою, з якою винуватець ДТП [PERSON] перебував у трудових відносинах, а саме відповідачем ТОВ «ДАЭМ», в зв'язку з чим на користь позивачки [PERSON] слід стягнути з відповідача ТОВ «ДАЭМ» суму спричиненої моральної шкоди в розмірі 245000 грн., а з відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» в розмірі 5000 грн. Крім цього на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи що позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору і позов задоволено у повному обсязі, суд вважає, що з відповідачів слід стягнути пропорційно на користь держави судові витрати, у виді судового збору в розмірі 243,60 грн., а саме по 121,80 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved