Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18 грудня 2013 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки між нею та відповідачем були припинені з квітня 2015 року внаслідок відсутності взаємопорозуміння і довіри. Відповідач вживає алкогольні напої та неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. У зв»язку з погрозами відповідача, вона переживає за своє життя і життя своїх дітей від першого шлюбу. Відповідач не здатний підтримувати моральну атмосферу в сім»ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги. Вважає, що їх сім»я зруйнована і її відновлення є неможливим. Збереження шлюбу стало недоцільним, а тому вона прийшла до переконання про необхідність розірвати шлюб, оскільки його збереження суперечить її інтерсам. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] так як, на її думку, сімя розпалася остаточно і не може бути збережена. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Суду надала письмову заяву з проханням справу розглянути у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не зявився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Про день та час розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить розписка про вручення йому судової повістки, яка мається в матеріалах справи. Таким чином, суд відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивачка не заперечувала, що вбачається з наданої нею суду заяви про розгляд справи у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ст. 55 ч.1,3 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно свідоцтву про шлюб серії I-ЖС №134610 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 грудня 2013 року, актовий запис № 244/а.с.5/. Судом встановлено, що неповнолітніх дітей сторони від цього шлюбу не мають. Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У судовому засіданні достовірно встановлені фактичні взаємовідносини подружжя і причини розірвання шлюбу - це фактичне припинення шлюбних відносин сторонами. Таким чином, суд приходить до переконання, що сімя розпалася остаточно і подальше спільне життя подружжя є неможливим, оскільки сторони протягом тривалого періоду часу шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, втратили почуття любові та поваги один до одного, що перешкоджає збереженню шлюбу і суперечить інтересам сторін. Таким чином, на підставі вище викладеного, суд приходить до переконання, що зазначені обставини перешкоджають збереженню шлюбу і суперечать інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved