Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона є співвласницею житлового будинку по [ADDRESS]. Інша частина будинку належала [PERSON] (7/12 часток), після якої успадкувала 7/12 частин будинку відповідачка [PERSON] Державним нотаріусом Прилуцької міської держнотконтори Домашенко Л.А. 24.01.2015 року було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] У свідоцтві зазначено, що до складу 7/12 частин будинку по [ADDRESS] входить приміщення у будинку та господарсько-побутові будівлі та споруди. Так, у свідоцтві зазначені приміщення та будівлі, які не належали одноосібно спадкодавці на підставі правовстановлюючого документа: приміщення 2-2 площею 5,7 кв.м та 2-5 площею 3,2 кв.м, сарай Б-1, літня кухня Б'-1, сарай б-1, сарай б'-1, вбиральня У-1, огорожа, ворота № 2, № 3. При видачі свідоцтва про право на спадщину відповідачки державний нотаріус керувалася ухвалою Прилуцького міськрайсуду про роз'яснення судового рішення від 06.01.2015 року. Але ж зазначена ухвала про роз'яснення судового рішення від 01.07.2014 року на час видачі свідоцтва не набрала законної сили. Окрім цього вищевказана ухвала була скасована 19.02.2015 року Апеляційним судом Чернігівської області. За таких обставин позивачка просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори Домашенко Л.А. від 24.01.2015 року, на ім'я [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, на 7/12 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], а також стягнути з відповідачки на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги де в мотивувальній частині її вимоги зводились по суті до вимоги внести зміни до свідоцтва про право на спадщину, вважаючи неправомірним включення нотаріусом приміщення 2-2 площею 5,7 кв.м та 2-5 площею 3,2 кв.м. сарай Б-1 літня кухня Б-1, сарай б-1, сарай б'-1, вбиральня У-1, огорожа, ворота № 2, № 3, а в резолютивній частині вона ставить вимогу про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Відповідачка в судовому засіданні не визнала позовних вимог, вважає, що у неї є всі права на спадкування на виконання волевиявлення її покійної матері. Третя особа державний нотаріус Домашенко Л.А. вважає, що позовні вимоги не можуть бути задоволені оскільки якщо свідоцтво визнається недійсним то вона вже як нотаріус не матиме права видати [PERSON] інше свідоцтво про право на спадщину хоча остання має право на спадщину. В даній ситуації можливі лише внесення змін до свідоцтва про право на спадщину. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно з довідкою № 1610/02-14 від.08.08.2014 року, виданою Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою, [PERSON] була подана заява про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, та заведена спадкова справа за № 266/2014. Згідно з заповітом, посвідченого державним нотаріусом Прилуцької міської державної нотаріальної контори 05 липня 2012 року гр. [PERSON] являється єдиною спадкоємицею та охоронцем спадкового майна, яке залишилося після смерті спадкодавиці. Вищевказаним заповітом спадкодавиця позбавила спадщини свою доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.26). Свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане 24 січня 2015 року на ім'я [PERSON] після смерті [PERSON]. Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з : 7/12 частин житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], що належить спадкодавці на підставі Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 березня 2013 року яке набрало законної сили 19 червня 2013 року. Загальна площа житлового будинку становить 117,0 кв.м, житлова - 64,9 кв.м. Будинок з дерева облицьований цеглою, позначений в плані літерою А-1. До складу 7/12 частин входять: кухня 2-3 площею 15,3 кв.м, кімната 2-4 площею 27,7 кв.м, приміщення 2-2 площею 5,7 кв.м, приміщення 2-5 площею 3,2 кв.м, сіни 2-1 площею 8,7 кв.м, сіни 2-6 площею 6,0 кв.м, погріб «Пг-1» площею 6,4 кв.м., ганок Кр-1 та господарсько-побутові будівлі та споруди: сарай - цегла - Б-1; літня кухня - цегла - Б'-1; сарай - цегла-б-1; сарай - цегла-б'-1; вбиральня - цегла -У-1; огорожа, ворота - № 2, № 3. Статтею 1300 ЦК України передбачено, що за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину, проте позивачка категорично наполягає саме на визнанні свідоцтва про право на спадщину недійсним. Згідно зі ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Оскільки [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON], яка мала право на спадкування та прийняла спадщину після останньої, суд не знаходить правових підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст. 1300, 1301 ЦК України та

Outcome: dismissed