Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем по справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, однак спільне подружнє життя не склалося, в зв'язку з чим в 2002 році шлюб було розірвано. Від шлюбу має двох доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу доньки залишились проживати разом з позивачкою та перебувати на її утриманні. Крім цього з 01.09.2015 року донька [PERSON] являється студенткою денної форми навчання історичного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка, в зв'язку з чим не має самостійного заробітку і потребує матеріальної допомоги з боку батька, який офіційно працює та отримує регулярний дохід. Тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/3 частити від усіх видів його доходу, до закінчення дитиною навчання - 30 червня 2019 року. Позивачка надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання неодноразово не з'являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань про перенесення розгляду справи суду не надавав, тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутністю, при винесенні заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами в заочному провадженні та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, а саме: копію свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.4), згідно якого шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано 12.09.2002 року., про що зроблено актовий запис № 370, копію свідоцтва про народження (а.с.9), в якому батьком повнолітньої [PERSON] записано відповідача по справі, копію довідки з місця навчання (а.с.10), відповідно до якої донька позивачки - [PERSON] дійсно являється студенткою денної форми навчання історичного факультету Київського національного університету імені Тараса Шевченка, навчання в якому закінчується 30 червня 2019 року, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності зі ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх, за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу, до досягнення ними двадцяти трьох років. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Також слід зазначити, що розмір призначених судом аліментів в будьякий час може бути переглянуто судом в бік його збільшення обо зменшення, за заявою однією з сторін та наявності для цього законних підстав. Будь які докази щодо відсутністі у відповідача можливості надавати дітям матеріальну допомогу та наявність інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи відповідачем суду не повідомлені та не надані відповідно до ст. 60 ЦПК України. Таким чином суд вважає, що відповідач, як батько дитини, зобов'язаний і має можливість утримувати свою повнолітню дитину, яка навчається, в звязку з чим не має самостійного заробітку і потребує матеріальної допомоги з боку батька у період навчання, але не більше, ніж до дня досягнення нею двадцяти трьох річного віку, а тому він повинен сплачувати позивачці аліменти. При цьому суд з врахуванням обставин, вказаних в ст.182 СК України і визначає розмір сплати аліментів в 1/3 частині від усіх видів доходу. Також відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць; На підставі викладеного, та

Outcome: approved