Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним вище позовом посилаючись на те що, вона є власником квартири № [ADDRESS]янську, Харківської області, у якій зареєстрований також відповідач. По рішенню суду від 07.11.2013 року шлюб між сторонами був розірваний та відповідач з березня місяця 2015 року у квартирі не мешкає, у помешканні відсутні його речі. Але у добровільному порядку до цього часу з реєстраційного обліку він не знятий та фактичне місце його проживання позивачці невідоме. Через реєстрацію відповідача, позивачка, як власник, немає можливості реалізувати у повному обсязі свої права, у звязку з чим вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відомостей про звернення [PERSON] до суду з аналогічним позовом немає. 20.03.2018 року суддею направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача. Отримавши відповідь 04.04.2018 року, ухвалою судді від 05.04.2018 року провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання на 25.04.2018 року. 25.04.2018 року судове засідання було відкладене до 17.05.2018 року через неявку відповідача. Позивачка [PERSON] до суду надала заяву про розгляд даної справи у її відсутності, позов підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Купянської міської ради Харківської області за довіреністю [PERSON] до суду надала заяву про розгляд справи у відсутності представника виконавчого комітету, будь-яких заперечень проти заявлених вимог ними до суду не надали та при розгляді справи покладалися на розсуд суду ( а.с.30). Відповідач до суду не зявився, хоча повідомлявся про час і місце проведення судових засідань, про що свідчать поштові конверти, які повернулися до суду з відмітками про не проживання адресата за адресою: м. Купянськ, вул. 1-го Травня, 30/99. Частина ч.7 ст. 128 ЦПК України передбачає, що у разі ненадання учасниками справи іншої адреси судова повістка надсилається фізичній особі, яка не має статусу підприємця, за адресою місця її проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно вимог ч.1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не значиться. За таких обставин, виходячи з вищевказаних вимог закону, відповідач вважається повідомленим про судові засідання. Враховуючі неявку у судове засідання всіх учасників справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. На підставі викладеного, з письмової згоди позивачки, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. ст. 280, 281 ЦПК України. З'ясувавши позиції учасників справи та перевіривши матеріали справи, судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: Харківська область м. Купянськ, вул. 1-го Травня, 30/99, що підтверджується копіями договору про поділ спільного майна подружжя, по якому предметом поділу по 1/2 частці кожному із сторін є вищевказана квартира та договору купівлі-продажу 1/2 частки зазначеної вище квартири [PERSON] покупцю [PERSON] від 21.10.2014 року, які посвідчені приватним нотаріусом Купянського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON] та відомості про договори внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с. 4-11). Згідно заочного рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 07.11.2013 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний. Дане рішення 19.11.2013 року набрало законної сили ( а.с. 15-16). Сторони зареєстровані за адресою: [INFO]янськ, вул. 1-го Травня, 30/99, що підтверджується довідкою за № 1051 від 14.03.2018 року, виданою Житлово-комунальним підприємством № 1 Купянської міської ради Харківської області (а.с. 12,13,17-18), однак, відповідач у помешканніфактично не проживає з березня місяця 2015 року, що вбачається з комісійного акту б/н від 14.03.2018 року, складеного за участю сусідів по будинку, власниці квартири та двох представників ЖКП-1 (а.с. 14). Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. За правилами статей 316, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України гласить, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, в викладених вище обставин і норм закону випливає, що підстави, на грунті яких позивач набув своє право власності на нерухоме майно, є незмінними, законними та діючими дотепер. Згідно ч.1, ч.2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України особа може бути визнана у судовому порядку такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад строки, встановлені ст. 71 ЖК України (у випадку тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї протягом 6 місяців) та ст. 405 ЦК України (щодо членів сімї власника житла понад рік). У даному випадку, відповідач не є членом сімї власника майна та будь-яких відомостей про існування підстав збереження за ним житлового приміщення за адресою: Харківська область, м. Купянськ, вул. 1-го Травня, 30/99, суду не наведено. На підставі ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, з цього слідує, що в разі тривалого не проживання особи за місцем реєстрації, що становить перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, власник цього майна має право заявити вимоги, зокрема, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Наявні у справі докази свідчать, що відомості про можливі перепони для проживання відповідач у належному позивачці помешканні відсутні, він добровільно виїхав і там не проживає з березня місяця 2015 року, про що свідчить акт, але з реєстраційного обліку до теперішнього часу у добровільному порядку не знімається, а також відсутні підстави для збереження за ним житла. У звязку з чим, суд вважає, що права позивачки підлягають захисту, оскільки вона, як власниця нерухомого майна, згідно вимог статті 41 Конституції України та статті 391 ЦК України, має право вільно користуватись і розпоряджатись власністю, однак реєстрація місця проживання відповідач у її квартирі перешкоджає цьому, що призводить до порушення її прав. На підставі цього, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених [PERSON] вимог та можливість задоволення її позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved