Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовною заявою, вимоги якої уточнила 16.11.2017 року, в якій просила визнати за нею право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що по вул. І.Франка, 31, в с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області проживали її батьки [PERSON], [PERSON], брат [PERSON] та донька [PERSON] та їм на праві власності належали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою. 20.12.1996 року мати [PERSON] померла. Після її смерті в управління спадковим майном вступили батько та брат, але не оформили своїх спадкових прав. 26.01.2014 року батько [PERSON] помер. Ще за життя він посвідчив на її імя заповіт, яким заповів їй все належне йому на день смерті майно. Однак вона спадщину за заповітом не прийняла, проте спадщину за законом прийняв її брат [PERSON] 18.01.2016 року [PERSON] помер. Позивачка прийняла спадщину за законом після смерті брата та бажає оформити право власності на спадкове майно на своє імя, однак в нотаріальному порядку їй відмовлено в оформленні спадщини, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння. У звязку з вищевказаним, позивачка просила суд визнати за нею право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. І.Франка, 31, с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] 12.12.2017 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області до участі у справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, залучено [PERSON], яка 16.11.2017 року предявила позов до Олешанської сільської ради обєднаної територіальної громади Тлумацького району Івано-Франківської області про визнання права власності на належну їй 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по вул. І.Франка, 31, в с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що їй як члену колгоспного двору належало право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за вказаною адресою. А тому, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності на дане домоволодіння, просила визнати за нею право власності в судовому порядку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, причин неявки суду не повідомила, однак у своїй уточненій позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак у своїй позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача Олешанської сільської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи провести без його участі. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги позивачки та третьої особи підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 10 Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом станом на 01.07.1990 року за [PERSON], який був головою двору, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] значилось господарство, розташоване по вул. І.Франка, 31, в с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується випискою Олешанської сільської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 861 від 19.10.2017 року (а.с. 8). Згідно копії технічного паспорту від 11.08.2017 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди за вказаною адресою побудовані у період з 1966 року по 1970 рік (а.с. 4-6). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках (по 1/4 частці кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. І.Франка, 31, с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 22.02.1962 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 19). У шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] (позивачка), [INFO], та [PERSON] [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 17, 18). 21.05.1983 року [PERSON] (позивачка) зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище «Недоляк», що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 20). У шлюбі у них народилась донька [PERSON] (третя особа), [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 77_). 11.04.2006 року [PERSON] (третя особа) зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище «Бойчук», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 78). 20.12.1996 року [PERSON] (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON] (мати), для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (батько) та [PERSON] (брат) прийняли спадщину за законом після смерті [PERSON] (мати), успадкувавши належну їй 1/4 частину домоволодіння, оскільки вступили в управління спадковим майном, до дня смерті доглядадали за нею, проживали разом з нею, проводили її похорон, що підтверджується довідкою Олешанської сільської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 687 від 07.08.2017 року (а.с. 7). Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 916/01-16 від 26.10.2017 року (а.с. 30), приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 662/01-16 від 25.10.2017 року (а.с. 29) та [PERSON] № 01-16/1107 від 30.10.2017 року (а.с. 31) спадкова справа після смерті [PERSON] (мати) не заводилась. 26.01.2014 року [PERSON] (батько) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). Ще за життя [PERSON] (батько) посвідчив на імя своєї доньки [PERSON] (позивачка) заповіт, яким заповів їй все належне йому на день смерті майно, що підтверджується копією заповіту від 23.07.2010 року (а.с. 10). 18.01.2016 року [PERSON] (брат) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 14). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] (позивачка) не прийняла спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON], не проживала разом з ним на час відкриття спадщини та подала до нотаріальної контори письмову заяву, в якій вказала, що не бажає приймати спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] (а.с. 54). В свою чергу спадщину за законом після смертсі [PERSON] (батько) прийняв його син [PERSON] (брат), успадкувавши належну батькові 1/4 частину домоволодіння та 1/8 частину домоволодіння, який він в свою чергу успадкував після смерті дружини [PERSON] (мати), оскільки постійно проживав та був зареєстрований разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини по вул. І.Франка, 31, с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується довідкою Олешанської сільської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 687 від 07.08.2017 року (а.с. 7) та випискою з погосподарської книги № 5 Олешанської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 26.01.2014 року, виданої за № 862 від 19.10.2017 року (а.с. 9). Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 916/01-16 від 26.10.2017 року (а.с. 30), приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 662/01-16 від 25.10.2017 року (а.с. 29) та [PERSON] № 01-16/1107 від 30.10.2017 року (а.с. 31) спадкова справа після смерті [PERSON] (батько) не заводилась. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. [PERSON] (позивачка), як спадкоємець другої черги за законом, прийняла спадщину після смерті брата [PERSON], оскільки звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 47), додатковий строк на подання якої їй було визначено рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 29.09.2017 року (а.с. 46). Згідно довідки Олешанської сільської ради ОТГ Тлумацького району Івано-Франківської області № 687 від 07.08.2017 року [PERSON] (брат) до дня смерті проживав один [INFO] та після його смерті [PERSON] проводила його похорон та проживає без реєстрації у вказаному домоволодінні (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про рзірвання шлюбу [PERSON] на момент смерті перебував у розірваному шлюбі з [PERSON], а саме з 03.04.1996 року (а.с. 21). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 256/2017 від 23.08.2017 року, заведеної приватним нотаріусом Тлумацького районного округу Івано-Франківської області [PERSON] після смерті [PERSON] (брат), з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], яка бажала прийняти та прийняла спадщину, інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає (а.с. 32-67). Отже, на момент звернення до суду позивачка та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, правомірно претендують на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому, розташованими по вул. І.Франка, 31, в с. Олеша Тлумацького району Івано-Франківської області, а саме: [PERSON] (позивачка) на 3/4 частини домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], якому в свою чергу належала 1/4 частина домоволодіння, та який успадкував 1/8 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], а також 3/8 частини домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]; [PERSON] (третя особа) на належну їй 1/4 частину домоволодіння. Позивачці [PERSON] в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 1054/02-31 від 18.10.2017 року (а.с. 16). Зазначені обставини перешкоджають позивачці та третій особі, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, належним чином оформити право власності у відповідних частках на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою та третьою особою в позовних заявах на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених судом обставин, позовні вимоги позивачки та третьої особи слід задовольнити. При такому вирішенні позову судові витрати, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, покласти на рахунок позивачки та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved