Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами про стягнення аліментів на утримання дитини та своє утримання до досягнення дитиною . В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вони з відповідачем від шлюбу, зареєстрованого 30 січня 2017 року Виконавчим комітетом Красноталівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, актовий запис №01, мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначала, що внаслідок погіршення відносин в вона вимушена була звернутися з позовом до суду про розірвання шлюбу. Вказувала, що їх малолітня донька проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному матеріальному утриманні, відповідач останнім часом повністю самоусунувся від покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 180 СК України, долею дитини не цікавиться, добровільно надавати допомогу по її утриманню відмовляється, а тому просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки з усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також позивачка вказує, що внаслідок малолітнього віку дитини вона вимушена перебувати вдома у зв`язку із доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не має можливості повноцінно працювати та належно матеріально забезпечувати себе та дитину. Водночас відповідач, незважаючи на те, що проходить військову службу та має високий і стабільний заробіток, всі прохання відповідачки надати їй матеріальну допомогу ігнорує, що також вимусило її звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її утримання відповідно до ст. 84 СК України в розмірі прожиткового мінімуму на одну особу для працездатних осіб, встановленого законодавством України про державний бюджет на відповідний рік, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі. На позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце його проведення був повідомлений у встановленому порядку. До суду подав заяву про проведення судового розгляду справи без його участі. Позовні вимоги повністю визнає та просить їх задовольнити. Дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступне. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було укладено 30 січня 2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Виконавчим комітетом Красноталівської сільської ради Станично-Луганського району Луганської області, актовий запис № 01. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17 серпня 2017 року Біловодським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганської області, актовий запис № 274, вбачається, що сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . З копії паспорту позивачки [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Біловодським РВ УДМС України в Луганській області [INFO] слідує, що позивачка та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії паспорту відповідача [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 04 вересня 2008 року Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області, останній зареєстрований за адресою : [ADDRESS] . Згідно довідки від 14 грудня 2018 року № 337, виданої Красноталівською сільською Станично-Луганського району Луганської області, встановлено, що позивачка має склад родини, до якого входить відповідач [PERSON] та малолітня донька [PERSON] , та мешкає за адресою: [ADDRESS] . Рівень доходів позивачки находить своє підтвердження в довідці від 13 листопада 2018 року, виданої УСЗН Станично-Луганської РДА, згідно з якою остання отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини в розмірі 860 грн. Згідно довідки від 06 березня 2018 року № 30/226 вбачається, що відповідач [PERSON] проходить військову службу з 30 листопада 2012 року по теперішній час у військовій частині [NUMBER] ( [INFO] з місцем дислокації в м. Старобільськ ДПС України). Документально підтверджених відомостей про факт надання дитині та матері матеріальної допомоги по їх утриманню відповідно до ст.ст. 84, 180 СК України відповідач не надав, що дає суду обґрунтовані підстави вважати твердження позивача про відсутність матеріальної турботи відповідача про дитину та матір такими,що відповідають дійсності. У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27 лютого 1991року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 вказаної Конвенції визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 6 цієї статті також закріплено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. \~ \~ \~ Відповідно\~до ч.ч.1,2\~ст.\~80\~СК України\~аліменти присуджуються\~одному з\~подружжя у\~частці від\~заробітку (доходу)\~другого з\~подружжя і\~(або)\~у твердій\~грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно частини 1 статті 200 СК України, Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною 1 ст. 79 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 182 СК України та те, що відповідач участі в утриманні своєї дитини в повному обсязі не приймає, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь [PERSON] на утримання їх малолітньої дитини аліменти в розмірі ј частки усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, щомісячно для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Також, приймаючи до уваги працевлаштованість відповідача та відносно недостатній матеріальний достаток позивачки, її обґрунтовану потребу в матеріальній підтримці від чоловіка - батька дитини до досягнення їх дитиною трьох років, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки на її утримання аліменти в розмірі прожиткового мінімуму на одну особу для працездатних осіб, встановленого законодавством України про державний бюджет на відповідний рік, щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. Дослідивши всі наявні матеріали справи, суд вважає, що позов пред`явлено з урахуванням інтересів дитини та матері, а тому він підлягає задоволенню. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved