Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що вони із відповідачем мають спільну дитину, яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач не надає в добровільному порядку кошти на її утримання та утримання їх дитини, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 25 % від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку та на її утримання в розмірі 20 % від заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Відповідач подав відзив на позов у якому повідомив, що за його власним бажанням він добровільно надає позивачці грошові кошти на утримання їх дитини. Також, зазначив, що він утримає свою матір. У підсумку, відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Сторони є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06 листопада 2019 року (а.с. 6). Факт проживання дитини разом із матір`ю сторони визнали і не оспорили. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Зокрема, із наданих на підтвердження своїх заперечень відповідачем письмових доказів, а саме: роздруківки операцій переказу грошових коштів за банківською карткою АТ КЮ «Приватбанк» від 05.05.2021 року, - вбачається, що відповідач добровільно, за власною згодою, щомісяця, систематично надає позивачці грошові кошти на утримання їх дитини. Отже, під час розгляду справи, відповідачем спростовано доводи позивачки про те, що він не надає в добровільному порядку кошти на утримання їх дитини. Тобто, суд встановив факт виконання відповідачем передбаченого статтею 180 СК України, обов`язку утримувати свою дитину. У зв`язку з цим, враховуючи встановлені під час розгляду обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини. Також, вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до частини другої статті 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки, дитина проживає разом із позивачкою, остання має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до частини четвертої статті 84 СК України, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Під час розгляду справи в судовому засіданні будь-які обставини того, що відповідач не може надавати позивачу матеріальну допомогу - судом не встановлено. Так, як на підставу своїх заперечень відповідач посилається на утримання ним своєї матері-одиначки, яка має трьох неповнолітніх дітей. Однак, суд не приймає до уваги вказані обставини, оскільки вони не підтверджені жодними доказами (наприклад, свідоцтвами про народження щодо родинних відносин та довідками місцевої ради про проживання матері відповідача, її доходи та утримання нею неповнолітніх дітей). Клопотань про забезпечення і/або витребування доказів до та під час розгляду справи відповідачем заявлено не було. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі; розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення (частини 1 і 2 статті 80 СК України). Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Будь-які обставини щодо стану здоров`я та матеріального становища дітей; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення - судом не встановлено. Таким чином, враховуючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) щомісячно. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. На підставі пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. При цьому, згідно із вимогами пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: partial