Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивачка [PERSON]. звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Володимирецький районний сектор управління державної міграційної служби про виселення з приватного житлового будинку. В обгрунтуванні своїх вимог позивач вказав, що вона володіє правом приватної власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Окрім відповідача [PERSON], та позивачки [PERSON]. в будинку проживають їх спільні діти: донька [PERSON] -1998 року народження, донька [PERSON] - 1999 року народження, донька [PERSON] - 2001 року народження, донька [PERSON] - 2007 року народження, донька [PERSON] - 2010 року народження. Шлюб між сторонами був розірваний 03.11.2005 року. Проживання разом з відповідачем в одному будинку стало зовсім нестерпним. Він зловживає алкогольними напоями, часто влаштовує сварки та навіть бійки, принижуючи позивачку та дітей перед сусідами та родичами. [PERSON] неодноразово доводилось викликати міліцію аби захиститись від нападів [PERSON] В утриманні будинку, його ремонті, оплаті послуг за електроенергію та газ, відповідач участі не приймає, чим завдає значних матеріальних збитків позивачці. В судовому засіданні позивачка [PERSON]. та представник позивачки [PERSON] позов підтримали в повному обсязі. Просить виселити відповідача із належного їй на праві власності житлового будинку без надання йому іншого жилого приміщення в зв'язку з неможливим для них проживання із ним в одному будинку. Пояснила також, що протягом тривалого часу відповідач не змінив свою поведінку, продовжував зловживати спиртними напоями, погрожує їй та дітям, вчиняв насильство в сім'ї, тому позов просить задовольнити. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити в його відсутності позовні вимоги не визнає. В задоволенні позову просить відмовити. Згідно повідомлення Володимирецького РС УДМС України в Рівненській області вбачається, що відповідно до Положення про Володимирецький РС УДМС України в Рівненській області, затвердженого наказом УДМС України в Рівненській області від 01.08.2012 року, Володимирецький РС не є юридичною особою і не може бути третьою особою на стороні відповідача в даній справі. Суд, заслухавши пояснення позивачки та представника позивачки, дослідивши та оцінивши докази по справі, які були досліджені в судовому засіданні, вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, проживаючи разом з позивачкою та їх спільними дітьми в житловому будинку в [ADDRESS], який належить позивачці на праві власності, що підтверджується довідкою №486 від 23.11.2012 року яка видана виконкомом Великоцепцевицької сільської ради Володимирецького району. Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 03.11.2005 року яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Володимирецького РУЮ Рівненської області вбачається, що шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до заяв [PERSON] та [PERSON] від 17.10.2014 року, які завірені секретарем Великоцепцевицької сільської ради Володимирецького району вбачається, що відповідач [PERSON], зловживає спиртними напоями, влаштовував сварки, бійки, неодноразово вчиняв насильство в сім'ї Згідно інформації наданої Кузнецовським МВ (з обслуговування м.Кузнецовськ та Володимирецького району) УМВС України в Рівненській області вбачається, що до [PERSON] більше двадцяти разів застосовувалися заходи запобігання і громадського впливу, які виявилися безрезультатними. Відповідач неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення насильства в сім'ї і на нього накладалися адміністративні стягнення. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 03.10.2014 рок, комісією в складі голови Великоцепцевицької сільської ради та депутатів Великоцепцевицької сільської було виявлено наступне: в будинку який розташований в [ADDRESS] та належить [PERSON] проживає її співмешканець [PERSON], який ніде не працює, участі у вихованні дітей та веденні особистого господарства не приймає. Матеріально сім'ю не забезпечує. Відповідно до положень ст.157 ЖК України членів сім'ї власника житлового будинку (квартир) може бути виселено у випадках, передбачених ст.116 цього Кодексу. Виселення проводиться у судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. Стаття 116 ЖК України передбачає випадки виселення без надання громадянам іншого житлового приміщення. Відповідно до положень ч.1 ст.116 ЖК України якщо члени сім'ї власника житла або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу власника житла провадиться без надання іншого житлового приміщення. Як зазначено у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли у практиці застосування судами ЖК України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Підставою для виселення відповідача з спірного будинку, позивачка вважає порушення правил співжиття, що унеможливлює спільне проживання з ним як для неї, так ї для їх чотирьох неповнолітніх доньок. Оскільки відповідач своєю поведінкою робить неможливим для інших проживання із ним в одному будинку, а заходи запобігання, громадського та адміністративного впливу виявилися безрезультатними, то він підлягає виселенню із житлового будинку, що належить позивачці. Що стосується позовних вимог щодо зняття [PERSON] з реєстраційного обліку у зазначеному житловому будинку то суд встановив та врахував наступне. Згідно п. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Способи захисту прав в цивільному судочинстві передбачені ст.16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Проте законом не передбачено в цивільному судочинстві такого способу захисту як зняття особи з реєстраційного обліку. Більш того позивачкою та представником позивачки не обґрунтовано ці вимоги, не вказано яким чином реєстрація відповідача у вищевказаному житловому будинку порушує права позивачки, а тому в цій частині вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved