Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Будо-Вороб`ївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, третя особа- Новгород-Сіверська районна державна адміністрації Чернігівської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого на ім`я її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , та визнання права на земельну частку (пай), що належала її чоловіку за життя. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона прийняла спадщину після смерті свого чоловіка шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За життя чоловік набув право на земельну частку пай розміром 8,07 в умовних кадастрових гектарах, що посвідчувалося відповідним сертифікатом. Після смерті чоловіка на ім`я останнього було видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧН №027015 від 25.09.2003 року. Оскільки державний акт виданий у порушення вимог законодавства -після смерті [PERSON] , це призвело до порушення її права на спадкування майна. Відповідно позивачка просить визнати зазначений вище державний акт недійсним, та визнати за нею в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай), що належало її чоловіку. У судове засідання позивачка не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Будо-Вороб`ївської сільської ради у судове засідання не з`явився при цьому подав заяву в якій міститься клопотання про розгляд справи без його участі та вказано про визнання позову повністю. Представник третьої особи - Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області Буй Г.Г. у судовому засіданні також не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачами та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, [INFO] в с. Буда-Вороб`ївська Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.02.2017 року (а.с. 6). Позивачка [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно довідки Будо-Вороб`ївської сільської ради №429 від 24.10.2017 року [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований за адресою [ADDRESS] разом з дружиною - [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Відповідно до копії повідомлення приватного нотаріуса Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Чернігівської області Шик А.Л. №1155 від 12.09.2019 року, до майна померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа №41/2018 за заявою [PERSON] , дружини померлого. Інші спадкоємці по справі відсутні (а.с.10). Отже, в силу положень статей 529, 548, 549 Цивільного кодексу УРСР спадщина [PERSON] перейшла до позивачки [PERSON] . За життя [PERSON] отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0155095, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області (а.с. 9). Даним сертифікатом було посвідчено право [PERSON] на земельну частку (пай) розміром 8,07 в умовних кадастрових гектарах за рахунок земель КСГП «Промінь», розташованих на території Будо-Вороб`ївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Отже, до складу спадщини, яку позивачка [PERSON] отримала після смерті свого чоловіка, увійшло право на земельну частку (пай), набуде останнім за життя. Вже після смерті [PERSON] на його ім`я, на підставі розпорядження Новгород-Сіверської районної державної адміністрації №130 від 29 квітня 2002 року, було видано держаний акт на право приватної власності на землю, розташовану на території Буда-Вороб`ївської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, площею 6,75 гекарів в межах згідно з планом серії ІІ-ЧН №027015 від 25 вересня 2003 року, який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №58 (а.с. 8). Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно зі статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно. Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною першою статті 126 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи наведені вище законодавчі положення суд приходить до висновку, що видача Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області на ім`я [PERSON] , після смерті останнього, державного акту про право приватної власності на землю було здійснено в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельні ділянки. Як вбачається, вказаний вище державний акт був виданий на ім`я [PERSON] як особи, що мала право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у зв`язку з видачею на ім`я [PERSON] після його смерті державного акту на право приватної власності на землю, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував право вимоги останнього на відведення у приватну власність земельної ділянки, яке входило до складу спадщини [PERSON] , став недійсним. Це в свою чергу призвело до порушення прав позивачки щодо набуття у власність в порядку спадкування права на земельну частку (пай). За таких обставин, суд вважає за необхідне захистити права позивачки, визнавши недійсним державний акт на право приватної власності на землю, виданий на ім`я [PERSON] . Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно частини другої статті 2 вказаного Закону одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки позивачка набула у порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка право на земельну частку (пай) розміром 8,07 в умовних кадастрових гектарах, однак у зв`язку з недійсністю документу, який посвідчує дане право вона не може оформити вказану спадщину у позасудовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачкою відповідного права. Отже, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved