Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно, в якому вказує, що матері [PERSON] належав житловий будинок в с.Великий Ходачків, вул.Загороди, 16, Козівського району (колишній колгоспний двір) на підставі свідоцтва на право власності від 24 березня 1988 року. Іншими членами колгоспного двору були [PERSON] та дочки [PERSON], [PERSON]. 14 травня 2007 року [PERSON] склала заповіт, заповіла [PERSON] все належне майно. 21 червня 2015 року [PERSON] померла. [PERSON] звернулась до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, їй відмовлено, оскільки свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок, видане колгоспному двору, не відповідає чинному законодавству, а питання щодо спадкування часток у майні колишнього колгоспного двору вирішується у судовому порядку. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок (А), загальною площею 55,1\~м.кв., житловою площею 44,7\~м.кв., сарай (Б) площею 43,9\~м.кв. літню кухню (В) площею 23,3\~м.кв., огорожу №1, ворота №2 в с.Великий Ходачків, вул.Загороди, 16, Козівського району, Тернопільської області. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала клопотання, згідно якого позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Справу просить розглядати за її відсутності без застосування технічних засобів. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Справу просить розглядати за їх відсутності. Суд, приймаючи до уваги клопотання позивачки, відзив на позов відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що [PERSON] належав житловий будинок в с.Великий Ходачків, вул.Загороди, 16, Козівського району (колишній колгоспний двір) на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 24 березня 1988 року, підтверджується довідкою Козівського РБТІ №121 від 24 грудня 2015 року (а.с.7), копією свідоцтва (а.с.9). Згідно виписки з погосподарської книги станом на 15 квітня 1991 року №814 від 02 грудня 2015 року, членами колгоспного двору були [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.10-11). 14 травня 2007 року [PERSON] склала заповіт, заповіла [PERSON] все належне майно (а.с.5). 21 червня 2015 року [PERSON] померла, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД\~№187768 (а.с.4). Згідно довідки [PERSON] сільської ради №812 від 02 грудня 2015 року, з [PERSON] на час смерті постійно проживала та була зареєстрована дочка [PERSON] (а.с.6). Юрчак (д.п.Чернявська) [PERSON] та [PERSON] від права на частку у майні колишнього колгоспного двору відмовляються на користь [PERSON], підтверджується заявами від 10 грудня 2015 року (а.с.15,18). [PERSON] звернулась до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, їй відмовлено, оскільки свідоцтво на право особистої власності, видане колгоспному двору, не відповідає чинному законодавству, питання щодо спадкування часток у майні колишнього колгоспного двору вирішується у судовому порядку, підтверджується відмовою нотаріуса №332/01-16 від 24 травня 2016 року (а.с.21). Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно п.6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ч.1 ст.123 ЦК УРСР (в ред.1963), розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно ст.1268 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.347 ЦК України, особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно слід задовольнити. На підставі викладеного

Outcome: approved