Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивачка \~ в серпні 2019 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила\~\~\~ стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 /4 частини доходу щомісячно , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/ 6 частини доходу відповідача. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що проживає з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу, від спільного життя мають малолітнього сина [PERSON] .. Наразі вона не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною , а відповідач в свою чергу, незважаючи на наявні зобов`язання зі сплати аліментів на користь [PERSON] , має можливість та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та її утримання до досягнення дитиною трьох років Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2019 року провадження по справі відкрите . 31 жовтня 2019 року третя особа [PERSON] надала пояснення щодо позову, в якому зазначила, що права позивача жодним чином не порушено, [PERSON] не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач не виконує обов`язків щодо утримання малолітньої дитини та її матері, крім того, вважає, що зазначений позов подано з метою скасування в Запорізькому апеляційному суду рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.08.2019 року, яким змінено спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON] з твердої грошової суми на 1 /4 частину від сукупного доходу. В судове засідання позивачка надала клопотання про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позову. Відповідач надав заяву про визнання позову, просив справу розглядати у його відсутність. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримав надані [PERSON] пояснення та просив в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши вступне слово представника третьої особи , дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~\~\~\~\~\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] .. Мати дитини [PERSON] відповідно до копії паспорта, наявного в матеріалах справи , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Неповнолітня дитина [PERSON] , згідно довідки про склад сім`ї № 6 ОСББ «Толока 37» , яка видана [PERSON] для пред`явлення до Ленінського районного суду м. Запоріжжя, проживає разом з [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивачка у відповідності до довідки АТ «Мотор Січ» перебуває у відпустці по догляду за дитиною з 06.04.2019 року по 03.02.2022 року. Також, судом встановлено, що відповідач [PERSON] має на утриманні неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , та сплачує аліменти на утримання сина на користь третьої особи [PERSON] .. Наразі сторони добровільно не домовилися про утримання дитини [PERSON] , а тому кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд. При цьому суд зауважує, що третьою особою не надано суду належних та допустимих доказів відповідно до положень ч.1 ст. 81 ЦПК України щодо виконання відповідачем обов`язку щодо утримання дружини та дитини. За змістом ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог ч 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»\~установлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно ч.2\~ст.84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Водночас за положеннями ч.4\~ст.84 СК України\~право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, за змістом вказаної норми права, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Відповідач надав суду заяву про визнання позову , тобто фактично визнав, що має можливість сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 /4 частини доходу щомісячно , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/ 6 частини доходу відповідача. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до положень ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках стягнення аліментів на неповнолітніх дітей розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. З огляду на вищевикладене , суд вважає, що визнання відповідачем позову не порушує права третьої особи щодо отримання аліментів , а сукупний розмір аліментів на дітей , які буде сплачувати відповідач не буде перевищувати 70 відсотків доходу [PERSON] , тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову наразі у суду немає. З огляду на наведене, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.4 ст. 206 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову. Питання про судові витрати належить вирішити з урахуванням вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України, та тієї обставини, що позивачка була звільнена від сплати судового збору , а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 50% судового збору, який підлягав сплаті при поданні позову , тобто 384,20 гривень.

Outcome: approved