Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

Позивачка звернувся\~з позовом\~ до\~ [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що після смерті матері успадкувала житловий будинок [ADDRESS] . Так як [PERSON] був співмешканцем позивачки, з ним вона планувала створити сім`ю, тому і зареєструвала у своєму будинку. Спільне життя з відповідачем не склалося, з квітня 2019 [PERSON] у житловому будинку [ADDRESS] не проживає, усі послуги з утримання будинку позивачка сплачує самостійно. Позивачка просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку [ADDRESS] . Ухвалою суду від 27.10.2020 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У судове засідання позивачка не з`явився, представник позивачки адвокат Семенченко Н.В. подала клопотання в якому просила розглянути справу без участі позивачки, її представника та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. За таких підстав, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що посвідчується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.03.1991 № 193, виданим Вільнянською нотаріальною конторою. Згідно довідки Виконавчого комітету Вільнянської міської ради від 17.09.2020 № 2148 у будинку, крім позивачки з 2006 року також зареєстрований [PERSON] , який жодних дій щодо самостійного зняття з реєстрації не вчиняє. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до Закону України за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає право власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України \~передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як передбачено\~вимогами ч.\~ 1 ст.\~319\~ЦК України\~ власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно із ч. 1 \~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом із ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час, що відповідає правовій позиції, висловленій 16.11.2016 Верховним Судом України у постанові № 6-709цс16. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до беззаперечного висновку, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню, оскільки реєстрація відповідача в у спірному житловому приміщенні не відповідає волевиявленню позивача і позбавляє останню повною мірою реалізувати право на володіння, користування та розпорядження своєю власністю.

Outcome: approved