Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за №335/7 від 05.02.2007 року серія АА №990667 винесену Мелітопольською міською державною виконавчою службою у Запорізькій області. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, від неї в матеріалах справи є прохання про розгляд справи у її відсутність, просить суд задовольнити їх у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справ повідомлений належним чином. Представник третьої особи Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. По суті заявлених позовних вимог повідомляють, що у зв`язку закінченням строку зберігання завершених виконавчих проваджень та зі знищенням архівних виконавчих проваджень не можливо з`ясувати підстави завершення виконавчого провадження відносно [PERSON] , а позивачем не надано жодного підтвердження сплати боргу за виконавчим провадженням із зазначенням часу здійснення такої сплати. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, який про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на підставі заяви позивача, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , якій належить 7/20 часток. Інші 3/10 частки належать [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.07.2021/а.с.7/. Так, відділом Мелітопольської міської виконавчої служби, державним виконавцем Захарчук Н.В., була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №335/7 від 05.02.2007, а саме: накладено арешт на 7/20 частин квартири [ADDRESS] , що належить [PERSON] , у межах суми стягнення. Позивач із заявою звернулась до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з вимогою зняття арешту. Відповідно до листа начальника відділу Власенко В. від 08.06.2021 року за №18-28-38/38018 позивачу було повідомлено, що оглянути виконавчі провадження за якими накладено арешт у 2007 році та зробити перевірку вчинених дій не має можливості, у зв`язку з тим, що після закінчення терміну зберігання, виконавче провадження (строк зберігання яких становить 3 роки) знищено/а.с.8/. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Так, відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На сьогоднішній день позивач позбавлений права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю у зв`язку із накладенням арешту. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції яка діяла на час завершення виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. У відповідності до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановою №5 від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Враховуючи наявність встановлених законом підстав та з урахуванням того, що виконавчі провадження завершенні та знищені, у позивача відсутня заборгованість, суд вважає можливим поданий позов задовольнити.

Outcome: approved