Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою вказуючи, що з 26.04.2002 року вона перебуває у шлюбі із відповідачем [PERSON] 17.05.2017 року вона з чоловіком за спільні кошти в розмірі 15900,00 грн. придбали у [PERSON] земельну ділянку площею 0,1200 га, що розташована на території Зеленоярської сільської ради Нікольського району Донецької області, право власності на земельну ділянку оформили на чоловіка. Проте, в січні 2019 року їй стало відомо, що вказана земельна ділянка належить [PERSON] на підставі договору дарування від 17.05.2017 року, тобто безоплатного правочину, що не відповідає дійсності, оскільки між сторонами фактично укладався договір купівлі-продажу земельної ділянки та порушує її право на розподіл спільного майна подружжя у виді зазначеної земельної ділянки. Просить визнати договір дарування земельної ділянки, площею 0,1200 га, кадастровий номер 1421781800:07:000:0692, що розташована за адресою:Донецька область, Нікольський район, Зеленоярська сільська рада, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бедненко С.В. 17.05.2017 року, удаваним правочином, визнати вищевказаний договір дарування договором купівлі-продажу земельної ділянки, а також визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,1200 га, кадастровий номер 1421781800:07:000:0692, що розташована за адресою: Донецька область, Нікольський район, Зеленоярська сільська рада. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 25.03.2019 року вищезазначену позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України було залишено без руху для зазначення в позовній заяві відомостей щодо наявності у позивачки або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви та надання документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 2000,00 грн. за вимогу про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки. 03.04.2019 року на виконання вимог вищевказаної ухвали представником позивачки було подано заяву про усунення недоліків з квитанцією про сплату судового збору. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 04.04.2019 року вищезазначену позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України повторно було залишено без руху для зазначення в позовній заяві відомостей щодо наявності у позивачки або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви, а також для уточнення статусу особи, яка надала заяву про усунення недоліків позовної заяви, з наданням оригіналу документів, що підтверджують її повноваження. 18.04.2019 року на виконання вимог вищевказаної ухвали представником позивачки було подано заяву про усунення недоліків з ордером на надання правової допомоги. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 19.04.2019 року по цивільній справі позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бедненко С.В. про визнання договору дарування удаваним та визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання.Крім цього, відповідачам визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи. Також відповідачам та третій особі разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. 24.05.2019 року позивачкою надані додаткові письмові пояснення, в яких вона зазначила, що земельна ділянка, площею 0,1200 га, кадастровий номер 1421781800:07:000:0692, що розташована за адресою: Донецька область, Нікольський район, Зеленоярська сільська рада, була придбана нею та відповідачем у шлюбі на спільні кошти подружжя та в інтересах сім`ї. Таким чином, вищевказана земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя. Жодної домовленості щодо визначення часток у спільній сумісній власності між ними не встановлено, шлюбний договір не укладався, відповідно, вважає, що частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку є рівними. 27.05.2019 року відповідач [PERSON] надав суду відзив на позов, в якому зазначив, що не заперечує проти позовних вимог. Також, зазначив, що до січня 2019 року він навіть не знав про те, що між ним та [PERSON] було укладено договір дарування земельної ділянки. Фактично дану земельну ділянку він з дружиною придбали у [PERSON] за сумісні кошти 17.05.2017 року за 15900,00 грн. З огляду на те, що неумисне укладення між ним та [PERSON] договору дарування замість договору купівлі-продажу дійсно грубо порушує законне право власності його дружини [PERSON] на придбане ними у шлюбі майно. До відзиву відповідачем надано копію договору про надання правової допомоги № 35/19 від 24.05.2019 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2425 від 12.05.2010 року. 27.05.2019 року відповідачка [PERSON] надала суду відзив на позов, в якому зазначила, що не заперечує проти позовних вимог. Також, зазначила, що лише в березні 2019 року вона дізналася про те, що між нею та [PERSON] було укладено договір дарування земельної ділянки. Оформленням всіх документів займалася [PERSON] , з якою [PERSON] уклав відповідний договір. Фактично земельну ділянку [PERSON] купив у неї 17.05.2017 року за 15900,00 грн. Не заперечує проти того, що оспорюваний договір дарування від 17.05.2017 року слід розцінювати таким, що укладався з метою приховати дійсний правочин - договір купівлі-продажу земельної ділянки. До відзиву відповідачкою надано копію договору про надання правової допомоги № 36/19 від 24.05.2019 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2425 від 12.05.2010 року. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 01.07.2019 року за клопотанням позивачки та її представника залучено до участі у даній цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління ДФС у Донецькій області. Крім цього, вищевказаною ухвалою суду продовжено строк проведення підготовчого провадження по справі на 30 днів. Інших клопотань учасниками справи не заявлялося. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Косенко С.С. у підготовче судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце підготовчого розгляду справи були повідомлені належним чином. Проте, представник позивачки надав суду письмову заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягав, а також просив справу розглянути без його участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник - адвокат Коваленко К.О. у підготовче судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце підготовчого розгляду справи були повідомлені належним чином. Проте, представник відповідачів надала суду письмову заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала, а також просила справу розглянути без її участі. Третя особа: приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бедненко С.В. у підготовче судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце підготовчого розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність. Представник третьої особи: Головного управління ДФС у Донецькій області - Майдиков С.Б. у підготовче судове засідання також не з`явився. Про дату, час і місце підготовчого розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що залучення ГУ ДФС у Донецькій області до справи в якості третьої особи на стороні позивача є передчасним, оскільки будь-яке рішення суду буде сприятливим для ГУ ДФС у Донецькій області, в зв`язку з тим, що ГУ ДФС у Донецькій області пов`язано правовим зв`язком в сфері справляння податків і зборів з усіма сторонами по справі. Відповідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, враховуючи, що стороною відповідачів позов визнається у повному обсязі, суд розглянув справу в підготовчому судовому засіданні в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами у відсутність нез`явившихся учасників справи. Розглянувши заяви по суті справи, письмові заяви сторін, та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, статтями 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду, в порядку встановленому законом, за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Предметом даного спору є удаваний правочин, правові наслідки удаваного правочину та право власності на частку спільного майна подружжя. Удаваним правочином, відповідно до ст. 235 ЦК України, є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Тобто, за удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Судом встановлено, що 17.05.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір дарування земельної ділянки, за яким [PERSON] передала у власність [PERSON] , а останній прийняв у дар земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер 1421781800:07:000:0692, що знаходиться за адресою: Донецька область, Нікольський район, Зеленоярська сільська рада, цільове призначення для ведення індивідуального садівництва. Право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.05.2017 року за № 20442154. Статтею 203 ЦК України, що регламентує загальні положення про правочини, визначено що головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків. Відповідно до статті 717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Тобто, за змістом вищевказаних статей, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди. Проте, матеріали справи містять розписку від 17.05.2017 року про отримання [PERSON] від [PERSON] грошових коштів за земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер 1421781800:07:000:0692, що знаходиться за адресою: Донецька область, Нікольський район, Зеленоярська сільська рада, в сумі 15900,00 грн. У своїх відзивах на позов відповідачі [PERSON] та [PERSON] визнаючи позов, також зазначили, що фактично між ними вчинений договір купівлі-продажу земельної ділянки, оскільки [PERSON] передала у власність [PERSON] земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Донецька область, Нікольський район, Зеленоярська сільська рада, а [PERSON] прийняв її та сплатив за неї грошові кошти в сумі 15900,00 грн. Відповідно до статті 655 ЦК України, у разі коли одна сторона (продавець) передає майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає майно (товар) і сплачує за нього певну грошову суму між сторонами виникає такий вид договірних зобов`язань як купівля-продаж. Договір купівлі-продажу земельної ділянки укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ст.657 ЦК України). Таким чином, враховуючи, що вільне волевиявлення та внутрішня воля [PERSON] та [PERSON] були спрямовані на укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, підтвердженням чого є той факт, що передача майна у вигляді земельної ділянки відбулася після сплати за неї грошової суми, суд приходить до висновку, що договір дарування земельної ділянки, укладений 17.05.2017 року між [PERSON] та [PERSON] , предметом якого є земельна ділянка площею 0,1200 га, кадастровий номер 1421781800:07:000:0692, що знаходиться за адресою: Донецька область, Нікольський район, Зеленоярська сільська рада, цільове призначення якої для ведення індивідуального садівництва, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Бедненко С.В., є удаваним правочином, з метою приховати договір купівлі-продажу земельної ділянки. Такі висновки суду також узгоджуються з положеннями цивільного законодавства про дарування, щодо якого наявність обов`язку у сторін договорувчинити на користь один одного дію майнового або немайнового характеру, чи отримати іншу взаємну винагороду суперечить правовій природі дарування. Отже, встановивши, що договір дарування земельної ділянки, укладений 17.05.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Бедненко С.В., є удаваним правочином, між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер 1421781800:07:000:0692, що знаходиться за адресою: Донецька область, Нікольський район, Зеленоярська сільська рада, цільове призначення якої для ведення індивідуального садівництва, а тому вимоги позивачки в цій частині позову підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи позов про визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку земельної ділянки суд виходить з наступного. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.04.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 26.04.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 104. Земельна ділянка, що знаходиться за адресою: Донецька область, Нікольський район, Зеленоярська сільська рада, набута [PERSON] за договором купівлі-продажу під час шлюбу. За змістом ст.ст. 60, 63 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статті 372 ЦК України. Так, зі статті 69 СК України вбачається, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За статтею 70 СК України, статтею 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі (стаття 71 СК України). Таким чином, враховуючи що за час шлюбу [PERSON] з [PERSON] останній за договором купівлі-продажу набув права власності за земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Донецька область, Нікольський район, Зеленоярська сільська рада, та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому може бути поділена між чоловіком та дружиною незалежно від розірвання шлюбу. При цьому розмір часток дружини та чоловіка є рівними. Отже вимоги позивачки про визнання за нею права власності на 1/2 частку земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Донецька область, Нікольський район, Зеленоярська сільська рада, ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню, шляхом визнання за позивачкою право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер 1421781800:07:000:0692, що знаходиться за адресою: Донецька область, Нікольський район, Зеленоярська сільська рада, цільове призначення якої для ведення індивідуального садівництва. Щодо розподілу наявних судових витрат по справі у виді судового збору, що сплатила позивачка при подачі позову слід зазначити наступне. Так, відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, відповідно положень ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, на підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи, що позивачка при зверненні до суду понесла судові витрати, а саме сплатила судовий збір за вимогу немайнового характеру (визнання договору дарування удаваним) в розмірі 768,40 грн. та за вимогу майнового характеру (визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки) в розмірі 2000,00 грн., а відповідачі до початку розгляду справи по сутіпозов визнали у повному обсязі, в зв`язку з чим її позовні вимоги були задоволенні у повному обсязі, суд вважає, що позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею при подані позову судового збору в сумі 1384,20 грн., а решту суми судового збору в розмірі 1384,20 грн. слід стягнути пропорційно з відповідачів на її користь в розмірі по 692,10 грн. з кожного.

Outcome: approved