Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадщину, а саме: в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 1,3738 га (кадастровий номер 2622884400:02:004:0211) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Верхнянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області. Зняти обтяження щодо заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 5881428, дата реєстрації: 22.10.2007 року, зареєстрованої Калуською міською державною нотаріальною конторою, щодо наступного нерухомого майна: житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ;земельної ділянки розміром 1,3738га (кадастровий номер 2622884400:02:004:0211) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Верхнянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області. Свої вимоги мотивує тим, що вона проживає в будинковолодінні по [ADDRESS] . Дане будинковолодіння було побудоване її мамою [PERSON] у 1976 році. Згідно погосподарської книги 1991 р. вищезазначене домоволодіння відносилося до суспільної групи господарств - колгоспний двір та станом на 15 квітня 1991 року, в ньому були зареєстровані: вона та [PERSON] (голова двору). З 15 квітня 1991 року був введений в дію Закон України «Про власність», в якому відбулося усуспільнення власності і власність колгоспного двору припинила своє існування. Тому до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. З введенням Закону України «Про власність», згідно ст.ст.17-18 цього Закону колгоспна власність будинковолодіння по [ADDRESS] перетворилась у спільну сумісну власність 2 (двох) осіб, яка існує й по даний час. Тобто, 2 члени колгоспного двору, після його припинення отримали рівні частки, по Ѕ частині будинковолодіння. 04 червня 2017 року помирає один із співвласників будинковолодіння [PERSON] , якій належала 1/2 частина будинковолодіння [ADDRESS] . Після смерті матері вона неодноразово усно зверталася до органу державної реєстрації з проханням зареєструвати за нею право власності на Ѕ частки будинковолодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак їй щоразу відмовляли в державній реєстрації, мотивуючи тим, що зміна часток можлива за згодою всіх співвласників. А оскільки один із співвласників помер, то провести державну реєстрацію права власності на Ѕ частки будинковолодіння за нею не можливо. Після смерті матері вона, як спадкоємець за законом першої черги, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України (в редакції 2004 р.), звернулась з відповідними документами проприйняття спадщини до приватного нотаріуса Лесик В.Б. Проте, після вивчення нотаріусом всіх поданих нею документів, листом від 10.07.2021 за №323/01-16 її було повідомлено про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] не можливо, у зв`язку з тим, що право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є [PERSON] . Крім того, видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку плошею 1,3738 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в селі Негівці Калуського району Івано-Франківської області неможливо, у зв`язку з наявністю обтяження щодо заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 5881428, дата реєстрації: 22.10.2007 року, й рекомендовано з цього приводу звернутись в суд. А тому, вона вважає, що є підстави для визнання за нею права власності на вищезазначене нерухоме майно, виходячи з вищенаведених підстав та письмових доказів. Стосовно зняття обтяження щодо заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 5881428, дата реєстрації: 22.10.2007 року, зареєстрованої Калуською міською державною нотаріальною конторою. Дане обтяження виникло у зв`язку з непогашенням її мамою - спадкодавцем [PERSON] позики, отриманої 03.05.1978 у колгоспі «17 вересня», внаслідок чого була накладена архівна заборона №83727-24 від 03.05.1978. Більше того, як вбачається з Відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в графі «Об`єкт обтяження» зазначено що, цитую: «не визначене майно, майно не вказано» . Зі змісту архівної довідки архівного відділу Калуської РДА №06-30/696 від 26.08.2021 вбачається, що колгосп «17 вересня» (с.Негівці) перейменовано на колгосп «За вільну Україну» (протокол №3 загальних зборів колгоспників «17 вересня» від 26.10.1990), колгосп «За вільну Україну» реорганізовано в селянську спілку «Вільна Україна» (протокол №2 загальних зборів колгоспників «За вільну Україну» від 31.08.1993), селянська спілка «Вільна Україна» реорганізована в товариство з обмеженою відповідальністю (протокол №3 загальних зборів членів селянської спілки «Вільна Україна» від 10.02.2000). 25 лютого 2000 року затверджено Статут ТзОВ, та дано назву «Злагода» (протокол №1 загальних зборів уповноважених ТзОВ від 25.02.2000). 28 листопада 2002 року прийнято рішення про ліквідацію ТзОВ «Злагода» (протокол №2 загальних зборів ТзОВ «Злагода» від 28.11.2002). Таким чином, товариство з обмеженою відповідальністю «Злагода» (правонаступник колгоспу «17 вересня») ліквідоване як юридична особа, його правонаступники відсутні, а тому, відсутній й кредитор, якому можна було б погасити заборгованість з отриманої позики від 03.05.1978 Отже, у зв`язку з ліквідацією ТОВ «Злагода», який був правонаступником колгоспу «17 вересня», кредитні зобов`язання між ним та [PERSON] є припиненими, у зв`язку з чим дана заборона, сама по собі, відпала. Представник позивача адвокат Яковишин З.В. подав до суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Верхнянський сільський голова Михайло Маліборський подав заяву, в якій просить суд прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою суду від 14.09.2021 позовну заяву [PERSON] до Верхнянської сільської ради об`єднаної територіальної громади Калуського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно та зняття обтяження залишено без руху і надано позивачці строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. На виконання ухвали суду від 14.09.2021 представник позивача адвокат Яковишин З.В. 04.10.2021 подав заяву про уточнення позовних вимог Ухвалою суду від 06.10.2021 відкрито провадження у справі, призначено відкрите підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов. До підготовчого судового засідання від представник позивач [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява від 26.10.2021 про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Не заперечує щодо ухвалення судового рішення в підготовчому засіданні. Представник відповідача Верхнянський сільський голова Михайло Маліборський у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав заяву від 22.10.2021, в якій просить суд прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства, розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч.4 ст.200 ЦПК України). Враховуючи, що відповідач не заперечив проти задоволення позовних вимог, та просить прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні, оскільки позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та відповідають вимогам чинного законодавства. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 81 (а.с.15). Факт родинних відносин між позивачкою та спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.04.1965 згідно якого [PERSON] є мамою позивачки [PERSON] (а.с. 14), яка після одруження змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.07.2017, актовий запис № 4 (а.с. 17). Відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок від 21.03.1991, засвідчено, що житловий будинок в [ADDRESS] , належить членам колгоспного двору, головою якого якою є померла [PERSON] (а.с. 22-23). Відповідно до довідки № 592 від 09.09.2021, виданої виконкомом Верхнянської сільської ради, вищезазначене домоволодіння за адресою [ADDRESS] ) згідно погосподарської книги 1991 р. відносилося до суспільної групи господарств - колгоспний двір та станом на 15 квітня 1991 року, в ньому були зареєстровані: [PERSON] (голова двору) та позивачка [PERSON] (а.с. 19). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії АЗ № 409319 від 27.03.2009, померлій [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка площею 1,3738 г, яка розташована на території Негівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області (кадастровий номер 2622884400:02:004:0211) (ас. 40-41), що підтверджується витягом з державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2611373992021 (а.с.42-46). Згідно довідки № 593 від 08.09.2021, виданої виконкомом Верхнянської сільської ради, [PERSON] , до дня смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , постійно проживали і вели спільне господарство за адресою [ADDRESS] (а.с. 20). Також відповідно до довідки № 594 від 08.09.2021, виданої виконкомом Верхнянської сільської ради, [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с. 21). Позивачка [PERSON] , звернулась з відповідними документами про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесик В.Б. Проте, після вивчення нотаріусом всіх поданих нею документів листом від 10.07.2021 за №323/01-16 її було повідомлено про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] не можливо, у зв`язку з тим, що право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за членами колгоспного двору, головою якого є [PERSON] . Крім того, видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,3738 га, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в селі Негівці Калуського району Івано-Франківської області неможливо, у зв`язку з наявністю обтяження щодо заборони на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 5881428, дата реєстрації: 22.10.2007 року, й рекомендовано з цього приводу звернутись в суд (а.с. 24). Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в графі «Об`єкт обтяження» зазначено не визначене майно, майно не вказано, власником майна є [PERSON] , підстава обтяження позика, бн, 03.05.1978, Колгосп «17 вересня», номер ЗБ-3, додаткові дані: архівна заборона № 83727-24 від 03.05.1978 (а.с. 86). Із змісту архівної довідки архівного відділу Калуської РДА №06-30/696 від 26.08.2021 слідує, що колгосп «17 вересня» (с. Негівці) перейменовано на колгосп «За вільну Україну» (протокол №3 загальних зборів колгоспників «17 вересня» від 26.10.1990), колгосп «За вільну Україну» реорганізовано в селянську спілку «Вільна Україна» (протокол №2 загальних зборів колгоспників «За вільну Україну» від 31.08.1993), селянська спілка «Вільна Україна» реорганізована в товариство з обмеженою відповідальністю (протокол №3 загальних зборів членів селянської спілки «Вільна Україна» від 10.02.2000). 25 лютого 2000 року затверджено Статут ТзОВ, та дано назву «Злагода» (протокол №1 загальних зборів уповноважених ТзОВ від 25.02.2000). 28 листопада 2002 року прийнято рішення про ліквідацію ТзОВ «Злагода» (протокол №2 загальних зборів ТзОВ «Злагода» від 28.11.2002) (а.с. 50-72). Таким чином, між сторонами виник спір з приводу визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування після мами [PERSON] .. Оцінка суду: Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із Законом України «Про власність» з 15.04.1991р. відбулося усуспільнення власності колгоспно-кооперативної у приватну суспільну сумісну власність. Майно придбане внаслідок спільної праці сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними. Відповідно до ст. 120 ЦК України (в редакції 1963 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Зважаючи на те, що в колгоспному дворі в [ADDRESS] (колишня [ADDRESS] ) проживали [PERSON] (голова двору) та позивачка [PERSON] , то дане будинковолодіння належало їм на праві спільної сумісної власності. Тобто, виходячи з принципу рівності часток у спільній сумісній власності, кожному із них належало по 1/2 частини будинковолодіння. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину будинковолодіння по [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 1,3738 га, яка розташована на території Негівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області (кадастровий номер 2622884400:02:004:0211). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачка [PERSON] , будучи спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] , прийняла спадщину, оскільки проживала спільно зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 20). Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення Тобто, [PERSON] успадкувала 1/2 частину будинковолодіння по [ADDRESS] та земельну ділянку, площею 1,3738 га, яка розташована на території Негівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області (кадастровий номер 2622884400:02:004:0211), після смерті матері [PERSON] . Отже, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що за позивачкою слід визнати в цілому право власності на домоволодіння по [ADDRESS] (1/2 частина належить їй на праві власності як члену колгоспного двору + 1/2 частину успадкувала після смерті матері [PERSON] ) та право власності земельну ділянку, площею 1,3738 га, яка розташована на території Негівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області (кадастровий номер 2622884400:02:004:0211). Щодо позовної вимоги про зняття обтяжень щодо заборон на нерухому майно необхідно зазначити наступне. Статтею 609 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи. Згідно архівної довідки архівного відділу Калуської РДА №06-30/696 від 26.08.2021 вбачається, що 28 листопада 2002 року прийнято рішення про ліквідацію ТОВ «Злагода», який був правонаступником колгоспу «17 вересня» с. Негівці, до якого входили позивачка та її матір [PERSON] .. З вищезазначеного слідує, що всі зобов`язання перед зазначеною вище ліквідованою юридичною особою є припиненими, погашеними. Згідно ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст.321 ЦК України передбачає, що ніхто не може бути протиправно обмежений у здійсненні права власності. Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З врахуванням викладеного та відсутності кредиторів на майно, суд вважає, що задоволення позову не порушує будь-чиїх прав, а скасування заборони відновлює права позивачки. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що наявна заборона порушує права та законні інтереси позивачки, оскільки унеможливлює оформлення нею своїх спадкових прав та розпоряджатися спадковим майном, тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved