Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем [PERSON] 18 травня 2010 року у відділі РАЦС Рожнятівського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 21, дитину залишити проживати разом з нею, залишити їй прізвище Фреїв. Стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з травня 2010 року. Від спільного проживання в них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Крім того, вони є різними за характерами люди, в них різні погляди на спільне сімейне життя та сімейні проблеми. Це призвело до того, що два роки тому відповідач покинув сім'ю та переїхав на постійне місце проживання до своїх батьків. З того часу вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Позивач втратила почуття любові та поваги до відповідача, вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому просить шлюб розірвати. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Самій їй важко на достатньому рівні забезпечувати й утримувати дитину, нести матеріальні витрати на дитину. Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки час від часу виїзджає на заробітки в Республіку Чехія, де працює на будівництві та отримує високі, хоч і мінливі доходи, а тому може сплачувати аліменти на утримання їхньої дочки. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала повністю покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить позов задоволити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав повністю, на розірвання шлюбу згідний, не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі якому просить позивачка. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Зі свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 174023 від 07 червня 2017 року вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 травня 2010 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6). Відповідно до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони на протязі двох років спільно не проживають, шлюбні відносини не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного, примиритися не бажають, шлюб існує формально, майнового спору між сторонами не має, а тому суд вважає, що є всі підстави для розірвання шлюбу. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставни, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дочки [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачкою. Відповідач хоча офіційно і не працює, однак має тимчасові заробітки, оскільки час від часу виїзджає на сезонні роботи за кордон та має мінливий, високий дохід, а тому має достатні можливості сплачувати аліменти на її утримання в заявленому розмірі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з відповідача в користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень. З врахуванням ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved