Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позову послалась на те, що шлюб між нею та відповідачем зареєстровано 01.11.2014 року. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Вказує, що з відповідачем, вони не можуть дійти згоди щодо утримання дитини. Останній працює, має стабільний дохід. Відповідач добровільно не надає кошти на утримання сина, чим поставив її у скрутне матеріальне становище. Просить стягувати з відповідача аліменти на дітей у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітків (доходів) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання її як дружини у розмірі 1/5 частини доходів відповідача. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Позицію останньої підтримав її представник. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши в останній, що позов визнає. Вислухавши думку позивачки, її представника, оцінивши наявні докази по справі, суд встановив наступне. Сторони з 01.11.2014 року перебувають у шлюбі, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. Від подружнього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про їх народження. Як встановлено судом, на вихованні позивачки перебуває троє малолітніх дітей, двоє від іншого шлюбу. Всі діти проживають разом із позивачкою та фактично перебувають на її утриманні. Останній матеріально важко утримувати дітей. Відповідач працює, має можливість утримувати свого сина. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки на утриманні позивачки перебуває неповнолітній син [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку що позов про стягнення аліментів з відповідача є підставним та підлягає до задоволення. Що стосується вимог про стягнення коштів на утримання дружини, такі підлягають до задоволення з огляду на наступне. Як встановлено судом, позивачка на даний час перебуває у декретній відпустці та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку та допомогу при народженні дитини. Відповідно до ч.ч.2,4 ст.84 СК України право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку, незалежно від того чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови якщо чоловік може надавати таку допомогу. Як встановлено в судовому засіданні відповідач працює у ГУ НП у Львівській області та має постійний дохід. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати кошти на утримання позивачки до досягнення їхнім сином трьохрічного віку. Згідно \~ст.174 ЦПК України\~позивач\~\~може відмовитися від\~\~позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує\~\~права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і\~\~продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що відповідач погоджується щодо стягнення з нього аліментів, суд приходить до переконання, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Окрім цього з врахуванням положень ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судові витрати по справі.

Outcome: approved