Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Фурманської сільської ради Уманського району Черкаської області про визнання за нею, як спадкоємницею за законом, право власності на земельну ділянку (пай), площею 3,8874 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту серії І-ЧР, № 019708, виданого 12 березня 2003 року, що розташована на території Фурманської сільської ради Уманського району Черкаської області, після смерті її тітки [PERSON], яка померла 19 травня 1995 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19 травня 1995 року в с. Фурманка Уманського району Черкаської області померла її тітка [PERSON], яка проживала з 1986 року по день смерті разом з нею, так як хворіла. Після смерті тітки відкрилася спадщина на земельну ділянку (пай), площею 3,8874 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованого на території Фурманської сільської ради Уманського району. Крім неї, будь-яких інших спадкоємців на зазначену земельну ділянку не має. Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини їй було відмовлено в звязку з тим, що державний акт на земельну ділянку був виданий після смерті спадкодавиці, тому оформити спадкове майно вона може тільки в судовому порядку. Позивачка [PERSON] у підготовче засідання не зявилася, подала до суду заяву від 10.08.2018 року № 20939, в якій просить позов задовольнити у повному обсязі та розгляд справи проводити за її відсутності. Представник відповідача Фурманської сільської ради Уманського району Черкаської області у судове засідання не з`явився. До суду надійшов лист за підписом сільського голови [PERSON], від 31.07.2018 р., № 02-15/223, в якому зазначено, що Фурманська сільська рада не заперечує проти задоволення позову, просить справу розглядати без представника сільської ради. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені доказами, тому підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України\~встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1268 ЦК України\~визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 30. 05. 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на землю на підставі цивільно-правових угод чи прийняття спадщини. У відповідності до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.\~5\~ст.\~1268\~ЦК України\~\~незалежно від\~часу прийняття\~спадщини вона\~належить спадкоємцеві\~з часу\~відкриття спадщини. Судом встановлено, що 19 травня 1995 року в с. Фурманка Уманського району Черкаської області померла [PERSON], що підтверджується актовим записом про смерть № 4, зробленим Фурманською сільською радою Уманського району 20 травня 1995 року (а.с. 12). Родинні стосунки між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються наступними доказами. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], актовий запис № 21 від 17.08.1908 року (а.с. 13), її батьками є: - батьком: [PERSON] Євсеєвич та матірю: [PERSON]. Вони ж: [PERSON] Євсеєвич та [PERSON] є батьками матері позивачки - [PERSON], яка народилася 4 червня 1923 року, про що 05.06.1923 р. було зроблено актовий запис № 31 в книзі реєстрації народжень підвідділу ЗАГС при Ладижинському райвиконкомі с. Фурманка Ладижинської волості Уманського повіту Київської губернії, тобто рідної сестри [PERSON], що підтверджується архівною довідкою державного архіву Черкаської області від 03.05.2007 року № Ш-20/05-08 (а.с. 11). [PERSON] (після одруження «Блонська») [PERSON] є матірю [PERSON], даний факт підтверджується свідоцтвом про народження позивачки, актовий запис № 6 від 05.03.1948 р. (а.с. 8). 22.08.1963 року мати позивачки одружилася з [PERSON], актовий запис № 13 зроблена в Ропотуському ЗАГС Уманського району, після одруження взяла прізвище «Блонська» (а.с. 9). [PERSON] (Дошлюбне прізвище «Блонська») [PERSON], взяла прізвище «Гаран» після одруження з [PERSON], 13 липня 1969 року, актовий запис № 14 (а.с. 7). Таким чином, [PERSON] є рідною тіткою позивачки [PERSON]П, а [PERSON] Євсеєвич та [PERSON] дідом та бабою позивачки [PERSON] Факт родинних стосунків та факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті тітки [PERSON] також підтверджується рішенням Кіровського районного суду м. Кіровоград від 9 серпня 2007 року у справі № 2-0-225/07 за позовом [PERSON], зацікавлена особа Фурманська сільська рада Уманського району про встановлення факту. За життя [PERSON], належав сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Фурманка» с. Фурманка Уманського району, серії ЧР, № 0323487, площею 3,38 умовних кадастрових гектарів, згідно розпорядження Уманської районної державної адміністрації від 07.07.1997 року № 362. Взамін даного сертифікату 12.03.2003 року був виготовлений державний акт серії І-ЧР, № 019708, на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,8874 га, який [PERSON] не отримала в звязку із смертю, що підтверджується довідкою міськрайонного управління держгеокадастру в Уманському районі та м. Умань від 24.05.2018 року № 29-23-0.211-848/115-18 (а.с. 16) та самим державним актом (а.с. 14). Звернувшись до приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу [PERSON], останній постановою від 23.03.2018 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в звязку з тим, що правовстановлюючий документ, а саме державний акт на право приватної власності на землю виданий через 8 років після смерті власника земельної ділянки та в звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. Будь-яких спадкоємців, крім [PERSON] судом не встановлено. Згідно п.5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим кодексом. Спадкодавець [PERSON] хворіла та проживала з 1986 року разом з [PERSON] [ADDRESS] постійно, що підтверджується письмовими поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], завірені Фурманською сільською радою Уманського району та довідкою Фурманської сільської ради Уманського району від 26.09.2016 року № 02-32/346. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Таким чином позивачка [PERSON] фактично прийняла спадщину, після смерті тітки згідно ЦК України та рішення від 09.08.2007 року Кіровського районного суду м. Кіровограда № 2-0-225/07, тому строк на подання заяви не пропустила. Відповідно до ст.1265 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем пятої черги спадкування за законом після смерті тітки [PERSON], тому є підстави для задоволення позовних вимог. Згідно\~із ч.2 ст.77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Згідно із ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 ЦПК України. Частина 4\~ст. 206 ЦПК України\~визначає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.\~ За результатами вивчення позовної заяви та доказів, які були надані позивачем, суд не встановив підстав для відмови у прийнятті визнання позову\~відповідачем. З урахуванням викладеного, позов підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 1216-1218, 1223, 1225, 1265, 1268,

Outcome: approved