Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулася до суду із позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон за відсутності згоди його батька, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем вона спільно проживала однією сім`єю з початку 1999 року та в подальшому 21.07.2001 року зареєстрували з ним шлюб. Від спільного життя у подружжя народився син - [PERSON], [INFO]. 24.03.2006 року шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний. Після розірвання шлюбу син, за згодою батька, проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Позивачка зазначає, що має намір вивозити дитину за кордон з метою її розвитку та покращення здоров'я. Однак, отримати нотаріально завірений дозвіл [PERSON], позивачка можливості не має, оскільки відповідач відмовляється надавати нотаріально засвідчену згоду на виїзд дитини, уникає зустрічі з позивачкою та дитиною, ніякої участі у вихованні та її матеріальному забезпеченні не приймає. Враховуючи вищенаведене, посилаючись на Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», позивачка просить надати їй дозвіл на оформлення проїзного документа дитині та на виїзд за межі України у інші держави світу громадянина - неповнолітнього [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька - [PERSON]. Представник позивачки у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання була сповіщена належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати у відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі, з підстав наведених в позові, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Представник третьої особи, відділу по справам громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Одеській області, у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання третя особа сповіщалася належним чином, причини неявки свого представника у судове засідання третя особа суду не повідомила. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі суттєві обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд вважає за необхідне позов задовольнити в повному обсязі, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що неповнолітній [PERSON] народився [INFO] року. Згідно свідоцтва про народження, батьками дитини є: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Як зазначає позивачка, шлюб між нею та [PERSON] був припинений 24.03.2006 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER], видане Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси 24.03.2006 року. Неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO], залишилася проживати та на даний час проживає разом з позивачкою. Позивачка зазначає, що відповідач, [PERSON], не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні сина. В позовній заяві позивачка вказує, що з метою покращення здоров'я та розвитку сина вона має намір виїжджати з ним за межі України та оскільки відповідач ухиляється від спілкування з позивачкою та сином, вона не має можливості отримати нотаріально засвідчену згоду на виїзд. Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Відповідно до ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд з України лише за згодою батьків. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України громадян України і в'їзду в громадян України». У відповідності до п.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 155 ч. 2 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Враховуючи вищенаведене та те, що позивачка має намір вивозити сина за кордон з метою її розвитку та покращення здоров'я, бездіяльність відповідача щодо надання згоди на виїзд його сина за кордон, яка приводить до порушення прав неповнолітньої особи, гарантованих Конституцією, суд вважає, що дозвіл на виїзд за кордон не суперечить діючому законодавству та інтересам дитини, тому його слід надати у судовому порядку. Поїздка за кордон позивачки не порушує прав відповідача, як батька дитини та вчиняється в інтересах дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved