Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, що був зареєстрований 21.04.2018 року у Карлівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №28. Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між ним припинені з 01.12.2020 року; збереження сім`ї та примирення є неможливим. Від спільного подружнього життя сторони по справі мають сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачкою. Спору, щодо поділу майна між сторонами немає. Позивачка в судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла письмова заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності і зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. У судовому засіданні представник позивачки - адвокат Рябченко П.Ф., позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Пілігрім П.О. позовні вимоги визнали частково. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу та залишення малолітнього сина проживати із матір`ю, проте вважав за необхідне розподілити судовий збір між сторонами порівну. Представник відповідача просив визнати недопустимим доказом у справі роздруківки особистої переписки між сторонами, які додані позивачкою до позовної заяви. Суд, заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши надані докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.04.2018 року у Карлівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №28 (а.с.11). Подружні стосунки між сторонами припинені; відновлення подружніх стосунків сторони не бажають. Від спільного подружнього життя сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9), який після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачкою. Спору, щодо поділу майна між сторонами немає. Загальні засади сімейних відносин здійснюється Сімейним Кодексом України на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Шлюбом визнається сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який відповідно до ст.24 Сімейного Кодексу ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється, зокрема, у разі його розірвання за позовом одного з подружжя. Право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу згідно ст.110 Сімейного кодексу має один із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо у відповідності до ст.112 цього Кодексу буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, що має істотне значення. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд виходячи із взаємної байдужості сторін до збереження шлюбу, про що свідчить їх поведінка та надані суду заява позивачки та усне підтвердження свого волевиявлення відповідачем у судовому засіданні, дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів щодо примирення та доцільність його розірвання. Обставин, які б вказували на те, що заява про розірвання шлюбу не відповідає дійсній волі дружини і чоловіка та що в разі розірвання шлюбу можуть бути порушені їхні особисті та майнові права або права їх дітей судом не встановлено. Спору майнового характеру матеріали справи не містять. У відповідності до вимог ст.ст.31,32 Конституції України та ст.78 ЦПК України, суд визнає недопустимими письмові докази у вигляді роздруківки особистого листування подружжя між собою, які додані у якості доказів позивачкою до поданої позовної зави. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити за правилами ст. 141 ЦПК України, стягнувши суму судового збору у розмірі 908 гривень з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved