overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому, з урахуванням уточнень, просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання, оскільки вона продовжує навчання, в твердій сумі в розмірі 450 грн. в місяць починаючи з 13.02.2014 року і до закінчення навчання. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою позов підтримала повністю, справу просила розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов визнав у повному обсязі, справу просив слухати без його участі. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 28.09.2011 року батьки позивачки - [PERSON] та [PERSON] розлучилися і почали мешкати окремо. Після розірвання шлюбу позивачка проживає разом з матір'ю. На теперішній час [PERSON], навчається на першому курсі денного відділення Одеського Державного Аграрного університету, що підтверджується довідкою з місця навчання, і не має можливості у повному обсязі забезпечувати себе. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 198 СК України, Батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. По цих підставах суд вважає, що позовні вимоги стосовно стягнення з відповідача, на утримання [PERSON] аліментів підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому з урахуванням уточнень просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 лютого 2013 року по 31 жовтня 2015 року в сумі 52 350 грн. Позовні вимоги мотивувала тим, що на підставі виконавчого листа виданого Полонським районним судом 17.01.2008 року [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] у сумі 300 грн. щомісячно, однак на протязі тривалого періоду час у відповідач ухиляється від сплати аліментів, а тому з нього відповідно до ст. 196 СК України підлягає стягненню за вказаний період пеня. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала. [PERSON] позов визнав частково, пояснив, що він дійсно допустив заборгованість зі сплати аліментів, яку намагається погасити. На його думку розмір пені який просить стягнути позивачка є надто завищеним. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково. Встановлено, що згідно рішення Полонського районного суду від 18 лютого 2008 року з відповідача стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в сумі 300 грн. щомісячно починаючи з 17 січня 2008 року. 05 березня 2013 року за рішенням Полонського районного суду з [PERSON] на користь [PERSON] стягнута пеня за несплату аліментів у період з жовтня 2010 року по січень 2013 року в загальній сумі 2562 грн. Відповідно до даних розрахунку заборгованості по аліментах від 05.11.2015 року виконаного державним виконавцем відповідач у період з лютого 2013 року по жовтень 2015 року не сплатив без поважних причин аліменти. За положеннями ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. При визначенні порядку нарахування пені суд керується правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-94цс15, згідно якого неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Таким чином, загальна сума пені через несплату відповідачем аліментів за період з лютого по грудень 2013 року, з січня по грудень 2014 року, та з січня по жовтень 2015 року становить - 3009 грн. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що несплата аліментів викликана відсутністю у нього місця роботи, так як він є працездатним, а відтак спроможний заробляти кошти і не допускати заборгованості по сплаті аліментів на утримання дитини.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила стягувати аліменти з відповідача на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], визначивши їх розмір в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог вказувала, що відповідач не надає матеріальної допомоги для дитини, хоч має таку можливість, оскільки отримує дохід від тимчасових заробітків, тому просила стягувати з нього аліменти в зазначеному розмірі. В судовому засіданні [PERSON] уточнений позов підтримала, пояснила, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, однак вона не спроможна самостійно забезпечити сина усім необхідним. Відповідач змінений позов визнав, погодився на стягнення з нього аліментів у вказаному розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Встановлено, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір`ю. [PERSON] в повному обсязі не виконує обов'язок, передбачений ст.180 СК України по наданню утримання своїй дитині, а тому з нього слід здійснити стягнення аліментів. Так як відповідач ніде не працює та має нерегулярний дохід, тому відповідно до ст.184 СК України, розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі, який з врахуванням обставин, названих в ст.182 СК України, на думку суду, має становити по 500 грн. щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила стягувати аліменти з відповідача на утримання їхньої дочки [PERSON], [INFO], визначивши їх розмір в твердій грошовій сумі по 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог вказувала, що відповідач не надає матеріальної допомоги для дитини, хоч має таку можливість, оскільки отримує дохід від підприємницької діяльності, тому просила стягувати з нього аліменти в зазначеному розмірі. В судовому засіданні [PERSON] уточнений позов підтримала, пояснила, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, однак вона не спроможна самостійно забезпечити дочку усім необхідним. Відповідач позов визнав, пояснив, що він займається підприємницькою діяльністю, тому погодився на стягнення з нього аліментів у вказаному розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Встановлено, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір`ю. [PERSON] в повному обсязі не виконує обов'язок, передбачений ст.180 СК України по наданню утримання своїй дитині, а тому з нього слід здійснити стягнення аліментів. Так як відповідач є фізичною особою-підприємцем та має нерегулярний дохід, тому відповідно до ст.184 СК України, розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі, який з врахуванням обставин названих в ст.182 СК України, на думку суду, має становити по 300 грн. щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила стягувати аліменти з відповідача на утримання їхньої дочки [PERSON], [INFO], визначивши їх розмір в твердій грошовій сумі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог вказувала, що відповідач не надає матеріальної допомоги для дитини, хоч має таку можливість, оскільки отримує дохід в розмірі 8-10 тисяч гривень від роботи будівельником у м. Києві, тому просила стягувати з нього аліменти в зазначеному розмірі. При цьому, зазначила, що [PERSON] інших дітей немає та проживає з батьками працездатного віку, а сама вона проживає разом зі своїми батьками та будь-якої державної допомоги на дитину не отримує. В судовому засіданні [PERSON] уточнений позов підтримала, пояснила, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, однак вона не спроможна самостійно забезпечити дочку усім необхідним. Відповідач в судове засідання не з`явився, доручив представляти свої інтереси адвокату [PERSON], котрий позов визнав частково, пояснив, що [PERSON] ніде не працює, тому погоджується на стягнення з нього аліментів у розмірі 350 грн. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір`ю. [PERSON] в повному обсязі не виконує обов'язок, передбачений ст.180 СК України по наданню утримання своїй дитині, а тому з нього слід здійснити стягнення аліментів. Так як відповідач має нерегулярний дохід, тому відповідно до ст.184 СК України, розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі, який з врахуванням обставин названих в ст.182 СК України, на думку суду, має становити по 500 грн. щомісячно. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з [PERSON] також слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому з урахуванням уточнень просила, стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно, у звязку з навчанням їхньої дочки [PERSON], [INFO] на денній бюджетній формі педагогічного коледжу Львівського національного університету імені [PERSON]. В обґрунтування позову зазначала, що дочка навчається у вказаному навчальному закладі, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги, яку вона сама не спроможна надавати у повному обсязі, а тому з відповідача слід здійснювати стягнення аліментів, які він має змогу сплачувати. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що він не працює, має мінливий заробіток від виконання тимчасових робіт, а тому спроможний надавати дочці утримання у сумі не більше ніж 300 грн. на місяць. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі суд вважає позов підлягає задоволенню частково. Встановлено, що відповідач являється батьком повнолітньої дочки [PERSON], яка навчається у згаданому учбовому закладі на денній бюджетній формі навчання, а тому потребує певної матеріальної допомоги, яку [PERSON] зобов'язаний відповідно до ст.199 СК України надавати та має для цього змогу. Згідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Приймаючи до уваги, що відповідач має нерегулярний дохід, тому з нього слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі - 450 грн. на місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому після збільшення розміру позовних вимог просить стягнути з відповідача гроші в сумі 200 000грн., які він взяв в борг 1.05.2012р. і зобов'язався повернути до 1.10.2013р., однак своїх зобов'язань не виконав і гроші до цього часу не повернув. Представник відповідача проти позову заперечує, посилаючись на те, що частину боргу відповідач повернув, проте доказів у нього немає. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка 1 травня 2012р. дала у борг відповідачеві 200 000грн., які відповідач зобов'язався повернути до 1.10.2013р., однак своїх зобов'язань не виконав і борг не повернув. Даний договір позики сторонами було укладено у простій письмовій формі /ас 6/. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки відповідач у встановлений строк своїх зобов'язань по поверненню взятих в борг коштів не виконав, з нього на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість за договором позики в розмірі 200 000грн. Посилання представника відповідача на те, що частина боргу відповідачем була повернута не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки доказів цього він не надав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому, після уточнення /а.с.25/, просила визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON], який помер 15 листопада 2001 р. Представник позивачки у судове засідання не зявився, справу просив розглядати за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи, про що надав суду відповідну заяву. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому\~засіданні встановлено,що 16 листопада 2001 р. помер [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у виді ? частини квартири [ADDRESS], яка належала йому та [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 23.12.1993 р., виданого згідно з розпорядженням № 462 від 23.12.1993 Бюро по приватизації заводу «Лиссода». 03.04.2016 померла мати позивачки [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.08.2017, позивачка прийняла спадщину на ? частину квартири [ADDRESS]. При зверненні до Другої Лисичанської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачці було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у звязку з тим, що нею пропущено строк звернення з заявою про прийняття спадщини. Згідно ст. 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив. Згідно ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців. Таким чином, суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог (а.с.38-39) просила встановити факт сумісного проживання зі своєю матірю [PERSON], [INFO], яка померла 07.04.2014 р., та визнати за позивачкою право власності на квартиру №89 у буд. 21 по кв-лу. Дружби народів м. Лисичанська Луганської обл. в порядку спадкування за законом після смерті матері. Представник позивачки позовні вимоги підтримав. Представник відповідача уточнені позовні вимоги визнала, про що надала письмову заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 07 квітня 2014 р. померла мати позивачки [PERSON], 17 березня 1940 р., після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді квартири №89 у буд. 21 по кв-лу. Дружби народів м. Лисичанська Луганської обл., яка належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.05.1994 р., вартість квартири на момент приватизації 28050 карбованців. З 2004 року по момент відкриття спадщини позивачка мешкала разом із спадкодавцем, тому є такою, що прийняла спадщину. Згідно ст. 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до\~ст. 1268 ч.3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідачі з квітня 2014 р. за вказаною адресою не мешкають. Позивачка та її представник у судове засідання не з'явились, позов підтримали, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явились, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслали, про причину неявки суд не повідомили, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копія довідки КП «ЛЖЕК №8»; копія довідки ЛКП «Паспортна служба»; копія технічного паспорту. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачка є наймачем квартири [ADDRESS] Вказана квартира перебуває у комунальній власності. Окрім позивачки, в квартирі зареєстровані - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та відповідачі, які з квітня 2014 р. за вказаною адресою не мешкають, за комунальні послуги не сплачуть. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, вирішується в судовому порядку. При цьому під встановленими строками мається на увазі шестимісячний термін. Суд вважає надані позивачами докази достатніми та переконливими. З відповідачів, в рівних частках, на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,2 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просила визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] разом з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що виділена під домоволодіння [ADDRESS], на яку виданий державний акт про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 11.09.2006 р., що зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі у Лисичанській міській раді за №010640600328, площею 0,0760 га., за набувальною давністю, посилаючись на те, що вона з травня 2006 р. добросовісно заволоділа чужим майном і на протязі більше 10 років продовжує відкрито, безперервно, добросовісно володіти вказаним майном, у зв'язку з чим набула право власності на це майно. Позивачка в судове засідання не з'явилась, справу просила розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, про що надала суду письмову заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, у письмовій заяві позов визнав, не надав заперечень проти обставин, викладених у позові, попереджений про наслідки визнання позову, справу просив слухати за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що з травня 2006 р. позивачка почала мешкати та мешкає по даний час в будинку [ADDRESS] та фактично вступила в управління зазначеним будинком, продовжує відкрито безперервно володіти вказаним майном до даного часу. Окрім позивачки в будинку ніхто не проживає, речей власника та будь-яких інших осіб у вищезазначеному будинку не має. Оплату комунальних послуг та інших платежів позивачка здійснює за свій рахунок. Будинок належить відповідачу. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10-ти років… набуває право власності на це майно. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти.

Outcome: approved