Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 27.12.2005 року по цивільній справі №2-173/05 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення про поновлення її на посаді інженера-метролога ЦЕЗ №9 м. Новомосковськ Дніпропетровської області у ВАТ «Укртелеком» - 0,9 одиниці. На підставі наказів №348 від 04.10.2006 року, №568 від 04.10.2006 року та №580 від 05.10.2006 року її було поновлено на посаді з обсягом робіт 0,9 одиниці. З вказаними наказами її до теперішнього часу не ознайомили. Такого наказу, як №348 від 04.10.2006 року в рішенні суду не значиться, а зазначено тільки наказ №222/ВК від 31.08.2001 року на 1 одиницю. Згоди на переведення з обсягом роботи на 0,3 одиниці вона не надавала, згоди на її звільнення з посади інженера на 1 одиницю профспілковим органом надано не було. В зв'язку з цим, посилаючись на те, що її попередні позовні вимоги не виконано, позивачка просила суд відмінити наказ №348 від 04.10.2006 року; поновити її на посаді інженера з метрології ЦЕ№ №9 Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» м. Новомосковськ згідно наказу №222/ВК від 31.08.2001 року на 1 одиницю; зобов'язати відповідача провести розрахунки з 26.09.2002 року по цей час однієї одиниці, надати до Пенсійного фонду в м. Новомосковську скориговані дані до одиниці з 26.09.2002 року по цей час; Пенсійному фонду в м. Новомосковську провести перерахунок пенсії з 26.09.2002 року по цей час помісячно. Під час розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд визнати, що рішення суду від 27.12.2005 року по цивільній справі №2-173/05 не виконано до теперішнього часу; переглянути рішення суду від 27.12.2005 року; відмінити накази №348 від 04.10.2006 року та №205-к від 10.07.2009 року; поновити її на посаді інженера з метрології ЦЕ№ №9 Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» м. Новомосковськ згідно наказу №222/ВК від 31.08.2001 року на 1 одиницю по теперішній час з виплатою заробітної плати за вимушений прогул; зобов'язати відповідача надати до Пенсійного фонду в м. Новомосковську скориговані дані з 26.09.2002 року щомісячно за кожний рік та по теперішній час; зобов'язати Пенсійний фонд в м. Новомосковську прийняти скориговані дані і провести перерахунок пенсії за віком. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2015 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Дніпропетровської філії про скасування наказів, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити певні дії В апеляційній скарзі позивачка ставить питання про скасування рішення суду, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено із порушенням норм матеріального права та без врахування обставин у справі, та просить задовольнити позов. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2005 року частково задоволено позов [PERSON] до ВАТ «Укртелеком» про поновлення на роботі, скасування наказів, стягнення різниці в заробітній платі. Відмінено накази Дніпропетровської дирекції ВАТ «Укртелеком» №180 від 10.05.2002 року «Про вдосконалення розподілу функцій», №317 від 25.07.2002 року «Про приведення у відповідність з обсягами робіт і затвердження штатним розкладом одиниці інженера-метролога ЦЕЗ №9 (м. Новомосковськ)», №439 від 25.09.2002 року «Про введення в дію затвердженої 0,3 одиниці посади інженера-метролога ЦЕЗ №9 Дніпропетровської дирекції ВАТ «Укртелеком», №507 від 20.12.2004 року «Про перевід [PERSON] на посаду інженера-метролога №9 м. Павлоград з робочим місцем в ЦЕЗ №24 м. Новомосковськ». Поновлено [PERSON] на посаді інженера-метролога ЦЕЗ №9 м. Новомосковськ Дніпропетровської області у ВАТ «Укртелеком» - 0,9 одиниці. Стягнуто із ДФ ВАТ «Укртелеком» на користь [PERSON] різницю в заробітній платі в розмірі 24451,49 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Додатковим рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2007 року та відповідно до ухвали Кіровського районного суду м.. Дніпропетровська про виправлення помилки в додатковому рішенні від 22.01.2007 року було вирішено про поновлення [PERSON] на посаді інженера-метролога центру електрозв'язку №9 цех електрозв'язку №24 м. Новомосковська Дніпропетровської дирекції ВАТ «Укртелеком» - 1 одиниця. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.06.2008 року вказане додаткове рішення від 22.01.2007 року було скасоване та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Додатковим рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.08.2008 року було вирішено про поновлення [PERSON] на посаді інженера-метролога цеху електрозв'язку №9 Дніпропетровської дирекції ВАТ «Укртелеком» - 1 одиниця. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.12.2008 року вказане додаткове рішення від 15.08.2008 року було скасоване та в задоволенні заяви [PERSON] про ухвалення додаткового рішення відмовлено. Згідно наказу №568/вк від 04.10.2006 року було скасовано з 05.10.2006 року наказ Дніпропетровської філії АТ «Укртелеком» №507/вк від 20.12.2004 року та поновлено [PERSON] з 05.10.2006 року на 0,9 одиниці посади інженера з метрології І категорії групи технічної підтримки та ремонту цеху електрозв'язку №24 м.Новомосковськ ЦЕЗ №9 м. Павлоград (а.с.106 т.1). Наказом №580/вк від 05.10.2006 року було внесено зміни до п.2 наказу №568/вк від 04.10.2006 року в частині поновлення [PERSON] на посаді з 28.12.2005 року (а.с.107 т.1). Наказом №348 від 04.10.2006 року [PERSON] з 28.12.2005 року поновлено на роботі на 0,9 одиниці посади інженера з метрології І категорії групи технічної підтримки та ремонту цеху електрозв'язку №24 м. Новомосковськ ЦЕЗ №9 м. Павлоград та внесено зміни у штатному розкладі ЦЕЗ №9 щодо введення 0,9 одиниць інженера з метрології І категорії (а.с.108 т.1). Відповідно до письмової заяви [PERSON] від 07.07.2009 року про її звільнення з 14.07.2009 року за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпПУ, наказом №205-к від 14.07.2009 року позивачку було звільнено з займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпПУ (а.с.58 т.1, а.с.110 т.1). Отже, відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2005 року, що набрало законної сили, [PERSON] з 28.12.2005 року було поновлено на посаді інженера з метрології І категорії групи технічної підтримки та ремонту цеху електрозв'язку №24 м. Новомосковськ ЦЕЗ №9 м. Павлоград з обсягом робіт 0,9 одиниці. З рішення суду від 27.12.2005 року вбачається, що під час розгляду справи судом було встановлено, що [PERSON] на підставі наказу №222/ВК від 31.08.2001 року була переведена на посаду інженера-метролога І категорії з обсягом робіт 0,9 одиниць. Вказані обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України є такими, що не потребують доказуванню при розгляді даної справи. На виконання цього рішення суду від 27.12.2005 року відповідачем було видано накази №568/вк від 04.10.2006 року, №580/вк від 05.10.2006 року та №348 від 04.10.2006 року, згідно яких позивачку у відповідності до судового рішення з 28.12.2005 року було поновлено на роботі на 0,9 одиниці посади інженера з метрології І категорії. Тобто рішення суду від 27.12.2005 року в частині поновлення [PERSON] було виконано. Тому доводи позивачки, щодо невиконання відповідачем рішення суду від 27.12.2005 року та незаконності наказу №348 від 04.10.2006 року щодо її поновлення на посаді інженера з метрології з обсягом роботи на 0,9 одиниць, замість 1 одиниці, суд вважав безпідставними, а позовні вимоги щодо скасування цього наказу такими, що не підлягають задоволенню, як необґрунтовані. Також згідно прохальної частини уточненого позову позивачка просила суд відмінити наказ №205-к від 10.07.2009 року. Разом із тим, врахувавши позовні вимоги та пояснення представника позивачки в судовому засіданні, вона фактично просила відмінити наказ №205-к від 14.07.2009 року щодо її звільнення на підставі п.1 ст.36 КЗпПУ за угодою сторін. В обґрунтування позовних вимог в цій частині посилалась на те, що згоди на таке звільнення не надавала, з вказаним наказом не ознайомлена та останній було видано в період її перебування на лікарняному. Разом із тим, матеріалами справи підтверджено, що звільнення [PERSON] було проведено за згодою сторін, відповідно до письмової заяви позивачки від 07.07.2009 року та в строк, визначеній в цій заяві, тобто 14.07.2009 року. Будь-яких доказів щодо анулювання такої домовленості за взаємною згодою сторін, позивачкою не надано. Крім того, із наказом №205-к від 14.07.2009 року позивачка була ознайомлена під підпис в день його винесення та в письмову вигляді в тексті наказу власноруч зробила запис із проханням її звільнити 14.07.2009 року за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, що свідчить про її згоду на таке звільнення та ознайомлення з наказом. А тому, доводи [PERSON] про її звільнення без відповідної згоди та не ознайомлення із наказом, суд вважав надуманими та такими, що не відповідають фактичним обставинам у справі. [PERSON] станом на 14.10.2009 року дійсно перебувала на лікарняному (а.с.57 т.1). Разом із тим, суд врахував, що відповідно до ст.40 КЗпП України встановлено заборону звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності, якщо таке звільнення відбувається з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Суд встановив, що згідно наказу №205-к від 14.07.2009 року позивачку було звільнено за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. А тому, суд вважав необґрунтованими доводи [PERSON] щодо незаконності її звільнення в період перебування на лікарняному. Також, суд врахував, що із наказом №205-к від 14.07.2009 року позивачка була ознайомлена в день його винесення. Проте, вимогу про відміну цього наказу заявила лише в уточненому позові, поданому 26.05.2014 року. Доказів, що поважності причин пропуску встановленого ст.233 КЗпПУ строку звернення до суду із позовом, позивачкою не надано та відповідних клопотань про його поновлення не заявлялось. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, зокрема і в зв'язку із пропуском строку. А тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині відміни наказу №205-к від 14.07.2009 року суд відмовив за необґрунтованістю та у зв'язку із пропуском строку звернення до суду. У зв'язку з відмовою у задоволенні цих позовних вимог, суд не задовольнив і вимоги про поновлення її на посаді інженера з метрології ЦЕ№ №9 Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» м. Новомосковськ згідно наказу №222/ВК від 31.08.2001 року на 1 одиницю по теперішній час із виплатою заробітної плати за вимушений прогул; а також щодо зобов'язання відповідача провести розрахунки із 26.09.2002 року по цей час відповідно до 1 одиниці та надання до Пенсійного фонду в м. Новомосковську скоригованих даних з 26.09.2002 року щомісячно за кожний рік та по теперішній час. Але із мотивами відмови у задоволенні позову повністю погодитись не можна, оскільки суд не врахував всіх обставин у справі, а також вимог законодавства. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. А частиною 1 статті 310 ЦПК України передбачено, що рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу. У цій справі заявлені позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Укртелеком» про визнання невиконаним рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2005 року та зобов'язання відповідача виконати це рішення суду, відновити позивача на посаді інженера метролога, відмінити наказ №205-к від 10.07.2009 року, зобов'язати відповідача виплатити зарплату за вимушений прогул і лікарняні, які не прийняті до оплати за період незаконного звільнення за 2002 рік по теперішній час із врахуванням індексу інфляції. Але, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2005 року частково задоволено позов [PERSON] до ВАТ «Укртелеком» про поновлення на роботі, скасування наказів, стягнення різниці в заробітній платі. Відмінено накази Дніпропетровської дирекції ВАТ «Укртелеком» №180 від 10.05.2002 року «Про вдосконалення розподілу функцій», №317 від 25.07.2002 року «Про приведення у відповідність з обсягами робіт і затвердження штатним розкладом одиниці інженера-метролога ЦЕЗ №9 (м. Новомосковськ)», №439 від 25.09.2002 року «Про введення в дію затвердженої 0,3 одиниці посади інженера-метролога ЦЕЗ №9 Дніпропетровської дирекції ВАТ «Укртелеком», №507 від 20.12.2004 року «Про перевід [PERSON] на посаду інженера-метролога №9 м. Павлоград з робочим місцем в ЦЕЗ №24 м. Новомосковськ». Поновлено [PERSON] на посаді інженера-метролога ЦЕЗ №9 м. Новомосковськ Дніпропетровської області у ВАТ «Укртелеком» - 0,9 одиниці. Стягнуто із ДФ ВАТ «Укртелеком» на користь [PERSON] різницю в заробітній платі в розмірі 24451,49 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Це рішення набрало законної сили. Крім того, суд не врахував, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2010 року відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до ВАТ «Укртелеком» про скасування наказу, поновлення на роботі, зобов'язання вчинити дії. Це рішення набрало законної сили. Зазначеним рішенням уже розглядались позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Укртелеком» щодо скасування наказу №205-к від 10.07.2009 року про звільнення позивачки із займаної посади на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, а також вимоги про поновлення її на роботі та зобов'язання відповідача оплатити листки непрацездатності. Отже попередніми рішеннями судів уже було вирішено питання щодо частини позовних вимог, а саме: поновлення позивача на посаді інженера метролога, відміни наказу №205-к від 10.07.2009 року, зобов'язання відповідача виплатити зарплату за вимушений прогул і лікарняні. А тому в цій частині рішення суду необхідно скасувати та закрити провадження у справі в цій частині на підставі п.2 ч.1 ст. 205, ч.1 ст.310 ЦПК України. В іншій частині рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, оскільки заявлені позивачкою позовні вимоги про визнання невиконаним рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2005 року та зобов'язання відповідача виконати це рішення суду є неналежним способом захисту, оскільки він не передбачений нормами трудового та цивільного законодавства. Також підтверджено, що на виконання цього рішення позивачка була поновлена на роботі. Вважаючи що рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.12.2005 року є невиконаним, позивачка могла звернутися до суду щодо оскарження дій органів у порядку виконавчого провадження чи зобов'язання відповідної особи усунути порушення її прав. Відповідно до вимог ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Із клопотанням про поновлення строку на звернення із позовом до суду позивачка не зверталась, відповідно до вимог ст.234 КЗпП України. За таких обставин висновок суду про відмову у задоволенні позову в цій частині є правильним. Вимоги апеляційної скарги про зобов'язання відповідача звернутись до адміністративного суду з вимогою вчинити певні дії - зарахувати кореговані внески із зарплати до Пенсійного фонду України, а також зобов'язання останнього провести перерахунок пенсії, є безпідставними, оскільки суперечать чинному законодавству. Зобов'язання відповідача звернутись до адміністративного суду з вимогою вчинити певні дії в інтересах позивача - суперечить чинному законодавству - ст.19 Конституції України, оскільки звернення до суду є правом кожної особи, а не обов'язком. Також вимоги до Пенсійного фонду України є безпідставними, оскільки на сам фонд, на уповноважені органи цього фонду не є стороною у справі.

Outcome: partial