Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визначення по 1/2 частці земельної ділянки із спільної сумісної власності, посилаючись на слідуючі обставини. [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної часткової власності (по 1/2) житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. Крім того, вони також є співвласниками земельної ділянки площею 0,0679 га розташованої по [ADDRESS], призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Свою частку будинку та земельної ділянки позивачка хоче відчужити, а відповідач проти цього не заперечує. При зверненні до приватного нотаріусу Татарбунарського районного нотаріального округу [PERSON] із проханням про укладення та нотаріального посвідчення правочину з відчуження частки будинку та земельної ділянки вона отримала відмову у зв'язку з тим, що у державному акті на право власності на земельну ділянку не визначена частка земельної ділянки, яка належить їй. За таких обставин, позивачка вимушена звернутися до суду з позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак направила до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про слухання справи за його відсутності, не заперечуючи проти вимог позову. Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. З копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майна від 26.09.2008 року (а.с.5,6), копії технічного паспорту на будинок [ADDRESS] (а.с.7-10) видно, що власниками будинку який розташований за адресою [ADDRESS] згідно рішення Татарбунарського районного суду Одеської області є [PERSON] та згідно договору дарування - [PERSON] відповідно по 1/2 частки спільної часткової власності. Копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №285899 від 11.05.2011 року виданого [PERSON] (а.с.11) підтверджується, що земельна ділянка площею 0,0679 га, розташована по [ADDRESS], виділена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). З копії додатка до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №285899 (а.с.12) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки. Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 370, 372 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч.4,5 ст. 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення із неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Враховуючи викладене, аналізуючи здобуті по справі докази, зважаючи на те позивачка надала до суду достатньо доказів того, що на праві спільної сумісної власності сторонам належить земельна ділянка а саме: кадастровий номер 5125010100:02:005:0200, цільове признання для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0679 га, що розташована за адресою: [ADDRESS]. А тому, суд вважає можливим визнчити за [PERSON] та [PERSON] право власності по 1/2 частці вищезазначеного земельної ділянки, задовольнивши вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved