Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування свої позовних вимог вказала, що рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 09 березня 2016 року по справі №693/126/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення витрати на утримання дитини значно зросли. В силу того, що донька зростає, збільшилися витрати на одяг, харчування, забезпечення шкільним приладдям, розвиваючими іграшками тощо, окрім іншого в силу економічного становища у країні суттєво зросли ціни. Позивачкою неодноразово піднімалося питання про добровільне збільшення грошового забезпечення на дитину перед відповідачем, однак останній на конструктивний діалог не йде. Більше того, ухиляється від виконання зазначеного вище рішення суду, допускаючи систематичні прострочення щодо виплати аліментів на утримання доньки. У зв`язку з вказаними вище обставинами позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, в якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 09 березня 2016 року на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1600 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також просила звільнити її від сплати судового збору на підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір». У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, при цьому подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Уточнила, що змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », а тому просила стягувати аліменти на користь [PERSON] У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився по невідомих суду причинах, про місце і час розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи поштовими повідомленнями. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 01.07.2013р. було розірвано. Від спільного проживання у шлюбі сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження №1, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 14 січня 2010 року виконавчим комітетом Конельської сільської ради Жашківського району Черкаської області. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 09 березня 2016 року по справі №693/126/16-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. щомісячно до повноліття дитини. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно положення ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про збільшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Одержувач аліментів вправі звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо недостатнього розміру аліментів, які стягуються у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо збільшення їх розміру. Ч.2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2019 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2007 гривень, з 1 грудня - 2102 гривні; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень. Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, зміни мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вбачає зміни матеріального забезпечення у одержувача аліментів, які пов`язанні в першу чергу із зміною економіки у всіх галузях країни в цілому, зокрема зростанням цін, що значною мірою впливає на достатній необхідний рівень матеріального забезпечення потреб дитини та її духовного і фізичного розвитку, а тому вважає, що її вимоги щодо збільшення розміру аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно із ч.ч.1,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.76 ЦПК України ці данні встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показань свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Положеннями ч.1 ст.80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказівЖодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України). Проаналізувавши вищевикладені обставини, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази та врахувавши норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про погіршення матеріального становища позивача, і вважає, що зміна розміру стягуваних аліментів, визначених раніше судом, буде співрозмірною та справедливою по відношенню до неповнолітньої дитини, а тому вбачає підстави для задоволення позовних вимог та збільшення розміру стягуваних на підставі рішення суду аліментів у сумі 750 грн. до 1600 грн. На підставі п.3 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються. Таким чином, позивач [PERSON] звільняється від сплати судового збору у даній справі. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовну заяву[PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину задоволено в повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved