Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивачка в лютому 2015 року звернулася в суд з даним позовом, в заяві вказала, що 06.04.2010 року між нею та відповідачкою укладено безстроковий трудовий договір, відповідно до якого її було прийнято на посаду продавця непродовольчих товарів. 06.04.2010 року вказаний договір було зареєстровано у Червоноградському міському центрі зайнятості. Так як її не влаштовували умови праці, розмір заробітної плати, а також через те, що вона знайшла іншу роботу, вона вирішила звільнитися з вищевказаної роботи. 16.01.2012 року вона написала заяву на імя відповідача про розірвання трудового договору за власним бажанням. Однак відповідачка вказану заяву відмовилася у неї приймати і пообіцяла, що звільнить її пізніше. Через деякий час відповідачка взагалі зникла і на даний час місце її знаходження невідоме. просить вищевказаний безстроковий договір, укладений з відповідачкою, розірвати та стягнути з останньої на її користь судовий збір. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, з підстав, вказаних у позовній заяві. Просить розірвати трудовий договір укладений з відповідачкою з ініціативи працівника (ст. 38 КЗпП). Належно повідомлена відповідачка в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Судом направлялися судові повістки про виклик та документи по справі за місцем реєстрації відповідачки, однак остання не з'являлася у відділення поштового зв'язку для отримання кореспонденції. Рекомендовані листи були повернуті до суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає». Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, подав до суду клопотання в якому вказав, що Червоноградським міським центром зайнятості було зареєстровано трудовий договір між фізичною-особою підприємцем [PERSON] та [PERSON], трудовий договір № 13091000179 від 06.04.2010 року. для зняття з реєстрації трудового договору , у разі його розірвання, дві сторони мають зявитися до центру зайнятості відповідно до п. 9 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою затвердженого наказом Мінпраці 08.06.2001 року за № 260. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Як вбачається з копії форми трудового договору між працівником і фізичною особою від 06.04.2010 року. [PERSON], приватний підприємець, та [PERSON] уклали між собою цей трудовий договір про таке: даний договір є безстроковим, що укладається на невизначений строк; працівник зобовязаний виконувати обовязки продавця, сумісно обовязки реалізатора, нести матеріальну відповідальність за товар, чистоту і порядок робочого місця. Даний трудовий договір зареєстрований від 06.04.2010 року за № [NUMBER]. Відповідно до заяви [PERSON] від 16.01.2012 року, остання написала дану заяву на імя ПП «[PERSON]І.» з проханням розірвати з нею трудовий договір від 06.04.2010 року за власним бажанням. В силу п. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Статею 24-1 КпЗП України передбачено, що при укладанні трудового договору між працівником і фізичною особою, фізична особа або за довіреністю уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мін'юсті України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами - роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Нормою ч. 2 ст. 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод громадянина, на підставі Конституції України гарантується. Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, а нормами ст. 46 Конституції України передбачено право на соціальний захист шляхом сплати пенсії, яка сплачується за рахунок страхових внесків громадян при загальнообов'язковому соціальному страхуванні. Враховуючи наведе, беручи до уваги те, що відповідачка добровільно не виконала покладених на неї, як на роботодавця, законодавством обовязків, суд вважає позов обґрунтованим таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved