Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до повноліття сина. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] . Син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, тоді як відповідач добровільно матеріальної допомоги на його утримання не надає. В судове засідання позивачка не з`явилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач в судове засідання не з`явився, судова повістка, що направлялася за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулась з відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання» та «відсутністю адресата вдома». Як вбачається з матеріалів справи позивачем надано адресу [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання. Інших відомостей щодо місця перебування чи проживання відповідача немає. Відповідно до ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки та відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк суду не надано. Зі згоди позивача суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 06 січня 1989 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу /а.с.5/. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження /а.с.6/. Відповідно довідки голови квартального комітету № 102 позивачка проживає разом із неповнолітнім сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] .с.7/. Таким чином, малолітня дитина проживає разом з матір`ю та повністю знаходиться на її утриманні. Інших осіб, які б мали можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, немає. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є працездатним та має можливість працевлаштуватись, інших неповнолітніх дітей у нього немає, стягнення за виконавчими документами з нього не проводиться. Отже, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на неповнолітню дитину в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути аліменти на неповнолітнього сина в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до повноліття сина. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 768, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved