Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача про припинення права спільної сумісної власності, встановлення права спільної часткової власності на нерухоме майно з визначенням часток та зняття з нього арешту, і у його обґрунтування вказала про те, що вона та її син [PERSON] 24.02.1997 року отримали у власність квартиру за адресою: [ADDRESS], загальною площею 62,38 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 24.02.1997 року. Дана квартира була передана їм у спільну сумісну власність без визначення часток кожного співвласника. У 2015 році внаслідок відкриття кримінального провадження відносно сина позивачки [PERSON] на його майно, зокрема, на належну їм вищевказану квартиру, був накладений арешт. У звязку з цим не тільки син, а й позивачка була фактично позбавлена свого права власності на квартиру, оскільки була позбавлена права розпоряджатися нею, а саме: оформити договір дарування належної їй частки власності квартири на свою онуку. Ніяких письмових домовленостей або рішення суду щодо визначення часток власності на квартиру у них з сином немає. Позивачка вважає, що їхні частки власності є рівними, тобто по 1/2 частки кожному. Тому позивачка змушена звернутись до суду і просить припинити право спільної сумісної власності її та її сина [PERSON] на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS], та встановити на квартиру право спільної часткової власності з визначенням позивачці 1/2 частини власності даної квартири, а також зняти арешт з її частки власності. До початку судового засідання від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Наполягала на задоволенні позову. До початку судового засідання від представника позивачки за угодою про надання правової допомоги - адвоката [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги позивачки підтримав у повному обсязі. Наполягав на задоволенні позову. До початку судового засідання від представника відповідача за довіреністю [PERSON] надійшло заперечення на позовну заяву, в якій він заперечував проти задоволення позовних вимог і просив відмовити позивачці у їх задоволення за необгрунованістю. До початку судового засідання від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без його участі. Не заперечував проти задоволення позовних вимог позивачки Відтак суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та перевіривши письмові матеріали справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного висновку. З свідоцтва про право власності на житло від 24.02.1997 року, виданого згідно з розпорядженням відділу комунального майна міськвиконкому від 21.02.1997 року № 688 вбачається, що квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві сумісної спільної власності [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 25. Право приватної спільної сумісної власності на вказану квартиру зареєстроване КП «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» 04.05.2007 року, реєстраційний номер 1357963, за [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Із змісту ст. 319 ЦК України вбачається, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Під час проживання в спірній квартирі співвласники квартири в рівній мірі користувалися усіма приміщеннями квартири, домовленостей про інший розподіл часток у праві власності на квартиру між ними не існує. Таким чином, на основі зясованих обставин, суд вважає можливим визначити частки співвласників [PERSON] та [PERSON] в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] в розмірі по 1/2 частині кожному. Що стосується вимоги позивачки про зняття арешту з належної їй частки, то в цій частині суд вважає за необхідне відмовити, виходячи з наступного. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.03.2016 року клопотання слідчого Ткаченка С.О. про арешт майна по матеріалам кримінального провадження № 12015200440005538 від 08.10.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України було задоволено. Було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що знаходиться у власності [PERSON]. Дана обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 75754334 від 14.12.2016 року. На квартиру [ADDRESS] накладено обтяження у вигляді заборони на відчуження нерухомого майна. Із змісту ст. 174 КПК України вбачається, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Оскільки арешт майна на вищевказану квартиру було накладено в рамках кримінального провадження, як запобіжний захід з метою досягнення дієвості цього провадження, тому його може бути скасовано виключно в рамках кримінального провадження, а позивачка, яка є співвласником квартири, має право заявити клопотання слідчому судді про скасування арешту майна повністю або частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial