Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із вказаною позовною заявою, вказавши в позові, що вона з 28 серпня 1982 року по 16 липня 2001 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON]. 04.12.2013 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області за її позовом ухвалено Рішення, яким за нею визнано право власності на 1/2 частку набутого в шлюбі житлового будинку, будівель та споруд господарського призначення за адресою [ADDRESS]. За час перебування в шлюбі на підставі рішення виконавчого комітету Чагорської сільської Ради народних депутатів від 13.11.1996 року шляхом безоплатної приватизації набута також земельна ділянка пл. 0,26 га; з них 0,18 га для обслуговування житлового будинку 0,08 га для ведення особистого підсобного господарства, розташована на території [ADDRESS] Державний акт на право приватної власності на землю І ЧВ №008030 14.07.1997 року, виданий на ім'я її бувшого чоловіка. Вважає, що набута в шлюбі земельна ділянка, як і житловий будинок має режим спільної сумісної власності і частки кожного з подружжя в ній встановлюються за принципом рівності. Тому просить суд, визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,26 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, розташованого на території с.Чагор Глибоцького району Чернівецької області, власником якого згідно державного акту на право власності на землю І-ЧВ №008030 рахується [PERSON], визнавши в частині 1/2 недійсним даний Державний акт та припинити право спільної сумісної власності на дану ділянку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву в якій вказує що позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглянути в її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, а також визначив наступні правові норми, що їх регулюють. З ч.3 ст.120 ЗК України вбачається, що у разі переходу права власності на будинок або його частку від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику. Згідно ч.1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно ч.2 ст.158 ЗК України виключно судом вирішується земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осі, а також спори щодо розмежовування територій сіл, районів та областей. Із змісту частини 3 статті 61 ЦПК України, випливає, що обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 серпня 1982 року, що підтверджується відмітками в їх паспортах та визнається сторонами. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 16 липня 2001 року, шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний. Відповідно до Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 04.12.2013 року, ухваленого за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права на частку в спільній сумісній власності, за позивачкою визнано право власності на 1/2 частку нерухомого майна за адресою [ADDRESS]. Також судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Чагорської сільської Ради народних депутатів від 13.11.1996 року шляхом безоплатної приватизації відповідачем набута також земельна ділянка пл. 0,26 га; з них: 0,18 га для обслуговування житлового будинку та 0,08 га для ведення особистого підсобного господарства, розташована на території [ADDRESS] Державний акт на право приватної власності на землю І ЧВ №008030 14.07.1997 року, виданий на ім'я [PERSON]. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 19249789 від 19 березня 2014 року вбачається, що позивачка зареєструвала право власності за собою на 1/2 частку нерухомого майна за адресою [ADDRESS]. Тому позовні вимоги в частині визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,18 га для обслуговування житлового будинку підлягають задоволенню, як і позовні вимоги в частині визнання недійсним Державного акту на вказану частку земельної ділянки і припинення права спільної сумісної власності на дану частку земельної ділянки. В той же час вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,08 га для ведення особистого підсобного господарства, суд прийшов висновку відмовити у їх задоволенні, оскільки дана земельна ділянка надана відповідачу в порядку приватизації, призначена для ведення особистого господарства, а не для обслуговування житлового будинку, вона також не відносилася до об'єктів спільної сумісної власності. На підставі викладеного, ст.ст. 120,155,158 ЗК України,

Outcome: partial