Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позом про встановлення юридичного факту та визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування за законом. В обгрунтуванння свого позову вона зіслалася на те, що 15 грудня 2012 року помер її рідний дядько [PERSON], який на момент смерті мешкав за адресою: с. Коломийці, вул. Молодіжна, 4 Покровського району Дніпропетровської області. Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина, яка у тому числі складається із права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,250 га, ведення особистого підсобного господарства площею 0,3653 га, а всього загальною площею 0,6153 га, яка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія: І-ДП №020312 виданого 25 травня 1999 року [PERSON], померлій 10 травня 2000 року, спадкоємцем якої був [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. На момент своєї смерті [PERSON], заповіту не залишив, а також спадкоємці першої черги спадкування за законом після смерті останнього відсутні, так як у померлого батьків, дружини та дітей не було. Так, спадкоємцем другої черги за законом вказаного майна є рідний брат померлого і батько позивачки [PERSON], який мешкає за адресою: м. Тернівка, вул. Горького, 27 Дніпропетровської області, який жодним чином не претендував на вказану спадщину, відмовився у передбаченому законом порядку та 16 вересня 2014 року [PERSON] у приватного нотаріуса Тернівського нотаріального округу Дніпропетровської області оформив письмову заяву на адресу Покровської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про те, що він спадщину в установлені законом строки не прийняв, за продовженням цього строку до суду не звертався і він не має претензій до того, щоб свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON], було видане на імя інших його спадкоємців. На випадок своєї смерті [PERSON], заповіту не залишив, а також спадкоємці першої черги спадкування за законом після смерті останнього відсутні, а спадкоємці другої черги за законом сказаного майна є рідний брат померлого і батько позивачки [PERSON], який спадщину у встановлені законом строки не прийняв, за продовженням цього строку до суду не звертався і він не має претензій до того, щоб свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON], було видане на імя інших його спадкоємців. Так, [PERSON] будучи спадкоємцем пятої черги, після смерті її рідного дядька [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Покровського нотаріального округу Дніпропетровської області для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак 19 березня 2015 року приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровській області [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом майна [PERSON], який помер 15 грудня 2012 року, а саме житловий будинок за адресою: с. Коломийці, вул. Молодіжна, 4 Покровського району Дніпропетровської області, який належав [PERSON], померлій 10 травня 2000 року, спадкоємцем якої був [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Постановою приватного нотаріуса Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області 20 січня 2015 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: с. Коломийці, вул. Молодіжна, 4 Покровського району Дніпропетровської області, оскільки у неї був відсутній правовстановлюючий документ на зазначене нерухоме майно, а саме: оригінал державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП №020312 виданого 25 травня 1999 року [PERSON], померлій 10 травня 2000 року, спадкоємцем якої був [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Однак, де знаходиться даний оригінал державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] не відомо, але їй відомо від родичів той факт, що він був втрачений ще за життя [PERSON] В звязку з цим, [PERSON] просить суд встановити факт володіння [PERSON], яка померла 10 травня 2000 року, земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,250 га, та ведення особистого підсобного господарства площею 0,3653 га, а всього загальною площею 0,6153 га, що розташована за адресою: с. Коломийці, вул. Молодіжна, 4 Покровського району Дніпропетровської області на підставі правоустановчого документу державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП №020312, виданого 25 травня 1999 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №235. Крім того, [PERSON] просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку площею 0,250 га, ведення особистого підсобного господарства площею 0,3653 га, а всього загальною площею 0,6153 га, що розташована на території с. Коломийці, вул. Молодіжна, 4 Покровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті її дядьки [PERSON], померлого 15 грудня 2012 року, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Позивачка в судовому засіданні позов повністю підтримала та просить його задовольнити. Свідки [PERSON], [PERSON], в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] знають з дитинства, що [PERSON] рідний дядько позивачки. У нього дітей не було. У [PERSON] є сестра. Справу розглянуто відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника відповідача [PERSON] сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, представника третьої особи Реєстраційної служби Покровського РУЮ у Дніпропетровській області, які надіслали до суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, заслухавши позивачку, свідків, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.\~ Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичнихосіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України. За правилами ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. В п. 23,24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що свідоцтво про право на спадщину за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Так, при розгляді даної справи, судом встановлена наявність у Покровській державній нотаріальній конторі Дніпропетровської області спадкової справи № 9 до майна померлої 10 травня 2000 року [PERSON], що досліджена в судовому засіданні, із якої вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] до Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявами про прийняття спадщини звернувся [PERSON], який помер 15 грудня 2012 року (а.с. 51). Як вбачається з копії заповіту посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської ради народних депутатів Покровського району Дніпропетровської області [PERSON] 22 липня 1997 року, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла [PERSON] (а.с.52-53). Однак, судом достовірно встановлено , що у позивачки є рідний брат [PERSON] та рідна сестра [PERSON], які також являються спадкоємцями та даних про відмову їх від спадщини суду не надано. Відповідно до ст.130 ЦПК України суд, вирішуючи справу, встановлює склад осіб, які братимуть участь у справі. Судом встановлено, що з даних правовідносин співвідповідачем по справі повинні бути брат [PERSON] [PERSON] та сестра [PERSON] [PERSON]. Згідно зі ст.33 ЦПК України, суд за клопотання позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає іншу особу як співвідповідача, однак таке клопотання позивачкою заявлено не було. При таких обставинах суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, так як [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, однак не указала співвідповідача [PERSON], а також співвідповідачів [PERSON] та [PERSON], але це не позбавляє останню звернутись до суду за захистом порушеного права у порядку, передбаченому діючим законодавством.\~

Outcome: dismissed