Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення її з домоволодіння [ADDRESS] В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилалася на те, що вказане домоволодіння на праві власності належало її бабусі [PERSON], яка померла у 1984 році. Єдиним спадкоємцем після її смерті міг бути її син [PERSON], який помер ще у 1971 році, у зв'язку з чим за правом представлення свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.06.2006 року отримала його донька - позивачка [PERSON], як онука спадкодавця, оскільки прийняла спадщину шляхом фактично вступу у володіння та управління спадковим майном, так як постійно проживала та була зареєстрована в даному домоволодінні. Брати позивачки [PERSON] та [PERSON] спадщину після [PERSON] не приймали ні фактично, ані шляхом звернення із відповідними заявами до нотаріальної контори. На теперішній час у належній позивачці частині житлового будинку проживає дружина покійного її брата [PERSON] - [PERSON], яка заселилася в будинок на правах тимчасового мешканця. Оскільки на неодноразові вимоги позивачки відповідачка відмовляється виселитися з будинку, тому позивачка просила суд усунути їй перешкоди у користуванні власністю та виселити [PERSON] із домоволодіння [ADDRESS] Відповідачка проти позову заперечувала та звернулася до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON], яка є правонаступником після смерті [PERSON], про встановлення факту прийняття спадщини, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на 12 частину домоволодіння в порядку спадкування за законом. Свій позов обґрунтовувала тим, що домоволодіння [ADDRESS] на праві власності належало [PERSON], яка померла [INFO] Оскільки її син на час відкриття спадщини [PERSON] помер у 1971 році, тому спадкоємцями за правом представлення були її онуки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Житловий будинок у домоволодінні [ADDRESS] був розділений на дві половини, в одній з яких проживала [PERSON], а в іншій - дружина її покійного сина, а мати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - [PERSON]. Зважаючи на те, що в будинку залишилася постійно проживати [PERSON], її сини, які проживали поряд із домоволодінням [ADDRESS], доглядали за будинком, обробляли огород, виконували всю роботу по господарству. Між усіма трьома спадкоємцями була домовленість, що спадщина буде оформлена на них усіх в рівних часткам тільки після смерті їх матері [PERSON], у зв'язку з чим свідоцтво про право на спадщину ніхто і не отримував. Чоловік позивачки [PERSON], з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 02.12.1962 року, прийняв спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно доглядав за домоволодіння, одразу ж після смерті бабусі у частині будинку, де вона проживала, зробив ремонт, куди згодом заселилася його донька [PERSON]. Протягом усього часу вказаною частиною домоволодіння користувалася їх сім'я, де були розділені особові рахунки та ними оплачувалися усі послуги, а після смерті [PERSON], який помер [INFO], позивачка [PERSON] постійно проживає в ньому одна. [PERSON], який помер у серпні 2002 року, також прийняв спадщину після смерті [PERSON], однак за життя юридично не оформив, після його смерті спадщину прийняла його дружина [PERSON]. В період слухання справи [PERSON] померла [INFO], спадкоємцем після її смерті є її донька [PERSON], яка залучена судом правонаступником відповідача за зустрічним позовом. Відповідачка [PERSON] на час смерті [PERSON] в домоволодінні [ADDRESS] не проживала, оскільки на той час вона мала інше постійне місце проживання, а тільки у 1994 році повернулася із м.Тбілісі (Грузія) та заселилася до матері [PERSON], де вони в частині будинку проживали разом, а після смерті матері відповідачка проживає там по теперішній час. Про звернення до нотаріальної контори та про намір отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] тільки на своє ім'я, на все домоволодіння в цілому [PERSON] нікого не повідомила, хоча між спадкоємцями була домовленість по рівність часток успадкованого майна, при отриманні даного свідоцтва від 02.06.2006 року вона приховала від нотаріуса також наявність інших спадкоємців. Посилаючись на дані обставини та заважаючи на те, що спадкоємці після смерті [PERSON], який помер у 2002 році, на спадщину не претендують, позивачка [PERSON] просила суд встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла [INFO]; визнати частково - в 1/2 частині, недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла [INFO], посвідчене 02.06.2005 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лебеденко Н.С., зареєстровано в реєстрі за №3-1579; та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] Ухвалою суду від 11.08.2008 року обидва позови були об'єднані в одне провадження (а.с.83). У судовому засіданні представники [PERSON] надали пояснення. аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві та просили зустрічний позов задовольнити, а [PERSON] у позові відмовити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON], яка померла [INFO], та її спадкоємець [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] підтримували у повному обсязі та просили його задовольнити. Самостійних позовних вимог до суду не заявляли. Позивачка за первісним позовом, а відповідачка за об'єднаним позовом [PERSON] у судовому засіданні свій позов підтримала та просила його задовольнити, виселити із частини житлового будинку відповідачку [PERSON], оскільки домоволодіння в цілому належить на праві власності тільки їй. Заперечувала проти позову [PERSON], спростовувала домовленість між нею та братами про рівність часток успадкованого ними майна та зазначила, що за життя жоден із них не звертався до нотаріальної контори про видачу їм свідоцтва про спадщину. Оскільки на час отримання нею свідоцтва вони обидва були померлими, тому нотаріусу вона і повідомила, що спадкоємців окрім неї більше нема. В ході надання пояснень свідка [PERSON], яка є дочкою [PERSON], позивачка [PERSON] підтвердила той факт, що на час смерті [PERSON] вона дійсно проживала та була зареєстрована у належній їй квартирі у м.Чугуєві Харківської області, а в 1989 році здійснила обмін житла та переїхала проживати до м.Тбілісі (Грузія), і тільки у 1994 році повернулася до м.Дніпропетровська, де стала проживати разом з матір'ю [PERSON] у її частині будинку в домоволодінні [ADDRESS]. Також не спростовувала здійснення її братом [PERSON] ремонтних робіт в частині будинку та проживання там його доньки [PERSON], де на теперішній час проживає відповідачка [PERSON]. Окрім цього, в судовому засіданні [PERSON] визнала факт прийняття спадщини усіма трьома спадкоємцями ([PERSON], [PERSON] та [PERSON]) після смерті [PERSON], яка померла [INFO] Представник третьої особи Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та постановити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали даної справи та спадкових справ, суд вважає [PERSON] в позові відмовити, а позов [PERSON] задовольнити, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 14.02.1985 року Відділом комунального господарства Амур-Нижньодніпровської районної ради на підставі рішення виконкому №27/7 від 25.01.1985 року, належало [PERSON], яка померла [INFO] (а.с.100, 109). Спадкоємцями першої черги за правом представлення після її смерті були онуки: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки їх батько, а син спадкодавця [PERSON], помер [INFO] (а.с.101). На час смерті [PERSON] разом з нею в домоволодінні [ADDRESS] була також зареєстрована та проживала дружина її покійного сина [PERSON], оскільки житловий будинок був розділений на дві частини та мав окремі входи. Як підтвердила в судовому засіданні позивачка [PERSON], на час смерті [PERSON] вона мала окреме житло - квартиру в м.Чугуєві Харківської області, де у неї у 1982 році народилася донька. У 1989 році вона здійснила обмін житла та переїхала проживати до м.Тбілісі (Грузія) і тільки у 1994 році повернулася до м.Дніпропетровська, де стала проживати разом з матір'ю [PERSON] у її частині домоволодіння [ADDRESS], та після її смерті і по теперішній час проживає в ньому. З пояснень свідків та сторін судом також встановлено, що на момент смерті [PERSON] за нею доглядала відповідачка [PERSON], яка і повідомила про дану обставину [PERSON] та [PERSON], оскільки остання на той час також проживала з дочкою в м.Чугуєві, доглядаючи за малолітньою онукою. Даний факт позивачка [PERSON] також підтвердила та також визнала факт прийняття спадщини усіма трьома спадкоємцями ([PERSON], [PERSON] та [PERSON]) після смерті [PERSON], яка померла [INFO] Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Після смерті [PERSON] в тій частині, де вона проживала, її онук [PERSON] разом з дружиною [PERSON] зробив ремонт, відкрив окремий рахунок на постачання електроенергії та згодом туди заселилася його донька [PERSON], а пізніше стали проживати там і вони. Аналізуючи усі зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що спадщину після смерті [PERSON] в порядку ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, прийняли в рівних частках її онуки [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Даний факт підтверджується як матеріалами справи, поясненнями самих сторін та їх представників, а також показаннями свідків [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 02.06.2006 року державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Лебеденко Н.С. на ім'я [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння [ADDRESS] в цілому, після смерті [PERSON], померлої [INFO]. Із заяви [PERSON] про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про спадщину, що знаходиться в матеріалах спадкової справи (а.с.99), вбачається, що нею повідомлено нотаріуса про відсутність інших спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, які прийняли спадщину. Суд вважає, що позивачка [PERSON] навмисно приховала від нотаріуса наявність інших спадкоємців, які прийняли спадщину, а також наявність спору щодо спадкового майна, оскільки [PERSON], що є дружиною брата позивачки [PERSON], на той час проживала в даному домоволодінні, претендувала на його частину і по теперішній час там проживає. Як вбачається, про отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка [PERSON] не повідомила ні дружину покійного брата [PERSON] - [PERSON], ні дружину покійного брата [PERSON] - [PERSON]. Оскільки [PERSON] після смерті [PERSON] доглядав за домоволодінням [ADDRESS], у частині будинку, де вона проживала, провів ремонт, відкрив окремі рахунки на електропостачання, здійснював необхідні платежі та здійснював інші дії, що свідчать про прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, тому суд вважає встановити факт прийняття ним спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідно до матеріалів спадкової справи (а.с.120-142) після смерті [PERSON], який помер [INFO], спадщину прийняла його дружина [PERSON] та у заяві про прийняття спадщини за заповітом зазначала, що вона приймає після смерті чоловіка спадщину у вигляді: домоволодіння [ADDRESS] та домоволодіння [ADDRESS] (а.с.121). На час смерті [PERSON] його дружина [PERSON] постійно проживала з ним та вони були зареєстровані за однією адресою. 09.12.2005 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину тільки на домоволодіння [ADDRESS], оскільки право власності на домоволодіння [ADDRESS] на той час було оформлено на [PERSON]. Відповідно до п.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з п.3 ст.1297 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Суд вважає, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] у вигляді 1/2 частини домоволодіння [ADDRESS], яку він фактично успадкував після бабусі [PERSON], але за життя не оформив. Через неправдиві повідомлення [PERSON] про відсутність інших спадкоємців, нотаріусом було помилково видано свідоцтво про право на спадщину на усе домоволодіння в цілому, у зв'язку з чим вказане свідоцтво слід визнати частково - в 1/2 частині недійсним, та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] Виходячи в викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки за даних обставин [PERSON] не чинить їй перешкоди у користуванні власністю, а правомірно проживає в частині домоволодіння, яке вона успадкувала після смерті [PERSON].

Outcome: approved