Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] \~пред`явила\~до суду\~позов до\~відповідача [PERSON] ,\~у якому\~просить стягнути\~із відповідача\~на її\~користь аліменти\~на малолітню\~дочку \~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~у твердій\~грошовій сумі\~у розмірі\~3500\~гривень,\~щомісячно,\~до досягнення\~дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що з 11 серпня 2017 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . На даний час, на розгляді у суді перебуває справа за її ( [PERSON] ) позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Малолітня дочка [PERSON] , [INFO] проживає без реєстрації разом із нею ( [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] та перебуває повністю на її утриманні. Вказує, що самостійно вона не спроможна забезпечити дочку усім необхідним, а тому вважає, що відповідач, будучи здоровою працездатною особою може надавати дитині матеріальне утримання, сплачуючи аліменти у розмірі 3500 гривень щомісячно. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 серпня 2021 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Відзиву на позовну заяву відповідач [PERSON] до суду не подавав. У судове позивачка [PERSON] не з`явилася, однак, у прохальній частині позову зазначила клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивачка не заперечила проти заочного вирішення справи. Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 11 серпня 2017 року, про що складено актовий запис №09 Лідихівської сільської ради, Кременецького району, Тернопільської області, якою 11 серпня 2017 року видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 07 березня 2018 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №505. На даний час у провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа №607/14282/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що стверджується Довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданою Головою правління ОСББ «Петлюри 10» та Витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання. (а.с. 6, 9) Згідно довідки, виданої 11 серпня 2021 року Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Петлюри 10» за підписом голови Правління ОСББ «Петлюри 10», [PERSON] , [INFO] , проживає без реєстрації в [ADDRESS] . Відтак,\~малолітня дочка\~сторін проживає\~без реєстрації\~разом із\~матір`ю (позивачкою\~по справі\~ [PERSON] )\~за адресою: [ADDRESS] . Згідно викладених у позові обставин, сторони не можуть досягнути згоди з приводу матеріального утримання їх малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 Сімейного кодексу України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Судом установлено, що сторони не досягли згоди з приводу понесення витрат на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Згідно із\~частиною другою\~статті 182\~Сімейного кодексу\~України,\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено, що у 2021 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. Відповідно до частини другої статті 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав малолітньої дочки сторін на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також, беручи до уваги те, що відповідач є молодою особою працездатного віку, не надав суду доказів на підтвердження того, що за своїм станом здоров`я чи майновим становищем позбавлений можливості надавати матеріальне утримання своїй малолітній доці, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2200 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 13 серпня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд наголошує на тому, що обов`язок щодо утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: partial