Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом і остаточно його доповнивши і уточнивши, вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради №517 від 27.09.2015 року [PERSON] надано дозвіл на реконструкцію та капітальний ремонт прибудови в межах прибудинкової території до її приватної художньої майстерні, що знаходиться в будинку за адресою м. Суми, вул. Шишкарівська,51, однак замість реконструкції та капітального ремонту, відповідачкою самовільно було фактично збудоване нове приміщення . Відповідно до вищевказаного рішення [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на прибудову та нежитлове приміщення, що до неї приєднано. Однак в подальшому постановою Зарічного райсуду м. Суми і ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду остання від 22.09.2015 року вищезазначене рішення виконкому СМР визнане протиправним. Вважала, що за таких обставин не може бути законним і видане [PERSON] свідоцтво про право власності на прибудову та нежитлове приміщення. Посилаючись на правила визнання правового акту індивідуальної дії незаконним і його скасування відповідно до приписів ст.21 ч.1 ЦК України, просила визнати незаконним свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення разом з незаконно побудованою прибудовою до нього, видане [PERSON] Під час судового розгляду представники позивачки вимоги підтримали з урахуванням уточнених і доповнених вимог, надаючи пояснення аналогічні тим, що зазначені в уточнених і доповнених позовах. На протязі всього розгляду справи , представник позивачки, заявляв про необхідність зміни прохальної частини позову, а саме: в первісному позові ставилось питання про визнання рішення виконкому Сумської міської ради від 20.10.2005 року незаконним, а.с.4, потім визнати незаконним свідоцтво про право власності на прибудову до художньої майстерні а.с.26, в подальшому визнання незаконним свідоцтва про право власності на приміщення художньої майстерні разом з незаконною прибудовою до неї а.с.54 і остаточно додатково уточнені вимоги, про визнання незаконним свідоцтва про право власності [PERSON], на нежитлове приміщення разом з незаконною прибудовою до нього, залишивши обґрунтування таких вимог незмінними, не дивлячись на порушення вимог ст.31 ЦПК України щодо права позивача змінювати підстави та предмет позову лише до початку слухання справи по суті. Представник [PERSON] не погоджувався з позовами , пояснюючи суду, що [PERSON] була власником квартири [ADDRESS]. Проживаючи в будинку, [PERSON] звела біля будинку прибудову до своєї квартири на підставі відповідних рішень та дозволів компетентних органів. В подальшому [PERSON] продала належне їй на праві власності нежитлове приміщення площею 29,3 кв.м. і на даний час власником цього приміщення є [PERSON] Вважав, що відповідач жодними чином не порушила права позивачки, також зазначив, що визнання судом протиправним рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 27.09.2005 року за №517 саме по собі не є тією підставою для визнання свідоцтва про право власності незаконним, а тому вважає вимоги позивачки є необгрунтованими і задоволенню не підлягають. Представник третьої особи - виконавчого комітету Сумської міської, ради-вважав позов необгрунтованим. Звертав увагу суду на те, що незаконним свідоцтво не можливо визнати, оскільки воно видавалось відповідно до рішення виконкому, дана дія не передбачена законом . В даному випадку рішення виконкому Сумської міської ради №517 від 20.10.2005 року на момент видачі [PERSON] свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення було дійсним. За таких обставин, просив в задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] також просила відмовити в задоволенні позову, оскільки в даному випадку, на її думку, права позивача ніяким чином не порушені. Суд заслухавши сторони по справі, дослідивши письмові докази, матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити, згідно наступного: Як було втсанолено під час судового розгляду, що 26.10.2001 року [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення на підставі договору купівлі-продажу від 19.10.2001 року №50, і їй передано у власність нежитлове приміщення, площею 26,0 кв.м. за адресою м.Суми, вул.Шишкарівська,51.Згідно рішенням виконкому Сумської міської ради № 791 від 17.12.2002 року [PERSON] було надано дозвіл на будівництво, реконструкцію прибудови до приватної художньої майстерні по вул.Шишкарівська,51 в межах прибудинкової території. В 2004 році [PERSON] було отримано робочий проект щодо прибудови тамбуру до нежитлового приміщення та виготовлено ескізний проект перепланування нежитлового приміщення з прибудовою. Протягом літа 2004 року [PERSON] звела біля будинку прибудову до своєї квартири . Рішенням виконкому №517 від 27.09.2005 року було затверджено акт прийому в експлуатацію зазначеної прибудови. Згідно вказаного рішення [PERSON] здійснила реєстрацію права власності на нежитлове приміщення загальною площею 29,3 кв.м. за вказаною адресою та отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Також судом встановлено, що постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2010 року було визнано незаконними рішення виконавчого комітету Сумської міської ради №791 від 17.12.2012 року та №517 від 27.09.2005 року в частині надання дозволу на реконструкцію прибудови до приватної художньої майстерні громадянці [PERSON] за адресою [PERSON], вул.Шишкарівська,51 та затвердження акту прийому в експлуатацію зазначеної прибудови. Постановою Зарічного райсуду м. Суми віл 23.06.2015 року визнано протиправним рішення виконавчого комітету Сумської міської ради за №517 від 27.09.2005 року в частині вирішення питання про видачу [PERSON], нового свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення за адресою м. Суми вулиця Шишкарівська, 51 разом з прибудовою до нього загальною площею 29,3 кв.м. Підставою для визнання вказаних рішень незаконними було те, що виконавчий комітет СМР надав дозвіл на реконструкцію з порушенням встановленого законодавчого порядку, а саме: без документального погодження інших співвласників житлового будинку - власників інших квартир, зокрема, власника [PERSON] щодо будівництва прибудови до будинку Також судом достовірно встановлено , що 26.12.2011 року нежитлове приміщення площею 29,3 кв.м. за адресою: м.Суми, вул.Шишкарівська,51 було відчужено [PERSON] на підставі договору дарування [PERSON], а 06.06.2013 року [PERSON] продав вказане приміщення [PERSON], що підтверджується наданою копією договору купівлі-продажу посвідченого нотаріально та зареєстрованого в реєстрі за №2581 . В цей же день [PERSON] зареєструвала право власності на вищезазначене приміщення площею 29,3 кв.м. відповідно до вимог чинного законодавства. Позивачка, просила визнати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке видавалось [PERSON], оскільки рішення виконкому, на підставі яких воно видано визнано протиправним відповідно до постанови Зарічного райсуду м. Суми від 23 червня 2015 року. За приписами норм процесуального права статей 2, З ЦПК України завданням цивільного судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних осіб шляхом всебічного розгляду та вирішення цивільних справ у повній відповідальності з чинним законодавством і всяка заінтересована особа вправі, у порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюванного права чи охоронюваного законом інтересу. [PERSON], надаючи суду докази і доводячи перед судом обставини порушення своїх цивільних прав, посилалася на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 23 червня 2015 року якою визнано протиправним рішення виконавчого комітету Сумської міської ради за №517 від 27.09.2005 року на підставі якого видане свідоцтво про право власності. Але, у вказаному рішенні йде мова про видачу [PERSON] нового свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення за адресою м. Суми вулиця Шишкарівська, 51 площею 29,3 кв.м., судом же встановлено, що [PERSON], видавалось свідоцтво 20.10.2005 року і воно не нове, а єдине свідоцтво яке видане на підставі рішення виконкому, крім того слід зазначити, що рішеннями судів як від 14.03.2006 року такі і від 23 травня 2014 року в задоволенні вимог [PERSON] відмовлено, останнє рішення стосується відмови вимог в частині визнання даного свідоцтва від 20.10.2005 року недійсним. Вищезазначені висновки і встановлені обставини по справі підтверджуються, як поясненнями сторін так і матеріалами даної справи і цивільної справи за №591\\1106\\14-ц За приписами вимог ст.30,60 ЦПК України як позивачкою так і її представниками суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що права чи охоронюванані законом інтереси [PERSON] було порушено видачею свідоцтва про право власності на приміщення. Не звертались ні позивачка ні її представники до суду з клопотанням про витребування таких доказів у витребуванні яких у них виникають труднощі Суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту, а саме визнання незаконним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, як акту індивідуальної дії не відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів, визначених у статті 16 Цивільного кодексу України. Згідно ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним, але свідоцтво про право власності' за своєю правовою природою не є правочином, а лише документом, яким оформляється (підтверджується) право власності, в даному випадку свідоцтво право власності не може бути незаконним, оскільки воно є наслідком прийняття відповідного рішення виконкомом. На підставі вищевикладеного, позов необхідно залишити без задоволення.

Outcome: dismissed