Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 12.07.2006р. між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Дмитровицькою сільською радою Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис за № 06. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей: син [PERSON], 20.11.2006року народження, та дочка [PERSON], 19.11.2008року народження. Стверджує, що їхня сімя наділі існувати не може, у звязку із тим, що відповідач не піклується про сімю, ніде не працює, зловживає спиртними напитками, принижує її та ображає нецензурними словами. Вважає, що їх шлюб необхідно розірвати, оскільки спільне сімейне життя суперечить інтересам її та дітей. З огляду на наведені обставини, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить суд справу слухати у її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату та час слухання справи, а також не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку позивачки, яка не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони перебувають у шлюбі з 12 липня 2006 року, який зареєстрований Дмитровицькою сільською радою Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис за № 06. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], 20.11.2006року народження, та дочка [PERSON], 19.11.2008року народження. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. У відповідності до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутні почуття любові та взаємоповаги, різні погляди на життя, шлюб існує лише формально у звязку з тим, що відповідач [PERSON] став нехтувати сімейними цінностями та стежити за сімейними справами. Окрім цього, встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, збереження сім'ї неможливе, сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 038194 від 12.07.2006року, копіями свідоцтв про народження дітей [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, примирення між сторонами неможливе, їхня сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, повязані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позовні вимоги позивачки [PERSON] задоволено, то як вважає суд з відповідача [PERSON] на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved