Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача ЖБК «Кристал-24» з позовними вимогами про захист прав споживача. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] та є членом ЖБК «Кристал 24». На підставі положення про впровадження квартирних приладів обліку споживання гарячої та холодної води, затвердженого КМДА №1150 від 08.06.2001 року, 05 вересня 2006 року між нею та головою правління ЖБК «Кристал 24» було укладено договір №48 про порядок розрахунків за холодне та гаряче водопостачання та водовідведення за показаннями лічильників. Після цього, відповідач безпідставно, на власний розсуд весь час надсилав їй рахунки на сплату вартості гарячої та холодної води де самостійно визначав обсяг спожитої води. Також відповідачем безпідставно нараховувалась на її думку останні три роки значно завищена плата за централізоване опалення. У 20117 році вона звернулася до центру надання послуг населенню ПАТ «Київенерго» з проханням укластим з нею індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води та опалення, проте їй було відмовлено в цьому в зв`язку з тим, що в будинку встановлений будинковий лічильник теплової енергії у зв`язку з чим укладення індивідуальних договорів в даному випадку не можливо. В зв`язку з тим, що позивачка вважає, що її права, як споживача житлово-комунальних послуг порушені відповідачем, вона була вимушена звернутися до суду з даним позовом, просила зобов`язати ЖБК «Кристал 24» зробити перерахунок оплати вартості послуг по постачанню холодної та гарячої води, вартості водовідведення за період з 09.08.2006 року по даний час по квартирі [ADDRESS] ; зобов`язати ЖБК «Кристал 24» зробити перерахунок вартості послуг по централізованому опаленню за період часу з жовтня 2013 року по березень 2017 року по вказаній вище квартирі; зобов`язати ЖБК «Кристал-24» укласти з нею договір про надання послуг з постачання холодної, гарячої води, водовідведення та опалення на квартиру [ADDRESS] , а також стягнути всі судові витрати. Ухвалою суду від 20.07.2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено судовий розгляд. 06.10.2017 року представником відповідача до суду подано письмові заперечення на позовну заяву. Ухвалами суду від 20.12.2018 року, 21.05.2019 року, 05.08.2019 року, 05.12.2019 року витребувано докази у даній цивільній справі за клопотаннями позивачки у справі. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали вимоги позову та просили суд про їх задоволення. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, вважає, що такі необґрунтовані та безпідставні, в зв`язку з чим просив відмовити у їх задоволенні. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Згідно ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. За правилами ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 162 ЖК України передбачено, що що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартиру плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про житллво-комунальні послуги», чинного на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1/ комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води,водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо-та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2/ послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3/ послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору, тощо); 4/ послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкції та мереж, їх реконсрукція). Відповідно до п.3.1., 3.2. Статуту ЖБК «Кристал-24», метою створення та діяльності Кооперативу є задоволення економічних, соціальних, житлових та інших потреб членів Кооперативу (та членів їх сімей), які добровільно об`єдналися на основі поєднання їх пайових внесків для участі в організації будівництва та/чи реконструкції житлових будинків (будинку) та подальшої їх (його) експлуатації. У відповідності з метою діяльності Кооперативу, Кооператив здійснює наступні види діяльності (своїми силами або із залученням третіх осіб): комплексне обслуговування об`єктів; організація побутового обслуговування членів Кооперативу та членів їх сімей; забезпечення надання членам Кооперативу та членам їх сімей житлово-комунальних послуг належної якості. Відповідно до мети діяльності між ЖБК «Кристал-24» та позивачкою [PERSON] укладено Договір № 48 від 05.09.2006 року, відповідно до якого у квартирі [PERSON] встановлені та опломбовані індивідуальні засоби обліку спожитої холодної та гарячої води. Одночасно із укладенням Договору № 48 та опломбуванням лічильників, [PERSON] відповідно до п.5 Договору № 48 було передано індивідуальну книжку обліку спожитої гарячої та холодної води, яка містить у собі інформацію про початкові показання встановлених лічильників, а також детальну інструкцію щодо її щомісячного заповнення та обрахування кількості спожитої холодної та гарячої води. Відповідно до п. 2 Договору № 48, за показання лічильників відповідальність несе власник квартири ( квартиронаймач), який самостійно знімає показання лічильників станом на 1 число кожного місяця та оплачує їх до 10 числа того ж місяця. Крім того, мешканці будинку щомісячно після зняття показань з індивідуальних лічильників передають їх бухгалтеру ЖБК «Кристал-24». Саме ці показники в подальшому вказуються у квитанціях на сплату за спожиті послуги та використовуються для обрахування плати за спожиту холодну та гарячу воду за поточними тарифами. Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, всупереч положенням Договору № 48 та інструкції із заповнення індивідуальної книжки обліку, Позивачка не проводила належним чином заповнення книжки показаннями квартирних (індивідуальних) лічильників, не передавала показники квартирних (індивідуальних) лічильників до ЖБК «Кристал-24», не надавала доступ для їх зняття. Зокрема, у період з 2006 року по 2014 рік Позивачка жодного разу не передавала до ЖБК «Кристал-24» показники індивідуальних лічильників для обрахування плати за спожиту холодну та гарячу воду. Відповідно до п.П Постанови КМУ № 630 від 11.07.2005 року, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження. У зв`язку із цим, нарахування Позивачці за вказаний період проводилися за середніми показниками споживання по будинку. Крім того, як зазначив в судовому засіданні представник відповідача, позивачка протягом усього часу оплачувала виставлені їй рахунки, в т.ч. на спожиту холодну та гарячу воду та не заперечувала проти тих сум, які там були вказані. Також доказів про те, що позивачка зверталася до ЖБК «Кристал-24» із заявами про здійснення перерахунку плати за спожиту холодну і гарячу воду до 2016 року вона суду не надала. Як встановлено у судовому засіданні, позивачка передала показники індивідуальних лічильників до бухгалтерії ЖБК «Кристал-24» лише у 2014 році. Після проведення звірки між наданими показниками та фактично сплаченим обсягом спожитої холодної та гарячої води, представниками відповідача було встановлено, що станом на 01.06.2016 р., Позивачка має фактичну недоплату за спожиту холодну воду, (що складає 54,4 куб.м), та за спожиту гарячу воду, (що складає 19,6 куб.м), про що суду надано відповідний розрахунок. Крім цього, відповідно до п.7.8. Паспортів на квартирні (індивідуальні) лічильники в процесі експлуатації та після ремонту лічильник підлягає повірці у відповідності до ДСТУ із міжповірочним інтервалом не більше 4-х років. Як встановлено в судовому засіданні, Позивачка не здійснювала повірку лічильників до 2016 року, тобто протягом 10 років з дня їх встановлення. Таким чином, Позивачка не надала суду жодних належних доказів на обґрунтування своїх вимог щодо здійсненні перерахунку по оплаті спожитої холодної та гарячої води. Щодо вимог позову про перерахунк вартості послуг за централізоване опалення. Відповідно до 4.1,2 ст.32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідно до п.12, 14 Постанови КМУ № 630 від 11.07.2005 року, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів. Розрахунок розміру плати за опалення проводиться ЖБК «Кристал-24» у відповідності із нормами діючого законодавства та на підставі даних внутрішньо будинкових лічильників тепла. Зняття показань із таких засобів обліку проводиться щомісячно із залученням представників постачальник ПАТ «Київенерго». Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про перерахунок вартості послуг по централізованому опаленню, Позивачка зазначає, що з її міркувань, Відповідачем значно завищена плата за централізоване опалення, при цьому позивачка посилається на розрахунок оплати за центральне опалення у її квитанції за січень 2015 року, в якій як вона вважає замість тарифу 374,60грн за 1 Гкал спожитого тепла, застосовано тариф 9200,00грн., насправді ж в зазначеній квитанції вказано тариф не 9200 грн, а 9,20 грн і не за 1 Гкал, а за 1 м.кв. опалювальної площі. Таким чином, Позивачка не пояснила в судоваому засіданні в чому саме полягає порушення її прав з боку Відповідача, а також не надала належних та допустимих доказів в обґрунтування таких позовних вимог. Щодо позовних вимого про зобов`язання ЖБК «Кристал-24» укласти договір із позивачкою про надання послуг з постачання холодної, гарячої води, водовідведення та опалення, то судом було встановлено наступне. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг. Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Тобто, з 2014 року виконавцем послуг із централізованого водопостачання та водовідведення у м. Києві є ПАТ «АК «Київводоканал». Виконавцем послуг із централізованого постачання гарячої води та опалення у м. Києві є ПАТ «Київенерго». В свою чергу, ЖБК «Кристал-24» не є виконавцем або виробником відповідних житлово-комунальних послуг. Відповідно до рішення загальних зборів ЖБК «Кристал-24» від 12.06.2017 року, вирішено перейти на прямі договори між власниками та виконавцями житлово-комунальних послуг (ПАТ «АК «Київводоканал», ПАТ «Київенерго»). Таким чином, вимога Позивачки про зобов`язання ЖБК «Кристал-24» укласти з нею договір про надання послуг з постачання холодної, гарячої води, водовідведення та опалення є безпідставною. Крім того, виходячи із положень ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», зобов`язання укласти договір у судовому порядку не відповідає способам захисту прав, передбачених ст. 16 ЦК України. Така позиція підтверджується судовою практикою, зокрема Постановою Верховного Суду України від 10 жовтня 2012 р. № 6-110цс12). У відповідності до вимог ст. ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно вимог ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За таких обставин, аналізуючи вище викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову по суті, доводи позивачки про те, що її права, як учасника відносин у сфері надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій порушені з боку відповідача не заслуговують на увагу. Крім того, хоча у ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, прооте відповідно доп. 1 ч. 1 ст. 20 цього ж Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 3 ст. 20 вказаного Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону позивачка, як споживач зобов`язана оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вона фактично користувалася ними. Факт відсутності договору про надання таких послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений також у постанові ВСУ від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 року у справі №751/3840/15-ц. Оскільки позивачка не надала суду жодного належного та допустимого доказу, не спростувала подані відповідачем розрахунки про нарахування та сплату житлово-комунальних послуг, про кількість та вартість спожитого тепла, про нарахування та сплату послуг по постачанню води, а судом їх здобуто не було, що вказує на не обґрунтованість позову. Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачка неодноразово зверталася до місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, правоохоронних органів, постачальників послуг ПАТ «Київненрго» та ПАТ «АК «Київводоканал» із скаргами та заявами на ЖБК «Кристал-24» та вимогами надати документи, у відповідь на які, їй неодноразово надсилалися відповіді, з яких вбачається, що жодних порушень в діях посадових осіб ЖБК «Кристал-24» не виявлено, нарахування плати за спожиті блага здійснюється у відповідності із чинним законодавством України, жодних підстав для проведення перерахунків немає. Таким чином, позов є безпідставний і задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed