Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом про стягнення на свою користь з відповідача боргу за договором позики в розмірі 2000 доларів США, що еквівалентно 22446 грн. На обґрунтування позову вказано, що в 2010 р. відповідач отримав від позивачки в борг 2000 доларів США, про що 16.08.2012 р. надав розписку. Відповідач зобов»язався повернути борг до 16.08.2013 р., проте свого зобов»язання не виконав, в зв»язку з чим існують передбачені законом підстави для задоволення заявлених позовних вимог. В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи без її присутності, в заяві також підтримує заявлений позов і не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових викликів за адресою, за якою він зареєстрований у встановленому законом порядку, поштові відправлення були повернуті в зв»язку із закінченням терміну зберігання. В зв»язку з цим і відповідно до ст. 74 ЦПК України слід вважати, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином. За вказаних обставин суд вважає можливим ухвалення по справі заочного рішення на підставі наявних доказів, враховуючи при цьому, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. В судовому засіданні встановлено, що в 2010 р. між сторонами було укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивачки в борг 2000 доларів США. 16.08.2012 р. відповідач надав позивачці розписку про отримання ним в борг вказаної суми із зобов»язанням про повернення боргу до 16.08.2013 р. Свої зобов»язання за договором відповідач не виконав, до сьогоднішнього дня боргу позивачці не повернув. Викладені обставини підтверджені матеріалами справи, передусім розпискою відповідача від 16.08.2014 р., в зв»язку з чим вважаються судом встановленими. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що відповідно до ч. 3 ст. 10 і ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ч. 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що розписка позичальника є підтвердженням укладення договору позики та його умов. За договором позики позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). З урахуванням викладеного, оскільки відповідач не виконав своїх зобов»язань перед позивачкою по поверненню суми боргу вимога про стягнення з нього такого боргу має бути задоволена. При цьому враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦПК України законним платіжним засобом, обов»язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Згідно роз»яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 14 постанови від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній часині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред»явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. У зв»язку з цим, оскільки сума боргу відповідача за договором позики складає 2000 доларів США і позивачкою на день розгляду справи еквівалент вказаної суми у грошовій одиниці України визначено в 22446 грн. (2000 доларів США х 11,2232 грн.), остільки саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають також судові витрати позивачки по справі. З урахуванням викладеного, на підставі ст. ст. 1046,1049 ЦК України і

Outcome: approved