Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований в міському відділі запису актів громадського стану в м. Ужгород, свідоцтво про шлюб сері І-ФМ №495719, актовий запис №681, а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Свої вимоги мотивувала тим, що 17.09.1988 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу народилося четверо синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що протягом останніх двох років сімейне життя між ними поступового погіршувалося та стало неможливим, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та дітям. Сімя розпалася остаточно і не може бути збережена. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи без його участі. Заслухавши представника позивачки [PERSON] адвоката [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На виконання вищезазначених положень законодавства, судом роз'яснено сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевірено, чи не суперечить закону визнання відповідачем позову та чи не порушено права, свободи чи інтереси інших осіб у звязку з таким визнанням. Як встановлено судом, 17.09.1988 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] уклали шлюб, який зареєстрований в міському відділі запису актів громадського стану в м. Ужгород, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за №681. Прізвища після укладення шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини [PERSON]. Зазначене підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФМ № 495719 від 17.09.1988 року. (а.с.18) У шлюбі у подружжя народилося четверо дітей [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ФМ №136986, виданого 25.05.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області (а.с.17), [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується особливою відміткою в паспорті громадянина України серії ВО №137919, виданого на імя [PERSON], [INFO], 11.07.1996 року Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області (а.с.13) Судом також встановлено, що спільне життя між подружжям не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, шлюб існує формально. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням тієї обставини, що визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивачки, а відтак суд приходить до висновку про прийняття визнання позовних вимог відповідачем, задоволення позовних вимог та ухвалення судового рішення в підготовчому засіданні на стадії підготовчого провадження. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 384,20 грн. судового збору. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст.141 ЦПК України\~у разі задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.

Outcome: approved