Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить виключити з акту опису майна та звільнити з під арешту, накладеного 12.06.2013 року постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державного виконавця першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Зозулянського І.В., серія ВП № 30892782, квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги вмотивовані тим, що дана квартира належить позивачці на праві приватної власності на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.12.2010 року у справі № 2-8105/10, постановленого за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача АТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгулу справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомлено. З боку відповідача були надані вмотивовані заперечення, згідно яких позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Представник третьої особи Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції підтримав заперечення відповідача АТ «УкрСиббанк» та просив у позові відмовити, посилаючись на те, що постановою від 12.06.2013р. арешт накладався лише на майно боржника [PERSON], а не на майно позивачки [PERSON] Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.09.2009 р. з [PERSON], [PERSON] була стягнута заборгованість у розмірі 2036368,84 грн. Зазначене заочне рішення було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.12.2010 р. 12.06.2013 року державним виконавцем першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції [PERSON] була складена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія ВП № 30892782, згідно з яким було накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. Натомість, квартира [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] на праві приватної власності на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.12.2010 р. у справі № 2-8105/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 1 жовтня 2013 року заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк» - без задоволення. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 березня 2014 року судові рішення у цій справі залишені без змін, а касаційна скарга АТ «УкрСиббанк» відхилена. У відповідності до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості. На підставі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 26.12.2003 р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», вимоги осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. Оскільки квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачці [PERSON] на підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22.12.2010 р. у справі № 2-8105/10, а не боржникові [PERSON], вона підлягає звільненню з-під арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved