Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 14 червня 2014 року вони з відповідачем зареєструвала шлюб у виконавчому комітеті Верховинобистрянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, актовий запис №03. Від даного шлюбу в них народився один син - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Позивачка зазначала, що за останні місяці сімейне життя між сторонами погіршувалося, вони фактично припинили шлюбні відносини, а подальше спільне життя є неможливим. Спільне господарство сторони не ведуть. Враховуючи наведене позивачка просить шлюб між ними розірвати та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно і до досягнення ним повноліття. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала повністю та просила його задовольнити з підстав, наведених в ньому. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання також не зявився, однак подав суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги позивачки щодо розірвання шлюбу визнав і не заперечує щодо їх задоволення. З вимогами позивачки про стягнення аліментів відповідач не погоджується, вважає їх безпідставними, передчасними та такими, що не ґрунтуються на нормах права, оскільки він є інвалідом 3 групи, безробітним і жодних доходів крім пенсії не отримує. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що 14 червня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у Верховино-Бистрянській сільській раді Великоберезнянського району Закарпатської області, актовий запис № 03, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ФМ № 116502, видане виконавчим комітетом Верховино-Бистрянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області 14 червня 2014 року. Також встановлено, що у сторін народилася одна дитина, а саме: син [PERSON], [INFO], що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії І-ФМ № 325104, виданого виконавчим комітетом Верховино-Бистрянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області 21 травня 2015 року. Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують та разом не проживають. Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони повністю втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сімя розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін та інтересам їх дитини. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4\~ст. 56 цього Кодексу\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам їх дитини, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Крім цього встановлено, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні\~розміру аліментів,\~суд враховуючи\~обставини,\~передбачені ст.182\~СК України, приходить до висновку, що з відповідача на утримання сина необхідно стягнути аліменти на його утримання в розмірі 2000 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. \~\~\~Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Враховуючи, що позовну заяву [PERSON] подано 01 серпня 2018 року, суд вважає, що саме з цього часу повинно бути присуджено стягнення з відповідача аліментів на дитину. В силу п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1\~ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved