Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивачка\~звернулась 28 серпня 2019 року до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, до досягнення дитиною повноліття, а також додаткові витрати у розмірі 7000 грн. щомісяця. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що з 29.08.1998 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, на час подання цього позову звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] , який мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, а також [PERSON] , [INFO] . Відповідач не цікавиться вихованням сина, не надає матеріальну допомогу на його утримання, ухиляється від виконання своїх обов`язків, добровільно не бажає їх виконувати. Дитина . страждає на функціональну диспепсію, функціональний розлад жовчного міхура, спостерігається в КНП «Міська дитяча клінічна лікарня №19» ХМР, потребує постійного домашнього догляду, у зв`язку з чим вона знаходиться вдома та доглядає за дитиною. Ухвалою від 30 серпня 2019 року відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 11 грудня 2019 року від відповідача на адресу суду надійшла відзив на позовну заяву, в якому він зазначає про визнання позовних вимог в частині стягнення з нього на утримання сина [PERSON] ј частини доходів, однак заперечує проти стягнення з нього додаткових витрат на утримання сина у розмірі 7 000 грн. щомісяця. Відповідач зазначив, що завжди піклувався та матеріально забезпечував родину, з 2013 року працює за кордоном. Донька - [PERSON] - навчалася в Австрії за його кошти. Влітку 2019 року він дізнався про те, що позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в їх відносини втручалися її батьки. Зазначає, що забезпечував сім`ю, та залишив грошові кошти позивачці .В червні 2019 року він звертався до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області з заявою про вчинення його тещою [PERSON] відносно нього кримінального правопорушення - викрадення з його будинку 60 000 дол. США. Вважає звернення позивача до суду з даним позовом обурливим для себе, оскільки ніколи не відмовлявся від утримання дітей належним чином. Щодо стягнення додаткових витрат, зазначає про ненадання позивачкою належних доказів необхідності отримання додаткових витрат, пов`язаних з лікуванням дитини. 17 грудня 2019 року представник позивача подала відповідь на відзив, в якому позов підтримала, надала квитанції про понесені позивачкою витрати на харчування, обстеження, оздоровлення дитини, відвідування школи розвитку, футбольного клубу. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснила, що вимушена змінити місце роботи та вийти на іншу роботу у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, хоч дитина потребує догляду. Зазначила, що у дитини рідкісне захворювання - алергія на глютен та захворювання жовчних шляхів, син перебуває на обліку у алерголога та імунолога, потребує безглютенового харчування, яке дорого коштує, одна лише безглютенова вівсянка, яка необхідна для харчування дитини, коштує 119 грн. Дитині необхідно здавати велику кількість аналізів на всі види алергенів, плата за які є значною. Крім того, вона несе додаткові витрати у зв`язку з відвідуванням дитиною спортивної секції та гуртка раннього розвитку дитини. Щодо свого матеріального становища пояснила, що вона проживає з сином та дочкою у будинку, який належить їй на праві власності на підставі договору дарування, площею 200 кв.м., має автомобіль моделі «Toyota Land Cruiser», земельну ділянку в с. Циркуни площею 0,15 га. з 1 вересня 2019 року була вимушена вийти на роботу, працює на посаді доцента Харківської фармацевтичної академії на півтори ставки, її заробітна плата в середньому становить 14\~000 грн. Зазначила, що несе витрати по оплаті навчання дочки за договором з НАУ ім. Ярослава Мудрого та в ХНЕУ [PERSON] . С. Кузнеця. Також пояснила, що дочка вимушена була влаштуватись на роботу. Щодо матеріального становища відповідача зазначила, що він є фізичною особою підприємцем, засновником декількох фірм, працює керівником в м. Новосибірську, має будинок в м. Вологда в Російській Федерації, автомобіль моделі «BMW», користується іншими автомобілями фірми, отримує достатні доходи. Як їй відомо, офіційно його заробітна плата становить близько 110 тис. рублів, однак він має і інші доходи. У 2018 році він купив будинок, який продає. Відповідач має можливість приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, прохала його задовольнити в повному обсязі, надала відповідь на відзив, в якому зазначає про перекручення відповідачем фактичних обставин справи у відзиві, оскільки він виїхав на кордон зі своєї ініціативи та обіцяв повернутися через півроку-рік, не забезпечив навчання доньки в Австрії, через що вона не закінчила навчання та повернулася додому, вигадав крадіжку його грошей тещою, а крім того, стверджуючи про хороші заробітки, не маючи інших утриманців, відмовляється офіційно сплачувати додаткові витрати на утримання сина. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи сповіщався належним чином, надав відповідь на відзив. За таких обставин відповідно до ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача. Суд, вислухавши позивачу та ї представника, допитавши за клопотанням позивачки свідка [PERSON] дочку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги\~підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 1998 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 07.05.2015, та доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина [PERSON] проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. Свідок [PERSON] дочка сторін пояснила в судовому засіданні, що батько припинив надавати допомогу на утримання сина, також припинив оплачувати її навчання в Австрії, в розмірі 1\~000 євро щомісячно, де вона навчалась з жовтня 2017 року по серпень 2019 року, внаслідок чого вона вимушена була повернутись в Україну. Зазначила, що з весни батько фактично припинив матеріальну допомогу, надавав допомогу 1 раз за 2-3 місяці. У серпні він сказав, що у позивачки є заощадження, тому допомагати він не буде. Мати вимушена багато працювати, щоб утримувати дитину. Частина 1 та 2 ст. 141 СК України зазначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно зі\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст.181,183 СК України\~за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, розмір яких визначається судом. Згідно\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У пункті 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого\~ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі\~викладеного,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд бере\~до уваги\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище малолітньої\~дитини,\~яка перебуває\~на утриманні\~позивача,\~потребує матеріальної\~допомоги на\~утримання,становище платника аліментів, який не має на утриманні інших дітей, враховуючи визнання позову в частині стягнення з нього аліментів в розмірі ј частини всіх його доходів, суд вважає позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1\~ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ч.2\~ст. 185 СК України\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3\~роз`яснено, що до особливих обставин, викладених у\~ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Відповідно до ч. 1, п.1 ч.2 ст. 76, ч. 1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтями\~12,13\~ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності та диспозитивності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Відповідно до ч.1, 5, 6\~ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження необхідності стягнення додаткових витрат на дитину позивачка надала довідку з КНП «Міська клінічна лікарня №19» ХМР №01-10/98 від 17.07.2019, де зазначено, що [PERSON] страждає на функціональну диспепсію, функціональний розлад жовчного міхура, спостерігається в КНП «Міська дитяча клінічна лікарня №19» ХМР, потребує постійного домашнього догляду, у зв`язку з чим його матір знаходиться вдома по догляду за дитиною; довідки №58/1 від 26.06.2018 та №49 від 25.02.2019 про потребу дитини у домашньому догляді; довідки про відвідування [PERSON] дитячого футбольного клубу для дошкільнят «Футбік» та гуртка раннього розвитку дитини «Непоседы» з доказами сплати за навчання у вказаних закладах, направлення на здачу аналізів, рахунок за аналіз, рахунки за сплату відпочинків дитини, витрат на харчування тощо. Так, згідно з довідкою № 34 від 10.10.2019, виданою ФОП [PERSON] , вартість послуг за відвідування дитиною [PERSON] Нікітою гуртка раннього розвитку, становить 1100 грн, які сплачує за його мати- [PERSON] , Згідно з довідкою дитячого футбольного клубу «Футбік» від 15.10.2019, [PERSON] відвідує заняття у вказаному клубі з 27 вересня 2018 року, вартість навчання 1 045 грн. в місяць, вартість форми 430 грн. Згідно з наданими квитанціями оплатила вказані суми. Також позивачкою надано квитанції про оплату витрат на оплату аналізів дитини. Приймаючи до уваги докази необхідності додаткових витрат на розвиток дитини та її обстеження зв станом здоров`я, а також враховуючи наявність можливості у відповідача надавати таку допомогу, враховуючи також, що як батько, так і мати дитини повинні утримувати дитину, та, в разі необхідності, нести додаткові витрати на її утримання, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини, в розмірі 2 000 грн. В інший частині позовні вимоги не доведені. Так, позивачкою надано ряд квитанцій про оплату продуктів харчування, квітів, журналів та інш. Вказані витрати є звичайними, та не є необхідними додатковими витратами на дитину, що викликані особливим обставинами, в розумінні положень ст. 185 СК України. Медичний висновок щодо наявності медичних показань для оздоровлення дитини у відповідному санаторному закладі позивачкою не надано, тому не приймаються до уваги докази витрат на проїзд до м. Трускавця. Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 2 000,00 грн. щомісячно. В інший частині позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат є недоведеними та задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial