Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею, та відповідачем [PERSON] , зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, про що складено відповідний актовий запис за №533. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований 19.09.1998 року, та мають спільних дітей сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що шлюбні відносини між ними припинено, у зв`язку із відсутністю взаємної поваги один до одного. З відповідачем вона спільного господарства не веде. Позивач переконана, що подальше спільне життя і повернення до шлюбних відносин з відповідачем неможливе. Спору про поділ майна немає. В зв`язку з викладеним, позивачка змушена звернутися до суду з вказаною позовною заявою. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій просить суд справу розглядати за її відсутності. Відповідач, у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачкою позову, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними заяв. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України. У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За правилами ч.2 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19.09.1998 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Саксаганського районного управління юстиції м. Кривого Рогу, про що складено відповідний актовий запис за №533, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] (а.с.8). Від шлюбу подружжя має спільних дітей, сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с.6,7). Шлюбні стосунки між сторонами припинено у зв`язку з відсутністю взаємопорозуміння, протилежними поглядами на життя. Сторони спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Спір про поділ спільного майна між сторонами відсутній. Як видно з положень ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно\~ст.110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Положеннями ст.112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Статтею 206 ЦПК України встановлено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В ході судового провадження судом не застосовувались положення ст.111 СК України шляхом надання сторонам строку на примирення з метою збереження їх сім`ї, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Таким чином, в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що шлюб між подружжям існує лише формально, зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, оскільки це суперечитиме їх інтересам, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне ухвалити рішення із задоволенням позовних вимог та розірванням шлюбу між сторонами. Згідно з ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб виданого 19.09.1998 року слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке після розірвання шлюбу, суд вважає за можливе залишити, оскільки позивачка не просить змінити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно з ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивачки у зв`язку з визнанням відповідачем позову, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір, сплачений нею при поданні позову, що становить 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved