Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої повнолітньої доньки, що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, з дня її звернення до суду і до закінчення дитиною навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що їхня донька з 2014 року навчається на 1 курсі Державного професійно-технічного навчального закладу «Харківське вище професійне училище сфери послуг» на денній формі навчання, не має самостійного заробітку та має право на утримання з боку батька, який добровільно цього обовязку не виконує. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку, у звязку з тим, що їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг та взуття, харчування, підручники тощо. Зазначала, що надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, є обовязком відповідача, з огляду на відсутність обставин, які мали б суттєве значення для звільнення від цього обовязку. Через канцелярію суду позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 19). Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, в судове засідання не зявились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно, а саме за місцем реєстрації (а.с. 17-18) та зворотних поштових повідомлень (а.с.22). Причини неявки суду не повідомили, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що позов\~підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, які беруть участь в справі. [PERSON] народилася 14 квітня 1997 року, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 045411, виданим завідуючим відділом запису актів громадянського стану Печенізької державної адміністрації Харківської області, та про що зроблено актовий запис за № 25, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6). 8 червня 2005 року відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ВЛ № 002280, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Печенізького районного управління юстиції Харківської області, про що зроблено актовий запис за № 13, шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу позивачка залишила прізвище «Редько» (а.с. 8). 24 червня 2011 року позивачка змінила прізвище з «Редько» на «Єфименко», на підставі Свідоцтво про шлюб серії 1-ВЛ № 156558, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печенізького районного управління юстиції Харківської області, про що було зроблено актовий запис за № 07 (а.с. 10). [PERSON] є повнолітньою особою (а.с. 6) та відповідно до Довідки № 622/15 від 21 травня 2015 року, виданої Державним професійно-технічним навчальним закладом «Харківське вище професійне училище сфери послуг», є студенткою 1 курсу, навчається на відділенні кравець, закрійник на бюджетній основі. Зарахована Наказом № 3-3-УДЗ від 27 серпня 2014 року (а. с. 7). Відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги батьки зобов'язані\~утримувати\~\~дитину до\~двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до вимог статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього ж Кодексу. При визначенні розміру аліментів одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідачем не надано будь-яких доказів, які б свідчили про неможливість надання ним матеріальної допомоги позивачці, суд вважає доведеним його обовязок, як батька, брати участь у вихованні та утриманні своєї дитини наряду з матірю, та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання їхньої повнолітньої доньки до досягнення останньою двадцяти трьох років за умови, що вона буде продовжувати навчання.

Outcome: approved