Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстраційного обліку, в якому вказала, що вона є власницею 57/100 часток житлового будинку [ADDRESS] в м. Запоріжжі, та оскільки на час придбання будинку вона була неповнолітньою, носила прізвище «[PERSON]», договір купівлі-продажу вказаної частини будинку від 15 квіти 2002 року підписала від її імені [PERSON] - її матір. За вказаною адресою були зареєстровані позивачка, її мати - [PERSON], яка є третьою особою по справі та батько позивачки - відповідач по справі [PERSON]. Спільне проживання з відповідачем у вказаному будинку стало для позивачки та її матері неможливим через систематичне зловживання відповідачем спиртними напоями та наркотичними засобами, а крім того, відповідач вигнав її з матір'ю із належного їй будинку. У 2006 році через зловживання алкоголем та постійні сімейні сварки і побої з боку [PERSON], батьки позивачки розлучилися, після чого вона разом з матір'ю переїхали жити до Росії, де [PERSON] мешкає на теперішній час. Позивачка 22 січня 2013 року одружилася із гр. [PERSON], обравши після одруження прізвище чоловіка - «[PERSON]», від вказаного шлюбу [INFO] року у неї народилася дитина - [PERSON]. Після одруження, позивачка разом з сином та чоловіком переїхала жити до м. Дніпродзержинськ, де змушені орендувати житло, бо власного житла в м. Дніпродзержинськ вони не мають. Проживання у будинку, частина якого на праві власності належить позивачці, спільно із відповідачем, [PERSON] для неї є неможливим через систематичне зловживання відповідачем спиртних напоями, сімейні сварки, що виникають на ґрунті алкоголізму. Крім того, відповідач вже довгий час одноосібно проживає в будинку, не працює, не сплачує кошти за світло, опалення, інші комунальні послуги, водить до будинку своїх знайомих для сумісного вживання алкогольних напоїв. Оскільки позивачка мешкає разом із чоловіком і маленькою дитиною у орендованому житлі у м. Дніпродзержинськ, вона маючи намір придбати своє власне житло у цьому місті вирішила продати належну їй частину будинку за адресою: [ADDRESS], однак відповідач перешкоджає їй у цьому. Так, він забрав у позивачки оригінал правовстановчих документів на будинок, у зв'язку з чим, [PERSON] була змушена замовляти дублікат договору купівлі - продажу від 15 квітня 2002 року і реєструвати його в БТІ, на що була змушена витрачати додаткові кошти. Крім того, вона звернулася до агенції з нерухомості у м. Запоріжжі, аби виставити на продаж належну їй частку будинку за адресою: [ADDRESS]. Коли вона разом з представником агенції та покупцем прийшли до належного їй будинку, відповідач почав усіяко перешкоджати в огляді будинку покупцями, зачинився у домі, вчинив скандал, не впускав до будинку покупців та агента з нерухомості. При цьому, відповідач погрожував як агенту нерухомості так і покупцям, тому, позивачка, як власник житла, не має змоги, ані продати свою частину будинку іншій особі, ані заселитися і мешкати в будинку разом із своїм чоловіком і дитиною та відповідачем, оскільки спільне проживання з останнім в будинку є неможливим. У зв'язку з вищевказаним, позивачка просить суд усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні належною власністю у вигляді 57/100 часток житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], які чинить відповідач [PERSON], шляхом зняття його з реєстрації за вказаною адресою. Крім того, просить виселити відповідача із вказаного будинку без надання йому іншого житлового приміщення, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] та стягнути з нього на свою користь судові витрати. В судовому засіданні позивачка, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Додала, що вона не має змоги користуватись житлом, яке на праві власності їй належить, у зв'язку з тим, що відповідач не впускає її до житла, поміняв вхідні двері, викрав правовстановлюючі документи, і взагалі, у зв'язку з тим, що [PERSON] станом на теперішній час продовжує зловживати спиртними напоями, сам виготовляє самогон, яким торгує серед сусідів та яких постійно запрошує вживати його до спірного будинку, вона боїться проживати разом з ним в одному приміщенні. Крім того, позивачка вважає [PERSON] лише своїм біологічним батьком і будь-яких інших почуттів, окрім страху, ненависті та образи, вона не відчуває до нього. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні. Додав, що станом на теперішній час, він проводить ремонтні роботи у будинку, а також намагається сплатити виниклу заборгованість за житлово-комунальні послуги. Не заперечує, щоб дочка разом зі своєю сім'єю посилилася у вказаному будинку. Також додав, що він не має іншого житла, для того щоб виселитися з вказаного будинку. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав свого довірителя та додав, що з часу придбання частки будинку, [PERSON] був зареєстрований в цьому будинку та постійно проживав в ньому, здійснюючи поточний ремонт та сплачуючи за комунальні послуги, що підтверджується відміткою про реєстрацію в його паспорті та квитанціями про сплату комунальних послуг. Таким чином, [PERSON] проживав в спірному будинку як батько та член сім'ї позивачки [PERSON], а отже він має право на користування цим житлом відповідно до закону. Що ж стосується вимог виселення та зняття з реєстраційного обліку відповідача, то вказані позовні вимоги також не піддягають задоволенню, оскільки їх вирішення залежить від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а такі спірні питання між сторонами у справі судом не вирішувались, у зв'язку з чим в даному випадку відсутні підстави для зняття з реєстрації та виселення відповідача з спірного будинку. Вислухавши думу учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 398 ЦК України, право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Відповідно до статті 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тобто законодавством чітко окреслені підстави для втрати користування житловим приміщенням членами сім'ї власника житла. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до ст. 116 ЖК України, яка регламентує порядок виселення без надання громадянам іншого жилого приміщення, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. Виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК УРСР підстави для позбавлення права на житло. Крім того, зазначені спірні правовідносини врегульовано ст. 7 ЗУ України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», з якого вбачається, що питання про зняття з реєстрації колишніх членів сім'ї власника будинку залежить від вирішення питання про їх право проживання в цьому будинку (відсутність такого права, втрата права користування), яке регулюється нормами ст. ст. 71, 72,156 ЖК УРСР та ст. 405 ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що 57/100 частки житлового будинку [ADDRESS] в м. Запоріжжі належить позивачці [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 15 квітня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 839. Право власності зареєстроване в ОП ЗМБТІ, про що в реєстровій книзі № 86 зроблений запис № 132М від 12.01.2011 року. У 2006 році після розірвання шлюбу із відповідачем, [PERSON] разом з позивачкою по справі переїхала жити до Росії, де мешкає зараз. Вказані факти підтверджуються наданими в судовому засіданні письмовими доказами та не заперечувалось відповідачем. 22 січня 2013 року позивачка [PERSON] одружилася з гр. [PERSON], після одруження змінила прізвище на «[PERSON]». Від вказаного шлюбу [INFO] року у позивачки народилася дитина - [PERSON]. Згідно договору оренди нерухомого майна від 14.01.2013 року позивачка разом з чоловіком та сином проживають в орендованому житлі: в будинку [ADDRESS] Згідно довідки № 105 від 26.07.2013 року, виданої головою квартального комітету № 42 у 57/100 частин будинку [ADDRESS], що в м. Запоріжжі зареєстровані позивачка [PERSON], відповідач - батько позивачки - [PERSON] та третя особа - мати позивачки - [PERSON]. Відповідно до матеріалів справи відповідач постійно проживає у житловому будинку позивачки, вселився туди як член сім'ї на правах батька власниці, набув права користування житловим приміщенням та зареєстрував своє місце проживання в установленому законом порядку. Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти відповідача [PERSON] з реєстрації місця проживання можна лише за умови втрати ним права користування цим житлом чи у зв'язку з його виселенням (добровільно чи у примусовому порядку). Крім того, підстави для виселення та зняття з реєстрації чітко зазначені в статті 405 Цивільного кодексу України, а також в статтях 116, 156 Житлового кодексу України. В даному ж випадку ані в позовній заяві, ані під час судового засідання позивачкою не надано доказів, які б свідчили, що відповідач систематично руйнує чи псує спірне жиле приміщення, використовує його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття робить неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Жодного звернення до органів внутрішніх справ, або квартального комітету, або іншого уповноваженого органу щодо неправомірної поведінки відповідача, починаючи з часу повернення позивачки до рідного міста, а саме з 2012 року не надано. Крім того, позивачка не заперечувала, що з того часу вона за вказаною адресою не мешкає, з батьком не спілкується, і що до нього на її вимоги застосовувались заходи запобігання і громадського впливу. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, аналізуючи всі здобуті докази у справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову повинно бути відмовлено через недоведеність тих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог. З огляду на вищевказане,

Outcome: dismissed