Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Олександрійського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя - житлового будинку [ADDRESS] та є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, та визнання за кожним із них права власності праві власності на ? частину цього будинку. При цьому позивачка зазначила, що в період шлюбу вони побудували житловий будинок, проте свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 13 червня 2010 року, видане Олександрійською міською радою на ім'я відповідача, за яким зареєстровано право власності на даний будинок. В грудні 2013 року вони припинили спільне проживання, оскільки стосунки погіршилися і спільне життя стало неможливим. У зв'язку з цим вона разом з сином виїхала з спільного будинку та оселилася у своїх батьків. З метою поділу будинку позивачка пропонувала відповідачу укласти договір, який посвідчити нотаріально, проте він відмовився, заперечуючи її право на будинок. Поділ будинку в натурі є недоцільним та не відповідає інтересам жодної із сторін. До судового розгляду справи позивачка уточнила свої позовні вимоги, наполягаючи на визначенні часток без реального поділу жилого будинку в натурі та залишенні його у спільній частковій власності. До судового розгляду справи від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги вона підтримує та не наполягає на стягненні судових витрат. Відповідач проти позовних вимог не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності , про що свідчить його заява, Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права та інтереси інших осіб, а тому суд, виходячи з законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову повністю. Суд встановив, що сторони одружились 23 жовтня 1993 року. В період шлюбу побудували житловий будинок загальною площею 122,9 кв.м. за адресою : [ADDRESS]. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно №301 від 13 червня 2010 року видане [PERSON]. На даний час в будинку проживає відповідач [PERSON], а позивач бажає визначитися зі своєю часткою у праві власності на будинок без його поділу в натурі. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом (ч.2, ч.3 ст. 355 ЦК України). Системний аналіз норм сімейного, цивільного законодавства та п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. №11 дає підстави суду визнати за сторонами у справі право на ідеальні частки в цьому майні без його реального поділу і залишити майно у їх спільній частковій власності. Позивач не наполягає на відшкодуванні судових витрат з боку відповідача, а тому суд їх з нього не стягує .

Outcome: approved