Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у шлюбу з 21.03.2009, від якого мають сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO] Позивачка зазначила, що сімейне життя між сторонами не склалось, в зв'язку з чим шлюбні стосунки між сторонами з липня 2016 фактично припились, спільне господарство не ведуть. Крім того, позивачка вказала, що спільні діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Тому позивачка і звернулась до суду та просила розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей по 3500 грн. на кожного з дітей, з моменту звернення до суду до досягнення дітьми повноліття. Також, просила судові витрати покласти на відповідача. Представником позивачки було уточнено позовні вимоги в частині стягнення аліментів, а саме просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей в сумі 1500 грн. на кожного з дітей. До початку судового засідання від представника позивачки надійшла заява, у якій просив розглянути позов у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Оскільки доказів, що є в справі, достатньо для розгляду позову по суті, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 21.03.2009 між сторонами укладено шлюб (а.с. 4). Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.а.с. 5-6). Відповідно до даних з довідки, виданої ТОВ «ЛІСНА БАР ІНВЕСТ», [PERSON] дійсно працює в ТОВ «ЛІСНА БАР ІНВЕСТ» з 31.01.2017 на посаді заступника директора з посадовим окладом 10000 грн. (а.с. 16). З матеріалів справи вбачається, що відповідач є фізичною особою підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність (а.с.а.с. 13-15). Спільного господарства подружжя не веде з липня 2016 року, сімейних стосунків не підтримують, сім'я сторін існує формально. Підставами для припинення шлюбно-сімейних стосунків було те, що сторони мають різні погляди на подружні обов'язки та сім'ю, не можуть прийти однієї думки при вирішенні сімейних проблем, а також сварки, які відбувались між сторонами з цього приводу. За цей час примирення сторони не досягли. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного вище, суд не вважає за можливе в подальшому сім'ю сторін зберегти міцною та здоровою, подальше спільне життя може суперечити інтересам сторін та дитини та вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення згідно ст. 200 СК України. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України ураховує обставини, матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача. У відповідності до змісту ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Ст. 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням зазначеного вище, суд вважає, що позов є обґрунтованим, враховує суд і те, що відповідачем позов визнано, а тому приходить до висновку про необхідність задоволення позову. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. та на користь позивачки в сумі 640 грн. На підставі ст.ст. 76, 80, 104, 105, 110, 112, 180-182, 191 СК України,

Outcome: approved