Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником 3/4 частини жилого будинку [ADDRESS]. В належному їй будинку з 17 квітня 2007 року зареєстрований відповідач [PERSON], який є її сином. З часу реєстрації відповідач за місцем реєстрації не мешкає, його особистих речей немає, будь-якого господарства не веде, не оплачує вартість нарахованих комунальних послуг, не несе інших витрат по утриманню будинку. Також наявність реєстрації відповідача позбавляє її права оформити субсидію на послуги ЖКГ тощо. Просила усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом - будинком [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, та, посилаючись на вимоги ч.2 ст. 405 ЦК України, просила усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання її сина [PERSON] таким, що втратив право користування житлом - будинком [ADDRESS], оскільки останній, як колишній член її сім'ї, без поважних причин з часу реєстрації відсутній за місцем реєстрації і між ними немає будь-яких домовленостей щодо користування житлом. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання надав телеграму з проханням розглянути справу у його відсутність, позов визнав у повному обсязі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що у справі можливо постановити рішення при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], дослідивши надані докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власником 3/4 жилого будинку [ADDRESS] (а.с. 7, 8). Відповідач [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS], зареєстрований 17 квітня 2007 року (а.с. 9), але з часу реєстрації не мешкає, особистих речей його у будинку за вищевказаною адресою немає, що підтверджується поясненнями позивачки. Доказами по справі не підтверджена будь-яка домовленість між сторонами щодо користування спірним жилим будинком. Відповідно до статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню: відповідача [PERSON] варто визнати таким, що втратив право користування житлом у будинку [ADDRESS], оскільки у судовому засіданні знайшов підтвердження факт відсутності відповідача у вказаному житлі з часу реєстрації (з 2007 року) по теперішній час без будь-яких поважних причин, і у судовому засіданні сторонами не доведено про існування будь-якої домовленості між ними з приводу користування житлом. На підставі ст.ст. 386, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved