Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із зазначеним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 01.07.2005р. вона придбала автомобіль САЗ 3507, державний номер [NUMBER], у вказаних осіб, яким він належав в порядку поділу майнових паїв СВК «Промінь», і в той же день автомобіль, документи та ключі від нього були передані їй. Із вказаного часу вона постійно відкрито володіє зазначеним автомобілем, і жодних претензій до неї ніхто не висував. СВК «Промінь» ліквідовано у 2007 році, але особи, які займались його ліквідацією, автомобіль з обліку МРЕВ ДАІ не зняли, а лише передали його відповідачам, а останні продали його їй. На момент придбання автомобіля вона мала намір використати його «у якості донора для запчастин на інші належні їй автомобілі», а тому необхідності у проведенні його реєстрації не було, однак згодом передумала, вирішивши, що автомобіль їй знадобиться для сезонного перевезення вантажів по полям (без використання його на вулично-дорожній мережі загального користування). У жовтні 2013 року в полі, біля урочища «Білоусова» в Красноокнянському районі Одеської області працівники Красноокнянського РВ ГУМВС України в Одеській області, на невідомій їй підставі, вилучили вказаний автомобіль, склавши акт, і утримують його до цих пір. Вона зверталась до Красноокнянського РВ ГУМВС України в Одеській області з вимогою повернути автомобіль, але їй відмовили, оскільки не визнають її право власності на нього, в зв'язку з чим вона позбавлена можливості користуватись та розпоряджатись належним їй автомобілем, що порушує її права як власника. Посилаючись на ст.1 першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ст.41 Конституції України, ст.ст.3, 12, 15, 16 ч.2 п.1, 208 ч.1 п.3, 328, 334, 344, 391 Цивільного кодексу України, ст.34 Закону України «Про дорожній рух», постанову Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998р. «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», постанову Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», від 07.02.2014р. №3 «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» та інформаційний лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013р. «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», позивачка просила визнати її право власності на вказаний автомобіль, знявши будь-які обмеження з нього та зобов'язавши Красноокнянський РВ ГУМВС України в Одеській області повернути його їй, вважаючи, що відповідачі набули право власності на автомобіль на законних підставах, а вона речові права на автомобіль набула з волі власників. В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, пояснюючи, що договір купівлі-продажу автомобіля фактично відбувся, оскільки кошти вона попереднім власникам заплатила, отримавши автомобіль у своє володіння та користування. Відповідачі в судове засідання не з'явились, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, заяви про розгляд справи за їх відсутності, погодившись з позовними вимогами, а тому справа розглянута без їх присутності, що відповідає вимогам ст.169 ЦПК України. /ар.сп. 27-31 / Представник третіх осіб - Красноокнянського РВ та УДАІ ГУМВС України в Одеській області в судове засідання також не з'явились, надавши, відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, заяви про розгляд справи в їх відсутності, а тому справа розглянута без їх присутності, що не суперечить положенням ст.169 ЦПК України. /ар.сп. 34, 59-60 / Заслухавши пояснення позивачки, допитавши свідків та дослідивши всі подані і витребувані докази, суд, на основі встановлених фактів та відповідних їм правовідносин, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступного: свідки [PERSON] та [PERSON] суду повідомили, про свою участь в зборах власників майнових паїв СВК «Промінь», що відбулись на початку 2005 року, на яких дійсно автомобіль САЗ-3507 був виділений групі власників №1, тобто [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]., однак чи було проведене належне переоформлення вказаного автомобіля їм невідомо; хоча Красноокнянським РВ ГУМВС України в Одеській області в своєму листі від 26.03.2014р. повідомлено про готовність повернути вказаний автомобіль позивачці, у разі визнання за нею права власності, однак зазначено, що автомобіль був затриманий в результаті виявлення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.1 КУпАП, та поміщений на штраф-майданчик, в зв'язку з тим, що особа, якій належить транспортний засіб відсутня; /ар.сп. 34 / в письмових поясненнях від 23.05.2014р. УДАІ ГУМВС України в Одеській області звернуло увагу суду на те, що для автомобіля, як джерела підвищеної небезпеки, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998р., встановлено єдиний порядок держаної реєстрації та обліку, що здійснюється на підставі заяви власника та документів, які підтверджують правомірність його придбання; /ар.сп. 59-60 / повідомленням Красноокнянського РВ ГУМВС України в Одеській області №6211/1133 від 20.02.2014р. позивачку сповіщено про те, що її лист, щодо повернення автомобіля [NUMBER], який було затримано за фактом порушення п.2.1 ПДР України, згідно ст.265-2 КУпАП, зареєстровано до ЄО Красноокнянського РВ за №284 від 13.02.2014р. По вказаному факту кримінальне провадження не відкривалося, в зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, а в поверненні автомобіля відмовлено, виходячи з того, що надані позивачкою «копії паперів, не мають юридичної сили, а також не містять відповідних даних про те, що Вона має будь-яке відношення до даного автомобіля, а саме являється його власником»; /ар.сп. 11 / із протоколу зборів власників майнових паїв СВК «Промінь», дата проведення в якому не зазначена, видно, що громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як групі №1, на загальну суму їхніх паїв в 10 319грн., було виділено а/м САЗ-3507 (самосвал), в робочому стані, вартістю 9 500грн., та приміщення продскладу, вартістю 1 250грн., а всього на суму 10 750грн., із внесенням різниці в сумі 431грн. в касу підприємства, яка була ними внесена, згідно квитанції до прибуткового касового ордера б/н від 02.05.2005р.; /ар.сп. 12-14 / згідно акту огляду та затримання транспортного засобу від 11.10.2013р., автомобіль САЗ, номерний знак [NUMBER], затримано, з доставкою на спеціальний майданчик в м.Котовськ, пров.Куяльницький, 28д, за керування транспортним засобом без документів, за що на водія [PERSON] був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АГ2№799663 від 11.10.2013р.; /ар.сп. 35-36 / відповідно до довідки №900890 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 27.03.2014р., діяльність Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Промінь», Код ЄДРПОУ 30810945, припинено; /ар.сп. 40 / із виписки з бази «РПС АІПС» ДАІ від 07.11.2013р. вбачається, що власником автомобіля САЗ 3507 держ. Номер [NUMBER], з 17.06.2004р. являється підприємство 30810945 СГВК «Промінь»; / ар.сп. 41 / ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності, однак право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом; відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України, загальними засадами, окрім інших, є також справедливість, добросовісність та розумність; ч.3 ст.12 ЦК України встановлено, що відмова від права власності на транспортні засоби здійснюється у порядку, встановленому актами цивільного законодавства; згідно ч.2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного інтересу, але лише того, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; п.3 ч.1 ст.208 та ч.1 ст.206 ЦК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, за винятком правочинів, які підлягають державній реєстрації; у відповідності до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; ч.1 ст.334 ЦК України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, але якщо інше не встановлено договором або законом; відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України, лише власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном; згідно ст.ст.34, 37 Закону України «Про дорожній рух», державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків, а експлуатація незареєстрованих (не перереєстрованих) транспортних засобів забороняється; пунктами 1,2,3,7,8 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998р. №1388 (із відповідними змінами) встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації) автомобілів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків, яка є обов'язковою для всіх юридичних та фізичних осіб, як власників транспортних засобів. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання), або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, оцінку їх вартості, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції; ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Таким чином, на переконання суду, підстав для задоволення позовних вимог немає, оскільки позивачкою належних, допустимих та достовірних доказів того, що відповідачі, у встановленому законом порядку, набули права власності на вказаний транспортний засіб, який в подальшому правомірно їй продали, суду не надано. Натомість, наданий стороною позивача договір купівлі-продажу автомобіля, акт прийому-передачі автомобіля та розписка відповідачів від 01.07.2005р., за якими, як стверджує позивачка, вона придбала автомобіль марки (модель) САЗ 3507 вантажний, самоскид, держномер [NUMBER], суд не може прийняти як належні та допустимі докази по даній справі, оскільки до них не долучені документи, що підтверджують право власності відповідачів на зазначений автомобіль. /ар.сп. 7-10 / Посилання позивачки на Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та постанови Пленуму Верховного Суду України і Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, щодо захисту права власності, суд не може взяти до уваги, оскільки в них йдеться про добросовісних набувачів майна, якою позивачка, в даному разі, не являється. На підставі ст..41 Конституції України, ст.ст.3 ч.1 п.6, 12 ч.3, 15 ч.2, 206 ч.1, 208 ч.1 п.3, 328 ч.2, 334 ч.1, 391 ч.1 Цивільного кодексу України, ст.ст.34, 37 Закону України «Про дорожній рух», п.п.1-3, 5-8 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998р. №1388 (із відповідними змінами) та

Outcome: dismissed