Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 3366 від 20 червня 2020 року про стягнення з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» заборгованості в розмірі 5024,30 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 05 жовтня 2018 року між нею та ТОВ «Сучасний факторинг» був укладений договір позики № СL 0018183, згідно якого відповідач зобов`язався надати їй позику в розмірі 5850,00 грн., з яких сума позики становить 5000,00 грн., плата за оформлення позики становить 850,00 грн., проценти за користування позикою встановлені на рівні 0,01% річних від загальної суми позики за календарний місяць та нараховуються авансом на початку кожного місяця користування позикою. Щомісячний платіж становить 536,27 грн., строк позики - 24 місяці. 20 червня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис № 3366 про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості в розмірі 5024,30 грн. Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Вірою Леонідівною було відкрите виконавче провадження № 62544009 та в межах виконавчого провадження 17 серпня 2020 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, згідно якої звернено стягнення на доходи боржника [PERSON] , яка отримує доходи від Приватного підприємства «Дніпро-ремонт», шляхом здійснення відрахування із доходів боржника у розмірі 20% із заробітної плати. Вона не згодна із вчиненим виконавчим написом, вказаним розміром заборгованості , яка нарахована з порушенням умов договору позики, у зв`язку з чим вважає вчинення виконавчого напису нотаріусом незаконним, яке порушує законодавство України. Про вчинення виконавчого напису вона дізналася в серпні 2020 року після отримання постанови від приватного виконавця, тому вважає, що нею не пропущений трирічний строк звернення до суду з цим позовом. Посилаючись на главу 14 Закону України «Про нотаріат», постанову КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», «Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, вважає, що виконавчий напис № 3366 від 20 червня 2020 року є таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. Вона заперечує проти отримання нею письмових повідомлень від відповідача та від нотаріуса про наявність заборгованості за договором позики, а відповідач не надав нотаріусу доказів на підтвердження отримання нею, як боржником, письмової вимоги про усунення порушень, що позбавило її надати заперечення проти вчинення виконавчого напису. Крім того, її, позивачки, адреса, що вказана в договорі позики, відрізняється від адреси, що вказана в постанові приватного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, яка прийнята на підставі виконавчого напису, в якому також вказана невірна адреса її місця проживання. Також при вчиненні виконавчого напису відповідач не надав нотаріусу первинні документи на підтвердження видачі позики та здійснення її погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірним, а здійснений відповідачем розрахунок заборгованості не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог до боржника. Вона має докази у вигляді платіжних документів про сплату нею позики, які не були надані відповідачем нотаріусу, але були надані нею приватному виконавцю після надходження за місцем її роботи постанови про звернення стягнення на заробітну плату. Приватний виконавець на її звернення відповів, що надані нею квитанції свідчать про сплату грошових коштів стягувачу до вчинення приватним нотаріусом Горай О.С. виконавчого напису № 2332 від 25 лютого 2020 року, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 624544009. Отже, враховуючи відповідь приватного виконав2я, залишається незрозумілим, який саме виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Гораєм О.С., знаходиться на виконанні у приватного виконавця: виконавчий напис № 3366 від 20 червня 2020 року, чи виконавчий напис № 232 від 25 лютого 2020 року. Процесуальні дії у справі. 12 жовтня 2020 року, за заявою позивачки, суддею постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою зупинено примусове стягнення (в тому числі із заробітної плати боржника) на підставі виконавчого напису № 3366 від 20 червня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» заборгованості в розмірі 5024,30 грн., що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни згідно виконавчого провадження № 62544009 (а.с. 23). Ухвалою судді від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Цією ж ухвалою було витребувано: - від ТОВ «Сучасний Факторинг» належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис № 3366 від 20 червня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Сучасний Факторинг» грошових коштів; - від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича належним чином засвідчену копію виконавчого напису № 3366 від 20 червня 2020 року та належним чином засвідчені копії документів, які були надані приватному нотаріусу Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» для видачі нотаріального напису № 3366 від 20 червня 2020 року; - від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич Віри належним чином засвідчені копії документів, які прийняті виконавцем у межах виконавчого провадження № 62544009 при виконанні виконавчого напису № 3366 від 20 червня 2020 року,. 26 листопада 2020 року до суду від приватного виконавця Дорошкевич В.Л. надійшли належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 62544009 (а.с. 31-77). Проте, ТОВ «Сучасний факторинг» та приватним нотаріусом Горай О.С. витребувані документи суду не були направлені. Ухвалою суду від 11 січня 2021 року до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. застосовано захід процесуального примусу у виді штрафу в розмірі 2270,00 грн. (а.с. 88). Крім того, ухвалою суду від 11 січня 2021 року застосовано захід процесуального примусу у виді тимчасового вилучення у приватного нотаріуса Горая О.С. належним чином засвідченої копії виконавчого напису № 3366 від 20 червня 2020 року та належним чином засвідчених копій документів, які були надані приватному нотаріусу Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» для видачі нотаріального напису № 3366 від 20 червня 2020 року (а.с. 89-90). Вказані документи 18 лютого 2021 року направлені до суду головним державним виконавцем Корольовського відділу ДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), на виконання ухвали суду від 11 січня 2021 року (а.с. 102- 113). Ухвалою суду від 01 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті (а.с. 117). Позивачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний факторинг» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим поштовим відправленням, яка отримана уповноваженою особою відповідача 14 квітня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 122). Про причини неявки представник відповідача суд не повідомив, не заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності та не подав відзив на позовну заяву. Треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 5 ст. 130, ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності позивачки, представника відповідача та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 20 червня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3366, про стягнення з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання: [ADDRESS] , заборгованості за кредитним договором № СL 0018183 від 05 жовтня 2018 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг», код ЄДРПОУ 35310044 (а.с. 103). У виконавчому написі вказано, що строк платежу за кредитним договором № СL 0018183 від 05 жовтня 2018 року настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 05 листопада 2018 року по 11 березня 2020 року; сума заборгованості складає 4174,30 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 291,71 грн., прострочена заборгованість за комісією становить 2340,08 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту становить 292,51 грн., строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 1250,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто із стягувача плату в розмірі 850,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 5024,30 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. 13 липня 2020 року відкрите виконавче провадження № 62544009 (а.с. 44), винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 53), яка направлена для примусового виконання за місцем роботи позивача в ПП «Дніпро-Ремонт» (а.с. 53-54). Як вбачається із виконавчого напису, приватний нотаріус Горай О.С. 20 червня 2020 року вчинив виконавчий напис № 3366 на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно договору позики № СL 0018183 від 05 жовтня 2018 року (а.с. 104-106), цей договір не є нотаріально посвідченим, а укладений [PERSON] та ТОВ «Сучасний Факторинг» у простій письмовій формі. Розділом 3 цього договору позики було передбачено, що сума позики за договором становить 5000,00 грн.; плата за оформлення договору позики складає 850,00 грн.; строк користування позикою становить 24 календарних місяця та починається з моменту зарахування сум позики на картковий рахунок або поточний рахунок позичальника; проценти за користування позикою встановлюються на рівні 0,01% річних від загальної суми позики за календарний місяць та нараховуються авансом на початку кожного місяця користування позикою, реальна річна процентна ставка встановлюється на рівні 70,01% річних від загальної суми позики; комісія з управління (обслуговування) позики встановлюється на рівні 5% від загальної суми позики за календарний місяць та нараховується авансом на початок кожного місяця користування позикою; сукупна вартість позики за даним договором становить 12870,30 грн.; щомісячний платіж складає 536,27 грн. та оплачується позичальником щомісяця в дату, що відповідає даті зарахування суми позики на картковий або поточний рахунок позичальника. Згідно п. 4.3.1 договору в будь-якому разі позикодавець має право вимагати, в тому числі в судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов`язань позичальника за договором, якщо прострочення виконання грошових зобов`язань позичальника становить більше ніж один календарний місяць від моменту настання терміну сплати чергового платежу за позикою. Отже, за цим кредитним договором право вимоги до відповідача за невиконання умов договору могло б виникнути не раніше 05 жовтня 2020 року або у разі прострочення позичальником виконання своїх грошових зобов`язань більше ніж на один календарний місяць від моменту настання терміну сплати чергового платежу за позикою. Згідно направлених приватним виконавцем матеріалів виконавчого провадження (а.с. 17-19), позивачкою на користь відповідача на виконання умов договору позики в період з 02 листопада 2018 року до 09 серпня 2019 року було сплачено 9025,00 грн. Позивачка у позовній заяві стверджує, що вона сплатила відповідачу отриману суму позики, і вказані квитанції були надані приватному виконавцю на підтвердження виконання умов договору позики після того, як вона дізналася про вчинення виконавчого напису. Отже, зазначене свідчить про те, що позивачка не визнає наявності в неї заборгованості за договором позики. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. В п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п. 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, пункт 1 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів. Зважаючи на те, що кредитний договір № СL 0018183 від 05 жовтня 2018 року, укладений [PERSON] з ТОВ «Сучасний Факторинг», нотаріально не посвідчений, а у виконавчому написі вказано, що він вчинений на підставі пункту 2 Переліку №1172, суд приходить до висновку, що в момент вчинення виконавчого напису 20 червня 2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. У разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 20 червня 2020 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05 червня 2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивачки з приводу невизнання нею наявності та розміру заборгованості за договором позики. Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908,00 грн., оскільки позивачка при зверненні до суду з цим позовом була звільнена від сплати судового збору , згідно ч.3 ст. 22 Закону України « Про захист прав споживачів».

Outcome: approved