Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

Позивачка звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 травня 2021 року сторони розірвали шлюб. В період спільного життя у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від покладених на нього обов`язків по утриманню дитини, коштів на її утримання позивачці не вистачає. Стан здоров`я дитини задовільний, відповідач має постійну роботу, на своєму утриманні інших неповнолітніх та непрацездатних осіб не має, отже, на думку позивача, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. На підставі викладеного позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно, об`єктивно, повно, безсторонньо та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі письмові докази та пояснення учасників провадження, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний їхній зв`язок у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче. З копії рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 20.05.2021 року встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.08.2015 року, виданого повторно, [PERSON] народилась [INFO] , батьками вказано: мати [PERSON] , батько [PERSON] . Неповнолітня донька проживає з [PERSON] , що підтверджується довідкою про фактичне місце проживання № 2 від 20.07.2021 року, виданою Мар`їнською міською військово-цивільною адміністрацією Покровського району Донецької області. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умова життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 Сімейного кодексу України гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання та виховання дітей. Правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов`язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами глави 15 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 СК України та роз`яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Закон покладає на батьків обов`язок щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. Такий обов`язок не припиняється і в тому випадку, коли діти набувають повну дієздатність до досягнення ними повноліття при укладанні шлюбу у випадку зниження їм шлюбного віку. Лише після досягнення повноліття діти втрачають право на утримання. У випадку невиконання батьками обов`язку утримувати неповнолітню дитину добровільно, аліменти можуть стягуватися за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, а також той факт, що неповнолітні діти проживають із матір`ю позивачем по справі, та знаходиться на її утриманні, відповідач не надав доказів того, що він виконує покладений на нього обов`язок щодо утримання неповнолітньої [PERSON] , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Встановлюючи розмір стягнення аліментів, суд виходить з положень ст. 182 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. (ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В свою чергу, сторони не позбавлені права звернутись до суду з позовом про зміну (збільшення/зменшення) розміру аліментів згідно ст. 192 СК України. Положеннями ч.\~1\~ст.\~191\~СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Отже, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а саме стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. Враховуючи, що при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивач звільняється від сплати судового збору в дохід держави, вказані витрати згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved