Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 02.02.2020 уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований виконкомом Боянчуцької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, за актовим записом №01. Зазначає, що від спільного проживання мають троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позичаючи із вересня 2019 спільно із відповідачем не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин та не мають сімейного бюджету. Спільне життя з відповідачем не склалось із-за різних та несумісних характерів, відсутності взаєморозуміння. У них зникло почуття поваги та любові один до одного. Подальше збереження шлюбу та примирення між ними не можливе і суперечить її інтересам, у зв`язку із чим просить даний шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] та її представниця [PERSON] в судове засідання не з`явилися, в заяві до суду , яка подана представницею позивачки, просить справу розглядати у їх відсутності, позов підтримують повністю, просить його задовольнити. Прізвище після розірвання шлюбу просила залишити без змін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. У відповідності до вимог ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд приймає визнання позову відповідачем , оскільки це не суперечить Закону, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України та вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що 02.02.2002 між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Боянчуцької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, за актовим записом № 01. Вказане вбачається із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , видане 02.02.2002 (а.с.5). У вказаному шлюбі у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.12-14) . Причиною розпаду сім`ї є те, що спільне проживання сторін та шлюбні відносини між ними стали неможливими внаслідок різних поглядів на життя, відсутності взаєморозуміння. Між сторонами втрачено почуття поваги, любові та довіри, їх шлюб розпався та носить формальний характер. З вересня 2019 року сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не цікавляться проблемами один одного. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їх інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст. 113 СК України та зважаючи на вибір позивачки, прізвище останньої слід залишити без змін. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене, суд вважає, що із державного бюджету слід повернути позивачці 50% судового збору, сплаченого нею при поданні позову, який становить 454,00 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved