Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позові посилається на те, що вона проживає та є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Зазнчає, що відповідно до довідки про склад сім`ї та реєстрацію № 22д/5108 виданою Відділом ведення реєстру територіальної громади м. Чернівці Чернівецької Міської ради від 03.07.2019 року, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] . [INFO] . - власник; [PERSON] , [INFO] - син; [PERSON] , [INFO] чоловік; [PERSON] , [INFO] - дочка. Вказує на те, що [PERSON] починаючи з 2000 року та на даний час за вказаною адресою фактично не проживає, кореспонденції не отримує, за комунальні послуги не сплачує та витрат на утримання будинку не несе. Зазначає, що факт не проживання [PERSON] підтверджується нотаріально посвідченою заявою двох свідків: [PERSON] та [PERSON] від 08.07.2019 року, у якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] фактично не проживає та за вказаною адресою не перебуває з 2000 року, будь - яких його речей у будинку немає . Вказує на те, що користування житловим приміщенням - є однією із форм захисту власником своїх прав. Оскільки, через реєстрацію місця проживання [PERSON] у її будинку, вона не може в повній мірі реалізовувати свої права щодо володіння, користування та розпорядження будинком, зокрема, щодо отримання субсидії. Просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.03.2011 року серія [NUMBER] [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] . Судом встановлено, що згідно витягу про державну реєстрацію прав номер 30511833 від 05.07.2011 року серія СЕА №763828 [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] . Судом встановлено, що згідно довідки виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію № 22д-5108 від 03.07.2019 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Судом встановлено, що згідно нотаріально посвідченою заявою двох свідків: [PERSON] та [PERSON] від 08.07.2019 року серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] фактично не проживає та за вказаною адресою не перебуває з 2000 року, будь - яких його речей у будинку немає . Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна мас право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 р. зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради за зверненням заінтересованої особи на підставі відповідного рішення суду, що набрало законної сил про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до ст.150 ЖК України власник житла має право користуватися ним на власний розсуд. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved