Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить: надати дозвіл на оформлення проїзного документу для виїзду за кордон малолітнього [PERSON], [INFO], уродженця м. Кривого Рогу зареєстрованій за адресою: [ADDRESS] без згоди батька [PERSON], 1970 року народження до 31 січня 2020 року; надати тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України (до країн Шенгенської угоди, Туреччини, Хорватії, Об'єднаних Арабських Еміратів, Тунісу, Єгипту, Марокко, Таїланду, Шрі-Ланки, Індії, США, Канади, Росії, Сполученого Королівстві Великобританії і Північної Ірландії) малолітнього [PERSON] без згоди батька [PERSON] до 31 січня 2020 року. В обґрунтування позову наводить наступне. З відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 21 червня 2013 року. Від шлюбу в них є спільна дитина [PERSON], [INFO]. За останній рік їхнього подружнього життя, у неї з відповідачем склалися непрості взаємовідносини. Відповідач нехтував виконанням своїх батьківських і чоловічих обов'язків, був байдужим до всього, що відбувається, і на всі її пропозиції і зауваження, вів себе агресивно і діяв їй на зло, незважаючи на те, що вона діяла в інтересах збереження сім'ї і благополуччя сина. 30 травня 2017 року шлюб з відповідачем розірваний і вона, позивачка, стала проживати окремо за місцем своєї реєстрації, разом зі своїми неповнолітніми синами: [PERSON], 2014 року народження та [PERSON], 2007 року народження. Влітку 2017 року, до неї зателефонував її батько [PERSON], який мешкає в Німеччині, і запропонував їй, під час її щорічної основної відпустки з 15 грудня 2017 року по 13 січня 2018 року приїхати до нього в гості, разом з її синами, тобто його онуками: [PERSON] та [PERSON], для розширення світогляду, культурного, творчого, духовного розвитку та відпочинку. Крім того, батько, повідомив про те, що він планує відвідати разом з нею та з її сином [PERSON], німецького фахівця в галузі медицини для обстеження, з метою отримання практичних рекомендації щодо лікування [PERSON], який має вроджену хворобу: «Вроджена воронкообразна деформація грудної клітини 2-3 ступенів. Сколіотична осанка. Плосковагульсні стопи». Знаючи, про те, що для виїзду з України і в'їзду в Україну неповнолітніх громадян України, потрібна нотаріально посвідчена згода другого з батьків, вона звернулася до своїх колишніх чоловіків за наданням такої згоди, і її перший чоловік, батько [PERSON], таку згоду надав, а батько - [PERSON] з надуманих причин, мотивуючи тим, що вона планує залишитися з сином в Німеччині на постійному місці проживання, в такій згоді відмовив. Всі її заперечення про те, що його побоювання не відповідають дійсності, так як вона офіційно працює в дошкільному навчальному закладі № 303, її старший син являється учнем 5-А класу Криворізької загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 41. Крім того, просить лише дозволу на тимчасовий виїзд за межі України для розширення світогляду, оздоровлення, культурного, творчого та духовного розвитку дитини, які були ним проігноровані. Її старший син відвідує спортивну секцію по плаванню, куди згодом вона планує віддати свого молодшого сина. В подальшому, вони будуть здійснюватися виїзди за кордон для участі в змаганнях та туристичних подорожах разом з колективом спортивної секції. Відсутність та неможливість отримання дозволу на виїзд зі сторони відповідача, буде перекреслювати всі намагання сина брати участь у майбутніх змаганнях та подорожах разом зі своєю спортивною секцією. Відповідно до ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.2 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Наполягає, що не надання згоди батьком на виїзд дитини за кордон для відпочинку з метою оздоровлення, розширення світогляду, отримання додаткових знань, порушує права та інтереси малолітньої/неповнолітньої дитини та є зловживанням з боку відповідача своїми батьківськими правами. Зазначені положення містяться і у Декларації про права дитини, прийнятою резолюцією 1386 (Х1У) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року та згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Виходячи зі змісту ст. ст. 1, 3, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Всі вище перелічені обставини, недбале ставлення відповідача до своїх обов'язків, як батька, унеможливлюють отримання дозволу на оформлення проїзних документів для виїзду за кордон та тимчасових виїздів сина за кордон зі нею, як матір'ю, та/або третіми особами. Остаточно уточнивши позовні вимоги, позивачка просить: надати тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України до Федеративної Республіки Німеччини малолітнього [PERSON], [INFO], уродженця м. Кривого Рогу зареєстрований за адресою: [ADDRESS] без згоди батька [PERSON], 1970 року народження на такі періоди: з 20 березня 2018 року по 15 квітня 2018 року, з 10 липня 2018 року по 20 серпня 2018 року; з 20 грудня 2018 року по 20 січня 2019 року, з 10 липня 2019 року по 20 серпня 2019 року; з 20 грудня 2019 року по 20 січня 2020 року, з 10 липня 2020 року по 20 серпня 2020 року у супроводі матері [PERSON], 1987 року народження. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та підтвердила його зміст. Крім того, пояснила, що має намір виїжджати з дітьми за кордон. В позові періоди, на які просить надати дозвіл, зазначені з запасом, бажає повести дітей за кордон як в 2018 році, так і в 2019 році, як в Німеччину, так і в зазначені країни. Бажає лікувати свою молодшу дитину, бажає, щоб дитина подивилася Новорічні свята. Кожний рік звертатися до суду з питання про надання дозволу на виїзд, можливості не має. Також пояснила, що в позові про розірвання шлюбу адвокат вказав, що вона, позивачка, бажає виїхати на постійне проживання за кордон. Вона, позивачка, відвідувала курси німецької мови, так як на той час мала намір виїхати разом з відповідачем та дітьми до Німеччини, лікувати дитину. Її, позивачки, батько висилав документ, який стосується виїзду в Німеччину. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримав повністю та підтвердив його зміст. Відповідач у судовому засіданні первісно позов не визнав повністю та пояснив, що не заперечує, щоб дитина виїжджала для лікування. Але він, відповідач, не бачив дитину влітку 2017 року, визначений йому порядок спілкування з дитиною вважає неправильним, виїзд дитини за кордон скоротить час спілкування з дитиною. Влітку 2016 року він, відповідач, був у Німеччини разом з позивачкою у батька останньої. За час перебування у батька позивачки не бачив, що останній погано ставився до дитини. Побутові умови у батька позивачки гарні. Дитина була і другого разу в Німеччині, розповідала, що її хтось вдарив. В подальшому пояснив, що згоден на виїзд дитини без його супроводу в період з 20 березня 2018 року по 15 квітня 2018 року. Також пояснив, що був за кордоном, вважає, що поїздки за кордон будуть на користь для розвитку дитини. Він надавав згоду на виїзд дитини за кордон без його, батька, супроводу, але пізніше цю згоду відкликав, так як позивачка сказала, що вивезе дітей до Німеччини на постійне проживання, зазначала про це в позові про розірвання шлюбу. Позивачка без нього, відповідача, була за кордоном, повернулися до України. Після того, як скасував згоду, позивачка до нього, відповідача, зверталася, просила надати таку згоду. Позивачка до нього, відповідача, ставиться погано. В його, відповідача, присутності, коли проживали разом з позивачкою, остання лаяла сина. Коли проживав разом з дружиною, остання казала, що бажає поїхати на постійне місце проживання до Німеччини разом з дітьми та ним, відповідачем. На це він, відповідач, відповідав, що не заперечує проти виїзду на постійне місце проживання в Німеччину, але через рік або півтора, так як в нього є старенька мати, яка потребує допомоги. Знає, що позивачка з метою реалізації планів виїзду за кордон, відвідувала курси німецької мови, не заперечував проти цього. Представник відповідача у судовому засіданні первісно позов не визнав та при цьому підтвердив пояснення відповідача. Представник третьої особи у судовому засіданні зазначила, що позов підлягає задоволенню. При цьому пояснила, що дана справа стосується прав дитини, батьки зобов'язані забезпечувати права дитини. Намір позивачки поїхати за кордон, де знаходиться дідусь дитини, буде на користь дитині. Німеччина є державою, яка входить до Євросоюзу, дотримується принципів мирного вирішення питань, військових дій в цій країні нема. Вважає, що суду необхідно надати дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди на це відповідача. Вважає, що дозвіл на виїзд необхідно надати на такий проміжок часу, який буде потрібен для дитини. До суду також надійшла заява (а.с.64), відповідно до якої представник виконкому підтримав позов. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що позивачку та відповідача знає, стосунки з ними нормальні. Їй, свідку, відомо, що позивачка бажає поїхати з дітьми до свого батька в Німеччину, а позивач проти цього заперечує, вважаючи, що позивачка не повернеться до України. Вона, свідок, впевнена, що позивачка та діти повернуться, так як діти відвідують навчальні заклади, позивачка працює. В неї, свідка, є дитина, з якою вона відпочиває як на Україні, так і за кордоном, пропонувала позивачці разом з дітьми відпочивати разом. Знає з власного досвіду, що відпочинок за кордоном є більш якісним та зручнішим. Знає, що у дитини позивачки та відповідача є захворювання хребта, з приводу цього захворювання позивачка під час перебування в Німеччині возила дитину до лікаря, ходить до лікаря і в Україні. На даний час позивачка не має намірів виїхати на постійне місце проживання до Німеччини, пропонувала відповідачу з'їздити до Німеччини з метою лікування сина. Вона, свідок, 6 січня 2018 року особисто дзвонила відповідачу та запитувала, чому останній не надає дозвіл на поїздку позивачки з дитиною за кордон. На це питання відповідач відповів: «Що мені викинути»? Смисл цієї відповіді вона, свідок, не зрозуміла. Знає, що разом з дітьми позивачка без відповідача їздила за кордон та повернулася, позивачка бажає, щоб діти добре відпочивали. Зміст позовної заяви про розірвання шлюбу не знає. Вона, свідок, не є спеціалістом в галузі медицини, вартість лікування за кордоном не знає, але допускає, що там можливо і безкоштовне лікування. Знає, що в 2018 році позивачка ще не була у відпустці. Від позивачки знає, що відповідач під час, коли розглядається справа, висловив згоду на те, щоб позивачка з дитиною виїхала за кордон на 10 днів. У судовому засіданні також безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво про народження [PERSON] (а.с.6), рішення суду (а.с.7), довідка про склад сім'ї (а.с.8, 35), виписний епікриз (а.с.10, 38-39), довідка про навчання [PERSON] (а.с.11, 34), довідки про роботу позивачки (а.с.12, 13, 36, 37), довідка стосовно [PERSON] (а.с.40), заява [PERSON] (а.с.41), рішення виконкому (а.с.42), повідомлення [PERSON] (а.с. 75-76). Під час розгляду справи заявлялися такі клопотання: відповідачем 4 грудня 2017 року про відкладення розгляду справи, яке задоволено; представником позивачки 14 грудня 2017 року про долучення доказів, яке задоволено; про надання можливості вирішити справу мирним шляхом, яке задоволено; про допит свідка, яке задоволено. Суд,

Outcome: approved