overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 30 квітня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 417, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін, оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Зважаючи на визнання позову відповідачем у відповідності до вимог ч.4 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе справу розглянути у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 30 квітня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 417 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). Спільне господарство між сторонами не ведеться. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. За таких обставин суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 31 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Гончарівської селищної ради Чернігівського району, Чернігівської області, про що зроблено актовий запис № 17, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалось. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає, вважає, що можна зберегти сім'ю. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін, оскільки в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 31 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 17 (а.с.9). Від шлюбу спільних дітей сторони не мають. Спільне господарство між сторонами не ведеться. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям не відбулось. За таких обставин суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-01 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Бобрицької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю. В обґрунтування вимог вказувала, що в 1979 році вона купила будинок, який розташований по вул. Надії, 14 в с. Янишівка Любашівського району Одеської області у [PERSON], але договір купівлі-продажу вони не оформляли. Вона з 1979 року проживає в зазначеному будинку, вважає, що в силу ст.344 ЦК України вона є власником цього майна, в зв»язку із чим просила визнати за нею право власності. Представник відповідача надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та, що проти задоволення позовних вимог заперечень не має. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого. Із довідок Бобрицької сільської ради вбачається, що будинок, який знаходиться по вул. Надії, 14 в с. Янишівка зареєстрований на ім»я [PERSON] /а.с. 6-12/. Згідно зведеного акту вартості будинку з господарськими будівлями вартість будинку із господарськими будівлями, що розташований по вул. Надії № 14 в с. Янишівка Любашівського району Одеської області складає 36836 грн. /а.с.6/.. Із акту, виданого депутатом Бобрицької сільської ради (а.с. 7), наданого позивачкою видно, що вона дійсно постійно проживає в указаному будинку з 1979 року. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив, що дійсно [PERSON], купила в 1979 році у [PERSON] будинок по вул. Надії, 14, в с. Янишівка Любашівського району Одеської області і з того часу проживає в цьому будинку, будинок раніше належав [PERSON],але після нього власники змінювалися - будинок декілька разів перепродавався. Згідно ст.344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка проживає в зазначеному будинку з 1979 року, тому в силу ст. 344 ЦК України, вважається такою, що набула право власності на вказаний будинок за набувальною давністю. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Надії, 14, в с. Янишівка Любашівського району Одеської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Бобрицької сільської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю. В обґрунтування вимог вказувала, що в 2003 році вона купила будинок, який розташований по [ADDRESS] Любашівського району Одеської області у [PERSON], але договір купівлі-продажу вони не оформляли. Вона з травня 2003 року проживає в зазначеному будинку, вважає, що в силу ст.344 ЦК України вона є власником цього майна, в зв»язку із чим просила визнати за нею право власності. Представник відповідача надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та, що проти задоволення позовних вимог заперечень не має. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого. Згідно зведеного акту вартості будинку з господарськими будівлями вартість будинку із господарськими будівлями, що розташований по [ADDRESS] складає 24653 грн. /а.с.6/. Із акту, виданого депутатом Бобрицької сільської ради (а.с. 7), наданого позивачкою видно, що вона дійсно постійно проживає в указаному будинку з 2003 року. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що дійсно [PERSON] купила в 2003 році у [PERSON] будинок по [ADDRESS] Любашівського району Одеської області і з того часу проживає в цьому будинку, будинок раніше належав [PERSON],але після нього власники змінювалися - будинок декілька разів перепродавався. Згідно ст.344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка проживає в зазначеному будинку з травня 2003 року, тому в силу ст..344 ЦК України, вважається такою, що набула право власності на вказаний будинок за набувальною давністю. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] Любашівського району Одеської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Бучанської селищної ради, третя особа - [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, просила визнати, що будинок [ADDRESS] належить померлій [PERSON] на праві власності, визнати за нею право власності на Ѕ частину будинку [ADDRESS] та на цілий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON] , [PERSON] , вивчивши письмові докази по справі, враховуючи те, що для виготовлення повного тексту рішення необхідний значний час,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON]А, у якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що між сторонами 31 жовтня 2012 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину, [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час проживає разом з матір»ю. Відповідач ухиляється від сплати аліментів. В судове засідання позивачка, не з»явилася, подавши до суду заяву в якій вимоги позову підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання, повторно, не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що учасники цивільного процесу до суду не зявилися, суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 197 ЦПК України, розглянув справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою, та ухвалив заочне рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Заслухавши думку учасників судового процесу дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що між сторонами 31 жовтня 2012 року між сторонами було укладено шлюб, який рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 12 грудняі 2016 року розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину, [PERSON], [INFO]. Дитина на даний час проживає разом з матір»ю. Відповідач ухиляється від сплати аліментів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з вимогами\~ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя або у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд також враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2\~ст. 182 СК України. Згідно з вимогами\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягувати щомісячно аліменти на утримання малолітньої дитини , сина [PERSON], 2006 р. н. по 500 грн. на дитину до настання повноліття дитини . В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги і пояснила , що із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі , від спільного шлюбу в них одна дитина , вона одна утримує її, а відповідач, як батько, регулярної участі в її утриманні не приймає , хоч має таку можливість, оскільки щороку по кілька місяців перебуває на заробітках в Польщі. Зокрема, в минулому році , прибувши із заробітків, він привіз 3000 дол. США, з яких дав їй на утримання сина всього 700 грн. та кілька разів купляв фрукти, шоколад, хоча син потребує інших продуктів харчування, з яких щоденно йому необхідно приготувати їсти. Вона ж годує сина за рахунок підсобного домашнього господарства, яке утримує одна. Просить позовні вимоги задовольнити та стягнути із відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідач позовні вимоги визнав повністю та пояснив, що згідний приймати участь в утриманні сина по 500 грн. щомісячно , оскільки дійсно заробляє в Польщі і поки що така сума аліментів відповідає його матеріальному стану . Суд, перевіривши матеріали справи , вислухавши пояснення сторін, оцінивши докази, вважає, що позов підлягає до задоволення . Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі із 18.11.2005 року, який був зареєстрований Білокриницькою сільською Радою Кременецького району , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №27 Від спільного шлюбу в сторін народилася одна малолітня дитина : син [PERSON] , [INFO] року/ свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 06.05.2006 року Боложівською сільською Радою Шумського району Тернопільської області, актовий запис № 5/. Позивачка із сином проживає в с.Боложівка Шумського району і там вони зареєстровані, відповідач в місці проживання дитини не зареєстрований , однак проживає там же , що стверджується довідкою № 780 від 03.03.2016 року виданою Шумською міською Радою, поясненнями сторін. . У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст. 182 СК України не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків , передбачених статтею 184 цього кодексу. Враховуючи, що відповідач є здоровою особою працездатного віку, він має можливість працювати , будь - яких перешкод до цього в нього немає, як сам ствердив працює на заробітках в республіці Польща , регулярних заробітків не має , суд вважає , що він зобов»язаний приймати участь в утриманні дитини , а тому є доцільним стягнути із нього на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі по 500 грн. на дитину до досягнення дитиною повноліття ,що буде відповідати мінімальному розміру аліментів та матеріальному стану відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягувати щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON] , 2008 року народження по 500 грн. до настання повноліття В судове засідання позивачка не з»явилася, представила письмову заяву про розгляд справи у її відсутності із повним підтриманням позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації, в якому відсутній . Суд, перевіривши матеріали справи , оцінивши докази, вважає, що позов підлягає до задоволення . Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали 10 жовтня 2011 року на підставі рішення Шумського районного суду Тернопільської області. Від спільного шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 20.10.2008 року Шумбарською сільською радою Шумського району Тернопільської області . Сторони припинили шлюбні відносини , разом не проживають , відповідач залишив позивачку , остання одна здійснює утримання малолітньої дитини, що стверджується позовною заявою та рішенням суду від 10.10.2011 року, яким дитина залишена проживати із позивачкою . У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст. 182 СК України не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків , передбачених статтею 184 цього кодексу. Враховуючи, що відповідач є здоровою особою працездатного віку, він має можливість працювати , будь- яких перешкод до цього в нього немає, суд вважає , що він зобов»язаний приймати участь в утриманні дитини, а тому є доцільним стягнути із нього на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі по 500 грн. до досягнення дитиною повноліття ,що буде відповідати мінімальному розміру аліментів та матеріальному стану відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягувати щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] по 500 грн. до настання повноліття В судове засідання позивачка не з»явилася, представила письмову заяву про розгляд справи у її відсутності із повним підтриманням позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлений шляхом поміщення оголошення в газеті « Свобода». Суд, перевіривши матеріали справи , оцінивши докази, вважає, що позов підлягає до задоволення . Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі із 22 грудня 2012 року, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції , що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ИД № 092572, виданим 22.12.2012 року. Від спільного шлюбу в сторін народився син [PERSON], 23 січня 2014 року, що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 191583, виданим 30.01.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції. Сторони припинили шлюбні відносини , разом не проживають , відповідач залишив позивачку , вибув за кордон, остання одна здійснює утримання малолітньої дитини. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину у відповідності до ст. 182 СК України не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків , передбачених статтею 184 цього кодексу. Враховуючи, що відповідач є здоровою особою працездатного віку, він має можливість працювати , будь- яких перешкод до цього в нього немає, суд вважає , що він зобов»язаний приймати участь в утриманні дитини, а тому є доцільним стягнути із нього на утримання дитини аліменти в твердій грошовій сумі щомісячно в розмірі по 500 грн. до досягнення дитиною повноліття ,що буде відповідати мінімальному розміру аліментів та матеріальному стану відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно по заповіту , яке залишилось після смерті [PERSON] , який помер 30.12.2014 року в с. Боложівка Шумського району Тернопільської області. В судове засідання сторони не з»явилися , представили письмові заяви про слухання справи у їх відсутності із повним підтриманням та визнанням позовних вимог. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ИД № 180758, виданого 02 січня 2015 року Боложівською сільською Радою Шумського району Тернопільській області, гр. [PERSON] помер 30 грудня 2014 року в с. Боложівка Шумського району Тернопільської області , а/з № 2. Померлому [PERSON] на день смерті належало право власності на земельну ділянку , площею 1.12 га у межах згідно з планом , яка розташована на території Боложівської сільської [PERSON] , призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ТР № 037945 , виданого 25 січня 2005 року [PERSON] райдержадміністрацією, згідно якого рахується на плані меж земельної ділянки дві земельні ділянки: площею 1.09 га - кадастровий номер 6125880600:01:001 :0314 та площею 0.03 га- кадастровий номер 6125880600:01:001: 0854 .. За свого життя померлий [PERSON] здійснив заповітне розпорядження належним йому на день смерті майном, заповівши його позивачу , та посвідчив заповіт у Боложівській сільській [PERSON] району 26 березня 2012 року. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності виникає із підстав , що не заборонені законом . У відповідності до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у звязку із смертю власника. За вказаних обставин суд вважає за доцільне визнати за позивачем право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті спадкодавця [PERSON] і, яке складається із земельної ділянки , право власності на яку підтверджується [PERSON] на право власності на земельну ділянку серії ТР № 037945 , виданого 25 січня 2005 року [PERSON] райдержадміністрацією. На підставі наведеного,

Outcome: approved