Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідачки про визнання права власності на будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що 15.06.2008 р. помер її дід [PERSON] Покійний дід був власником і головою колгоспного двору № 2 по вул. Загороди в с. Пшеничники Тисменицького району Івано-Франківської області. Будинковолодіння складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, інвентаризаційна вартість якого на даний час складає 80850 грн. Станом на 1991 р. у дворі проживав лише [PERSON], який став одноособовим власником спірного будинковолодіння. 11.03.2008 р. дід склав заповіт, посвідчений секретарем Пшеничниківської сільської ради, згідно якого все належне йому на день смерті майно заповів позивачці. Після смерті діда відкрилась спадщина на все належне йому майно, у тому числі на вказане будинковолодіння. Позивачка прийняла спадщину відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки до дня смерті проживала разом із дідом у належному йому будинковолодінні, що підтверджується рішенням Тисменицького районного суду від 10 травня 2017 р. про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємець за законом першої черги дочка померлого, яка є матірю позивачки та відповідачкою в справі, спадщину після смерті батька не прийняла і на неї не претендує. Нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутнє свідоцтво про право власності на житловий будинок. Просила визнати за нею право власності на спадкове будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після померлого діда. Позивачка у судове засідання не зявилася, у поданій суду заяві просила справу розглянути у її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. \~ \~ \~ \~ Відповідачка у судове засідання не зявилася, у поданій суду заяві позов визнала, просила справу розглянути в її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що предметом спору в справі є право власності на будинковолодіння № 2 по вул. Загороди в с. Пшеничники Тисменицького району Івано-Франківської області, інвентаризаційна вартість якого на даний час складає 80850 грн. Вказане домоволодіння мало статус колгоспного двору, майно якого відповідно до вимог ст.ст. 121, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.) належало його членам у рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Станом на 1991 р. у дворі проживав лише [PERSON] голова двору, який мав право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991 р.) проживав в даному колгоспному дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратив, він став власником будинковолодіння. Після смерті 15.06.2008 р. [PERSON] позивачка прийняла спадщину як єдиний спадкоємець за заповітом, посвідченим 11.03.2008 р. секретарем виконкому Пшеничниківської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України. Спадкоємець за законом першої черги дочка померлого, яка є матірю позивачки та відповідачкою у справі, спадщину не прийняла і на неї не претендує. Вказані обставини, які відповідачкою не заперечувались, підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами. З огляду на те, що у звязку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння позивачка позбавлена можливості отримати таке свідоцтво у нотаріальному порядку, за нею слід визнати право власності на вказане будинковолодіння у порядку спадкування за заповітом після померлого діда. \~ \~ \~ \~ На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 121, 123 ЦК УРСР (у редакції 1963 р.), ст.ст. ст.ст. 1223, 1268 ЦК України,

Outcome: approved