Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом\~ до Малокопанської сільської ради, та третьої особи без самостійних вимог Державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок\~ К.В. про визнання права власності на спадкове майно . Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] останнє місце проживання якої було\~ [ADDRESS] . За життя матері позивачки належав жилий будинок з надвірними спорудами, що розташований\~ в [ADDRESS] . На будинок відсутні правовстановлюючі документи, однак згідно до записів у погосподарській книзі будинок рахувався за [PERSON] . Єдиним спадкоємцем після смерті матері, зазначає, позивачка, є вона, інших спадкоємців першої черги за законом не має. Оскільки на спадковий будинок відсутні правовстановлюючі документи, то позивачка не має можливості оформити спадщину в нотаріальній конторі, а тому просить визнати за нею право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері. Позивачка про день, час та місце розгляду справи, будучи належним чином повідомлена своєчасно, в судове засідання не з`явилася, однак нею подано до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги позову підтримуює повністю та просить суд такі задовольнити. Представник відповідача про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи без самостійних вимог у судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце його проведення, заяв та клопотань не подавав. Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у судовому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне. У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. [INFO] померла мати\~ позивачки [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 02.10.2001 року). Заповіт [PERSON] не залишила. Батько позивачки, [PERSON] , помер [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 20.11.2020 року). На момент смерті матері позивачки з нею проживав брат позивачки (син померлої) [PERSON] .\~ Згідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.01.2013 року, останній помер [INFO] . Місцем відкриття спадщини є [ADDRESS] . На момент смерті спадкодавця - матері позивачки, з нею в одному будинку згідно з довідкою № 02-47/264 від 23 жовтня 2020 року, яка видана Малокопанською сільською радою Виноградівського району, проживав брат позивачки\~ [PERSON] , який помер [INFO] . Отже, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є її дочка, позивачка по справі [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До складу спадкового майна входить житловий будинок з навірними спорудами у [ADDRESS] , який рахується за померлою [PERSON] , згідно\~ з погосподарською книгою №3 (2001-2005), особовий рахунок [NUMBER] . Дана обставина підтверджується довідкою Малокопанської сільської ради № 02-47/265 від 23.10.2020 р. Загальна площа житлового будинку становить 27, 4 кв.м, а жила площа 15, 6 кв.м. Технічну інвентаризацію спадкового житлового будинку проведено, згідно інформаційної довідки фізичної особи-підприємця [PERSON] , вартість домоволодіння згідно з довідкою складає\~ 32066,00 гривень. За прийняттям спадщини позивачка звернулася до державного нотаріуса Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно. Встановлено, що на момент смерті [PERSON] діяв ЦК в ред.1963 р. Відповідно до ст.549 ЦК в ред.1963 р. позивачка [PERSON] фактично прийняла спадщину, поскільки поховала матір, доглядала за будинком. Згідно з п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в ред 2003 р.,\~ правила\~ книги\~ шостої\~ Цивільного кодексу України застосовуються також\~ до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності\~ цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Саме з вказаних підстав позивачка змушена звернутися до суду з цією позовною заявою. Відповідно до положень п.3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав інтересів, що підлягають захисту судом. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач [PERSON] як спадкоємець після смерті батька [PERSON] має законне право на визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved