Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача, та просила суд постановити рішення яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що з 12 липня 1996 р. вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від даного шлюбу мають трьох дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], з літа 2011 р. позивач та відповідач припинили проживати разом, діти проживають разом з позивачем, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов»язків, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому вона вимушена звернутись з вказаним позовом до суду. Враховуючи наведене, та те, що вона утримує дітей самостійно, а відповідач отримує мінливий та не постійний але не маленький дохід просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей саме в твердій грошовій сумі в вказаному розмірі. Посилаючись на ст.ст. 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України просила заявлені вимоги задовольнити. Позивач в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила в судове засідання представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути справу в її відсутності. Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направив в судове засідання представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував частково, вказуючи на те. що відповідач офіційно не працює, отримує мінливий та не стабільний дохід в розмірі від 3000 до 5000 грн., а тому стягнення аліментів в розмірі про який просить позивач фактично унеможливить існування самого відповідача та його батька інваліда 1 групи, якому відповідач надає матеріальну допомогу, вказував, що відповідач взмозі сплачувати аліменти в розмірі не більшому ніж по 500 грн. на кожну дитину. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивачки та відповідача, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 12 липня 1996 р. позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], (а.с. 5-7). Відповідно до довідки з місця проживання сім»ї та реєстрації від 30.09.2014 р. в квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] та троє неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], (а.с. 32). Відповідно до копії трудової книжки на ім.»я [PERSON] останній з 10.08.2012 р. офіційно не працює. Дійсно, батько відповідача [PERSON] є інвалідом 1 групи та потребує постійного стороннього догляду. Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов»язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.51 Конституції України та ст.180 СК України. Відповідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. За правилами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, та те, що відповідач на даний час не працює та отримує мінливий та нерегулярний дохід, однак доказів того, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі не більшому ніж 500 грн. на кожну дитину суду відповідачем фактично не надано, а докази надані позивачкою не вказують на те, що суду слід стягнути аліменти на утримання дітей саме в розмірі 1000 грн. суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини на користь позивачки в розмірі 700 грн. щомісячно на кожну дитину, оскільки дана сума взмозі забезпечити мінімальні потреби дитини і відповідач фактично є спроможним її виплачувати. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи позов позивачкою пред»явлено до суду 23.07.2014 р., тому суд вважає доцільним стягнути аліменти саме з часу звернення з відповідним позовом до суду. Крім того суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі зазначеного,

Outcome: partial