Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом. Позов обгрунтовує тим, що сторони зареєстрували шлюб 16.06.2015 року. Фактично сімейно-шлюбні стосунки між ними припинені з січня 2016 року. Від шлюбу сторони дітей не мають, спору про поділ спільного майна подружжя немає. Добровільно розірвати шлюб у відділі РАЦС відповідач відмовляється. Враховуючи наведене, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами 16.06.2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві. Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачки [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з»явилася про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. На адресу суду надійшла телеграма в якій просить розглянути справу у її відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному об»ємі. За ухвалою суду справа розглядається у відсутності позивачки. Відповідач також в судове засідання не з»явився про про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. За ухвалою суду справа розглядається у відсутності відповідача за участю його представника [PERSON] В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала та просила суд задовольнити їх в повному об»ємі. Судом встановлено, що 16 червня 2015 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві,актовий запис №766, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 20 квітня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідач [PERSON] Сімон є громадянином [PERSON] Ізраїль, що підтверджується паспортом ISR №20884785. Згідно ксерокопії договору 26/11-8 від 28 січня 2016 року громадянин [PERSON] Сімон орендує житло, а саме квартиру,що розташована за адресою [ADDRESS] Від шлюбу сторони дітей не мають, спору про поділ спільного майна подружжя немає. Відповідно до ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до ст.ст. 2, 414 ЦПК України повинні керуватися як нормами ЦПК України, так і нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» та нормами міжнародних договорів. У міжнародному праві категорія «Підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності. Отже, на цивільні справи з іноземним елементом поширюються як загальні, так і спеціальні правила територіальної підсудності. Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів повязані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (п. 3 ч. 1 ст. 2, ст. ст. 75-77). Ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначається правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно розяснень, викладених у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ст. 110 ЦПК України. Відповідно до ч. 10 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть предявлятися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні. Враховуючи наведене, оскільки шлюб було укладено на території України між громадянкою України та громадянином [PERSON] Ізраїль, справа підлягає розгляду за правилами сімейного законодавства України. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню через те, що сім'ю зберегти неможливо, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки з січня 2016 року, в зв»язку з тим,що існують розбіжності в інтересах та поглядах на життя,що і призвело до непорозуміння та суперечок. Спору про поділ майна подружжя немає, неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу слід залишити [PERSON]. На підставі ст. 104, 105, 110, 112 СК України, Закону України «Про міжнародне приватне право»,

Outcome: approved