Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

Позивачка в січні 2017 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на неналежне виконання відповідачем батьківського обов'язку по утриманню та вихованню доньки - [PERSON], 28.07.2010 р., а тому просить позов задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі ? частки від заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином (а.с. 13, 17), причини неявки суду не повідомив, а тому суд на підстав ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі наступного. В судовому засіданні встановлено, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем, позивач кА народила доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). 22.12.2015 р. рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано (а.с. 6-7). Відповідно до листа Служби у справах дітей Святошинської РДА в м. Києві від 04.01.2017 р. №40-12, малолітня дитина проживає з матір'ю (позивачем) у квартирі, яка належить бабусі дитини. Дитина забезпечена сезонним одягом та шкільним приладдям. Відповідач проживає окремо (а.с. 17-18). Судом встановлено, що дитина проживає з матір'ю (позивачем), знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач проживає окремо, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, допомоги по утриманню та вихованню дитини не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, згідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення до батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12.06.1998 р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім»ю України», при вирішенні спорів між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишається дитина, виходячи із встановленої рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, рішення повинно відповідати інтересам неповнолітніх. При цьому необхідно врахувати вік дітей, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Встановлено, що дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не виконує батьківського обов'язку по утриманню дитини, всі витрати на доньку перекладено на позивачку, тому з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин справи, суд вважає позовні вимоги, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved