Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] подала до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 28 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області за актовим записом за №100. Судові витрати в виді судового збору покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що протягом строку наданого сторонам для примирення він не говорив з позивачкою про примирення. Кілька разів між ними виникали конфлікти. Раніше він пробував говорити з позивачкою про примирення, але безрезультатно. Відповідач готовий до примирення. В стосунки між сторонами втручається мати позивачки. В сторін є дитина і тому відповідач проти розлучення. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що сторони спільно прожили півроку. Вже чотири з половиною роки сторони спільно не проживають. Позивачка залишила відповідача. Вже після цього вона народила дитину. Сторони спільно не живуть і не спілкуються. За час наданий сторонам для примирення відповідач не говорив про примирення. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Судом досліджені наступні докази: свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] видане 13 березня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області на бланку серії [NUMBER], копія свідоцтва про народження [PERSON] виданого виконкомом Перковецької сільської ради Кельменецького району 10 грудня 2010 року на бланку серії [NUMBER], довідка №590 від 22 липня 2014 року видана Перковецькою сільською радою Кельменецького району Чернівецької області. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], дошлюбне прізвище [PERSON], зареєстрували шлюб 28 жовтня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області, про що зроблено актовий запис за №100. Сторони мають малолітню доньку [PERSON] [INFO]. Сторони протягом тривалого часу спільно не проживають. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу між сторонами, шлюб носить формальний характер. Протягом часу наданого сторонам для примирення вони не примирились. Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. В порушення ст.60 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував можливість примирення. Крім того відповідач не надав суду доказів, що між ним та позивачкою дійсно існують сімейні відносини як між подружжям. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що позивачка заперечує проти збереження сім'ї, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved