Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а також на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення донькою 3-х років. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У теперішній час вона не працює, знаходиться у декретній відпустці і потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на те, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу, а тому просить суд стягнути аліменти на утримання дитини та своє утримання. Позивачка в судове засідання не зявилась, але подала до суду заяву, в якій вказала, що на задоволенні позовних вимог наполягає та просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та просить справу розглянути у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.11.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 221594 (а.с.4). Подружнє життя сторін не склалося і заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10 березня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.5-6). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-ЖД № 433746 (а.с.7). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Біляївської міської ради Біляївського району Одеської області № 22642 від 13 вересня 2017 року (а.с.8). Відповідач допомоги на утримання дитини та дружини не надає. У теперішній час позивачка не працює, знаходиться у декретній відпустці, перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення Біляївського р-ну та з 2015 року отримує державну допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. щомісяця, про що свідчить довідка вказаного Управління № 1125 від 14.09.2017 року (а.с.9). У відповідності з ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 вказаного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції\~\~про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 21.12.1995 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Враховуючи, що утримання неповнолітньої дитини це обовязок батьків, а не їх право, а тому суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1500 грн., щомісяця на утримання доньки [PERSON], що буде достатнім для її гармонійного розвитку. Згідно положень ч. ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки позивачка не має змоги працювати, у звязку з доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку в звязку з чим вона потребує матеріальної допомоги з боку відповідача батька дитини, суд приймаючи до уваги визнання відповідачем позову, вважає можливим стягнути з нього на користь позивачки аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1000 грн. щомісяця.

Outcome: approved