Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувала у незареєстрованому шлюбі, проживаючи разом у США в м. Майамі штат Флорида з листопада 2013 р. но березень 2014 року. Від спільного проживання з відповідачем мають сина, [PERSON] , [INFO] , батьком в свідоцтві про народження якого записаний відповідач. З березня 2014 року фактичні шлюбні стосунки між нею та відповідачем були припинені. Дізнавшись про її вагітність відповідач наказав зібрати речі і піти з дому, що вона і зробила, пішовши проживати до іншого місця. Зазначає, що з часу свого народження їх син постійно проживав разом з нею. 22.06.2019 р. вона уклала шлюб з [PERSON] , з яким вони займаються вихованням сина, піклуються про його фізичний та духовний розвиток. Її син називає його батьком, а чоловік [PERSON] бажає усиновити [PERSON] . Вказує, що відповідач від спілкування з дитиною, її виховання та утримання свідомо самоусунувся. Крім того, перебування відповідача на території іншої країни не позбавляє його можливості піклуватися про свою дитину, в тому числі і матеріально, так як існують сучасні засоби та способи переказу коштів з інших країн в Україну. Жодного з покладених законом на батьків обов`язків відповідач не виконує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Сумської міської ради надав суду висновок про можливість позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно положень ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у пунктах 15, 16 постанови від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надав роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини. Як вбачається з наданих документів, батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 25.09.2014 р. штатом Флорида, запис № 109-2014-156698 (а.с. 8-9). Неповнолітній [PERSON] , [INFO] є громадянином України, що підтверджується довідкою про реєстрацію особи громадянином виданої Генеральним консульством України в Чикаго 08.02.2018 р. № 61411/19-536-12 та паспортом громадянина України для виїзду за кордон № [NUMBER] виданого 07.03.2018 р. 3USA2 (а.с. 10, 11). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований разом зі своєю матір`ю [PERSON] і фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Син сторін є вихованцем Сумського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 39 «Теремок» м. Суми, Сумської області, батько вихованця [PERSON] за час перебування дитини у дошкільному навчальному закладі за з`являвся, батьківські збори не відвідував. Вказані обставини підтверджуються довідкою Сумського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 39 «Теремок» м. Суми, Сумської області № 01-60/128 від 23.07.2019 р. (а.с. 12). Служба у справах дітей Сумської міської ради надала Висновок про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина, [PERSON] № 1891/27.1-26 від 25.09.2019 р., згідно якого служба у справах дітей Сумської міської ради вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Висновок мотивовано тим, що спеціалістом служби у справах дітей 17.09.2019 р. було проведене обстеження умов проживання дитини, проведена бесіда зі [PERSON] . Зі слів [PERSON] , з листопада 2013 р. по березень 2014 р. вона проживала однією сім`єю з [PERSON] , який записаний батьком її малолітнього сина, [PERSON] , 2014 р.н., на території США. З березня 2014 р. [PERSON] разом з малолітнім сином повернулися до України та з цього часу постійно проживають за адресою: [ADDRESS] . Місце проживання [PERSON] не відоме. Відповідно до свідоцтва про шлюб від 22.06.2019 р., виданий Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Сумській області, [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON] , якого малолітня дитина вважає своїм батьком. Зі слів [PERSON] , після припинення спільного проживання, [PERSON] жодного разу не поцікавився життям та розвитком сина, не телефонував, не надавав жодної матеріальної допомоги. Станом на 25.09.2019 р. [PERSON] не звертався до служби у справах дітей СМР із заявою про усунення перешкод у спілкуванні з сином чи про повернення йому дитини на виховання (а.с.30). Судовим розглядом встановлено, що відповідач [PERSON] не спілкується зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не присутній на важливих для дитини подіях - днях народження та інших святах, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не надає дитині доступу до культурних цінностей; не створює умов для отримання його освіти; не сплачує аліменти на його утримання. Зазначені фактори в сукупності свідчать, що в даному випадку має місце ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , [INFO] . Встановлені факти дають суду дійти висновку, що до відповідача, який не виконує батьківських обов`язків слід застосувати крайній захід впливу - позбавити батьківських прав. З огляду на встановлені факти, надані сторонами та досліджені судом докази, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав щодо неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Зважаючи на встановлені факти, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання дитини до досягнення сином повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду - 05.08.2019 р. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн., так як позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, а також на користь позивача - 768,40 грн. судових витрат, понесених [PERSON] при зверненні до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved