Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить: -встановити факт її сумісного проживання з [PERSON] однією сім'єю з 1976 року до [INFO] - до дня його смерті; -визнати спільною сумісною власністю її та [PERSON], померлого [INFO], домоволодіння [ADDRESS]; -встановити факт, що частки у майні, спільно набутому за час проживання однією сім'єюміж нею та [PERSON] - є рівними, тобто по ? частині кожному; -визнати за нею право власності на ? частку домоволодіння [ADDRESS], яке складається з літ. «А»: 1 - прихожі площею 9,9 кв.м; 2 - веранди площею 11,3 кв.м; 3 - житлової кімнати площею 20,7 кв.м; 4 - коридору площею 4,6 кв.м; 5 - житлової кімнати площею 6,5 кв.м; 6 - житлової кімнати площею 16,7 кв.м; 7 - кухні площею 23,5 кв.м; 8 - бані площею 3,0 кв.м; 9 - ванни площею 3,6 кв.м; 10 - вбиральні площею 1,2 кв.м; 11 - коридору площею 1,1 кв.м; 12 - веранди площею 19,0 кв.м; загальною площею 121,10 кв.м, житловою площею 43,90 кв.м, та надвірних споруд: гараж літ. «Б», льох літ. «В», сараї літ. літ. «Г», «Д», «Е», вбиральня літ. «Ж», цистерна І, огорожа 1-4, розташоване на земельній ділянці площею 0,3581 га. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS]. Позивачка звернулась до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявами про видачу свідоцтва про право власності на ? частку у праві спільної сумісної власності та про прийняття спадщини після смерті [PERSON], але листами №1997/02-14 від 23.05.2018 року та №2065/02-14 від 29.05.2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на ? частину вказаного житлового будинку, так як відсутні докази сімейних відносин, а саме свідоцтво про шлюб між нею та [PERSON] і рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту сумісного проживання. Позивачка вказує, що з 1976 року і по день смерті [PERSON] вони проживали однією сім'єю як чоловік та дружина. [INFO] у них народився син [PERSON], під час реєстрації народження якого [PERSON] визнав себе батьком у встановленому законом порядку. Крім спільного сина, вона від першого шлюбу має сина [PERSON], а [PERSON] від першого шлюбу мав сина [PERSON]. За час спільного проживання вони продали свої квартири в м. Одесі і придбали дітям квартири: сину [PERSON] в м. Севастополь, її сину [PERSON] та спільному сину [PERSON] в м. Одесі. 24.12.1990 року вони на спільні кошти для спільного проживання придбали житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. В той час, коли житловий фонд Іллінської сільської ради переходив на облік до БТІ, 24.12.2012 року [PERSON] отримав на своє ім'я свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок. Позивачка зазначає, що вона з [PERSON] постійно мешкали разом у вищезазначеному житловому будинку, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, сплачували комунальні платежі, проводили ремонти в будинку та благоустрій території біля будинку, мали спільні права та обов'язки, піклувались один про одного. Коли у 2016 року [PERSON] захворів, вони проходили медичне обстеження та лікування в Одеській обласній клінічній лікарні, за спільні кошти сплачували за лікування. Крім цього, з 2006 року з ними мешкала онука [PERSON] [PERSON], батько якої [PERSON] (син від першого шлюбу) помер [INFO], а над [PERSON] було встановлено опіку з боку [PERSON] [PERSON] закінчила Іллінську ЗОШ, вступила до Одеського коледжу комп'ютерних технологій «Сервер», який закінчила на відмінно, вийшла заміж та наразі проживає в [ADDRESS]. Посилаючись на те, що вона (позивачка) проживала разом з [PERSON] з 1976 року по день його смерті однією сім'єю, не оформивши подружні стосунки офіційно, вона позбавлена можливості одержати свідоцтво про право власності на належну їй частку нерухомого майна, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а тому змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивачка в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. При цьому пояснила, що з 1976 року і по день смерті [PERSON] вони проживали однією сім'єю як чоловік та дружина в м. Одесі. 24.12.1990 року вони за спільні кошти придбали житловий будинок [ADDRESS], в якому весь час проживали разом, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали спільні права та обов'язки, як то ведеться у сім'ї. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вказаний житловий будинок, однак у зв'язку з тим, що шлюб між ними не було зареєстровано, нотаріус відмовив їй у прийнятті заяви про прийняття спадщини. Крім того нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності на ? частину житлового будинку, так як відсутні докази сімейних відносин, а саме свідоцтво про шлюб між нею та [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. При цьому пояснив, що він разом з батьками з моменту народження проживали разом в м. Одесі. У 1990 року батьки придбали житловий будинок по [ADDRESS], де провели ремонт і переїхали проживати. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. При цьому пояснила, що позивачка періодично проживала з дідусем. Дідусь на власні кошти купив житловий будинок по [ADDRESS]. На той час позивачка проживала в м. Одесі в своїй квартирі. Позивачка фактично переїхала проживати в с. Іллінку в 2008 році. У неї з позивачкою склались погані стосунки і вона з нею спілкувалась тільки заради дідуся. Третя особа - державний нотаріус Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю.А. до судового засідання не з'явилась, хоча повідомлялась про день слухання справи належним чином. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.14). Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Іллінської сільської ради Біляївського району Одеської області 24.12.2012 року та витягу про державну реєстрацію прав №36939981 від 24.12.2012 року (а.с.18, 19). Позивачка звернулась до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявами про видачу свідоцтва про право власності на ? частку у праві спільної сумісної власності та про прийняття спадщини після смерті [PERSON], але листами №1997/02-14 від 23.05.2018 року та №2065/02-14 від 29.05.2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на ? частину вказаного житлового будинку, так як відсутні докази сімейних відносин та свідоцтва про шлюб між нею та [PERSON] і рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту сумісного проживання (а.с.15, 16). З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є його син [PERSON], а спадкоємицею за правом представлення - його онука [PERSON], які також подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Статтею 3 СК України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. З свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Згідно акту, складеного депутатом Іллінської сільської ради Біляївського району Одеської області Вєкшиною В.О. 21.06.2018 року у присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] оселились в будинку [ADDRESS] в кінці 1990 року після придбання будинку у [PERSON] У цих шлюбних відносинах у них народився син [PERSON], [INFO], якого подружжя виховувало разом. Син [PERSON] навчався за місцем проживання сім'ї в Іллінській середній школі. Подружжя вело спільне господарство, сумісно робили ремонт та проводили різні роботи по благоустрою житла, тримали худобу та птицю. В будинку присутні особисті речі [PERSON] та [PERSON], сімейні фотографії та інші речі спільного вжитку. [PERSON] після смерті чоловіка продовжує мешкати у вказаному будинку (а.с.32). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що дійсно [PERSON] постійно проживала разом як жінка та чоловік з [PERSON] однією сім'єю з того часу, як купили будинок в с. Іллінка і по день смерті останнього, вони були пов'язані спільним побутом, коли [PERSON] захворів позивачка доглядала за ним, а після його смерті вона займалася його похованням, зараз продовжує проживати у будинку. Факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] також підтверджується сімейними фотографіями, на яких вони зафіксовані в різні роки життя (а.с.43-44), копіями розрахункових книжок, квитанцій про оплату комунальних послуг, страхових свідоцтв (а.с.38-42) та медичної документації [PERSON] (а.с.34-35), які надані позивачкою. Суд не приймає до уваги пояснення відповідачки [PERSON] про те, що [PERSON] періодично проживала разом з її дідусем [PERSON] та знаходилась з нею у поганих стосунках, виходячи з наступного. Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Іллінської сільської ради Біляївського району Одеської області №6 від 31.08.2006 року [PERSON] було призначено піклувальником над неповнолітньою [PERSON], [INFO], та за останньою закріплено право на проживання на час перебування під піклуванням за адресою: [ADDRESS] за місцем проживання піклувальника (а.с.33). Згідно довідки Іллінської ЗОШ І-ІІІ ступенів №352 від 06.11.2018 року, [PERSON], 1989 р.н., навчалась в Іллінській середній школі з 1-го по 9 клас. Проживала в сім'ї [PERSON], який був її опікуном. Громадянка [PERSON] була його цивільною дружиною і проживала разом з ними. В сім'ї до [PERSON] ставились добре - це було видно з того, що дівчинка завжди приходила до школи охайна, в доброму настрої. Вчилася добре, завжди виконувала всі домашні завдання, брала активну учать в житті класу і школи. [PERSON] приходила на класні та загальношкільні батьківські збори, цікавилась її навчанням, поведінкою у класі та в школі і підтримувала тісний контакт із класним керівником та адміністрацією школи. Після школи [PERSON] вступила до Одеського коледжу комп'ютерних технологій «Сервер» на контракт, який з коледжем укладала [PERSON], про що свідчить копія контракту. З довідки Одеського коледжу комп'ютерних технологій «Сервер» №208 від 29.11.2018 року вбачається, що [PERSON], 1989 р.н. навчалась в Приватному вищому навчальному закладі «Одеський коледж комп'ютерних технологій «Сервер» з 01.09.2006 року по 30.06.2009 рік за спеціальністю 5.050170 «економіка підприємства» на контрактній основі. Проживала в сім'ї [PERSON], який був її опікуном. Контракт на навчання студентки [PERSON] укладався із громадянкою [PERSON], яка була відповідальна за навчання студентки. [PERSON] відвідувала всі заняття, виконувала домашні завдання, вчилась на відмінно, отримала диплом з відзнакою. [PERSON] відвідувала батьківські збори, цікавилась успішністю студентки, її поведінкою в коледжі, підтримувала тісний контакт з адміністрацією коледжу. Вказані обставини у сукупності свідчать про те, що позивачка приймала участь у житті [PERSON] - онуки [PERSON], а отже була обізнана про їх життя та перебувала з ними у близьких стосунках. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю з 1976 року і до дня смерті останнього [INFO], вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали спільні права та обов'язки, а тому є підстави для задоволення позовної заяви [PERSON] в частині встановлення факту проживання однією сім'єю разом з [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого секретарем виконавчого комітету Іллінської сільської ради 24.12.1990 року та зареєстрованого в реєстрі за №68, [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок з надвірними спорудами: сараєм, літньою кухнею, розташований по [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до виписки з рішення виконавчого комітету Іллінської сільської радиБіляївського району Одеської області «Про припинення права користування земельною ділянкою і виділення земельної ділянки мешканцям Іллінської сільської ради»№9 від 06.12.1990 року, за гр-кою [PERSON] було припинено право користування земельною ділянкою площею 0,36 га в [ADDRESS] у зв'язку з купівлею житлового будинку. Надано земельну ділянку площею 0,36 га в [ADDRESS] [PERSON] у зв'язку з придбанням ним житлового будинку (а.с.28). На підставі рішення виконавчого комітету Іллінської сільської радиБіляївського району Одеської області №72 від 18.12.2012 року, [PERSON] отримав свідоцтво про право власності, видане виконавчим комітетом Іллінської сільської радиБіляївського району Одеської області 24.12.1990 року на житловий будинок з надвірними спорудами: гаражем, льохом, трьома сараями, вбиральнею, цистерною та огорожею, розташований по [ADDRESS], яке зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 24.12.2012 року номер запису 395 в книзі 166-ж-8, а також в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.18, 19, 20-21). Згідно довідки Іллінської сільської радиБіляївського району Одеської області №348/02-19 від 29.05.2018 року, в користуванні у [PERSON], який помер [INFO] та проживав [ADDRESS], знаходилась земельна ділянка площею 0,3581 згідно запису погосподарської книги №5, стор. 5, особистий рахунок [NUMBER]. Державний акт про право власності на земельну ділянку не видавався (а.с.31). З технічного паспорту, виготовленого 18.06.2018 року КП «Одеське обласне архітектурно планувальне бюро» вбачається, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS], збудований у 1959 році та має надвірні споруди: гараж, льох, три сараї, вбиральню, цистерну та огорожу (а.с.22-27). Згідно ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. У відповідності до ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. В правових позиціях постанови Верховного Суду України від 08 червня 2016 року № 6-2253цс15 визначено, що за правилами статті 74 СК України (у редакції, чинній до 16 січня 2007 року) якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки або чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Отже, особам, які проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Частинами 1, 2 ст. 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З урахуванням встановлених судом обставин, які підтверджуються належними і допустимим доказами, суд приходить до висновку, що житловий будинок, розташований по [ADDRESS] було придбано [PERSON] у період його перебування з позивачкою у фактичних шлюбних відносинах, отже вказаний житловий будинок являється спільним сумісним майном, набутим за час проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Посилання відповідачки [PERSON] на те, що спірний житловий будинок її дідусь придбав за свої власні кошти суд до уваги не приймає, оскільки відповідних доказів суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим встановити факт того, що частки у спільно набутому майні за час проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON], померлого [INFO], є рівними та складають по ? частині, а також визнати за позивачкою право власності на ? частину житлового будинкуз надвірними спорудами: гаражем, льохом, трьома сараями, вбиральнею, цистерною та огорожею, розташованого по [ADDRESS], з огляду на що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved