Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в якому крім позивачки зареєстрований ще і відповідач [PERSON], який сином позивачки. Відповідач [PERSON] вже більше року в будинку не проживає, його особистих речей немає. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити, а також, стягнути всі судові витрати, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, через оголошення в пресі (газета «Урядовий Кур»єр» №125 від 08.07.2017 року). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 травня 2001 року (а.с.7). Згідно Довідки про звільнення №012058 [PERSON] відбував покарання в установах державно кримінально-виконавчої служби з 04.02.2010 року по 23.09.2014 року (а.с.11). Після звільнення з місць позбавлення волі, [PERSON] був зареєстрований в будинку матері [PERSON] за адресою [ADDRESS], що підтверджується Довідкою про склад сім»ї виданої Волицькою сільською радою (а.с.8). Також, даний факт підтверджується Довідкою Волицької сільської ради Фастівського району №262 від 06.09.2016 року (а.с.9). Судом встановлено, що більше року відповідач [PERSON] за даною адресою не проживає, особистих речей його в будинку немає, це підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов від 26 квітня 2017 року (а.с.10). Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Зміст ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом. Право користування житлом втрачає член сім» ї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Син позивачки [PERSON] згідно встановлених судом обставин не проживає і не користується спірним житловим приміщенням понад один рік. Зважаючи на те, що відповідач за вказаною адресою не проживає без поважної причини понад один рік, будь-якої домовленості про збереження житлової площі за відповідачем з власником-позивачкою [PERSON] за період його не проживання не існує, дає суду підстави вважати, що заявлені вимоги позивача є обґрунтованими. Згідно статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням обґрунтованими і доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що в даному випадку становить: судовий збір в сумі 640 грн., та оплата за надання оголошення в пресі в сумі 420 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1060 грн.

Outcome: approved