Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит», Центральний відділ Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про визнання права власності та визнання недійсною угоди. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 04 жовтня 2001 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб. В період шлюбу, 18 червня 2008 року вони спільно в кредит придбали автомобіль KIA SORENTO, 2008 року випуску. Кредит за вказаний автомобіль сплачували спільно та використовували його в інтересах їхньої сім'ї. 26.08.2008 року відповідач [PERSON], без її на те згоди, уклав договір поруки з ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», згідно якого поручився виконати зобов'язання [PERSON] перед банком на суму 614000 грн. Відповідно вказаного договору поруки ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» банк отримав право на звернення стягнення на все майно відповідача та інші кошти, що належать йому на праві приватної власності. Даним правом банк скористався і звернув стягнення на майно відповідача, в результаті чого на автомобіль KIA SORENTO накладено арешт і вона не може реалізувати своє право, оскільки автомобіль є спільною сумісною власністю. В зв'язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України вона просить визнати за нею право власності на автомобіль KIA SORENTO, 2008 року випуску, оскільки автомобіль є неподільною річчю, просить зняти арешт з вказаного автомобіля та визнати недійсним договір поруки № 2351/1-ЧД від 26.08.2008 року укладеного між відповідачем [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] змінила позовні вимоги, просила залишити позов в частині визнання недійсним договору поруки № 2351/1-ЧД від 26.08.2008 року укладеного між відповідачем [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» без розгляду. Пояснила, що автомобіль KIA SORENTO, 2008 року випуску придбаний [PERSON] та [PERSON] в період шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя. Вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України автомобіль є річчю, яку не можливо поділити в натурі, тому вона просить визнати за [PERSON] право власності на автомобіль KIA SORENTO, 2008 року випуску. Також просить зняти арешт з автомобіля KIA SORENTO, 2008 року випуску, оскільки вона не може в повній мірі реалізувати своє право власності на нього. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в котрій вказав, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просить розглядати справу без його участі. Представник третьої особи ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» Новік В.І. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] Пояснив, що автомобіль KIA SORENTO, 2008 року випуску є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Вважає, що визнання права власності на автомобіль за позивачем як на неподільну річ не можливо, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Автомобіль KIA SORENTO є спільною частковою власністю, і тому частки співвласників є рівними, саме тому за заявою стягувача виконавчою службою накладено арешт на автомобіль в порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Просить суд повністю відмовити позивачці [PERSON] в задоволенні позову. Представник третьої особи Центрального відділу Державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, але надав суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі. Заслухавши пояснення представника позивачки та представника ПАТ «Банк Фінанси та Кредит», розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, суд оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 04 жовтня 2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. В судовому засіданні було встановлено, що сторони в період шлюбу разом та за спільні кошти 18.06.2008 року, згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу № 1582, придбали автомобіль марки KIA SORENTO 2.5 D VGT 5AT, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який зареєстрований за відповідачем [PERSON] Як вбачається з вимог ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю. Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. За нормами чинного законодавства України, зокрема ст. 70 СК України у разі розподілу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За таких обставин, суд вважає, що за позивачкою [PERSON] необхідно визнати право власності на 1/2 частину автомобіля марки KIA SORENTO, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], зареєстрований Черкаським ВРЕВ при УДАІ УМВС України в Черкаській області на [PERSON], оскільки даний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя і вони мають рівні частки як співвласники. В частині позову щодо зняття арешту з автомобіля KIA SORENTO, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], суд вважає, що дана позовна вимога повинна заявлятися в іншому позовному провадженні де відповідачем повинна бути виконавча служба, тому в цій частині позову необхідно відмовити. Позовні вимоги [PERSON] про визнання недійсною угоди необхідно залишити без розгляду, оскільки представник позивачки [PERSON] звернулася з заявою про залишення позову в цій частині без розгляду, що не суперечить вимогам п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Outcome: partial