Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала на те, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки [NUMBER] площею 5,6717 га (ріллі) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, право власності на яку на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за [NUMBER] від 18.04.2003р. належало померлому [PERSON] та земельної частки (паю) по колишньому КСП «Ювілейний» Білокуракинського району залишок площі якої становить - 6,45 в ум. кад. га (сіножатей та пасовищ), право на яку на підставі Сертифікату серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Білокуракинської РДА 20.01.1997р. №20 і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Ювілейний» від 06.03.1997р. за № 83 належало померлому [PERSON] На момент смерті позивачка був зареєстрована та проживала разом із померлим, вела з ним спільне господарство та на випадок своєї смерті, відносно належного йому майна, [PERSON] зробив розпорядження у вигляді заповіту згідно яким, все своє майно він заповідав позивачці. Прийнявши спадщину, позивачка звернулася до органу нотаріату з приводу переоформлення спадщини. Проте, постановою нотаріуса у видачі свідоцтва було відмовлено через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Унеможливлення реалізації своїх спадкових справ і спонукало її, як єдиної та належної спадкоємиці за заповітом звернутися до суду з позовом, в якому позивачка просить визнати за нею право власності на спадкове майно. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Заявлені позовні вимоги підтримали повністю. В судове засідання представник відповідача Тимошинської сільської ради Білокуракинського району не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі. Не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, судом встановлено наступне. [INFO] у віці 83 років в селі Тимошине помер [PERSON], про що виконавчим комітетом Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області було складено відповідний актовий запис за № 01 та видано Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до довідки виконкому Тимошинської сільської ради Білокуракинського району № 304 від 20.07.2017р. вбачається, що на момент смерті [PERSON] разом із ним проживала позивачка [PERSON], яка здійснила його поховання (а.с.). Згідно заповіту від 19.01.1998р., посвідченому секретарем Тимошинської сільської ради Білокуракинського району зареєстрованому в реєстрі №1 вбачається, що померлий [PERSON] все своє майно заповідав позивачці [PERSON] (а.с.8). Із дослідженої в судовому засіданні Довідки Відділу у Білокуракинському районі Головного управління Держгеокадастру у Луганській області № 31-28-99.1-308/15-17 від 22.02.2017р. вбачається, що померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за [NUMBER] від 18.04.2003р. на праві власності належала земельна ділянка [NUMBER] площею 5,6717 га (ріллі) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області та на підставі Сертифікату серії [NUMBER], виданого на підставі рішення Білокуракинської РДА 20.01.1997р. №20 і зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «Ювілейний» від 06.03.1997р. за № 83 земельна частка (пай) по колишньому КСП «Ювілейний» Білокуракинського району залишок площі якої становить - 6,45 в ум. кад. га (сіножатей та пасовищ) (а.с.). Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON] відсутня. Відсутність спадкової справи в нотаріальній конторі підтверджує той факт, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину є позивачка. Відповідно до постанови виконуючого обов'язки державного нотаріуса Білокуракинської державної нотаріальної контори, у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачці відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належать спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. До способів набуття права власності відносяться юридичні факти, що базуються на правоприємстві, зокрема, спадкування. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved