Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказала, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12.03.2012 з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини, у розмірі 500 грн. щомісячно. Вказує, що вказаний розмір аліментів є недостатнім для належного утримання дитини та є меншим за розмір аліментів, встановлений законом. За таких обставин, просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дитини відповідно до вказаного рішення суду з твердої грошової суми в розмірі 500 грн. на 1/4 частину заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 01.10.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилася, 22.10.2020 нею була подана заява про розгляд даної справи без її участі, у якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що він сплачує аліменти у розмірі фактично більшому ніж 500 грн. та при цьому, він не відмовлявся від їх сплати. Враховуючи думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12.03.2012 у справі № 1715/1421/12 стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 01.02.2012 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів судвраховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2020 року для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 1779 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 2218 грн. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оскільки аліментні правовідносини існують тривалий час, матеріальний стан особи, яка одержує аліменти чи їх сплачує, може змінитися як у бік погіршення так і у бік покращення. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 143цс13. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи те, що судом достовірно встановлено, що дитина знаходиться на утриманні позивачки, те, що розмір аліментів, які стягується з відповідача є недостатнім для утримання та виховання дитини, забезпечення нормального розвитку дитини та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір, а також те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька дитинита відповідач має змогу надавати допомогу на утримання дитини та те, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про необхідність зміни способу стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на утримання дитини відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12.03.2012 у справі № 1715/1421/12 з твердої грошової суми в розмірі 500 грн. на 1/4 частину заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved