Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 25.09.2008 р. між сторонами було укладено кредитний договір №В-66/0123/08/107/20. На забезпечення виконання зобов'язання по згадуваному кредитному договору між відповідачем та 3-ми особами було укладено договори поруки. Крім того 25.09.2008 р. сторони уклали додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої п. 7.2 договору було змінено та викладено в новій редакції, згідно якої всі спірні питання пов'язані з виконанням кредитного договору вирішуватимуться шляхом розгляду їх постійно діючим третейським судом відповідно до регламенту третейського суду. Таким чином позивач вказує, що згідно до ч.5 ст12 ЗУ «Про третейські суди» третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Крім того, відповідно до ч.2 ст.12 ЗУ «Про третейські суди» при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду є його невід'ємною частиною третейської угоди. Зважаючи на те, що позивач не мала змоги ознайомитись з регламентом третейського суду, вона була позбавлена права на вільне волевиявлення щодо обрання третейського суду для вирішення майбутнього спору. На підставі ч.6 ст12 ЗУ «Про третейські суди» вважає третейську угоду недійсною та просить визнати недійсною додаткову угоду до кредитного договору №В-66/0123/08/107/20 від 25.09.2008 р. про внесення змін до кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання також не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та письмові заперечення, в яких просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки третейське застереження у договорі кредитування укладене без порушення та є дійсним. Представник 3-х осіб в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій не заперечувала проти задоволення позову та просила розглянути справу за її відсутності. Судом досліджені наступні письмові докази: копія кредитного договору (а.с.3), копія додаткової угоди (а.с.4), копії договорів поруки (а.с.5-8), копія ухвали Печерського районного суду міста Києва від 20.12.2013 р., копія ухвали Апеляційного суду м. Києва від 11.02.2014 р. В судовому засіданні встановлено, що 25.09.2008 р. між сторонами було укладено кредитний договір №В-60/0123/08/107/20, відповідно до якого відповідач зобов'язався надати позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 33 000 грн. 00 коп. (а.с. 3). Крім того, сторони 25.09.2008 р. уклали додаткову угоду до вказаного договору, відповідно до якої п. 7.2 договору було змінено та викладено в новій редакції, із зазначенням, що всі спірні питання пов'язані з виконанням кредитного договору №В-60/0123/08/107/20 вирішуватимуться шляхом розгляду їх постійно діючим третейським судом відповідно до регламенту третейського суду ( а.с.4). 25.09.2008 року між КС «Центр фінансових послуг» та 3-ми особами було укладено договори поруки, відповідно до яких поручителі взяли на себе зобов'язання солідарно з [PERSON] відповідати за виконання зобов'язання по кредитному договору №В-60/0123/08/107/20 від 25.09.2008 р. та додатками до нього (а.с.5-8) Підставами недійсності правочину згідно ч.1 ст.215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно до ст. 203 ч.1 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 12 ч.ч.1, 2, 8 Закону України «Про третейські суди» в редакції, що діяла на час підписання додаткової угоди від 25.09.2008 р.(далі Закон), третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом. З додаткової угоди вбачається, що третейським застереженням сторони не визначали конкретний постійно діючий третейський суд, що відповідає вимогам ч.8 Закону. Тому суд не приймає посилання позивача на відсутність регламенту третейського суду як невід'ємної частини третейської угоди, бо такий суд не був визначений сторонами під час підписання третейської угоди. Оскільки положення щодо того, що третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди були внесені до ст.12 Закону законом №1076-VI від 05.09.2009 р., суд не приймає до уваги посилання позивача на невідповідність третейської угоди цим вимогам, бо вони не існували на час укладання додаткової угоди до кредитного догоовору. Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання укладеного між сторонами по справі у додатковій угоді від 25 вересня 2008 р. третейського застереження, як такого, що укладене з порушенням вимог статті 12 Закону, та як наслідку визнання недійсною угоди до кредитного договору № В-66/0123/08/107/20 від 25.09.2008 р. про внесення змін до кредитного договору. Тому суд відмовляє у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed