Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 13 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], стверджуючи, що відповідач є батьком дитини, він не надає регулярно матеріальної допомоги на утримання дитини. Крім того, позивачка вимагає стягнути з батька на утримання дитини додаткові витрати у розмірі 1000 грн щомісяця, посилаючись на навчання сина у вищому Державному навчальному закладі «Одеське морехідне училище рибної промисловості». У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач позов визнав частково: [PERSON] визнав свій обов»язок батька утримувати сина до його повноліття, але заявив про відсутність у нього матеріальної можливості сплачувати аліменти. Відповідач стверджував, що на сьогодні він не має постійної роботи. Суд вислухав сторони, вивчив надані документи і встановив наступне: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 1997 року. Шлюбні стосунки сторони припинили у вересні місяці 2013 року і разом не проживають. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір»ю. Позивачка пояснила в судовому засіданні, що батько не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, тому вона звернулась до суду з цим позовом. Позивачка стверджує, що [PERSON] працює експедитором, має власну квартиру, але умисно ухиляється від сплати аліментів на утримання сина. Син з вересня 2013 року навчається в Одеському морехідному училищі рибної промисловості за контрактом. Вона, позивачка, має заробітну плату у розмірі 2000 грн на місяць і не має матеріальної можливості самостійно забезпечити синові утримання. Відповідач, визнаючи позов частково, підтвердив, що не надає матеріальної допомоги позивачці на утримання сина і пояснив, що він не має постійної роботи, його доходи носять мінливий і періодичний характер, тому він не може визначитися, яку суму щомісяця може сплачувати на утримання сина. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] підлягаючим частковому задоволенню з таких підстав: ст.180 СК визначає « батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. У даному випадку малолітня дитина проживає з матір»ю. Суд присуджує аліменти на утримання малолітньої дитини у частці від доходу батька, тому як суд не отримав будь-яких письмових доказів, щодо розміру цих доходів. Суд визначає розмір частки - 13 частина доходів відповідача. Вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача на утримання неповнолітньої дитини додаткових витрат не підлягають задоволенню, тому як є безпідставними. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України « .. батьки зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликав особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Тобто, внаслідок певних життєвих обставин (як позитивного - придбання музичного інструменту, так і негативного характеру (хвороба, каліцтво..) виникає необхідність здійснювати витрати на дитину, які заздалегідь неможливо визначити або передбачити. У даному випадку, дитина продовжила навчання після закінчення середньої школи і позивачка помилково визначила витрати на навчання як додаткові витрати. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу стягнення аліментів з батька на утримання неповнолітніх дітей, регулюються ст.ст.180, 181, 182,184,185 СК України.

Outcome: partial