Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 2,51 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області та, обґрунтовуючи позов тим, що 15.11.2008 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 2,51 га. (кадастровий № 2322180800:06:001:0075) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області Позивачка являється єдиною спадкоємицею за заповітом, прийняла спадщину, відкриту після смерті спадкодавця за підставі ч. 3 ст. 1270 ЦК України, але оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку не має можливості, тому що у неї відсутній оригінал Державного акту на право на спадкову земельну ділянку, тому їй нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори була надана Постанова про відмову в вчиненні нотаріальних дій, в звязку з отриманням якої позивачка повинна була звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не зявився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач - Територіальна громада Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не зявились, надали суду заяву, в якій зазначили, що з позовною заявою [PERSON] згодні в повному обсязі, заперечень не мають, просять розглянути справу в відсутність їх представника. Представник Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про відсутність заперечень та просять розглянути справу в їх відсутність. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок її смерті. Згідно зі ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частинами 1,3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ч. 3 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається прийнявшим спадщину, якщо на протязі шести місяців зі дня відкриття спадщини не заявить про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За змістом п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. За ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] помер 15.11.2008 року, що підтверджується наданим суду свідоцтвом про смерть 1-ЖС №125302. Згідно наданого суду заповіту, складеного [PERSON] та посвідченим 27.12.2007 року секретарем Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, зареєстрованим в реєстрі № 807, вбачається, що все належне йому на час смерті майно він заповідав [PERSON]. Вищезазначений заповіт на час відкриття спадщини не відмінений та не змінений, про що мається на заповіті відповідний запис. Відповідно до наданої Запорізькою районною державною нотаріальною конторою відповіді вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 15.11.2008 року не відкривалась. Відповідно до довідки, виданої Біленьківською сільською радою, Запорізького району Запорізької області вбачається, що на час смерті, а саме, на 15.11.2008 року [PERSON] був зареєстрований та проживав разом зі спадкоємицею за однією адресою, що в силу ч. 3 ст. 1270 ЦК України є підтвердженням прийняття спадщини. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.05.2016 року, виданої державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори [PERSON] вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в звязку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно зі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить спадкоємцям на загальних підставах зі збереженням його цільового призначення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Право власності на спадкову земельну ділянку площею 2,5116 га. (кадастровий № 2322180800:06:001:0075) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області зареєстрована за [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія 111-ЗП №024058, виданого 04.07.2002 року Запорізькою райдержадміністрацією, що підтверджується витягом ДЗК НВ-2301677072015 від 22.09.2015 року. Право власності [PERSON] на земельну частку (пай) у землі, що перебуває в колективній власності КСП ім. «Ілліча» Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області розміром 4,05 в умовних кадастрових гектарах належало йому на підставі Сертифіката на право на земельну частку(пай) серія 111-ЗП №030506, виданого 08.07.1996 року Запорізькою райдержадміністрацією Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності (ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. З огляду на те, що позов визнаний відповідачем та таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення її позовних вимог не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб та вважає за можливе визнати за нею право власності на спадкову земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved