overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь, на утримання дитини. В обґрунтування позову послалась на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу 18.09.2014 року у сторін народилась донька [PERSON]. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.04.2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Донька проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, свої батьківські обовязки не виконує, а тому вона просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 2000 грн. щомісячно починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить слухати справу у її відсутність (а.с. 20). Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, місце та час розгляду справи про що свідчить розписка (а.с.18), заява про слухання справи у його відсутність до суду не надходила. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.04.2017 року шлюб було розірвано (а.с.2). Від спільного проживання 18.09.2014 року у сторін народилася донька [PERSON] (а.с.3). Донька проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні (а.с.8). Відповідач працездатний, офіційно не працює, інших утриманців не має, в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому право позивачки порушено і підлягає захисту за судовим рішенням. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст. 180 СК України, згідно з якими батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 ч.2 СК України , мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.. В обґрунтування позову позивачка послалась на те, що 21.11.1992 року, між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішенням Козятинського міськрайонного суд від 18.04.2017 року було розірвано. Від спільного проживання у сторін народилось четверо дітей, син - Євген, [INFO] та донька Яна, [INFO], які вже повнолітні, син [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO], які проживають з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, свої батьківські обовязки не виконує, а тому вона просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей : сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] 11.02.2012 р.н в розмірі 3000 грн., щомісячно починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить слухати справу у її відсутність (а.с. 15). Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, місце та час розгляду справи про що свідчить розписка (а.с.14), заява про слухання справи у його відсутність до суду не надходила. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлено, що сторони 21.11.1992 року уклали шлюб. Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 18.04.2017 року шлюб було розірвано (а.с.6). Від спільного проживання 19.08.2003 року народився син [PERSON] (а.с.4) та 11.02.2012 року народився син [PERSON] (а.с.5). Діти проживають з позивачкою і знаходяться на її утриманні (а.с.7). Відповідач працездатний, інших утриманців не має, має змогу надавати матеріальну допомогу, проте в добровільному порядку таку допомогу не надає, тому право позивачки порушено і підлягає захисту за судовим рішенням. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст. 180 СК України, згідно з якою батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 ч.2 СК України , мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вони відповідачем люди різного складу характеру, поглядів на сімейне життя. Відповідач практично не цікавиться сім'єю, з вихованням дитини не допомагає, необхідних коштів на утримання сім'ї не дає. На протязі останніх часу сімейне життя поступово погіршувалося, шлюбні відносини фактично припинилися, ведення спільного господарства припинилося також, а тому в подальшому підтримувати сімейні відносини немає сенсу. Вважає, що подальше перебування у шлюбі є неможливим, тому просить шлюб розірвати, дитину залишити на вихованні з нею. Позивачка в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання за останнім відомим місцем знаходження. Про причини неявки суд не повідомив. Виходячи зі змісту ч.1 ст.224 ЦПК України, та того, що позивачка просила винести заочне рішення, яке може бути переглянуте судом за заявою відповідача, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.03.2006 року у виконкомі Хриплинської сільської ради Івано-Франківської області, про що зроблено актовий запис № 2. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім'ї, а подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. За таких обставин суд вважає, що шлюб слід розірвати, дитину залишити на виховання з матір'ю. На підставі наведеного, ст.ст.110, 112 СК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вони відповідачем люди різного складу характеру, поглядів на сімейне життя. Відповідач практично не цікавиться сім'єю, з вихованням дітей не допомагає, необхідних коштів на утримання сім'ї не дає. На протязі останніх часу сімейне життя поступово погіршувалося, шлюбні відносини фактично припинилися, ведення спільного господарства припинилося також, а тому в подальшому підтримувати сімейні відносини немає сенсу. Вважає, що подальше перебування у шлюбі є неможливим, тому просить шлюб розірвати, дитину залишити на вихованні з нею. Позивачка в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання за останнім відомим місцем знаходження. Про причини неявки суд не повідомив. Виходячи зі змісту ч.1 ст.224 ЦПК України, та того, що позивачка просила винести заочне рішення, яке може бути переглянуте судом за заявою відповідача, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.08.2007 року у у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1287. Від шлюбу у них народилося дочка - [PERSON], [INFO] (а.с.4,5). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім'ї, а подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. За таких обставин суд вважає, що шлюб слід розірвати, малолітніх дітей залишити на виховання з матір'ю. На підставі наведеного, ст.ст.110, 112 СК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вони відповідачем люди різного складу характеру, поглядів на сімейне життя. Відповідач практично не цікавиться сім'єю, з вихованням дітей не допомагає, необхідних коштів на утримання сім'ї не дає. На протязі останніх часу сімейне життя поступово погіршувалося, шлюбні відносини фактично припинилися, ведення спільного господарства припинилося також, а тому в подальшому підтримувати сімейні відносини немає сенсу. Вважає, що подальше перебування у шлюбі є неможливим, тому просить шлюб розірвати, дітей залишити на вихованні з нею. Позивачка в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання за останнім відомим місцем знаходження. Про причини неявки суд не повідомив. Виходячи зі змісту ч.1 ст.224 ЦПК України, та того, що позивачка просила винести заочне рішення, яке може бути переглянуте судом за заявою відповідача, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.11.2007 року у у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 2105. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4,5, 7). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім'ї, а подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. За таких обставин суд вважає, що шлюб слід розірвати, малолітніх дітей залишити на виховання з матір'ю. На підставі наведеного, ст.ст.110, 112 СК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вони відповідачем люди різного складу характеру, поглядів на сімейне життя. Відповідач практично не цікавиться сім'єю, з вихованням та навчанням дітей не допомагає, необхідних коштів на утримання сім'ї не дає. На протязі останніх часу сімейне життя поступово погіршувалося, шлюбні відносини фактично припинилися, ведення спільного господарства припинилося також, а тому в подальшому підтримувати сімейні відносини немає сенсу. Вважає, що подальше перебування у шлюбі є неможливим, тому просить шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити на вихованні з нею. Позивачка в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання за останнім відомим місцем знаходження. Про причини неявки суд не повідомив. Виходячи зі змісту ч.1 ст.224 ЦПК України, та того, що позивачка просила винести заочне рішення, яке може бути переглянуте судом за заявою відповідача, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.09.1997 року у відділі РАГС Івано-Франківського міськвиконкому, про що зроблено актовий запис № 1183. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.3,4,5). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім'ї, а подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. За таких обставин суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітніх дітей залишити на виховання з матір'ю. На підставі наведеного, ст.ст.110, 112 СК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вони з відповідачем люди різного складу характеру, поглядів на сімейне життя. На протязі останніх трьох років сімейне життя поступово погіршувалося, шлюбні відносини фактично припинилися, ведення спільного господарства припинилося також, а тому в подальшому підтримувати сімейні відносини немає сенсу. Вважає, що подальше перебування у шлюбі є неможливим, тому просить шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити на вихованні з нею. Позивачка в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання за останнім відомим місцем знаходження. Про причини неявки суд не повідомив. Виходячи зі змісту ч.1 ст.224 ЦПК України, та того, що позивачка просила винести заочне рішення, яке може бути переглянуте судом за заявою відповідача, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 січня 1999 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 58. Від шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] народження (а.с.4,5,6). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім'ї, а подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. За таких обставин суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітніх дітей залишити на виховання з матір'ю. На підставі наведеного, ст.ст.110, 112 СК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вони з відповідачем люди різного складу характеру, поглядів на сімейне життя. Протягом останніх восьми років разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують та спільного господарства не ведуть. Кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами, внаслідок чого шлюб існує формально. Вважає, що подальше перебування у шлюбі є неможливим, тому просить шлюб розірвати, дитину залишити на вихованні з нею. Позивачка в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання за останнім відомим місцем знаходження. Про причини неявки суд не повідомив. Виходячи зі змісту ч.1 ст.224 ЦПК України, та того, що позивачка просила винести заочне рішення, яке може бути переглянуте судом за заявою відповідача, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.08.1993 року в Обертинській селищній раді Тлумацького району, про що зроблено актовий запис № 21. Від шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO] (а.с.4,8). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім'ї, а подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. За таких обставин суд вважає, що шлюб слід розірвати, дитину залишити на виховання з матір'ю. На підставі наведеного, ст.ст.110, 112 СК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача з вимогою про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вони з відповідачем люди різного складу характеру, поглядів на сімейне життя. Через це в сім'ї постійно виникали суперечки, непорозуміння. На протязі останніх чотирьох місяців вони разом не проживають та спільного господарства не ведуть, а тому в подальшому підтримувати сімейні відносини немає сенсу. Вважає, що подальше перебування у шлюбі є неможливим, тому просить шлюб розірвати, дитину залишити на вихованні з нею. Позивачка в судове засідання не з'явилась, суду подала заяву в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання за останнім відомим місцем знаходження. Про причини неявки суд не повідомив. Виходячи зі змісту ч.1 ст.224 ЦПК України, та того, що позивачка просила винести заочне рішення, яке може бути переглянуте судом за заявою відповідача, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11.01.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 23. Від шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с.4,6). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки стосунки, які існують між сторонами, виключають можливість збереження сім'ї, а подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. За таких обставин суд вважає, що шлюб слід розірвати, малолітню дитину залишити на виховання з матір'ю. На підставі наведеного, ст.ст.110, 112 СК України,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], оскільки відповідач з січня 2014 року не проживає у вказаному жилому приміщенні та відмовляється знятися з реєстрації в органах внутрішніх справ за вказаною адресою, що обмежує її в своїх правах власника і змушує нести додаткові витрати по утриманню своєї власності, сплачуючи комунальні послуги за відповідача. Також позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'являвся, про час і місце слухання справи повідомлявся, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд приймає заочне рішення у відсутності позивача та відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позов таким, що підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS], що стверджується свідоцтвом про право власності на житло № 41120 від 08.04.2002 року виданого Виконавчим комітетом Житомирської міської ради. Сторони по справі 27.12.2007 року зареєстрували шлюб, який був розірваний по рішенню Корольовського районного суду м.Житомира від 20.02.2015 року. Після укладання шлюбу відповідач був зареєстрований в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні також встановлено, що з січня 2014 року відповідач в квартирі [ADDRESS] не проживає та не користується нею без поважних причин. Вказані обставини стверджуються актом ДП «Житловик» фірми «Житомирінвест» від 31.03.2015 року, рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 20.02.2015 року у справі № 296/167/15-ц за позовом [PERSON]. до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Реєстрація (прописка) відповідача в квартирі, що належить позивачу на праві власності здійснює перешкоди позивачу в користування та розпорядження своїм майном, а саме на отримання субсидій, соціальних виплат, зменшення в нарахуванні комунальних послуг. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що шлюб між нею та відповідачем зареєстрований 22 листопада 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богородчанського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 94. У шлюбі народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми. Зазначає, що спільне життя з [PERSON] не склалося, у них часто виникали непорозуміння та суперечки через різні погляди на подружнє життя. Вказує, що примирення між ними неможливе, фактично сім`я припинила існування, шлюб носить формальний характер, тому просить його розірвати. В судове засідання позивачка не з`явилась, у поданій заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив розглядати справу у його відсутності, вимоги позову визнає, примирення з позивачкою вважає неможливим, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 листопада 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богородчанського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 94 (а.с. 3). В шлюбі у сторін народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які є неповнолітніми (а.с. 4, 5, 6). Відповідно до ст. 104, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач погодився на розірвання шлюбу, підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову немає, то суд вважає, що позов може бути задоволено. Судом встановлено, що стосунки, які існують між подружжям, виключають можливість збереження сім`ї, тому шлюб слід розірвати. На підставі наведеного, ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved