Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований Виконкомом Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, про що було видано свідоцтво про одруження [NUMBER] від 29 червня 2002 року та зроблено запис №8. Свої вимоги мотивувала тим, що у даному шлюбі у них народився син - [PERSON] [INFO], який проживає разом з позивачкою. Сімейне життя з відповідачем не склалося в силу різних причин, зокрема постійні суперечки та непорозуміння, агресивної поведінки відповідача через вживання алкоголем, бійки, у зв'язку з чим позивачка вимушена викликати поліцію. Наразі шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та дитини, шлюб існує формально. У судовому засіданні позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши позивачку [PERSON] та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 29.06.2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Виконкомом Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №8. Прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Зазначене підтверджується Свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 29.06.2002 року. (а.с.4) У шлюбі у подружжя народилася дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданого 05.04.2004 року Виконкомом Середнянської селищної ради.(а.с.9) Судом також встановлено, що спільне життя між подружжям не склалося в силу різних причин, зокрема через відсутність взаєморозуміння. На переконання позивача подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а відтак суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved