Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Немирівського районного суду з позовом про стягнення аліментів, вказавши, що вона проживала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем до 2004 року - свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER], у шлюбі ними було народжено дочку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Немирівського районного суду від 13.08.2007 року з відповідача [PERSON] було стягнуто на його користь аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі ? частини від всіх видів його заробітку до повноліття дитини. [INFO] року їхній дочці [PERSON] виповнилось 18 років, тобто вона стала повнолітньою. В зв'язку із цим фактом, по рішенню державної виконавчої служби у Немирівському районі її повідомлено що, виконавче провадження з примусового виконання стягнення аліментів було закінчено. Їхня дочка [PERSON] у вересні місяці 2015 року поступила на навчання на шкільне відділення Вінницького гуманітарно-педагогічного коледжу на платне відділення, де і навчається по сьогоднішній день на 2-му курсі. Про що свідчить довідка із вказаного навчального закладу видана 09.06.2017 року за № 365/17. Відповідач може надавати матеріальну допомогу їхній дочці, яка цього вкрай потребує, так як основний вид його трудової діяльності, наскільки її відомо, являється робота у приватному магазині м. Немирова, а також паралельно він займається підприємницькою діяльністю. Таким чином, враховуючи те, що їхня дочка продовжує навчання у навчальному закладі, знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні, не має самостійного заробітку, потребує матеріальної допомоги, відповідач має можливість надавати таку допомогу, і відповідно до вимог ст. 199 СК України, вона має повне право звернутись з позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дочки. Їхня дочка [PERSON] з вересня місяця 2015 року навчається на платному відділенні Вінницького гуманітарного-педагогічного коледжу. Станом на 01.06.2017 року вона про-платила за навчання дочки загальну суму 10800 грн., про що свідчать копії квитанції та Договір на надання освітніх послуг. Вважає, що половина перерахованих витрат, які вона вже понесла, повинні бути відшкодовані батьком -відповідачем, який добровільно цього зробити не має бажання. В зв'язку з даними обставинами вона змушена звернутися з даним позовом до суду. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дочкою 23-річного віку та стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на оплату навчання в розмірі 5400 частини даних витрат. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить задовольнити з підстав що викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов не визнав, оскільки перебуває в скрутному матеріальному становищі, не працює, не має постійного місця роботи, має іншу сімю, на утриманні в нього перебуває хвора недоношена дитини, яку він постійно возить на лікування в м. Вінницю, через що втратив роботу, крім того сам хворіє, тому не має коштів на сплату аліментів. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 28.01.2004 року ( а. с. 7 ). Відповідач являється батьком [PERSON], [INFO], яка на даний час є повнолітньою, що підтверджується копією свідоцтва про народження ( а. с. 8 ). Згідно з довідкою Вінницького обласного комунального гуманітарно-педагогічного коледжу від 09.06.2017 року [PERSON] дійсно є студенткою 2 курс шкільного відділення Вінницького гуманітарно-педагогічного коледжу (І-ІІ р. а.) за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб ( а. с. 11 ), не працює, стипендії не отримує. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 185 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує, що утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання є рівною мірою обов'язком, як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що повнолітня дочка сторін [PERSON] є матеріально малозабезпеченою, продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, а батько має можливість надати дочці матеріальну допомогу, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Так як позивач просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, то суд вважає доцільним стягувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі. Щодо позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на оплату за навчання, то суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається судом. Згідно вимог ст. ст. 141, 180 СК України батько та мати мають рівні права та обов'язки відносно своєї дитини і зобов'язані спільно її утримувати. Позивач у даному позові до додаткових витрат відносить оплату за навчання дочки в Вінницькому гуманітарному-педагогічному коледжі та просить стягнути 5400 даних витрат. Однак, в розумінні ч. 1 ст. 185 СК України, додаткові витрати повинні бути викликані саме особливими обставинами. У зв'язку з чим, суд вважає, що оплата за навчання [PERSON] в навчальному закладі не може розцінюватись як додаткові витрати, викликані особливими обставинами. Окрім того, положення ст. 185 СК України регулює надання додаткових витрат на дитину, при цьому дитиною в розумінні ст. 6 СК України, є особа, якій не виповнилося 18 років, а тому в цій частині позову слід відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави 640 гривень судових витрат по оплаті судового збору. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, тому суд має підстави для негайного виконання рішення суду про стягнення аліментів у сумі платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: partial