Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-17 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 05 червня 2011 року вона вступила в зареєстрований шлюб з відповідачем. За час шлюбу у них народилися дочка [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання у них були різні погляди на сімейне життя. Вони втратили любов та повагу одне до одного. На протязі останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. В попередньому судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засідання позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згодний, проти ухвалення рішення у попередньому судовому засіданні не заперечує. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні матеріалами справи та поясненням сторін встановлено, що 05 червня 2011 року сторони уклали шлюб, про що у виконкомі Білогривської сільської ради Кролевецького району Сумської області в Книзі реєстрації актів про шлюб 05 червня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за №01, дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5) За час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6) Як вбачається із матеріалів справи та поясненням сторін сімейне життя подружжя не склалося через різні погляди на сімейне життя. Вони втратили любов та повагу одне до одного, шлюб носить формальний характер. З липня 2014 року разом не проживають, фактично припинили шлюбні відносини та поновлювати їх не збираються, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне сімейне життя, а також те, що кожен з них живе своїм життям і не переймається проблемами іншого. Спору щодо поділу спільного майна на час розгляду справи немає, дочка буде проживати разом із позивачкою. За таких обставин є підстави вважати, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дочки, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, а також те, що відповідач [PERSON] на розірвання шлюбу згодний, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та їхньої дочки, а тому відповідно до положень ст.112 СК України є підстави шлюб між сторонами розірвати. Враховуючи вищевикладене, а також те, що визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб, суд прийшов до висновку, що є достатні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved