Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до відповідача [PERSON] Посилається на те, що перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 19.05.2014 року - розірвано. В шлюбі народилась донька: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. [PERSON] проживає окремо та життям дитини не цікавиться, ухиляється від матеріального утримання своєї дочки. Вона неодноразово зверталась до [PERSON] з проханням надавати матеріальну допомогу на утримання спільної дочки, однак він ухиляється від надання допомоги, є працездатним, інших осіб на утриманні немає. На даний час немає офіційного місця роботи та фіксованого доходу. Просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала покази аналогічні позову, просила задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, надав заперечення, де зазначив, що по можливості надає матеріальну допомогу на утримання їхньої малолітньої дочки, купляє речі та продукти харчування, спілкується з дочкою. [PERSON] має намір забрати дитину в Польщу. Він не працює, здійснює догляд за своєю матірю [PERSON], [INFO], яка важко хворіє і потребує постійного догляду. Може сплачувати аліменти на утримання дочки в сумі не більшій ніж 350,00 грн. в місяць, які може надавати йому його матір з своєї пенсії. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебували в шлюбі, який рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 19.05.2014 року - розірвано, що підтверджується копією рішення. Від шлюбу є неповнолітня дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], повторно виданого 14.07.2015 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Путильського районного управління юстиції у Чернівецькій області. З довідки виданої Підзахаричівською сільською радою, Путильського району Чернівецької області №1445 від 12.10.2015 року вбачається, що у [PERSON] на утриманні знаходиться неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Крім того, судом встановлено, що позивачка [PERSON] на даний час офіційно не працює, не має змоги самостійно, матеріально утримувати неповнолітню дочку, проживає у житловому будинку батьків в задовільних матеріально-побутових умовах, в даний час не працює, в центрі зайнятості не зареєстрована, розлучена, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] №377 від 12.10.2015 року. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, відповідач [PERSON], як батько малолітньої дитини [PERSON], [INFO], зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] є працездатним, офіційно ніде не працює, проживає з матір'ю [PERSON], [INFO], яка є пенсіонеркою, вдова та потребує постійного догляду, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання №1004 від 30.09.2015 року, довідкою Лукавецької міської ради №2895 від 30.09.2015 року. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. На підставі викладених обставин суд вважає, що відповідач [PERSON], як батько зобов'язаний сплачувати на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісяця, починаючи з 15.09.2015 року і до настання її повноліття. Також з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 487,20 гривень в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial