Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає визнати дійсною укладену з відповідачем угоду купівлі-продажу житлового будинку № 114 по вул.Дзержинського в с.Любимівка Вільнянського району Запорізької області, разом з присадибною земельною ділянкою, та визнати за собою право власності на зазначені житлові будинок та земельну ділянку. Як зазначила позивачка у своєму позові, у жовтні 2012 року вона домовилася з відповідачем про купівлю будинку та земельну ділянку, 16.10.2012 року уклала з ним письмовий договір та передала гроші за це майно, проте відповідач від нотаріального оформлення договору ухилився. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити, пояснивши суду, що 16.10.2012 року позивачка уклала з представником відповідача [PERSON] угоду купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, та відразу ж виконала його, передавши обумовлену суму грошей, але потім з'ясувалося, що будинок оформлений на померлу особу, і відповідач взагалі до нього відношення не має, оскільки власником будинку є третя особа [PERSON]; відповідач діяв в її інтересах, обидві ці особи в цілому проти укладення угоди не заперечують, але у нотаріальному порядку оформити її є неможливим, оскільки від цього ухиляється саме відповідач [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, але подав заяву про визнання позову, просить розглядати справу за своєї відсутності. Суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим у зв'язку із наступним. Так, як вбачається з матеріалів справи, за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,41 га, розташовану на території Любимівської сільської Ради, цільове призначення ведення особистого підсобного господарства. Також вбачається, що право власності на житловий будинок № 114 по вул.Дзержинського в с.Любимівка Вільнянського району Запорізької області зареєстровано за [PERSON], померлим 21.01.2006 року. Як свідчить спадкова справа [PERSON], після його смерті все його майно за законом успадкувала його дружина [PERSON], а вже після її смерті, яка настала 26.11.2011 року, будинок як частину спадкового майна успадкувала їх донька [PERSON], що підтверджено рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 03.12.2013 року. Таким чином, саме [PERSON] стала належним власником житлового будинку № 114 по вул.Дзержинського в с.Любимівка Вільнянського району Запорізької області. Під час судового розгляду справи [PERSON] подала до суду заяву, за змістом якої відповідач [PERSON] здійснив продаж спірного житлового будинку без належних повноважень, але вона відповідно до ст.241 ЦК України, заявляє про схвалення вчиненого правочину. Відповідно до ст.241 ЦК України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони погодили всі істотні умови договору, який потребує нотаріальної форми, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може вимагати у судовому порядку визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Враховуючи викладене, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав і законних інтересів інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved