Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

Позивачка звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про зміну дати звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Вимоги позову мотивує тим, що з 12.09.2016 року була прийнята на роботу до ТОВ «Скай Руф» на посаду бухгалтера. Вона приступила до роботи і виконувала свої трудові обов»язки справно, без доган та зауважень, працювала в домашньому режимі, для чого засновником товариства [PERSON] їй було видано ноутбук з бухгалтерськими програмами. 31.01.2017 року її було звільнено з посади бухгалтера за угодою сторін згідно ст. 36 п. 1 КЗпП України. При звільненні з роботи їй не віддали трудову книжку. На її прохання видати їй її трудову книжку [PERSON] відмовлявся від зустрічі та повідомляв, що ще не підписав трудову книжку у директора товариства [PERSON] Після 31.01.2017 року вона працювала на умовах усного договору з [PERSON] та виконувала роботу бухгалтера до 16.02.2017 року. 16 лютого 2017 року після обіду їй зателефонував засновник товариства [PERSON] та повідомив, що надалі з нею він працювати не буде і наказав негайно привезти йому ноутбук та ключі від офісу, інакше він викличе поліцію та звинуватить її у крадіжці комп»ютерів з офісу. 17.02.2017 року нею було написано заяву до поліції в якій вона повідомила про те, що роботодавець не віддає їй трудову книжку та не розрахувався з нею при звільненні. За результатами її звернення їй було рекомендовано звернутися за захистом свого порушеного права до суду, тому вона була вимушена звернутися до суду з даним позовом, просила суд про зміну дати її звільнення з роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю «СКАЙ РУФ» (код ЄДРПОУ 40761721) з посади бухгалтера з 31 січня 2017 року на день одержання трудової книжки - 30.03.2017 року, а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАЙ РУФ» на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 5 746 грн. 44 коп. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги позову в повному обсязі, просили суд про їх задоволення. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, повідомлений належним чином про день та час розгляду справи, про що в матеріалах справи є відповідні докази - розписки про отримання судових викликів. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні судом встановлено, що 12.09.2016 року позивач була прийнята на роботу до ТОВ «Скай Руф» на посаду бухгалтера, що підтверджується копією витягу з трудової книжки (а.с. 16). 31.01.2017 року позивача було звільнено з посади бухгалтера за угодою сторін згідно ст. 36 п. 1 КЗпП України. При звільненні позивача з роботи їй не повернули її трудову книжку. Як пояснила в судовому засіданні позивач на її прохання видати їй її трудову книжку [PERSON], який являється засновником товариства відмовлявся від зустрічей з нею, повідомляючи, що ще не підписав трудову книжку у директора товариства [PERSON] Після 31.01.2017 року позивач працювала на умовах усного договору з [PERSON] та виконувала роботу бухгалтера до 16.02.2017 року. 17.02.2017 року позивачем було написано заяву до поліції в якій вона повідомила про те, що роботодавець не віддає їй її трудову книжку та не розрахувався з нею при звільненні. Крім того, з аналогічними заявами 24.02.2017 року вона звернулася до Київської місцевої прокуратури та ГУ Держпраці у Київській області. За результатами її звернень їй було рекомендовано звернутися за захистом свого порушеного права до суду, тому вона була вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні також встановлено, що 30.03.2017 року від засновника товариства [PERSON] їй надійшов лист з описом, у якому була її трудова книжка, в якій запис про її звільнення було зазначено 31.01.2017 року. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку. У разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові згідно з ч. 4 ст. 235 КЗпП України виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. На день отримання трудової книжки позивач перебувала у вимушеному прогулі 42 дні, з 01.02.2017 року по 30.03.2017 року Частинами 1, 2 ст. 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до п. 4.2 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993 року, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то роботодавець у цей день надсилає працівникові поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається лише за письмовою згодою працівника. Як було встановлено в судовому засіданні позивач не надавала письмової згоди на пересилання її трудової книжки поштою. Відповідно до Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» при затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. В разі несвоєчасної виплати належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ст. 117 КЗпП України). Така правова позиція зазначена також в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці». Розрахунок суми заборгованості по заробітній платі позивача складений позивачем суд бере до уваги та вважає, що він виконаний правильно. 5 746.30 грн. / фактична заробітна плата за останні два місяці роботи / : 42 дні / кількість фактично відпрацьованих робочих днів за два останні місяці роботи / = 136 грн. 82 коп. / розмір середньоденної заробітної плати / х 42 / кількість днів вимушеного прогулу/). 19.05.2017 року позивач, дізнавшись про те, що ТОВ «Скай Руф»знаходиться в стані припинення з 03.04.2017 року звернулася до ліквідатора із заявою щодо виплати їй заборгованості по заробітній платі в розмірі 5 746.30 грн., проте відповіді на день подачі позову до суду нею отримано не було. Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України та ч.ч.1,4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Таким чином, аналізуючи позовні вимоги та зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640.00 грн.

Outcome: approved