Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначаючи, що вона згідно договору дарування від 22.11.1993 року є власником житлового будинку по [ADDRESS] . Вказує, що з 2009 до жовтня 2018 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем, оскільки вважала [PERSON] своєю сім`єю, то надала йому дозвіл на реєстрацію його місця проживання в її\~ будинку. На даний час, у будинку, що є її власністю, зареєстровані окрім неї, відповідач [PERSON] та їх спільний син [PERSON] , [INFO] . У жовтні 2018 року, через постійні конфлікти між сторонами, позивачка перестала проживати разом із відповідачем.\~ Зазначає, що на даний час, відповідач вже більше року не проживає в її будинку за місцем його реєстрації, у будинку відсутнє будь-яке майно чи інші речі, які б могли йому належати. Дані обставини можуть підтвердити її сусіди\~ [PERSON] та [PERSON] . Вказує, що реєстрація місця проживання відповідача у її будинку, перешкоджає їй у реалізації права на отримання субсидії, призводить до фінансових втрат та створює перешкоди у користуванні власністю, добровільно відповідач змінювати місце реєстрації не бажає. На підставі вищевикладеного просить, суд, визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, проте представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному об`ємі. Відповідач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, проте надав засобами електронної пошти клопотання про перенесення судового засідання на іншу дату, посилаючись на необхідність відвідання лікаря. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутність відповідача, суд звертає увагу на те, що належних доказів поважності причин неявки в судове засідання 10.12.2020 року відповідачем до його клопотання не надано, а також враховуючи, що справа тривалий час перебуває в провадженні суду, приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача [PERSON] . Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно договору дарування від 22.11.1993 року [PERSON] є\~ власником житлового будинку по [ADDRESS] . Право власності зареєстровано в ЧОКБТІ 15.11.1999 року. Згідно довідки про виписку з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію № 22д/1657 від 05.02.2020 р., вбачається, що [PERSON] постійно проживає і зареєстрована в [ADDRESS] та за даною адресою зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , (власник) [PERSON] , 26.10.2010 року, (син) [PERSON] , [INFO] (чоловік) Відповідно до письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] , які вказали, що [PERSON] проживала разом із відповідачем [PERSON] однією сім`єю за адресою [ADDRESS] до кінця жовтня 2018 року, однак з листопада 2018 року [PERSON] не проживає за вищевказаною адресою.\~ Відповідно до ст. 317 ч. 1 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на свій розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. З наведеного вбачається, що власник вправі самостійно вирішувати питання взяття на реєстрацію та зняття з реєстрації фізичних осіб у житловому приміщенні, користуватися житлом, яке належить йому на праві приватної власності. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК Української РСР. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке\~ вони мають право займати, визначається його власником.\~ Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням не проживання відповідача в будинку за адресою\~ [ADDRESS] \~ який належить на праві власності позивачці з метою захисту права власності та права вільного розпорядження своїм майном, суд вважає, що відповідач [PERSON] підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] , внаслідок його відсутності без поважних причин строком понад одного року, відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України. На підставі ст. 321, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved