Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] у березні 2014 року звернулася до суду із позовом до [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу померлому та визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме, земельна ділянка площею 6.82 га, яка розташована на території Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області. Вищезазначена земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на змелю серії ІІ-ЗП №044776, виданого для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі рішення Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області №223 від 21 листопада 2000 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1270. Дана земельна ділянка була успадкована [PERSON] після смерті його матері - [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом. Також, в поданій до суду заяві позивачка вказує, що будучи спадкоємицею майна померлого [PERSON], у встановленому законом порядку прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори з відповідною заявою. Але приватним нотаріусом [PERSON] винесено роз'яснення про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, посилаючись на те, що в свідоцтві про смерть та в Державному акті на право приватної власності на землю, наявна орфографічна відмінність в різних документах, прізвище чоловіка позивачки помилково зазначено як «[PERSON]», хоча вірно - «[PERSON]». Тому, позивачка [PERSON] просить суд встановити факт, що Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №044776, виданого на ім`я [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, належить [PERSON], який помер [INFO]. А також, визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом, право власності на земельну ділянку площею 6.82 га, вартістю 163485 грн. 67 коп., розташованої на території Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, та яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №044776. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити з мотивів зазначених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву з клопотанням розглянути справу за її відсутності, проти вимог позивачки не заперечує. Представник третьої особи Реєстраційної служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням розглянути справу за його відсутності. Представники третіх осіб, а саме, Територіальної громади в особі Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, Василівської державної нотаріальної контори, Відділу Держземагенства у Василівському районі Запорізької області, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина. Встановлено, що до складу спадкового майна після померлого [PERSON] входить земельна ділянка площею 6.82 га, яка розташована на території Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, та яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №044776. Позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON] Відповідачка [PERSON] - донька померлого. 26 березня 2014 року приватний нотаріус Василівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] видав [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з ? частини квартири [ADDRESS]. При зверненні позивачкою [PERSON] до нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, їй було відмовлено в зв'язку з тим, що не співпадає прізвище в свідоцтві про смерть [PERSON] та в державному акті на право приватної власності на землю, де наявна орфографічна відмінність. Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право приватної власності на землю, яка знаходиться на території Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області, належить померлому [PERSON] та підтверджується матеріалами справи, та має для позивачки [PERSON] юридичне значення, іншим шляхом встановити даний факт неможливо. Тому, суд вважає за необхідне встановити факт належності померлому [INFO] [PERSON] правовстановлюючого документа - Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП №044776. Після смерті [PERSON], спадкоємцями за законом є позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON], яка не заперечує проти задоволення позову. Згідно ст.1218 ЦК Україна до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. За вимогами ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується в судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину та звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але їй відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, у зв'язку з тим, що прізвище «[PERSON]» у Державному акті не співпадало з прізвищем померлого «[PERSON]». Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачка [PERSON], будучи спадкоємицею вищезазначеного майна, фактично прийняла спадщину, але позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Тому суд, обираючи спосіб захисту порушеного права, вважає за необхідне визнати за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 6.82 га, яка знаходиться на території Малобілозерської сільської ради Василівського району Запорізької області.

Outcome: approved