Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивачка в серпні 2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03.10.2014 року в органі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 03 жовтня 2014 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від даного шлюбу спільних дітей не мають, позивачка вказує, що з серпня 2016 року фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, з цього часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечитиме інтересам кожного, зазначала, що спору щодо поділу немає, а тому на підставі ст.ст. 24, 110, 112 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначала, що з серпня 2016 року вона з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим, крім того виявила бажання після розірвання шлюбу змінити прізвище на «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2014 року, про що є актовий запис № 1580 (а.с. 4 - копія свідоцтва про шлюб). Як встановлено судом спільних неповнолітніх дітей у сторін немає. Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивачки та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично з серпня 2016 проживають окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, спільного бюджету не мають, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved