Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що проживала однією сімєю з відповідачем [PERSON] без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання в них народилась дитина син [PERSON], [INFO] На теперішній час відносини з відповідачем припинені, тривалий час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з нею та її утримання здійснюється нею одноособово. Відповідач здійснював часткову матеріальну допомогу на виховання сина. Проте, останнім часом, ці виплати стали нестабільними. В звязку з цим, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши заяву, в якій посилався на те, що на теперішній час перебуває у складі Збройних Сил України. В звязку з цим та бажанням особисто приймати участь у судовому засіданні, просив на підставі п.3 ч.1 ст.201 ЦПК України зупинити провадження по справі до 10.03.2016 року. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до положень п.3 ч.1 ст.201 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі перебування позивача або відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Відповідно до п.1 ч.1 ст.202 ЦПК України передбачено можливість зупинення розгляду справи у випадках перебування сторони на строковій військовій службі або альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання. Оскільки воєнний стан на території України не введено та відповідач перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, судом ухвалою суду без видалення до нарадчої кімнати було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача щодо зупинення провадження по справі за відсутності передбачених ст.ст.201,202 ЦПК України підстав. При цьому, суд враховує, що відповідач був повідомлений про день та час слухання справи, мав можливість забезпечити участь в судовому засіданні свого представника за довіреністю, оформленою відповідно до ч.3 ст.245 ЦК України, скористатись своїм правом на подачу заперечень на позовну заяву (за їх наявності), надати відповідні докази або заявити клопотання про їх витребування в разі неможливості надати самостійно. Проте, звертаючись до суду з заявою про зупинення провадження по справі відповідач вказаним правом не скористався. В звязку з вищевикладеним, а також враховуючи, що предметом заявленого позову є стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу та за час спільного проживання в них народилась дитина син [PERSON], [INFO] На теперішній час спільне проживання між сторонами припинено та дитина залишилась проживати разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. В своєму позові позивачка посилалась на те, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає не регулярно та в недостатньому обсязі і лише після її особистих звернень та прохань. Вказане свідчить про наявність спору між сторонами щодо розміру та порядку надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини, який відповідно до положень Сімейного кодексу України підлягає вирішенню в судовому порядку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною 2 ст.191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Вирішуючи питання про стягнення аліментів суд враховує, що відповідач є здоровим та працездатним, інших осіб на утриманні не має, перебуваючи на військовій службі за призовом під час мобілізації отримує відповідне грошове забезпечення та за ним зберігається середній заробіток за місцем роботи, а тому останній здатний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. В своєму позові позивачка просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача. Разом з тим, будь-яких обґрунтувань та доказів щодо стягнення аліментів на одну дитину саме в такому розмірі в своєму позові та під час розгляду справи не зазначила. В звязку з цим, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.09.2015 року (дня подачі позову до поштового відділення згідно штемпелю на поштовому конверті) до повноліття дитини. В звязку із звільненням сторін відповідно до Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору, судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial