Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

Позивачка заявила позов до відповідача про стягнення аліментів. Заявлений позов обґрунтувала тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2018 року. В даному шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу проживають з нею. Позивачка зазначає, що діти повністю перебувають на її утриманні, оскільки відповідач після розірвання шлюбу перестав давати кошти на їх утримання. Стверджує, що з 25 вересня 2019 року вона не працює у зв`язку із ліквідацією підприємства «Тайко Електронікс Юкрейн Лімітед» та подала документи в Центр зайнятості для отримання допомоги по безробіттю. Відповідач працював неофіційно, займався ремонтами машин, тому має можливість платити аліменти. Його стан здоров`я та матеріальне становище, інші обставини, що мають значення, дозволяють йому сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн. на кожну дитину. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся про час та дату судового засідання, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає, що при таких обставинах існуюють всі підстави ухвалити заочне рішення, згідно з ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справичи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05 червня 2018 року справа №352/582/18. В даному шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу проживають з матір`ю. Діти повністю перебувають на утриманні матері, оскільки відповідач після розірвання шлюбу перестав давати кошти на їх утримання. З 25 вересня 2019 року позивачка не працює у зв`язку із ліквідацією підприємства «Тайко Електронікс Юкрейн Лімітед» та подала документи в Центр зайнятості для отримання допомоги по безробіттю. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, зокрема те, що вони повністю знаходяться на утриманні матері, та стан здоров`я і матеріальне становище відповідача. Суд вважає, що з відповідача, з урахуванням вказаних обставин, відповідно до вимог ч.1 ст.184 СК України, слід стягнути на користь позивачки на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі по 2000 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття дітей. На підставі наведеного,

Outcome: approved