Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у Соснівський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 28.08.2010 між нею та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Черкаським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 201. Від даного шлюбу у них народилася дитина, син [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом із нею, спір щодо місця його проживання відсутній. Крім того, вказує, що на даний час шлюб з відповідачем розпався, подальше сімейне життя і збереження сім`ї вважає неможливим, оскільки втрачено один до одного почуття любові і поваги, спільно з відповідачем не проживають, фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше збереження сім`ї суперечить їх інтересам, а також інтересам дитини. Також зауважила,\~що на\~даний час\~відповідач аліменти\~не сплачує, вона виховує сина самостійно, а тому потребує матеріальної допомоги на утримання сина, яку відповідач має можливість надавати, оскільки є працездатним. Вважає, що аліменти можуть бути стягнуті не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в твердій грошовій сумі 3000.00грн. Тож, на підставі викладеного вище, позивачка просить розірвати шлюб, укладений 28.08.2010 між нею та відповідачем, який зареєстрований Черкаським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 201, а також стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000.00грн. з урахуванням індексації щомісячно, починаючи з дня звернення з даною заявою до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.09.2020, матеріали даної справи направлено до Придніпровського районного суду м. Черкаси за підсудністю для розгляду по суті, так як встановлено, що зареєстроване місце проживання відповідача знаходиться на території юрисдикції Придніпровського районного суду м. Черкаси. У зв`язку з викладеним вище, 15.10.2020 матеріали справи №712/9277/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини надійшли до Придніпровського районного суду м.Черкаси для розгляду по суті. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.10.2020, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 712/9277/20. Ухвалою суду від 23.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду у відкритому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Суду пояснила, що з відповідачем не зійшлися характерами, жити разом не можуть, від шлюбу мають спільну дитину, яка проживає з нею. Спору щодо батьківства немає. Додала, що разом з відповідачем не проживають з 01.08.2020, не мають спільного бюджету, строк на примирення не потрібен. Крім того, зауважила, що її дохід (заробітна плата) становить - 8000.00 грн., матеріально допомагає відповідач з серпня 2020 року, надсилаючи їй по 100 євро на утримання сина. Так як вона має бажання, щоб сплата аліментів здійснювалася відповідачем в порядку, встановленому законодавством, а значить відповідно до рішення суду. Вважає, що заявлений нею у позові розмір аліментів 3000.00 грн. щомісяця відповідач має можливість сплачувати. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Гаврилов Д.О. підтримав доводи позивачки та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надавши заяву від 08.12.2020, яка надійшла до суду засобами електронного сервісу 09.12.2020, зі змісту якої вбачається визнання ним позову в повному обсязі. Тож, просив задовольнити позов [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у повному обсязі, розгляд справи проводити без його участі, випробувальний термін (строк на примирення) просив не застосовувати. Відзив на позов не подав. Заслухавши доводи позивачки та її представника, врахувавши думку відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 28.08.2010, згідно даних Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що складено відповідний актовий запис № 201. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с. 14). Також встановлено, що за час перебування в шлюбі у сторін народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11.04.2018 Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с.12). Батьком дитини є відповідач. Також, не встановлено наявності спору стосовно батьківства та про поділ спільного майна між сторонами. Згода про місце проживання дитини між ними досягнута. У судовому засіданні також встановлено, що сторони разом не проживають з серпня 2020 року, шлюбні стосунки не підтримують і їх спільна дитина проживає разом з матір`ю. При прийнятті рішення по справі, суд враховує той факт, що відповідач визнає заявлені позовні вимоги у повному обсязі, не заперечуючи проти їх задоволення. Отже, визнання відповідачем позову, відповідно до ст. 206 ЦПК України, судом прийнято. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.\~5 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини,які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків,встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.\~80 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, подружніх відносин сторони не підтримують протягом тривалого часу, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачено і примирення між ними неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам та інтересам дитини. Частиною третьою\~статті 105\~СК України\~визначено,\~що шлюб\~припиняється внаслідок\~його розірвання\~за позовом\~одного з\~подружжя на\~підставі рішення\~суду,\~відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Отже,\~враховуючи визнання\~відповідачем позову\~про розірвання\~шлюбу та\~стягнення аліментів,\~такі вимоги\~підлягають до\~задоволення,\~враховуючи положення\~ст.\~206\~ЦПК України,\~оскільки це\~не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини ; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів ; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ;\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна;\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Крім того,\~суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України). За положеннями ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей вікoм від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Отже,\~встановлені під\~час розгляду\~справи обставини,\~наявні та\~досліджені докази\~дають суду\~підстави для\~повного задоволення\~заявлених позовних\~вимог.\~Враховуючи позицію\~позивачки,\~працездатність відповідача,\~розмір їхніх\~доходів,\~наміри та\~бажання утримувати\~спільну з\~позивачкою дитину\~і у\~подальшому,\~повне визнання\~ним позову,\~а також\~принцип рівності\~прав та\~обов`язків батьків\~щодо дитини,\~суд вважає\~за необхідне\~задовольнити позовні\~вимоги у\~повному обсязі,\~визначивши до\~стягнення розмір\~аліментів у\~сумі 3000\~грн.\~00\~коп.\~щомісячно,\~що підлягає\~індексації відповідно\~до закону,\~починаючи з 21.09.2020 року до повноліття дитини, що є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, у тому числі, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивач та її представник, як на підставу своїх вимог, а також враховуючи думку відповідача щодо заявленого позову, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість повного задоволення позовних вимог. Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини. Відповідно до положень п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь позивачки у розмірі 840 грн. 80 коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір». На підставі\~вищевикладеного та\~

Outcome: approved