Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі 21.06.2003 зареєструвала шлюб у Виконавчому комітеті Петриківської сільської ради Городищенського району, актовий запис № 1. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Подальше сімейне життя і збереження сім`ї неможливо, оскільки сторони втратили один до одного почуття любові і поваги, через різні погляди на життя постійно виникають сварки, що негативно впливає на психологічний стан та виховання дітей. З відповідачем хоча й проживають разом, фактично шлюбні відносини припинилися, спільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому просить шлюб розірвати, при винесенні рішення залишити їй прізвище [PERSON] . Ухвалою суд від 20.07.2021 прийнято та відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Антонюк І.А. не з`явилися, до початку судового засідання подано заяву про розгляд справи без її участі та участі її представника, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про причину не явки суду не повідомив, був повідомлений про день та час розгляду справи рекомендованими листами. До початку розгляду, 17.09.2021, представником відповідача адвокатом Грачовою Т.Г. від його імені подано заяву, в якій вона просить розгляд справи проводити за відсутності [PERSON] , позов визнає та просить шлюб розірвати. Суд звертає увагу, що відповідно до положень Сімейного кодексу України шлюб може бути припинений внаслідок його розірвання за позовною заявою одного з подружжя (чоловіка або дружини) на підставі рішення суду (ч.3 ст.105 Сімейний кодекс України). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 14 СК України сімейні права є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Участь представника при розірванні шлюбу прямо не встановлена Сімейним кодексом України, будь то розірвання шлюбу за взаємною заявою подружжя в окремому провадженні чи подача позовної заяви одним з подружжя. До того ж, згідно з правовими позиціями, викладеними у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються. Тобто, суд має переконатися у достовірності волевиявлення позивача про намір припинити подружні стосунки, що виключає розірвання шлюбу, як і передбачена законодавством реєстрація шлюбу через представника. Тож, право на розірвання шлюбу є особистим правом подружжя та не підлягає передорученню. За таких обставин, суд не бере до уваги заяву адвоката відповідача Грачової Т.Г. про розгляд справи за його відсутності та визнання ним позовних вимог, та на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи думку сторін, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21.06.2003 у Виконавчому комітеті Петриківської сільської ради Городищенського району, актовий запис № 1, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 21.06.2003. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] ), та сина [PERSON] (свідоцтво серії [NUMBER] ), згоди про місце проживання яких між сторонами досягнуто. Майновий спір між сторонами на даний час вирішується у судовому порядку (справа 711/4124/21). Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують протягом тривалого часу, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, а тому, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved