Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що 28 липня 2008 року між ними укладено договір за умовами якого відповідач зобов'язався надати їй послуги, спрямовані на придбання автомобіля у групах в системі «Автоплан», а вона з свого боку зобов'язалась вчасно та в повному обсязі вносити платежі, направлені на сплату вартості транспортного засобу, адміністративних витрат відповідача та внесків на страхування життя та придбаного автомобіля. В певний проміжок часу нею, було перераховано на рахунок відповідача 37 097.31 грн. у вересні 2011 року вона отримала лист за змістом якого відповідач без попередження в односторонньому порядку розірвав договір. На її звернення на адресу відповідача їй було запропоновано очікувати, коли відповідач отримає кошти від інших членів групи. Протягом року їй гроші не повертали, вводили в оману, тому в 2013 році вона звернулась до суду з даним позовом. Зазначала, що про своє порушене право вона дізналась в 2013 році. Просила суд визнати недійсною угоду укладену з відповідачем та стягнути з нього перераховані нею кошти. Позивачка та її представники в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, підтримали позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та письмові пояснення за якими вважав вимоги позивачки безпідставними, оскільки умови договору складаються з основного тексту угоди та додатку № 1 (анкета учасника) та додатку № 2 (правила здійснення діяльності «Автоплану»). Всі додатки підписані сторонами і є невід'ємними частинами угоди. Угода та додатки до неї містять опису послуг, що надається ЗАТ «АІСЕ Україна» опис послуг приведено детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов угоди. При виконанні договорів з учасниками в рамках системи Автоплан відповідач надає учасникам послуги, що направлені на придбання автомобіля, які полягають у формуванні груп учасників, організації і проведення в групах жеребкувань і аукціонів, а також інших послуг, передбачених угодою. На день укладення угоди спеціальне законодавче регулювання подібних відносин було відсутнє. В зв'язку з чим зазначали, що діяльність ПрАТ «АІСЕ Україна» базується на ряді норм Цивільного Кодексу України. Заперечували проти твердження позивачки про утворення ними «пірамідальної схеми», так як пірамідальною є схема «коли споживач сплачує за можливі одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Зобов'язання по наданню послуг між сторонами визначені ст. 2 угоди та складаються з 10 пунктів, зобов'язання про надання послуг відповідача визначені додатком 2 до угоди, зв'язку з чим зазначали, що підприємство надає ряд послуг за які підприємство існує та отримує кошти. Згідно термінології додатку № 2 до угоди «Автоплан» - це торгівельна марка, зареєстрована у відповідності до законодавства України та використовується для позначення послуг АІСЕ з адміністрування системи придбання автомобілів у групах, яка полягає у створенні груп покупців (учасників системи), метою яких є придбання автомобілів у порядку та на умовах передбачених угодою та правилами. Кожна укладена угода включається в групу, кожній сформованій групі надається порядковий номер, кожному учаснику системи надається порядковий номер в його групі. Після формування групи учасників залучення інших учасників (споживачів) не відбувається, не вимагається такого залучення інших осіб від позивача. АІСЕ зобов'язується провести перший асигнаційний акт у кожній групі в місяці, в якому має бути сплачено перший повний внесок. Наступні асигнації акти проводяться щомісяця. За умовами ст. 2 угоди АІСЕ гарантує учаснику системи, що він одержить право на отримання автомобіля, за умови що учасник виконує всі зобов'язання, які випливають з цієї угоди. Ст. 5 угоди передбачено, що учасник системи повинен отримати автомобіль, право на отримання якого йому було надано. Тобто, кінцевим результатом укладених угод з учасниками певної групи є отримання автомобіля всіма учасниками групи, за умови дотримання ними встановлених договором умов. Більш того, отримання автомобіля є їх безпосереднім обов'язком. Таким, чином за умовами угоди споживач сплачує за можливість одержання послуги, яка споживається в процесі її виконання. Розглянувши поданий позов, матеріали справи, пояснення сторін, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Судовим розглядом встановлено, що 28.07.2008 року між сторонами укладено угоду № 200726, предметом якої є надання послуг системи «Автоплан», спрямованих на придбання позивачкою автомобіля. Правила функціонування АВТОПЛАНу поміщено в додатку № 2 до цієї угоди. У додатку № 1 до даної угоди визначено який автомобіль буде придбаний Учасником (а.с.3). Листом ПрАТ «АІСЕ Україна» від 12.09.2011 р. [PERSON] повідомлено про розірвання угоди відповідно до положень статті 17, п. 17.4 додатку 2 (а.с.13). Підставою для розірвання договору з боку відповідача є несплата позивачкою внеску протягом трьох раз. Згідно умов п. 17.4. договору визначено, що якщо учасник системи, який ще не одержав Права на отримання автомобіля, не сплатить у встановлений термін один повний внесок, то такий учасник не допускається до участі в Асигнаційних актах, доки не сплатить прострочений внесок. Якщо Учасник системи не сплатить 3 (три) або більше послідовних або вибіркових Повних внесків, АІСЕ має право розірвати Угоду. Судовим розглядом справи встановлено, що [PERSON] протягом 2008-2011 року було перераховано платежів спрямованих на оплату транспортного засобу, страхування життя та адміністративні витрати відповідача в загальній сумі 34 680.28 грн. у наступному порядку. 2008 рік на загальну суму 5 807 грн.65 коп. (28.07.2008 р. - 2343 грн. 60 коп.; 10.09.2008 року - 975 грн. 65 коп.; 12.12.2008 року -1683.86 грн. ??.??.2008 - 804.54 грн.). 2009 рік на загальну суму 24 680 грн. 28 коп. (20.07.2009 р. - 1 170 грн. 18 коп.; 19.08.2009 1 243 грн. 70 коп.; 17.09.2009 - 1268 грн. 64 коп.; 23.10.2009 - 1403.77 грн.; 06.??.2009 р. - 1207 грн.; 06.03.2009 - 800.81 грн.; 17.02.2009 грн. - 9 756.80 грн.; ??.??.2009 р. - 5681.88 грн.; 24.11.2009 р. - 899.31 грн.) 2010 рік на загальну суму 3 182.90 грн. (30.09.2010 -915.65 грн.; 16.02.2010 р. - 886.80 грн., 17.12.2010 р. - 1380.45 грн.) 2011 рік одноразово 01.03.2011 р. - 1380.45 грн. При ухваленні рішення суд не приймає до уваги посилання позивачки на порушення її прав як споживача при укладені договору, оскільки даний договір вводив її в оману та є спрямованим на утворення, експлуатацію та сприянню розвитку пірамідальної схеми, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції, оскільки виниклі між сторонами спірні правовідносини не підпадають під вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Судовим розглядом справи встановлено, що на час розгляду справи по суті, договір, який позивачка просить розірвати, вже розірвано з ініціативи відповідача станом на 12.09.2011 рік, а повернення сплачених внесків має відбутися відповідно та у порядку визначеному статті 16 укладеного між сторонами договору (а.с.13). Питання тривалого не повернення сплачених Чистих внесків відповідачем не може бути підставою для визнання договору недійсним та його розірвання. Відповідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На підставі вищевикладеного, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: dismissed