Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, а саме визнавши за позивачкою право власності та поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, наступним чином: визнати право особистої приватної власності за [PERSON] на ? частку квартири № 2 в будинку № 22 на вул. [PERSON] у м. Львові, вартістю 120 442,50 грн.; визнати право особистої приватної власності за [PERSON] на ? частку квартири № 2 в будинку № 22 на вул. [PERSON] у м. Львові, вартістю 120 442,50 грн.; визнати право особистої приватної власності за [PERSON] на ? частку автомобіля моделі «Volkswagen Golf» 1992 року випуску, державний номер ВС 4462 BE, вартістю 15 000 грн., визнати право особистої приватної власності за [PERSON] на ? частку автомобіля моделі «Volkswagen Golf» 1992 року випуску, державний номер ВС 4462 BE, вартістю 15 000 грн.. Відповідно до заяви про зменшення позовних вимог від 03.11.2016р. позивачка просить: визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності подружжя на легковий автомобіль марки «Volkswagen Golf» 1992 року випуску, державний номер ВС 4462 BE, вартістю 30 000 грн.; визнати право особистої приватної власності за [PERSON] на ? частку автомобіля моделі «Volkswagen Golf» 1992 року випуску, державний номер ВС 4462 BE, вартістю 15 000 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію у розмірі вартості ? частини легкового автомобіля моделі «Volkswagen Golf» 1992 року випуску, державний номер ВС 4462 BE, вартістю 15 000 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Представником позивача 08.08.2017р. подано клопотання про залишення позовних вимог в частині стягнення грошової компенсації без розгляду. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 08.08.2017р. позовна заява в частині позовних вимог щодо грошової компенсації в сумі 15000 гривень залишена без розгляду. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що 26 квітня 2007 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 48. 19 серпня 2013 року Пустомитівським районним судом Львівської області було винесено рішення, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON]І, було розірвано. Під час проживання у шлюбі сторонами було набуто таке майно: однокімнатна квартира загальною площею 34.1 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Ковалева С. [ADDRESS], придбана 19 грудня 2007 року, вартістю 240885грн., легковий автомобіль «Volkswagen Golf» 1992 року випуску, державний номер ВС 4462 BE, придбаний 15 жовтня 2010 року , вартістю 30000 грн., всього на загальну суму 270885 грн. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, просить позов задоволити. Відповідач та його представник відповідача в судове засідання не зявилися. Представник відповідача подала клопотання про відкладення розгляду справи у звязку із перебуванням у відпустці до 05.09.2017 року, однак доказів щодо перебування у відпустці суду не надав. Відповідач про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, а отже суду визнає неявку в судове засідання представника відповідача та відповідача без поважних причин. Враховуючи те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представників сторін, враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України щодо розгляду справи в розумний строк, неодноразову неявку в судове засідання відповідача та представника відповідача, суд відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів у справі. Згідно зі ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області [PERSON] 1-СГ № 068139 від 26 квітня 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26 квітня 2007 року, актовий запис № 48./а.с. 4/ Відповідно до рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 серпня 2013 року, шлюб зареєстрований, 26 квітня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області між [PERSON] та [PERSON] актовий запис № 48 розірвано./а.с. 23-24/ Відповідно до витягу з журналу карток МРЕВ ДАІ м. Львова власником транспортного засобу марки «Volkswagen Golf» 1992 року випуску, державний номер ВС 4462 BE на підставі договору купівлі-продажу № Н08022652 є [PERSON], про що Львівським МРЕВ 26 лютого 2008 року було видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВСС060600. /а.с.12/ Сума вартості автомобіля «Volkswagen Golf» 1992 року випуску, державний номер ВС 4462 BE в позовній заяві позивачем зазначено 30000 грн., про що не заперечили відповідач та його представник. Згідно з ч.1\~ст.368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 60 СК України\~- майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1\~ст.69 СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.2\~ст.371 ЦК України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Частиною 2\~ст. 372 ЦК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними\~\~або\~\~шлюбним договором. Відповідно до\~ст.71 ЦК України\~майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Статтею 365 ЦК України встановлено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом України у справі № 6-2811цс15, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частини перша, друга, четверта статті 71 СК України). Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбаний позивачем та відповідачем під час шлюбу, і підлягає поділу між подружжям. Зважаючи на те, що автомобіль є неподільним, згоди на присудження грошової компенсаціїї замість його частки у праві спільної сумісної власності сторонами не досягнуто, відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду не внесено, слід визнати право власності за позивачем та відповідачем по ? частки автомобіля марки «Volkswagen Golf» 1992 року випуску, державний номер ВС 4462 BE. Відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати у виді сплаченого судового збору позивачем, сплаченого при поданні позовної заяви до суду.

Outcome: approved