Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 18 вересня 2015 року помер її батько [PERSON]. Після смерті батька вона звернулася до нотаріуса з приводу прийнятя спадщини. Однак, від нотаріуса їй стало відомо, що на випадок своєї смерті батько залишив заповіт, який був посвідчений 16 жовтня 20006 року секретарем Березівської сільської ради Глухівсьекого району, згідно якого останній заповідав все своє майно відповідачці [PERSON] Позивачка вважає, що даний заповіт був складений із порушенням вимог чинного законодавства, оскільки волевиявлення заповідача не було вільним, зміст заповіту не був прочитаний вголос, а секретар сільської ради не мала права посвідчувати заповіт. За таких обставин позивачка просить визнати недійсним заповіт, який був складений її батьком [PERSON] на користь [PERSON] та посвідчений 16.10.2006 року секретарем Березівської сільської ради Глухівсьекого району за р/номером 91. В судовому засіданні позивачка та її представник позов повністю підтримали із мотивів, які викладені в позовній заяві. Відповідачка та її представник проти позову заперечували, надавши пояснення, суть яких зводиться до того, що заповіт, який був складений [PERSON] на користь [PERSON], повністю відповідав вимогам законодавства як щодо його форми, так і щодо змісту. Треті особи в судове засідання не зявились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 03.11.2006 року відповідачка [PERSON] та громадянин [PERSON] вступили в зареєстрований шлюб. Згідно заповіту, який був посвідчений 16.10.2006 року секретарем Березівської сільської ради Глухівсьекого району за р/номером 91, все майно на випадок своєї смерті [PERSON] заповідав відповідачці [PERSON] Також із матеріалів справи вбачається, що 18.09.2015 року [PERSON] помер. Відповідно до ст.1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі із зазначенням місця та часу складання. Відповідно до до ст.1251 ЦК України якщо в населеному пункті немає нотаріуса, заповіт може бти посвідчений уповноваженої на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. А відповідно до ч.2 вищевказаної статті, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При розгляді даної справи суд приходить до висновку, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів, які б пітверджували наявність обставин, на які [PERSON] посилається в своїй позовній заяві. Так, суд вважає, що заповіт, який був складений покійним [PERSON] на користь [PERSON], в повній мірі відповідає вимогам законодавства щодо його форми та змісту, він містить чітке та конкретне розпорядження відносно спадкового майна та посвідчений уповноваженою на те посадовою особою органу місцевого самоврядування. Посилання позивачки на ті обставини, що волевиявлення [PERSON] при складанні заповіту не було вільним суд не бере до уваги з наступних підстав: Так, судом встановлено, що заповіт від імені [PERSON] був складений заповідачем особисто. Дані обставини підтверджуються копією заповіту та показаннями свідка [PERSON], яка в судовому засіданні підтвердила, що заповіт в її присутності складав особисто гр. [PERSON], який в повній мірі відповідав за свої дії, він не перебувавв в якомусь хворобливому чи іншому стані та чудово розумів значення вчинення заповіту. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], підтвердили, що ще в 2006 році, на одному із сімейних свят, [PERSON] повідомив присутніх, що він склав заповіт на користь [PERSON] Таким чином, поаналізувавши надані сторонами докази, у суду немає підстав вважати, що при складанні заповіту на користь [PERSON], її покійний чоловік не діяв вільно і не розумів значення своїх дій. Так само, суд вважає безпідставними посилання позивачки на ті обставини, що секретар Березівської сільської ради, посвідчуючи заповіт, вийшла за межі наданих їй повноважень. Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про нотаріат» (в редакції діючій на час складання заповіту), саме секретарям сільських рад було надано право посвідчувати заповіти у сільській місцевості, де немає нотаріусів. Суд вважає, що при посвідченні заповіту [PERSON], були повністю дотримані вимоги діючого на той час наказу Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» щодо форми, змісту та порядку посвідчення заповітів. За таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: dismissed