Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, згодом уточнивши який просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом, після смерті 17.02.2016 року її матері [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: вулиця Перемоги, 17 в Селі Градениці Біляївського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті її матері залишилась спадщина. Оскільки вона спадкоємицею першої черги, за положеннями ст. 1261 ЦК України, вона звернулась до Біляївської державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено в звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вказаний вище житловий будинок на імя померлої. Їй рекомендовано звернутись до суду. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області, в судове засідання не зявився, але звернувся до суду з відповідною заявою, в якій просив справу розглянути без його участі, заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки не вважає себе належним відповідачем по даній справі, оскільки померлою було складено заповіт. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17 лютого 2016 року померла мати позивачки [PERSON]І, згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 451271, виданого повторно 07 липня 2016 року Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області актовий запис 171. Після її смерті, залишилася спадщина, а саме - житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Градениці, вул. Перемоги, 14. Довідкою № 1095 від 08.07.2016 року виданою виконкомом [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області зазначено, що за гр. [PERSON], померлою 17.02.2016 року, згідно запису в погосподарській книзі під № 01-1849-1 на стор. 30-31 за 2016-2020 р.р. числиться житловий будинок розташований за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Градениці, вул. Перемоги, 14. При будинку числиться 0,25 га землі, наданої для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Державний акт на земельну ділянку не видавався, рішення про передачу земельної ділянки у власність не приймалось, договір оренди не заключався. Із заповіту від 17.07.2015 року вбачається, що померла [PERSON] на випадок своєї смерті усе належне їй рухоме і не рухоме майно заповідає [PERSON], [INFO]. Заповіт зареєстрований в реєстрі за № 62 та посвідчений сільським головою [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області [PERSON] в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] та особи, що на особисте прохання заповідача у звязку з хворобою (тремтять руки) підписала заповіт [PERSON] Відповідно до довідки № 459 від 04.04.2016 року виданою виконкомом [PERSON] сільської ради Біляївського району Одеської області гр. [PERSON], померла 17.02.2016 року, згідно запису в погосподарській книзі проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO]. На даній житловій площі на день смерті гр. [PERSON] проживала та була зареєстрована [PERSON], [INFO], яка є невісткою померлої. Зважаючи на положення ст. 1217 ЦК України - спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право заповідача на призначення спадкоємців визначено в ст. 1235 ЦК України, яким заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. За ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Посилання представника позивача на те, що спадкоємиця за заповітом не прийняла спадщину, тому право на отримання спадщини за законом виникає у позивачки суд до уваги не приймає, оскільки спадкоємиця за заповітом вважається такою, що отримала спадщину з моменту смерті заповідача, оскільки проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з ч.1 та ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В матеріалах спадкової справи такої відмови не міститься. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України - незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З урахуванням викладеного, суд вважає, що оскільки померлою було складено заповіт на користь її невістки, яка проживала та була зареєстрована з нею на час відкриття спадщини та вважається такою, що прийняла спадщину. Протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вона не заявила про відмову від неї, тому є достатні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог позивача.

Outcome: dismissed