Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона розірвала шлюб11 липня 2011 року, на підставі рішення Великоберезнянського районного суду. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: доньки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначила в позові , що вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дітьми не бере. Має заборгованість по виплаті аліментів. Відповідач безпідставно чинить їй перешкоди у здійсненні заходів , спрямованих на покращення здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку, дозвіл на виїзд дітей [PERSON] та [PERSON] за кордон для відпочинку та оздоровлення. Діти часто хворіють застудними захворюваннями, перебувають на « Д» обліку в поліклініці. Позивачка вважає, що така позиція відповідача порушує право дітей на повний та гармонійний розвиток їх особистостей та вказує на зловживання відповідачем своїми батьківськими правами. За таких обставин позивачка змушена звернутися до з заявою про надання дозволу на виїзд дітей за кордон без згоди батька. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак її інтереси представляє за довіреністю [PERSON] який позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак його інтереси в суді представляє згідно договору про надання адвокатських послуг [PERSON], який подав заперечення на позов та просив відмовити у задоволенні позову, так як вимоги є необгрунтовані. Представник третьої особи служби у справах дітей Великоберезнянської РДА Химинець М.І. позов підтримала та просила його задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового процесу,дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей; а саме [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] , що стверджується свідоцтвами про їх народження. Згідно свідоцтва про шлюб від 24.12.2013 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Також в матеріалах справи є копія довідки виданою Великоберезнянською районною лікарнею про те, що діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться на « Д» обліку у сімейного лікаря. Відповідно до довідки, виданої відділом ДВС Великоберезнянського РУЮ від 28.07.2014 року про заборгованість, відповідач [PERSON] має заборгованість по аліментах станом на 01.07.2014 року в розмірі 10180,65 грн. У відповідності до ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16-ти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Зі змісту позову, вбачається, що батько дітей [PERSON] не дає згоду на виїзд дітей за кордон. За змістом ст.ст. 2, 4 Закону України « Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків , виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказана норма Закону повністю відображена в постанові Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 « Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення». Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. У відповідності до п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 « Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином , виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. У відповідності до вимог ст.ст. 7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Також необхідно зазначити, що із Конвенцією про права дитини ( ратифіковані Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Щодо вимог про негайне виконання рішення суду то суд вважає, що ця вимога не підлягає до задоволенню, оскільки в ст..367 ЦПК України міститься перелік підстав звернення до негайного виконання рішення суду. З огляду на викладене, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню

Outcome: partial