Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивачка за заявленими вимогами просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Вимоги мотивує тим, що 23.08.2002 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. 27 січня 2010 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва шлюб з відповідачем розірвано. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, являючись батьком їхньої доньки, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не сплачує аліменти присуджені рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 28.01.2013 року та не погашає по ним заборгованість, розмір якої станом на 01.04.2014 року становить 6 203 грн. 25 коп., що свідчить про свідоме нехтування своїми обов'язками та відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх обов'язків. В заяві позивачка зазначає про те, що відповідач проживає окремо та жодного з покладених законом на нього обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Крім цього, позивачка вказує, що відповідач з січня 2010 року не цікавиться за які кошти виховується дитина, всі питання щодо виховання доньки вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні, займається в гуртках, тренувально-оздоровчих секціях, шкільних навчальних закладах. Вона в свою чергу прикладає всі свої зусилля та можливості для розвитку дитини. В Білопільській спеціалізованій загальноосвітній школі № 1 де навчалася донька з 01.09.2008 року по 20.08.2012 року та спеціалізованій школі № 200 м. Києва де донька навчається в даний час батько жодного разу не з'являвся, навчанням не цікавився. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд, з урахуванням думки позивачки, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, третя особа суду надала заяву з проханням розглянути справу без участі їхнього представника, в заяві вказала, що свій висновок № 107-8208/40 від 22.12.2014 р. підтримує та просить прийняти рішення, виходячи з інтересів дитини. Представник прокуратури Дніпровського району м. Києва Дашкевич К.В. в судовому засіданні позов підтримала. Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, представника прокуратури, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2002 року. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.01.2010 р. шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано (а.с. 4, 5). Згідно свідоцтва про народження, батьком малолітньої [PERSON], [INFO], є відповідач, матір»ю дитини - позивачка (а.с. 6). З пояснень позивачки, відповідач ухилився від обов»язку по вихованню та утриманню доньки, не цікавиться її навчанням, розвитком, станом здоров»я, не зустрічається та не спілкується дитиною, аліментів не сплачує, будь-якої участі у житті доньки не приймає. Дані обставини підтверджуються наявними у справі нижчевказаними доказами. 28 січня 2013 року Білопільським районним судом Сумської області видано виконавчий лист № 1801/3637/12 про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі ? частини з усіх його доходів на користь позивачки на утримання доньки. Однак відповідач аліменти не сплачує, внаслідок чого станом на 01.04.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 6 203,25 грн., про що свідчить довідка розрахунок складена державним виконавцем (а.с. 8). Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, в сім»ї якого проживає дитина. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно складеного висновку Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації від 22.12.2014 р. № 107-8208/40, [PERSON] доньці допомоги не надає, не цікавиться її життям та здоров'ям; має заборгованість по сплаті аліментів. На неодноразові виклики до служби у справах дітей Святошинської РДА в м. Києві та Дніпровської РДА в м. Києві не з'являвся та про причини неявки не повідомляв. Службою у справах дітей 08.12.2014 року з малолітньою [PERSON] проведено бесіду, у якій [PERSON] повідомила, що батька знає, однак він не спілкується з нею, з днем народження не вітає, допомоги не надає, під час останньої випадкової зустрічі з батьком на вулиці у 2012 році батько відвернувся від неї та не привітався. У зв'язку з цим службою у справах дітей Святошинської РДА в м. Києві рекомендовано позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] [INFO]. Як роз'яснено у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Як зазначено вище, згідно довідки-розрахунку заборгованості від 22.04.2014 р., виданої ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини станом на 01.04.2014 року складає загальну суму 6 203,25 грн. Відповідно до характеристики спеціалізованої школи № 200 Святошинського району м. Києва від 17.06.2014 року № 34/2014, малолітня [PERSON] з вересня 2013 року навчається у вказаній спеціалізованій школі, являється ученицею 6-Д класу, вихованням дитини займається мати, батько жодного разу в школі не з»являвся, не телефонував класному керівникові з приводу навчання доньки, не цікавився її успіхами та проблемами (а.с. 10). Згідно довідки від 19.03.2014 року, дитина [PERSON] з 1 по 4 клас навчалася у Білопільській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 1 Білопільської районної ради Сумської області. [PERSON] виховується мамою. За весь період навчання у школі з 01.09.2008 р. по 20.08.2012 р. батько [PERSON] жодного разу в школі не з»являвся, не цікавився навчанням доньки, її успіхами, шкільні та класні збори не відвідував, допомоги не надавав (а.с. 9). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір»ю позивачки, відповідач її колишній зять, який зі своєю дитиною [PERSON] не зустрічається та дівчинкою, взагалі, не цікавиться. З п»яти років по 4 клас [PERSON] проживала у них і протягом всього цього часу відповідач жодного разу не з»являвся та не телефонував. Дитина мешкає з матір»ю [PERSON], яка будь-якої допомоги від відповідача на [PERSON] не отримує. Перешкод у зустрічах з дитиною [PERSON] жодним чином ніколи не чинили, від виховання доньки він самоусунувся. В спростування зазначеного будь-яких доказів відповідачем суду не надано. Отже, за вищевикладених обставин, в судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від обов'язку по вихованню доньки, не проявляє до неї батьківської турботи, з нею не зустрічається та не спілкується, не цікавиться її життям і здоров'ям, не утримує матеріально, дитина проживає з позивачкою, яка займається її вихованням та утриманням. Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved