overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеною вище заявою, посилаючись на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка постійно проживала в будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Позивачка зазначала, що вона дізналася про заповіт, який склала за час життя її мати, 13 жовтня 2016 року. Однак прийняти спадщину вчасно за померлою мамою вона не змогла, оскільки є людиною похилого віку, в юридичному плані не обізнана Вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, а тому просить суд визначити їй додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак до суду надійшла заява, в якій позивачка просить розглянути справу без її участі, позов підтримує повністю. Представник Малоберезнянської сільської ради Великоберезнянського району в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, розгляд справи залишає на розсуд суду. Державний нотаріус Великоберезнянської державної нотаріальної контори в судове засідання також не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] року. Після її смерті відкрилася спадщина згідно заповіту. Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно встановлено, що у [PERSON] на праві приватної власності є житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] З копії паспорта позивачки встановлено , що 28 січня 1978 року було зареєстровано шлюб з громадянином [PERSON]. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених ст.. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позивачем пропущено строк звернення із заявою про прийняття спадщини з поважних причин.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини із усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не зявились. Позивачка надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила змінити позовні вимоги щодо стягнення аліментів з 1/4 частини на 1/6 частину з усіх видів доходу відповідача, змінені позовні вимоги просить задовольнити (а.с.20). Відповідач також надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу, не заперечує (а.с.21). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конститу\-ції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини із усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конститу\-ції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини із усіх видів його заробітків, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити (а.с. 22). Відповідач у судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.29). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конститу\-ції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини із усіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.16). Відповідач у судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.17). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль¬ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі¬нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конститу¬ції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини із усіх заробітків відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви та до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка не зявилась, надавши письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 17). Відповідач у судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.18). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конститу\-ції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини із усіх заробітків відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не зявилися. Позивачка надала заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.20). Відповідач також надав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с.19). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конститу\-ції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини із усіх заробітків відповідача щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не зявилися. Позивачка надала заяву, в якій просить провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.16). Відповідач також надав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення (а.с.17). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конститу\-ції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача визнаються відповідачем і підтверджуються наданими доказами та визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved