Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Васючинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом внаслідок смерті брата [PERSON], який помер 05 грудня 2014 року. Ухвалою суду від 19 квітня 2016 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено Рогатинську районну державну адміністрацію. У позовній заяві зазначено, що 23 січня 2009 року померла мати позивачки [PERSON], яка постійно проживала в [INFO]. [PERSON] була власником земельних ділянок (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Васючинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області на підставі державних актів серія ІФ №073642, ІФ №073659, серія ІФ №074067, серія ІФ №074024. За життя [PERSON] склала заповідальне розпорядження відповідно до якого все своє майно заповіла брату позивачки [PERSON] Брат прийняв спадщину після смерті матері, оскільки проживав разом з нею в спільному домоволодінні, однак в нотаріальній конторі спадкових прав не оформив. За життя [PERSON] заповідального розпорядження не складав. 05 грудня 2014 року [PERSON] помер. Позивачка є спадкоємицею другої черги за законом, прийняла спадщину. Однак через втрату правовстановлюючих документів на земельні ділянки в даний час вона не має можливості оформити спадкові права в нотаріальній конторі, а тому змушена звертатися із позовом до суду. Крім неї, спадкоємцем другої черги за законом є її рідна сестра [PERSON], яка спадщини не прийняла,відмовляється від оформлення спадкових прав. Просила позов задовольнити. Представник позивачки у судове засідання не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Представники Васючинської сільської ради, Рогатинської РДА позовні вимоги визнали повністю. Не заперечували щодо задоволення позову про визнання права власності на земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом. У судове засідання, призначене на 10 травня 2016 року не прибули, направили на адресу суду письмове клопотання про слухання справи у їх відсутності. За ст.27 ЦПК України участь у судових засіданнях є правом, а не обов'язком сторін по справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з довідок, виданих 15 березня 2016 року відділом Держгеокадастру у Рогатинському районі Івано-Франківської області, [PERSON] була власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Васючинської сільської ради згідно державних актів на право власності на земельні ділянки серія ІФ №073642, серія ІФ №074067, серія ІФ №073659, серія ІФ №074024 виданих на підставі розпорядження Рогатинської РДА від 14 липня 2005 року за №110. За життя 21 грудня 2000 року [PERSON] у виконавчому комітеті Васючинської сільської ради склала заповідальне розпорядження відповідно до якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося заповіла [PERSON] та позивачці [PERSON]. [PERSON], прийняв спадщину, оскільки проживав разом з спадкодавцем. Документально своїх прав в нотаріальній конторі не оформив. За життя заповідального розпорядження [PERSON] не складав. 04 грудня 2014 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ №201058, виданим 05 грудня 2014 року виконавчим комітетом Васючинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Відповідно до довідки №122, виданої 03 березня 2016 року виконавчим комітетом Васючинської сільської ради, останнім місцем проживання [PERSON], [INFO], яка померла 23 січня 2009 року було с.Васючин, вул.Р.Левицького, буд.№170. Разом з нею проживав син [PERSON], [INFO]. Заповіт від імені [PERSON], який посвідчений у виконкомі Васючинської сільської ради 21 грудня 2000 року за реєстровим номером 52 не змінений і не відмінений. Згідно довідки №119, виданої 03 березня 2016 року виконавчим комітетом Васючинської сільської рад, на день смерті [PERSON], який помер 04 грудня 2014 року проживав сам в [INFO]. Заповіт від імені [PERSON] у виконавчому комітеті Васючинської сільської ради не посвідчувався. [PERSON] помер 04 грудня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-НМ №201058, виданим 05 грудня 2014 року виконавчим комітетом Васючинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Факт родинних відносин між [PERSON] і [PERSON] документально підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серія ІІ-УР №871414, виданим 21 травня 1961 року виконавчим комітетом Васючинської сільської ради, свідоцтвом про народження [PERSON] серія ІІ-НМ №303656, виданим 21 вересня 1964 року виконавчим комітетом Васючинської сільської ради, свідоцтвом про шлюб [PERSON] і [PERSON] серія І-НМ №631636, виданим 11 квітня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Рогатинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, відповідно до якого після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Як вбачається із нотаріально посвідченої заяви [PERSON], [INFO] вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті брата [PERSON], останнє місце проживання якого було с.Васючин, вул.Левицького, буд.№170, Рогатинського району Івано-Франківської області. Звертатися до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини не буде. Державним нотаріусом Рогатинської районної державної нотаріальної контори 19 березня 2016 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Васючинської сільської ради в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] через втрату правоустановчих документів на земельні ділянки У постанові зазначено, що станом на 19 березня 2016 року інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] до Рогатинської районної державної нотаріальної контори крім [PERSON], [PERSON] із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини на майно, яке залишилося після смерті [PERSON], [PERSON] не зверталися. У газеті Голос опілля №9 від 05 березня 2016 року опубліковано оголошення про втрату Державних актів акта про право власності на земельні частки (паї) серія ІФ №073642, ІФ №073659, серія ІФ №074067, серія ІФ №074024, які були віддані на імя [PERSON] Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України. Відповідно до ст.152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчинення дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Необхідність визнання прав на землю виникає тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного земельного права, субєктивне право заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності на земельну ділянку чи права користування нею через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Відповідно до п.г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Власник майна, відповідно до ст.392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). За статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивачка доводиться рідною сестрою [PERSON], звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті [PERSON] За таких обставин та доказів, досліджених і перевірених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити за [PERSON], [INFO], уродженкою [INFO], жителькою с.Воскресинці Рогатинського району Івано-Франківської області слід визнати право власності на земельні ділянки (паї) площами 0,2358 га вартістю 3918,75 грн., нормативна грошова оцінка земельної ділянки 7782,07 грн., 0, 4584 га вартістю 3918, 75 грн., нормативна грошова оцінка земельної ділянки 15\~128, 50 грн., 0,1312 га вартістю 3918, 75 грн., нормативна грошова оцінка земельної ділянки 4329, 97 грн., 0, 2807 га вартістю 3918, 75 грн., нормативна грошова оцінка земельної ділянки 9263, 90 грн., які розташовані на території Васючинської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, яка на день смерті належали [PERSON], який помер 04 грудня 2014 року.

Outcome: approved