Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини і в його обґрунтування вказала про те, що вона з 25.07.2015 року проживає в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Дочка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка переконана, що дочка має проживати з нею, оскільки виключно вона опікується її життям, займається вихованням, лікуванням та доглядом. Крім позивачки, посильну матеріальну допомогу в утриманні дитини та догляді за нею надає матір позивачки, разом з якою вони проживають. Відповідач сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від доходу відповідно до судового наказу від 14.08.2018 року по справі № 592/5645/18. Від особистого спілкування з дитиною відповідач ухиляється, батьківські функції виконувати не бажає. Спільне життя з відповідачем не склалось тому, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подружні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство не ведеться з початку 2018 року. Сім`я фактично розпалась, в зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Тому позивачка змушена звернутись до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем. Крім того, позивачка в позовній заяві вказала про те, що їхня дочка [PERSON] від свого народження проживала з нею та її матір`ю за адресою: [ADDRESS] , тобто там, де проживає і на даний час. Ця обстановка для дитини є звичною та надає відчуття безпеки та комфорту. У позивачки та дитини вже склався звичний для них режим дня, уклад життя, на даний час бабуся допомагає здійснювати догляд за онукою. Дочка відповідно до її віку (два роки) потребує особливого режиму дня, денного сну, дитячого харчування (способу приготування їжі, кількості прийомів їжі), режиму прогулянок, занять, розваг, відпочинку, тощо. Позивачка вважає, що вказаний режим можливо забезпечити дитині лише з її та з боку її матері, оскільки батько не проявляє особливої зацікавленості до життя дитини. За таких умов зміна місця проживання дитини є небажаною, оскільки це може бути травмуючим фактором для психіки та здоров`я дитини. Тому позивачка звернулась до суду і просить визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з нею, - [PERSON] . До початку судового засідання позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився двічі: 13.08.2019 року, 04.09.2019 року, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, відзив не подав. Третя особа начальник служби у справах дітей Сумської міської ради надала суду заяву про розгляд справи без участі представника служби. Висновок служби у справах дітей Сумської міської ради від 08.08.2019 року № 1611/27.1-26 підтримала. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25.07.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 25.07.2015 року Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції за актовим записом № 661. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22.06.2017 року року Ковпаківським районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області за актовим записом № 728. Батьками дитини записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Шлюбні відносини сторони не підтримують, проживають окремо з початку 2018 року, не ведуть спільного господарства. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння та повага. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням всіх обставин справи, що мають істотне значення, а також враховуючи категоричне небажання позивачки на збереження шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому подальше збереження сім`ї неможливе, а шлюб підлягає розірванню відповідно до ст. 112 СК України. Частиною 1 статті 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Так, малолітня [PERSON] , [INFO] , від свого народження і по теперішній час проживає з позивачкою та її матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Ця обстановка для дитини є звичною та надає відчуття безпеки та комфорту. У позивачки та дитини вже склався звичний для них режим дня, уклад життя. На даний час бабуся допомагає здійснювати догляд за онукою. Згідно ч. 2 ст. 161 СК України суд не може передати дитину для проживання з тим з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. Згідно довідки від 23.04.2019 року, виданої Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради, [PERSON] перебуває на обліку в ДСЗН Сумської міської ради і отримує одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини в розмірі 860,00 грн. щомісячно. Згідно довідки № 97 від 06.08.2019 року, виданої ВЧ 3051 Національної гвардії України, [PERSON] дійсно з 15.07.2019 року по теперішній час безпосередньо бере участь в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях (участь в операції Об`єднаних сил) в с. Новоборове Луганської області. З п. 24 Постанови Пленум Верховного Суду України від 12.06.1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» вбачається, що вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до принципу ст. 6 Декларації про права дитини від 20.11.1959 року, малолітня дитина не повинна крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлученою з матір`ю. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Служба у справах дітей Сумської міської ради надала суду висновок № 1611/27.1-26 від 08.08.2019 року, в якому вказала про те, що спеціалістом служби у справах дітей Сумської міської ради Прилипко З.В. 06.08.2019 року проведено обстеження умов проживання [PERSON] , про що складено акт. Встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає разом з дочкою [PERSON] та матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Власником кімнати є [PERSON] Кімната у гуртожитку розділена на два поверхи та на 3 жилі кімнати. У квартирі наявні необхідні для проживання меблі та побутова техніка. Дитина забезпечена спальним місцем, є шафа для зберігання одягу та особистих речей. Дитина забезпечена одягом, засобами гігієни, іграшками. В родині склались довірливі стосунки. Мати [PERSON] [PERSON] допомагає у вихованні та утриманні онуки [PERSON] . У телефонній розмові 01.08.2019 року з [PERSON] , батьком дитини, спеціалістом служби у справах дітей було з`ясовано, що він є військовослужбовцем і на даний час перебуває в зоні проведення операції Об`єднаних сил. Зі слів [PERSON] , враховуючи вік дитини та характер його роботи, він не заперечує проти визначення місця проживання дочки [PERSON] з її матір`ю [PERSON] . Враховуючи викладене, служба у справах дітей Сумської міської ради вважає за можливе визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з її матір`ю [PERSON] . \~ \~ \~ \~Суд вважає доцільним погодитися із запропонованим службою у справах дітей Сумської міської ради висновком. Визначення місця проживання дитини разом з матір`ю повністю відповідає інтересам самої дитини і не буде перешкоджати нормальному її розвитку. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 1536,80 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved