Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання майна спільним майном подружжя та визнання права власності. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.07.2001 вона зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання сторонами було набуто майно, а саме: квартира [ADDRESS] , яка належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя. Просить суд визнати вказану квартиру об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнати за нею право власності на Ѕ квартири. Також, просить суд стягнути з відповідача судові витрати. Позивачка та її представник - адвокат Хмельницька Л.М. в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити, провести розподіл спільного майна подружжя, визнавши за позивачкою Ѕ частини квартири [ADDRESS] . Позивачка суду пояснила, що вказана квартира була куплена за спільні кошти подружжя, які вони заробили разом в Республіці Польща в швейному цеху. На початку 2019 року вона знову була вимушена поїхати працювати до Республіки Польща аби утримувати родину та повернулася 20.10.2019 до України. Приїхавши в м. Черкаси, їй стало відомо про подружню зраду чоловіка [PERSON] , що стало підставою для подачі позову про розірвання шлюбу. Оскільки в момент купівлі-продажу квартири у них були довірчі відносини, тому оформлення квартири було здійснено на відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву до суду не направляв, причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Заслухавши думку представника позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони 26.07.2001 зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 939. В шлюбі народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . За час спільного проживання сторонами набуто майно у вигляді квартири [ADDRESS] , загальною площею вказаної квартири 45, 0 кв. м, житлова площа - 34,1 кв.м. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 17 травня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталією Василівною, [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] . Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 69 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11 роз`яснено, що при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Враховуючи викладене, особам, які перебували у зареєстрованому шлюбі, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові. Тобто, положеннями вказаних норм передбачено, що для визначення та встановлення, що майно є спільною сумісною власністю подружжя необхідні умови - проживання однією сім`єю, спільне проживання, яке пов`язано спільним побутом, із взаємними правами та обов`язками, що і є ознаками сім`ї. Згідно з ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази підтверджують, що позивачкою доведено, що спірна квартира придбалася сторонами внаслідок спільної праці, відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов не направив, суд вважає за можливим визнати за позивачкою права власності на Ѕ частину вказаної квартири. Відповідно до ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягають понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2061,50 грн.

Outcome: approved