Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивачка вказує, що 08 грудня 2014 року в с. Мотовилівка Любарського району у віці 67 років помер її чоловік [PERSON]. Згідно з чинним цивільним законодавством позивачка являється спадкоємицею майна померлого, серед якого є 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями за №9 по вул. Л. Українки в с. Мотовилівка Любарського району. Дане домогосподарство до самочинно забудованих не відноситься, однак оформити спадщину вона не може через відсутність правовстановлюючих документів на будинок за вищевказаною адресою, а тому вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею, в порядку спадкоємства за законом, права власності на даний житловий будинок з господарськими будівлями. Представник позивачки [PERSON] у попереднє судове засідання на розгляд справи не з'явився, в наявній в матеріалах справи заяві позовні вимоги своєї довірительки підтримує в повному об'ємі та просить справу слухати у його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у попереднє судове засідання на розгляд справи не з'явилися, в наявній в матеріалах справи заявах позовні вимоги визнають в повному обємі та просять справу слухати у їх відсутності. Представник Мотовилівської сільської ради у попереднє судове засідання на розгляд справи не з'явився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого: 31 травня 1970 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб після чого дружині присвоїли прізвище чоловіка, відповідно до свідоцтва серії ІІ-ЯК №0021074. 08 грудня 2014 року в с. Мотовилівка Любарського району Житомирської області у віці 67 років помер [PERSON], відповідно до свідоцтва серії І-ТП №244465. Виписка із по господарської книги №5, особовий рахунок 381 за 1977-1979 роки вказує, що [PERSON] та [PERSON] належав житловий будинок 1976 року забудови. Рішенням Мотовилівської сільської ради від 29.10.1993 року вказує, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку загальним розміром 0,84 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та ведення підсобного господарства. Витяг із спадкового реєстру №41197201 від 12.08.2015 року вказує, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа. Витяг із по господарської книги Мотовилівської книги вказує, що сімя [PERSON] за 2011-2015 роки складалася з чоловіка - [PERSON] та дочок - [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника, а відповідно до ст.331 ЦК України - право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», зазначено, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Оскільки судом встановлено, що померлому належала 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями, а позивачка є спадкоємицею померлого за законом, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved