Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом і просить стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на утримання їхнього сина [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебувають у шлюбі з 16.10.2009 р. Від спільного проживання 26.02.2010 р. у них народився син [PERSON]. В даний час вона з відповідачем проживають окремо. Дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні і утриманні дитини не приймає, хоча має таку можливість. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала і просить суд його задовольнити. Пояснила, що з відповідачем перебувають у шлюбі з 16.10.2009 р. Від шлюбу 26.02.2010 р. у них народився син [PERSON]. В серпні 2015 р. вони з відповідачем посварилися і вона переїхала проживати до своїх батьків з сином. Дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач у серпні 2015 р. не надавав кошти на утримання сина [PERSON], тому вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. У вересні та жовтні 2015 р. відповідач надавав кошти на утримання дитини, але вона бажає, щоб аліменти були стягнуті за рішенням суду. Відповідач позов визнав, пояснив, що дійсно позивачка проживає разом з сином [PERSON] окремо від нього. Він, відповідач, є інвалідом 2 групи, отримує пенсію по інвалідності у розмірі 3400 грн. Надавав добровільно позивачці кошти у сумі 1600 грн. на утримання дитини протягом вересня листопада 2015 р. Не заперечує щодо стягнення аліментів. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. ст.180,\~181 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За\~домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1\~ст. 189 цього Кодексу\~батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Відповідно до ро зяснень, наданих у п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3\~„Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину\~той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом\~. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16.10.2009 р. 26.02.2010 р. у них народився син [PERSON]. В даний час вони проживають окремо. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Батьки в добровільному порядку не домовились про участь відповідача в утриманні дитини. Відповідач отримує пенсію по інвалідності у розмірі 3400 грн. Надавав добровільно кошти на утримання сина у вересні 2015 р. 600 грн., в жовтні 2015 р. 400 грн., в листопаді 2015 р. 600 грн. Згідно\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя\~та матеріальне становище дитини; стан здоровя\~та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти, визначається судом. Встановлено, що відповідач не працює, є інвалідом 2 групи, отримує пенсію у розмірі 3400 грн., на утриманні інших осіб не має, аліменти нікому не сплачує. Тому суд приходить до висновку, що\~відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітної плати (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця з дня подачі позову до суду. Згідно п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» інваліди І-ІІ груп звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідач є інвалідом ІІ групи, тому судові витрати віднести за рахунок держави.

Outcome: approved