Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини вказуючи, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, який розірваний 30.09.2016 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська. Під час шлюбу у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач же своїх обов`язків по утриманню дитини не виконує без поважних на те причин. Вона працює оператором-касиром АЗС, у власності нерухомого майна, банківських вкладів, цінностей немає. Дитина навчається в Харківській гімназії-інтернаті «Кодецький корпус». За станом здоров`я ні вона, ні дитина на обліку у закладах охорони здоров`я не перебувають, мають задовільний стан здоров`я. Відповідач є працездатною особою, та як їй відомо від спільних знайомих, має постійний дохід, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває, хронічних захворювань не має, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, не зобов`язаний сплачувати кошти по іншим виконавчим листам, про наявність у власності нерухомого майна, банківських вкладів, цінностей їй нічого не відомо, будь-які причини, що унеможливлюють або звільняють відповідача від обов`язку щодо сплати аліментів на цей час відсутні. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої з ним неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення дитиною повноліття, в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів (заробітку) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання нею до суду цієї позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05.02.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. Клопотання про розгляд справи в іншому провадженні сторони не заявляли. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити (а.с.25). Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив на позов, в якому зазначив, що після розірвання шлюбу з позивачкою, ним належним чином виконувались батьківські обов`язки щодо утримання свого сина. На разі їх син перебуває на навчанні в Харківській гімназії-інтернаті «Кодецький корпус» та в учбовий період перебуває на утриманні держави. Проте, він в повному обсязі забезпечує усі потреби свого сина в одязі, учбовому приладді та додаткових витратах. Він вважає, що з огляду на те, що за період часу з моменту розірвання шлюбу усі питання щодо сина вирішувались з позивачкою у договірному порядку, жодного питання позивачем про недостатність коштів на утримання сина не ставилось, суперечок не було, відсутній предмет спору, але проти позову [PERSON] не заперечує (а.с. 22-23). Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, факт наявності у сторін неповнолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , згідно якого останній народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] та (а.с. 7). Шлюб між сторонами розірваний рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.09.2016 року, яке набрало законної сили 11.10.2016 року. (а.с. 6). Відповідно до довідки № 105 від 09.01.2020 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої відділом реєстрації фізичних осіб виконкому Вільногірської міської ради Дніпропетровської області за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивачка, її мати та неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1,2 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Згідно з ст.27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції батько (ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, домовленостей щодо виконання батьком обов`язку утримувати дитину між сторонами не досягнуто, будь-які причини, що унеможливлюють або звільняють відповідача від обов`язку по утриманню дитини відсутні, тому враховуючи, що відповідач фактично проти стягнення з нього аліментів не заперечує, то вимоги позивачки підлягають задоволенню, а аліменти у зазначеному нею розмірі, підлягають стягненню з відповідача. Твердження відповідача щодо відсутності предмету спору по даній справі, суд оцінює критично, оскільки будь - яких допустимих доказів на підтвердження існування між сторонами договору про участь відповідача в утриманні дитини та надання дитині утримання добровільно, відповідачем суду не надано. Факт знаходження дитини на державному утриманні під час навчання, на що також вказує відповідач, також не може слугувати підставою для звільнення останнього від обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка при подачі позову звільнена від сплати судового збору, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 191Сімейного кодексу України, ст.27 Конвенції «Про права дитини», ратифіковану Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р. та

Outcome: approved