Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову вказує, що вона з відповідачем [PERSON] проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з жовтня 2012 року в квартирі за адресою: [ADDRESS] . В період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] повністю визнається відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про народження. Також вказує що шлюбні стосунки між нею та відповідачем припинились через різні погляди на життя, в зв`язку з цим відповідач припинив брати участь у вихованні та утриманні їх спільного сина. На даний час малолітній [PERSON] , [INFO] знаходиться повністю на її утриманні, оскільки відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В зв`язку з цим вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. \~ \~ \~ \~А тому, просить стягнути з [PERSON] на її [PERSON] користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з моменту звернення з заявою та до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.09.2019 у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. 11.11.2019 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Манзар Т.В. до суду надано відзив на позовну заяву, в якому остання вказує, що відповідач пред`явлені до нього позовні вимоги визнає частково та просить врахувати, що він (відповідач) має нерегулярний мінливий дохід, офіційно не працевлаштований, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків у період з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року. Також просить врахувати, що на утриманні відповідача знаходяться непрацездатна мати [PERSON] , [INFO] , яка постійно хворіє та потребує ліків, що підтверджується пенсійним посвідченням, а також його дружина [PERSON] , яка являється інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК від 27.09.2011 року та свідоцтвом про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 20.10.1985 року. Також просить врахувати, що він (відповідач) належним чином виконує свій батьківський обов`язок з народження сина і по теперішній час, а саме бере активну участь матеріальному утриманні сина, здійснює купівлю необхідних речей та предметів, які потрібні для нормального розвитку дитини, купує продукти харчування та ін., тобто, відповідач в даному контексті сплачує аліменти позивачу. Крім того зазначає, що позивачка не надала суду жодного належного та допустимого доказу, який підтверджував би законність її вимог щодо стягнення з відповідача аліментів утримання неповнолітнього сина саме у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно. Всі доводи позивачки ґрунтуються лише на припущеннях. А тому просить позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. 15.11.2019 року позивачкою [PERSON] подано заперечення на відзив відповідача на позовну заяву, в якому остання заперечує проти доводів відповідача, наведених у відзиві, та просить стягнути із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] саме в розмірі в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з моменту звернення до суду з даним позовом і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] саме в розмірі в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з моменту звернення до суду з даним позовом і до досягнення сином повноліття. Також пояснила, що відповідач [PERSON] має стабільний дохід, так як щомісячно отримує грошове утримання, яке дозволяє йому утримувати неповнолітнього сина та сплачувати аліменти саме в тому розмірі про який вона просить. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Манзар Т.В. позовні вимоги визнала частково та пояснила, що її довіритель погоджується сплачувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , пояснення представника відповідача [PERSON] адвоката Манзар Т.В., дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що сторони ( [PERSON] та [PERSON] ) мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданим 02.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кам`янського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 81 (а.с. 8). Спору щодо\~батьківства та\~місця проживання\~дитини між\~сторонами не\~існує.\~ Відповідач [PERSON] свого батьківстві не заперечує. Також в судовому засіданні встановлено, що сторони разом не проживають. Їх неповнолітній син [PERSON] проживає разом з матір`ю позивачкою по справі [PERSON] та знаходяться на її утриманні. На даний час позивачка [PERSON] не може в повній мірі забезпечувати належний розвиток їх сина. Доказів того, що відповідач бере участь в утриманні сина суду не надано. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аліменти\~це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За приписами\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3\~ст. 181 СК України\~(в редакції, що набрала законної сили 08.07.2017 року), способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України\~(в ред., що діє з 08.07.2017 року) визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом. Крім того, частиною першою\~статті 184 СК України\~передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2\~ст. 184 СК України\~в ред., що діє з 08.07.2017 року). За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені\~Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». В даному випадку суд враховує, те що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги частково та погодився сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] в розмірі 8000 грн. щомісячно. Вказане підтверджує те, що відповідач має відповідні кошти (доходи) на сплату аліментів в такому розмірі, що не перешкоджає йому сплачувати аліменти і в частці від його доходу, до якого також відноситься і щомісячне грошове утримання. Крім того, саме позивач формує свої позовні вимоги, а суд в силу ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, та в межах заявлених нею позовних вимог, про що неодноразово звертав увагу в своїх постановах і Верховний Суд. Тому, при заявлені позивачкою позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів у частці від його доходу, підстав для стягнення судом таких аліментів у твердій грошовій сумі немає. Тому до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягають аліменти на утримання неповнолітнього сина саме в частці від доходу відповідача. Крім того, при визначенні розміру аліментів (частки), які підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] , суд враховує доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та зазначає наступне. Доводи відповідача про наявність в нього на утриманні непрацездатної матері та дружини інваліда 2-ої групи не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки і мати і дружина відповідача отримують пенсію за віком та в зв`язку з інвалідністю. Крім того, відповідачем не надано доказів того, що непрацездатна мати дійсно проживає саме з ним та перебуває тільки на його утриманні, та що вона не має інших осіб, які також одночасно з відповідачем мають її утримувати. Також відповідачем не надано і доказів того, що його дружина інвалід другої групи на даний час ніде не працює, та що єдиним її джерелом доходу є тільки пенсійні виплати. Разом з тим, суд критично оцінює доводи відповідача щодо мінливого щомісячного доходу та неможливості ним сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ј частини від його доходу (заробітку), оскільки факт наявності в нього доходів підтверджується навіть тим, що останній погодився сплачувати аліменти в розмірі 8000 грн. щомісячно. До того ж, останній отримує щомісячне грошове утримання, що не вказує на мінливість його доходів. А тому, враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та стягнення із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] ення в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 08.07.2019 року і до досягнення сином повноліття. На думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини. Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, суд вважає за необхідне, на підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved