Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки, мотивуючи тим, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2009 року з відповідача присуджено стягувати аліменти на дитину в розмірі по 250 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Однак, розмір аліментів визначений судом є значно нижчим від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дитина навчається, на професійному рівні займається спортом, приймає участь у змаганнях як на Україні так і за кордоном, тому потребує більше коштів на утримання. Відповідач має можливість сплачувати аліменти, однак добровільно їх сплачувати відмовляється. За наведених обставин просила суд збільшити розмір аліментів на утримання дитини до 5000 грн. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій вимоги позову підтримала, просила його задовольнити (а.с.29). Відповідач у судове засідання не прибув, попередньо подав до суду заяву в якій позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1500 грн (а.с.30). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про народження, від 19.07.2003 року, сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Як вбачається з довідки від 16.04.2019 року [PERSON] є активною учасницею учнівського спортивного клубу «4» Катовіце (а.с. 4-5). [PERSON] є ученицею IХ загальноосвітнього ліцею в Сосновці (а.с.6-7). На підставі рішення суду від 22 жовтня 2009 року, судом присуджено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 250 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у пункті 23 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертає увагу судів на те, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З урахуванням вказаних положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів (в даному випадку рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2012 року). Відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень, тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки у меншому за мінімальний розмір, встановлений статтею 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення, оскільки аліменти стягуються у твердій грошовій сумі, а не частці від заробітку. При визначенні розміру аліментів у збільшеному розмірі суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обставину не представлення позивачем інформації про її дохід, матеріальне становище платника аліментів. При цьому суд виходить із того, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково, та збільшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 жовтня 2009 року до 1 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд звертає увагу, що позивачем не доведено наявності у платника аліментів значного доходу та необхідності збільшення розміру аліментів до 5 000 грн., який є більшим за розмір, який ч. 2 ст. 182 СК України визначений як рекомендований. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Із наведеного слідує, що стягнення аліментів в збільшеному розмірі слід розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору на користь держави. На підставі ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік», ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: approved