Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання правочинів - договорів оренди землі недійсними. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 20.12.2005 року є власником земельних ділянок площею 3,3806 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,2567 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташовані на території Олександрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області і призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З листа Відділу Держгеокадастру у Бобровицькому районі від 05.04.2016 року за №02-10/183 вона дізналась, що Бобровицьким районним відділом Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» зареєстровано договори оренди землі, укладені терміном на 10 років щодо вищезазначених земельних ділянок, про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 26.08.2009 року № 040985500473 та №040985500474. Вона впевнена, що жодних договорів з ПП «Агропрогрес» не укладала і не скріплювала своїм підписом, а також не уповноважувала на це будь-яких інших осіб, вона не досягала з відповідачем згоди з усіх істотних умов договорів. Тому просить визнати вищезазначені договори оренди земельних ділянок недійсними. Представники позивачки в судових засіданнях позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити із підстав, викладених у позові. В подальшому справа розглядалась у відсутності представника, відповідно до наданої ним заяви (а.с. 183 ). Представник відповідача в судове засідання в справі, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання повістки про виклик до суду (а.с. 184). Про поважність причини неявки в судове засідання не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не надав. Тому, суд вважає можливим продовження розгляду справи по суті без участі представника відповідача на підставі наявних у справі документів. Враховуючи те, що сторони до суду не з'явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.197 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку, виходячи із слідуючого. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельних ділянок площею 3,3806 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 0,2567 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташовані на території Олександрівської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 20.12.2005 року (а.с.9). 26.05.2008 року та 26.08.2009 року між [PERSON] та ПП «Агропрогрес» було укладено договори оренди земельних ділянок площею 0,2567 га, кадастровий номер [NUMBER] та площею 3,3806 га, кадастровий номер [NUMBER] терміном на 10 років, про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 26.08.2009 року № 040985500473 та №040985500474 (а.с.44-46, 48-50). Звертаючись до суду з вимогами про визнання правочинів недійсним, [PERSON]. посилається на те, що вона не підписувала дані договори. З висновку судово-почеркознавчої експертизи №3268-3270/17-24 від 28.09.2017 року вбачається, що підписи від імені [PERSON] в графі «орендодавець» в договорі оренди землі, укладеному строком на 10 років щодо земельної ділянки площею 3,3806 га., кадастровий номер [NUMBER], який зареєстрований Бобровицьким районним відділом Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.08.2009 року за №040985500473, сторонами якого зазначені: орендодавець - [PERSON], орендар - ПП «Агропрогрес», в акті приймання даної земельної ділянки, виконані [PERSON]. Підписи від імені [PERSON] в графі «орендодавець» в договорі оренди землі, укладеного строком на 10 років щодо земельної ділянки площею 0, 2567 га., кадастровий номер [NUMBER], який зареєстрований Бобровицьким районним відділом Чернігівської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 26.08.2009 року за №040985500474, сторонами якого зазначені: орендодавець - [PERSON], орендар - ПП «Агропрогрес», в акті приймання даної земельної ділянки, виконані не [PERSON], а іншою особою. Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину та передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. В правовій позиції, висловленій в постанові від 18.12.2013 року № 6-127цс13, Верховний Суд України зазначив, що своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Оскільки, [PERSON] договір оренди щодо земельної ділянки площею 0, 2567 га., кадастровий номер [NUMBER] не підписувала, тобто не виявила свою згоду на укладання правочину з такими умовами, то такий договір є недійсними в силу ч.1 ст.215 ЦК України та позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи, договір щодо земельної ділянки площею 3,3806 га., кадастровий номер [NUMBER] підписаний особисто [PERSON], що свідчить про те, що її волевиявлення на укладення правочину було вільним і відповідало її внутрішній волі. Доказів на підтвердження своїх вимог про визнання вищезазначеного договору недійсним, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, позивачкою та її представниками не надано, а тому в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити. Оскільки, позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, сплачений судовий збір та витрати, пов`язані з оплатою судово-почеркознавчої експертизи підлягають стягненню із відповідача на користь позивачки пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (а.с.1,176). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial