Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просить визнати її наймачем квартири [ADDRESS] , зобов`язати Харківську міську раду змінити договір найму квартири [ADDRESS] , змінивши померлих наймачів [PERSON] та [PERSON] на нового наймача [PERSON] , на сім`ю у складі двох осіб: [PERSON] - наймач, [PERSON] , [INFO] - син. В обгрунтуванняобґрунтування позовних вимог зазначила, що вона разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] [INFO] безперервно проживають без реєстрації за місцем реєстрації та проживання її батька [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , який був наймачем вказаної квартири. Зазначена квартира була видана ще її дідусю [PERSON] , який помер [INFO] та її бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . На даний час квартира належить до житлового фонду Харківської міської ради. Договір найму квартири було укладено з її бабусею - [PERSON] , а після її смерті обов`язки наймача перейшли до її синів - [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті батька вона прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори. З 2015 року вона безперервно проживає у спірній квартирі, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг, актами про фактичне проживання. Після смерті батька вона займалась його похованням. Натомість, не зважаючи на зазначене, 02.06.2020 року працівники КП «Жилкомпсервіс» здійснили спробу щодо опечатування квартири [ADDRESS] . Вона разом зі своїм сином вселились у квартиру на законних підставах, тому 19.06.2020 р. вона звернулась до Харківської міської ради з заявою про зміну договору найму. Листом Управління обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Виконавчого комітету Харківської міської ради їй було повідомлено, що через ненадання нею оригіналу та копії технічного паспорту на займане житлове приміщення, її питання про визнання наймачем знято з контролю. Таким чином, відповідач зовсім відмовив їй у розгляді питання щодо визнання ї наймачем спірного житлового приміщення. При цьому відповідачу достеменно відомо, що вона позбавлена можливості виготовити технічний паспорт, оскільки немає безпосереднього правового зв`язку до даного житлового приміщення. Вважає свої житлові права порушеними, в зв`язку з чим вимушена звернутись до суду з відповідним позовом. Харківською міською радою було подано відзив на позов в якому зазначено, що відповідачі незаконного, самоправно, без будь-яких документів, які дають право на вселення у жиле приміщення, вселились до квартири [ADDRESS] . На спірну квартиру ордер відповідачу не видавався. Посилання позивач на те, що вона разом зі своїм сином з 2015 року постійно проживала у спірній квартирі свого батька, вела з ним спільне господарство, приймала участь у сплаті комунальних послуг, здійснювала поточний ремонт в квартирі не підтверджено жодними доказами. Просили у задоволення позову відмовити. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.08.2020 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.12.2020 року прийнято зустрічним позов Харківської міської ради. Не погодившись з позовом [PERSON] , Харківською міською радою було подано зустрічний позов, в обґрунтування якого зазначено, що квартира [ADDRESS] не приватизована, загальною площею 57,96 кв.м. У зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON] з 22.09.1971 року по день смерті [INFO] - наймач; [PERSON] , з 22.09.1971 року по 11.05.1999 року , [PERSON] з 22.09.1971 по день смерті [INFO] ; [PERSON] , з 22.09.1971 по день смерті [INFO] . На теперішній час відповідачі незаконного, самоправно, без будь-яких документів, які дають право на вселення у жиле приміщення, вселились до квартири [ADDRESS] . На спірну квартиру ордер відповідачу не видавався. Територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради є законним власником житлового будинку по [ADDRESS] , а також є власником неприватизованих жилих приміщень в цьому домі. Однак, Харківська міська рада, як власник, не володіє в натурі вказаними вище жилим приміщенням, оскільки ним незаконно фактично володіє відповідач по справі, який самоправно вселився до нього, використовує його під власні потреби, чим порушує права власника на володіння, користування та розпорядження об`єктами нерухомого майна. Виконавчими комітетами Харківської міської ради не приймались рішення щодо надання жилого приміщення відповідачу. Договір найму вказаного жилого приміщення з відповідачем не укладався. Також не видавався відповідачу ордер на це приміщення, який відповідно до вимог ст. 58 ЖК УРСР є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення, і який може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Просять суд виселити [PERSON] та [PERSON] з самовільно зайнятої квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. 16.12.2020 року [PERSON] подано відзив на зустрічну позову заяву в якому зазначено, що вона разом зі своїм сином вселились у спірну квартиру зі згоди її батька, який був наймачем квартири. Договір найму був укладений ще її бабусею, після смерті якої обов`язки наймача перейшли до її синів, які також померли. Вона після смерті батька прийняла спадщину. Вважає, що проживає у спірній квартирі на законних підставах. Просила у задоволенні зустрічного позову відмовити. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.01.2021, в судове засідання викликані свідки, долучені документи, закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав первісний позов, просив його задовільнити з підстав, викладених у позові , та залишити без задоволення зустрічний позов, з підстав викладених у відзиві на позов. Представник ХМР у судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову з підстав викладених у відзиві на позов, та просили задовільнити зустрічний позов з підстав викладених у зустрічній позовній заяві. Представник третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, просила ухвалити рішення з урахуванням інтересів дитини. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] , Виконавчим комітетом Комінтернівської ради депутатів трудящих м. Харкова 05.06.1971 р. був виданий ордер № 108574 серії А на право квартири, житловою площею 39,26 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Квартира видана на сім`ю з 3 осіб. Склад сім`ї: [PERSON] - основний власник квартири, [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Комінтернівської районної ради народних депутатів виконавчого комітету № 119-37 від 02.04.1991 року, переоформлено особистий рахунок на квартиру [ADDRESS] на [PERSON] , колішню дружину [PERSON] , який виїхав. На родину з 3-х осіб: [PERSON] - наймач, [PERSON] - син, [PERSON] - син. [PERSON] народився [INFO] в м. Харкові, батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Свідоцтво про народження [NUMBER] . [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12.06.2020року вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 540/2020 у Четвертій Харківській міській державній нотаріальній конторі. [PERSON] був батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » в зв`язку з укладенням шлюбу з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [PERSON] має сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.03.2015 року [PERSON] визнано такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Мешканцями будинку [ADDRESS] 26.07.2020 року складений акт, про те, що [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] 26.02.2015 р. з березня 2015 року постійно проживали разом з її батьком [PERSON] , який помер [INFO] та продовжують проживати після його смерті в квартирі [ADDRESS] . [PERSON] також надані квитанції про здійснення сплат за комунальні послуги за адресою: [ADDRESS] (у АТ КБ «Приват банк» 27.02.2020 квартплата на суму 100,00 грн., 10.03.2020 р. квартплата на суму 100,00 грн., 02.05.2020 квартплата на суму 100,00 грн., 02.05.2020 електроенергія на суму 100,00 грн., 19.06.2020 електропостачання на суму 300,00 грн., 10.07.2020 квартплата на суму 100,00 грн., у АТ «Мегабанк» від 13.10.2018 на суму 1513,00 грн., 14.09.2018 на суму 537,95 грн., 14.09.2018 на суму 1373,00 грн., 03.11.2018 на суму 1373,00 грн.). Також позивачкою надані докази на підтвердження здійснення нею поховання батька [PERSON] . Згідно вдовідки КП «Жилкомсервіс» № 17463/2/07-05 від 25.06.2020 р. квартира [ADDRESS] не є приватизованою, належить територіальній громаді м. Харкова, для збереження цілісності та збереження приміщення, квартиру було опечатано. На даний час, за вищевказаною адресою, останнього наймача житлового приміщення знято з реєстрації, у зв`язку зі смертю. [PERSON] зверталась до Харківської міської ради з заявою про зміну договору найму від 19.06.2020 р. Департаментом житлового господарства Харківської міської ради Камінській У.Г. надано відповідь за № К-3-23251/0/1-20-3535/0/232-20 від 02.07.2020 р., що питання щодо визнання її наймачем квартири [ADDRESS] знято з контролю, через ненадання оригіналу та копії технічного паспорту на займане житлове приміщення - квартиру [ADDRESS] . [PERSON] 06.07.2020 р. зверталась на ім`я директора Департаменту служб у справах дітей ХМР про вжиття заходів захисту житлових прав малолітньої дитини. Крім того, [PERSON] зверталась 26.06.2020 р. на ім`я директора КП «Жилкомсервіс» із заявою не вчиняти дії, направлені на перешкоджання їй та її малолітньому сину у користуванні жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Згідно історичної довідки КП «Жилкомсервіс» вбачається, що за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] з 22.09.1971 р. по день смерті [INFO] , [PERSON] з 22.09.1971 р по день виписки 11.05.1999 р., [PERSON] з 22.09.1971 р. по день смерті [INFO] , [PERSON] з 22.09.1971 р. по день зняття з реєстрації в зв`язку зі смертю [INFO] . Згідно акту від 03.06.2020 р. складеного комісією з начальника дільниці № 23, майстра дільниці № 23, бухгалтера дільниці № 23 КП «Жилкомсервіс», при обстеженні встановлено, що квартина № 85, загальною площею 57,96 м2 знаходиться на 4-му поверсі, 3 під`їзду, неприватизована. На момент обстеження в кватирі нікого не було. Квартира № 85 опечатана комісією. Як вбачається з довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , з урахування сплат, заборгованість складає 12830,80 грн. У відповідності до вимог ч. 1 ЦПК ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. За положеннями ч.ч.1,2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно з ч.1 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Крім того, відповідно до ст. 65 ЖК України, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Питання про те, хто належить до членів сім`ї власника (наймача) жилого приміщення, регулюється частиною другою статті 64 ЖК УРСР. До категорії членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Таким чином, визначаючи коло членів сім`ї наймача, вказана норма житлового законодавства України поділяє їх на дві групи: одні з них «належать» до членів сім`ї наймача, інші - «можуть бути визнані» такими. Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, слід з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини 1, 2 статті 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, слід з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. За змістом статті 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки зі згоди наймача, членів його сім`ї та наймодавця. Але досягнута домовленість між наймачем, членами його сім`ї та наймодавцем з приводу зміни договору найму житлового приміщення сама по собі правових наслідків не має, доки вона не знайде свого офіційного закріплення у рішенні відповідного органу, до компетенції якого належить вирішення таких питань. Та тільки після рішення відповідного органу зміни до договору найму житлового приміщення набирають юридичної сили. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. За змістом вказаної норми закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Тому право вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача, які залишились проживати у приміщенні. Судовому розгляду, зокрема, підлягають спори у випадку, якщо наймодавець або орган, який вирішує питання щодо внесення змін в договір найму, не визнає в якості члена сім`ї наймача особу, яка поставила питання про визнання її наймачем за договором, а також у випадку відмови інших членів сім`ї у згоді на зміну договору. Будь-яких договорів під час вселення позивачки до вищезазначеної квартири щодо піднайму або тимчасовості її проживання не укладалось. Відповідно до статті 47 Конституції України та статті 1 ЖК України, громадяни мають право на житло. Відповідно до ч.1 ст. 160 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Крім того судом буди допитані свідки. Допитана в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю [PERSON] . У 1988 році вона почала зустрічатися з [PERSON] , який проживав з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Коли вони з ним одружились, то стали проживати на « [PERSON] ». У 1990 році у них народилась донька [PERSON] і вони переїхали проживати на [ADDRESS] . Відносини у них не склалися, тому вона з донькою поїхали проживати в інше місце. Коли донька виросла, у них були складі відносини та вони деякий час не спілкувались. Однак після народження онука вони помірились. Донька з чоловіком та дитиною проживали у гостинці на [ADDRESS] . Коли [PERSON] прийшов до них у гості та побачив умови їх проживання, він запропонував переїхати до нього. В 2017 році для [PERSON] придбали однокімнатну квартиру та робили там ремонт, однак переїхати він не встиг, оскільки останній помер. Донька зі своїм сином з 2015 року поживають у квартирі [ADDRESS] . Вони не зареєструвались у даній квартирі, оскільки думали зробити це, коли батько переїде. На даний час донька з чоловіком знаходяться на стадії розлучення. [PERSON] та батько утримували спірну квартиру, онук ходить у садочок біля будинку та стоїть на обліку у дитячий поліклініці за цією адресою. Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] пояснила, що вони з матір`ю та батьком проживали за спірною адресою. Через те, що батьки розлучились вона проживала окремо від батька. Потім в 2015 році вона разом з чоловіком на сином знову вселились до спірної квартири. Проживати туди їх запросив її батько [PERSON] , оскільки вони жили у гостинці, а він один у трикімнатній квартирі. Вони придбали для батька однокімнатну квартиру, однак він не встиг туди переїхали, оскільки помер. Чому її батька не приватизував квартиру, їй невідомо. ЇЇ син ходить у садочок № [NUMBER] , який знаходиться в районі їх будинку та стоїть на обліку в дитячій поліклініці. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона сусідка [PERSON] . Позивача вона знає від народження з 1990 року. Коли [PERSON] було 2-3 роки її батьки розлучились та вона стала проживати з матір`ю окремо, але постійно приїздила в гості на свята та вихідні до батька за адресою: [ADDRESS] . Коли вона одружилась, в 2015 році вона прийшла разом з чоловіком та дитиною проживати до батька. Вона доглядала за батьком до його смерті. Вони постійно проживають у квартирі, оскільки живуть над нею та вона постійно чує як бігає дитина. Також вона бачила, як [PERSON] гуляє з дитиною та собакою. Вона заходила до них у гості, бачила їх речі та дитячі іграшки в квартирі. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що в будинку по [ADDRESS] вона проживає з 1973 року. Вона знайома з родиною [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] померли, в квартирі залишився проживати [PERSON] , він був батьком [PERSON] . З 2015 року [PERSON] мешкає в квартирі 85 в цьому будинку.Вона бачила як [PERSON] гуляла з коляскою, зараз вона також постійно бачить як вона гуляє з сином та собачкою. [PERSON] помер. Проаналізували пояснення надані свідками, суд прийшов до висновку, що вони послідовні та узгоджуються з письмовими доказами наявними в матеріалах справи. Свідки були попереджені про кримінальну відповідальність, не вирити їх показанням у суду підстав не має. З пояснень свідків достовірно встановлено, що [PERSON] з 2015 року проживає у спірній кватирі разом зі своїм сином. Вселилась у спірну квартиру зі згоди та бажання її батька [PERSON] . Таким чином, оскільки наймач квартири [PERSON] померла, після її смерті в спірній квартирі залишився проживати її син [PERSON] та за його життя з його волі до квартири вселилися його донька [PERSON] за своїм сином [PERSON] , тому враховуючи тривалість проживання позивача у зазначеній квартирі, сумлінне користування позивача зазначеним приміщенням, своєчасну оплату комунальних послуг, суд прийшов до висновку про необхідність визнання позивача [PERSON] наймачем даного житлового приміщення та зміни договору найму на вказану квартиру. Позивачка вселилася та проживає у спірній квартирі як онука та донька померлих наймачів, а тому відповідно до положень статті 106 ЖК Української РСР вправі вимагати визнання її наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Оскільки питання стосується переоформлення договору найму, який укладено з попереднім наймачем, який помер і членом сім`ї якого є позивач, право позивача підлягає судовому захисту. Відповідачем не надано будь-яких належних і допустимих доказів на спростування доказів, наданих позивачкою, а також на підтвердження його доводів про те, що наймачі не визнавали [PERSON] членом сім`ї, зважаючи на те, що остання проживала з батьком у спірній кватирі до його смерті. Натомість, на проживання [PERSON] у квартирі як члена сім`ї наймача вказує також той факт, що особовий рахунок на квартиру між ними не розподілявся, окремий договір найму не укладався. Судовим рішенням за позовом наймача за життя останнього або наймодавця чи інших членів сім`ї позивач такою, що була незаконно вселена, не набула або втратила право користування спірною квартирою, не визнавалась. Зважаючи на те, що квартира не приватизована і знаходиться в комунальній власності територіальної громади, то управління житловим фондом відповідно до ст.18 ЖК України здійснюється Харківською міською радою через свої виконавчі органи, а саме Департамент житлового господарства Харківської міської ради, який не є юридичною особою, а тому укласти договір найму житлового найму суд зобов`язує відповідача Харківську міську раду. Відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування», інформації, що міститься на офіційному сайті Харківської міської ради, саме Департамент житлового господарства Харківської міської ради збирає та готує документи на ім`я Харківського міського голови про зміну умов договору найму житлового приміщення. Щодо зустрічного позову суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Як встановлено в ході розгляду справи ордер на вселення у спірну квартиру був наданий бабусі позивача - [PERSON] та її родині до якої у тому числі входив батько позивача. Позивач вселилася у спірну квартиру разом з дитиною зі згоди наймача жилого приміщення, тому у осіб, яки вселилися до наймача, виникають усі права та обов`язки за договором найму жилого приміщення. Зазначене узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним Судом України у постанові від 11.07.2012 року № 6-60цс12. Харківською міської радою не надано суду доказів, що [PERSON] та її син [PERSON] самоправно зайняли жиле приміщення. За таких обставин позовні вимоги Харківської міської ради заявлені не обґрунтовано та у задоволені позову слід відмовити. Питання по розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved