Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивачка звернулась до [PERSON], третя особа Покровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості по аліментах. Позов мотивований тим, що згідно виконавчого листа АЕ-36 виданого 17.05.1999 року, відповідач [PERSON] повинен сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 14 частки всіх видів доходу, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму, починаючи з 05.05.1999 року. Однак починаючи з дня винесення вищевказаного рішення суду відповідач аліменти у встановленому законодавством розмірі, не сплачував. Внаслідок цього станом на 05.04.2015 рік за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 46335,29грн. За весь час перебування на виконанні у відділі ДВС виконавчого документу, відповідач безвідповідально відноситься до покладеного на нього обовязку по сплаті аліментів, не сплачуючи їх, мотивуючи тим, що не працевлаштований. Таким чином, згідно розрахунку Державної виконавчої служби Покровського РУЮ, заборгованість відповідача по сплаті аліментів складає: 46335,29 - грн. За час перебування на виконанні у відділі ДВС Покровського РУЮ вищезазначеного виконавчого листа, відповідач(боржник) жодного разу не повідомляв державного виконавця про своє працевлаштування чи зміну роботи, інші свої доходи, доказів щодо тяжкої хвороби, яка б ускладнила сплачувати аліменти не надавав. Таким чином відповідач порушував вимоги п. 7.5.12. інструкції «Про проведення виконавчих дій», а саме: платник аліментів повинен негайно повідомити державному виконавцю про зміну місця роботи, а також про інші доходи. Підстав для звільнення відповідача від сплати заборгованості немає. Оскільки відповідач відмовляється погасити виниклу з його вини заборгованість по сплаті аліментів, позивачка змушена звернутись до суду з відповідною позовною заявою. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Третя особа, Покровський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про стягнення заборгованості по аліментах будучи належним чином повідомлені в судове засідання не з'явились, проте надіслали заяву в якій просять розглянути справу без участі їх представника. За таких обставин у відповідності до\~ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Судом встановлено, що згідно розрахунку заборгованості по аліментах боржника [PERSON]М, перед [PERSON] по виконавчому листу № АЕ-39 від 17.05.1999 року виданого Покровським районн6им судом, залишок заборгованості станом на 01.05.2005 року складає 2421, 62 грн. Заборгованість за період з 02.05.2005 року по 05.04.2015 р. складає 43913,67 грн. Загальна сума заборгованості станом на 05.04.2015 року складає 46335,29 грн. (а.с.5-6). Як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 15.04.2015 року, закінчився строк для даного виду стягнення. Заборгованість на момент повноліття дитини станом на 05.04.2015 року складає 46335,29 грн. (а.с.7). Статтею 180 СК України\~встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3ст.\~12\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, тощо може бути пред'явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначено ст.ст.\~194-197\~Сімейного кодексу\~України та ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом вказаних норм законодавства, розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернуто на майно боржника. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії, та стипендії боржника і в інших передбачених законом випадках. Пунктом 12 розділу Х Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5встановлено, що виконавець у разі надходження виконавчого документа про стягнення аліментів у день відкриття виконавчого провадження повинен підрахувати розмір заборгованості зі сплати аліментів та разом з постановою про відкриття виконавчого провадження повідомити про нього стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості має бути помісячним і містити суму заробітної плати та інших доходів боржника, що залишилася після утримання податків, відсоток або частку заробітку (доходу), визначений виконавчим документом, загальну суму заборгованості. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.\~\~ Відповідно до п. 15 вказаної інструкції - стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час провадиться в межах трирічного строку, що передував пред'явленню виконавчого листа до виконання. Відповідно до ч. 8ст.\~71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Таким чином діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення судового рішення, а в межах виконавчого провадження. Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права та свободи. Отже, виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами. Стягнення заборгованості по аліментам за рішенням суду передбачено ч. 3ст. 194 СК України\~лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 СК України). Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження»,у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам згідно з розрахунком державного виконавця, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ані стягувачем, ані боржником у встановленому законом порядку, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-850св17, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений\~ст.. 74 Закону України «Про виконавче провадження»\~і відповідно до ч.7 цієї статті, суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору її розміру. Таким чином при відсутності спору, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Отже, діючим законодавством передбачено стягнення заборгованості із сплати аліментів не шляхом ухвалення нового судового рішення, а в межах виконавчого провадження за попереднім рішенням про стягнення аліментів. Таким чином, для стягнення заборгованості за аліментами, які стягуються на підставі судового рішення, законодавець не вимагає окремого рішення суду про стягнення такої заборгованості, а встановлює порядок її стягнення в межах виконавчого провадження за рішенням суду про стягнення аліментів. Враховуючи зазначене, позовні вимоги про стягнення заборгованості зі сплати аліментів не підлягають задоволенню На підставі викладеного та

Outcome: dismissed