Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить розтлумачити зміст заповіту [PERSON], померлого 06 лютого 2017 року, який був складений та посвідчений секретарем виконкому Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області 07.07.2014 року та зареєстрований в реєстрі за №172 таким чином, що волевиявлення [PERSON] при складенні заповіту на [PERSON] було спрямовано лише щодо належному йому на праві власності житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по вулиці Шевченка, 22 в селі Мисайлівка Богуславського району Київської області, право на який на час складання заповіту підтверджувало свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане виконавчим комітетом Мисайлівської сільської ради Богуславського району. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 06.02.2017 року помер її батько [PERSON], про що виконкомом Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області зроблено відповідний актовий запис №4. За життя ним було складено заповіт, який посвідчено було секретарем виконавчого комітету Мисайлівської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №172. Згідно заповіту батько заповів її братові [PERSON] земельну ділянку (пай), а їй житловий будинок з прилеглими господарськими будівлями та спорудами № 20 по вул. Шевченка у с. Мисайлівка. У шестимісячний строк вона звернулася до приватного нотаріуса Богуславського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Однак при вивченні заповіту було виявлено описку у номері будинку, а саме замість «22» вказано номер будинку «20». На час складання заповіту заповідач мав у власності лише будинок №22 по вул. Шевченка у с. Мисайлівка Богуславського району, що підтверджується правовстановлюючими документами на будинок. У нотаріальному порядку вона не може успадкувати спадкове майно, у зв'язку з чим, вимушена звернутися до суду із позовною заявою про тлумачення заповіту. Тому позивачка вважає, що зміст вищевказаного заповіту має бути розтлумачений рішенням суду. З огляду на викладене та посилаючись на положення ст. 1256 ЦК України вона просить задовольнити позов. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, але подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач Мисайлівська сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 06 лютого 2017 року помер батько позивачки - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого виконкомом Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області та копією свідоцтва про народження та одруження позивачки. За життя [PERSON] було складено заповіт, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Мисайлівської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №172. Згідно заповіту [PERSON] заповів [PERSON] земельну ділянку (пай), а [PERSON] житловий будинок з прилеглими господарськими будівлями та спорудами № 20 по вул. Шевченка у с. Мисайлівка. У шестимісячний строк позивачка звернулася до приватного нотаріуса Богуславського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, де при вивченні заповіту було виявлено описку у номері будинку, а саме замість «22» вказано номер будинку «20». Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом статті 317 ЦК України право розпоряджання майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Згідно зі статтею 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. Відповідно до 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення». Тлумачення заповіту - це з'ясування змісту дійсного одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача. Згідно п. 2.1 Глави 3 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, заповіт має бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало незрозумілостей чи суперечок після відкриття спадщини. Нотаріус має перевірити, чи не містить заповіт розпоряджень, що суперечать вимогам законодавства. Неоднозначність відтворення в заповіті волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлена неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов'язальних, спадкових відносин. При цьому, тлумачення заповіту не може бути спрямоване на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків спадкоємців, оскільки вони встановленні заповітом, як одностороннім правочином. При тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у його зміст, адже заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав та обов'язків на випадок смерті. Значення і зміст терміну заповіт, його правова природа, юридичні наслідки які ним породжуються є загальноприйняті у спадковій сфері цивільних відносин. На час складання заповіту заповідач мав у власності лише будинок №22 по вул. Шевченка у с. Мисайлівка Богуславського району, що підтверджується правовстановлюючими документами на будинок. У нотаріальному порядку позивачка не може успадкувати спадкове майно, у зв'язку з чим, звернулася до суду із позовною заявою про тлумачення заповіту. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову та прийняття рішення про тлумачення заповіту складеного [PERSON], померлим 06 лютого 2017 року, який був складений та посвідчений секретарем виконкому Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області 07.07.2014 року та зареєстрований в реєстрі за №172. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved