Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

Позивачка, [PERSON] звернулася до суду із цивільним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а саме, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №63338, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 05.10.2020 року щодо стягнення із [PERSON] 24762,18грн. за кредитним договором №014/0130/82/0227430 від 03.08.2017 року, а також 500,00 грн. за вчинення виконавчого напису. Позов мотивований наступним. Між [PERSON] та первісним кредитором ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладений кредитний договір №014/0130/82/0227430 від 03.08.2017 року, право вимоги за яким перейшло спочатку до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а потім до ТОВ «ФК «Аланд». Позивачка 23.03.2021 року дізналася, що 20.01.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. відкрите виконавче провадження ВП №64199846 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №63338 від 05.10.2020 року про стягнення з неї 24762,18грн. за кредитним договором №014/0130/82/0227430 від 03.08.2017 року. Вважає, що виконавчий напис вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів, зокрема, вважає, що на підставі документів, наданих відповідачем нотаріусу, не можна встановити безспірність вимог відповідача. Зазначає, що при вчинення виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо). Посилається на ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п.п.1.1-1.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5. Ухвалою суду від 24.03.2021року відкрите провадження у справі і справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 21.04.2021року задоволено клопотання представника позивачка [PERSON] про витребування доказів. В судове засідання сторони і треті особи не з`явилися, про дату і час судового розгляду повідомлені належним чином. Представник позивача [PERSON] надав суду письмове клопотання, в якому просив проводити розгляд справи без його участі та без участі позивачки [PERSON] , позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач та треті особи про причини неявки суд не повідомили, заяв і клопотань не надавали. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ст. ст. 223, 280 ЦПК України та думки позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе на підставі наявних у справі доказів провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. Суд, з`ясувавши усі обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі письмові докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що 03.08.2017 року між [PERSON] та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладений договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0130/82/0227430, предметом якого є отримання кредиту у розмірі 21960,96 грн. (а. с. 8-12, 60-62). Відповідно до п. 1.1.6 Договору строк кредиту становить 72 місяці з дати надання кредиту. Згідно п. 1.1.5 Договору датою повного погашення кредиту є 03.08.2023 року. Відповідно до п. 1.1.8 Договору процентна ставка за кредитом - фіксована та становить 38,3% річних. 05.10.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинений виконавчий напис №63338 за яким пропонується звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №014/0130/82/0227430 від 03.08.2017 року, укладеним між ним таПАТ «Райффайзен Банк Аваль»,правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами НК-14/2114/61 від 02.08.2018 року є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 року є ТОВ «ФК «Аланд» (а. с. 13, 59). Згідно виконавчого напису загальна сума заборгованості складає 24762,18 грн., у тому числі прострочена заборгованість за сумою кредиту 21467,72грн.,прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 3294,46 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31Закону України «Про нотаріат» стягнуто сплати із стягувача, у розмірі 500,00 грн. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника складає 25262,18 грн. У виконавчому написі зазначається, що строк платежу за кредитним договором настав і стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року (а. с. 13, 59). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 зазначається, що, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У той же час законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевіркидоводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. На виконання ухвали суду від 21.04.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. 22.07.2021 року надані витребувані судом докази, а саме, копії документів, на підставі яких ним був вчинений 05.10.2020 року виконавчий напис №63338 (а. с. 58-73). Судом встановлено, що приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.05.10.2020 року вчинив виконавчий напис №63338 на підставі наданих йому документів, а саме, на підставі кредитного договору №014/0130/82/0227430 від 03.08.2017 року та виписки з особового рахунку за кредитним договором №014/0130/82/0227430 від 03.08.2017 року (а. с. 64). Пунктом 1.37 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.01 р. № 2346-III передбачено, що розрахунково-касове обслуговування клієнта банком здійснюється на підставі відповідного договору, укладеного між ними. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видання або відсилання клієнту (п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18.06.03 р. № 254). Особові рахунки та виписки з нихмають містити такі обов`язкові реквізити (п. 5.5 Положення № 254): номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (за дебетом або кредитом відповідно); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Отже, якщо виписка з рахунку відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до умов договору банківського рахунку, укладеного між підприємством і банком, то такий документ є належним доказом для облікових цілей. Дослідивши надану виписку з рахунку, суд дійшов висновку, що це документ не містить необхідних реквізитів і по своїй правовій природі не є випискою з рахунку, оскільки з нього не вбачається ані номеру рахунку, ані факту зарахування коштів на рахунок клієнта, дати такого зарахування тощо. Суд дійшов висновку, що наданий документ жодним чином не підтверджує факт отримання грошових коштів позивачем і наявності заборгованості, тим більше безспірної. Із наданої виписки також жодним чином не вбачається порядку нарахування підвищених відсотків, періоду такого нарахування, отже, незрозуміло яким чином утворилася заборгованість у зазначеній у виконавчому написі сумі. Суд дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив умови, за наявності яких можна вчиняти виконавчий напис, зокрема, безспірність заборгованості. Також слід зазначити, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Встановлені судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 05.10.2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між Банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому вказані обставини є ще однією підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020 року. Отже, станом на 05.10.2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не мав права вчиняти виконавчий напис за №63338 про звернення стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» грошових коштів в сумі 24762,18грн., оскільки кредитний договір за яким є заборгованість не був підставою для безспірного стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, в матеріалах справи також відсутні відомості щодо проінформованості позивача про правонаступників: ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «ФК «Аланд», оскільки відповідачем не доведено, що первісний кредитор та всі його правонаступники своєчасно та належним чином інформували позивача про порядок погашення заборгованості за кредитним договором. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 23.03.2021 року було вжито заходів до забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа. На підставі вимог п. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, на відповідача слід покласти сплату судового збору за подання позову урозмірі 908,00 грн., окрім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за забезпечення позову у розмірі 454,00 грн.

Outcome: approved