Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду 01.09.2016р. з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх доньки [PERSON], 08.04.2015р.н., в розмірі 1/4 частки від його заробітку щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше прожиткового мінімум встановленого законом для дитини відповідного віку. Також позивачка просила змінити прізвище дитини з «Педюра» на «Швець». В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач в добровільному порядку не виконує належним чином своїх батьківських обовязків. Відповідач надав суду заперечення проти позову, в яких зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнає повністю, а щодо зміни прізвища дитини заперечує. В судовому засіданні позивачка підтримала уточнені позовні вимоги і наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що відповідач в добровільному порядку не надає належної та достатньої матеріальної допомоги на утримання доньки та фактично не займається її вихованням. Всі питання щодо дитини щоденний догляд, медичний нагляд та облік, заходи з розвитку вирішує позивачка самостійно. Зауважила, що після пологів вона поспішно погодилась надати доньці прізвище відповідача, з яким вона не перебувала у шлюбних відносинах. На теперішній час відмінність прізвища дитини від її створює для неї незручності, а тому вона бажає щоб дитина іменувалась її прізвищем. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просил їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення аліментів, але заперечує проти зміни прізвища дитини, оскільки він є батьком дитини, не ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, любить свою доньку і бажає приймати участь у її житті та вихованні. Зауважила, що особливість графіку робочого дня відповідача не дозволяє йому проводити з донькою багато вільного часу, але це не свідчить про ухилення від виконання батьківських обовязків. Просила задовольнити позов в частині стягнення аліментів та відмовити у вимогах про зміну прізвища дитини. Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши надані суду письмові докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони мають спільну доньку [PERSON], 08.04.2015р.н., але проживають окремо і у шлюбних відносинах не перебувають. Дитина проживає разом з позивачкою і фактично перебуває на її утриманні. Після народження сторони за спільною згодою визначили прізвище дитини за прізвищем батька [PERSON]. На теперішній час відповідач зустрічається з дитиною щонайменше один раз на тиждень. Натомість всі питання організації життєдіяльності дитини вирішує позивачка самотужки. При цьому позивачка не працює, оскільки проживає сама і доглядає за дитиною. Відповідач є здоровою і працездатною людиною, працевлаштований, має стабільний дохід і не має на утриманні інших осіб. В добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо частки доходу відповідача, яку він має виділяти для забезпечення потреб дитини. Зазначені обставини справи сторони визнають, а тому на підставі ч.1 ст.61 ЦПК суд вважає їх доведеними. Тож між сторонами існує спір з сімейних правовідносини з приводу забезпечення утримання дитини та здійснення батьками своїх немайнових прав щодо дитини, який регулюється Сімейним кодексом України (далі СК). Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З урахуванням вищевикладеного, враховуючи зміст позовних вимог та позицію відповідача, який визнав вимоги в цій частині, суд дійшов висновку, що визначення аліментних платежів в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача є належним та достатнім заходом матеріального забезпечення дитини та виконанням батьківського обов'язку. Щодо вимог про визначення мінімальної межі аліментів на рівні прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини, то суд зауважує, що відповідно до вимог ч.3 ст.181 СК розмір аліментів визначається в частці від заробітку (доходу) платника та (або) у твердій грошовій сумі. Особливості визначення аліментів в частці від заробітку передбачені у ст.183 СК. Правовий аналіз змісту зазначених положень закону свідчить, що законом не передбачено способу визначення розміру аліментів у релевантному значенні. Положення ч.2 ст.182 СК, які передбачають, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімум встановленого законом для дитини відповідного віку, є імперативною нормою, яка є втіленням реалізації державою соціальної програми із забезпечення захисту майнових прав та інтересів дітей. Положення ч.2 ст.182 СК не підлягають розширеному тлумаченню і не дають підстав при визначенні частки заробітку, що підлягає стягненню в якості аліментів, повязувати розмір аліментів до якихось обставин, які не мають конкретної визначеності. Також суд зауважує, що задоволення позовних вимог у такий спосіб може привести до порушень положень вимог ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» в частині визначення максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнуті з боржника. Тож вимога про визначення мінімального розміру аліментів на рівні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не підлягає задоволенню. Частиною 1 статті 191 СК передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню. Стосовно вимог про зміну прізвища, то суд зауважує наступне. Статтею 145 СК передбачено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Як встановлено судом сторони при реєстрації народження дитини за взаємною згодою визначили прізвище доньки за прізвищем відповідача [PERSON]. Підстави для зміни прізвища дитини передбачені ст.148 СК, відповідно до якої за заявою батьків дитині, яка не досягла чотирнадцяти років та якій при реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, може бути змінено прізвище на прізвище другого з батьків. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Всупереч положень ч.1 ст.60 ЦПК позивачкою не надано суду доказів на підтвердження того, що зміна прізвища дитини на прізвище матері відповідатиме інтересам дитини. З урахуванням віку дитини на момент розгляду справи (1рік 7місяців) доводи позивачки про неналежне виконання відповідачем своїх батьківських обовязків є необґрунтованими, оскільки як зазначила сама позивачка дитина ще занадто мала, щоб відповідач міг без участі позивачки здійснювати виховання доньки. Тож вимога про зміну прізвища доньки не підлягає задоволенню. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати суд зауважує, що позовна заява містила дві вимоги стягнення аліментів (майнова) і зміна прізвища (немайнова). По вимозі про стягнення аліментів позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави за мінімальною ставкою в розмірі 551,20грн. Вимога про зміну прізвища дитини не підлягає задоволенню, а тому понесені позивачкою судові витрати з оплати судового збору за вимогою немайнового характеру не підлягають відшкодуванню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial