Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06.04.1957 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00018575884 від 23.08.2017 року. У 1985 році вона разом зі своїм чоловіком [PERSON] збудували житловий будинок в [ADDRESS] , що підтверджується записами погосподарської книги с. Пиняни Бабинської сільської ради за 1996 - 2000 роки. Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (чинного на час будівництва спірного будинку) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Аналогічні за змістом положення містяться у ст.ст. 60, 63 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України. [INFO] помер її чоловік [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 23.08.2017 року, виданим виконавчим комітетом Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області, актовий запис № 6. Відповідно до погосподарських книг с. Пиняни Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області за 1986 2000 роки головою господарства в [ADDRESS] був чоловік позивачки [PERSON] , вказаний будинок рахується як робітничий двір. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності (Інформаційний лист ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Отже, вказаний житловий будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та набутий ними правомірно на підставах, що не заборонені законом. 06.11.1998 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчений секретарем виконкому Бабинської сільської ради народних депутатів Самбірського району Львівської області Савош В.С., зареєстрований в реєстрі за № 68. Відповідно до цього заповіту [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] , 1931 року народження. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку, у спадщині немає. На момент смерті чоловіка вона постійно проживала та була зареєстрована з ним в [ADDRESS] та фактично вступила в управління господарством, про що свідчить довідка № 02-21/1937, видана 26.10.2017 року Бабинською сільською радою Самбірського району Львівської області та копіями погосподарських книг с. Пиняни Бабинської сільської ради. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вважає себе такою, що прийняла спадщину свого чоловіка. Про відмову від спадщини не заявляла.. Згідно із ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР 1963 року незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до погосподарської книги с. Пиняни за 2006 - 2010 роки головою домогосподарства в. [ADDRESS] - є [PERSON] . Враховуючи викладене,вважає, що їй повинно належати все домогосподарство в [ADDRESS] . Однак, отримавши інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 94747628 від 16.08.2017 року, їй стало відомо, що її син [PERSON] приватизував вищевказаний житловий будинок на своє ім`я, про що свідчить свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28.04.2011 року на підставі рішення виконкому Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області № 32 від 15.03.2011 року про оформлення права власності на житловий будинок [ADDRESS] . 30.11.2017 року рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області у справі № 452/2203/17 позовну заяву [PERSON] задоволено, скасовано рішення № 32 виконкому Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області від 15.03.2011 року про оформлення права власності на житлові будинок [ADDRESS] . Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] від 28.04.2011 року та скасовано державну реєстрацію права [PERSON] на вказаний житловий будинок; витребувано житловий будинок з чужого незаконного володіння. Однак, 12.11.2019 року, маючи намір скасувати державну реєстрацію права [PERSON] на вказаний житловий будинок в державного реєстратора та в подальшому оформлення спадщини у нотаріальній конторі, їй стало відомо що 28.02.2012 року [PERSON] подарував 1/2 частину житлового будинку в [ADDRESS] , своїм дітям; [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частині кожному. Державна реєстрація вказаного правочину була здійснена 18.09.2017 року в час, коли справа про скасування права власності [PERSON] перебувала у провадженні Самбірського міськрайонного суду Львівської області. Незважаючи на це, він ввів в обману суд та не повідомив, що відчужив частину спірного будинку. Вважає, що приватизація є незаконною, оскільки судом встановлено незаконність приватизації [PERSON] , отже, він не мав права його відчужувати іншим особам. Договір дарування 1/2 частини житлового будинку порушує її права як спадкоємиці та власниці, оскільки вона позбавлена можливості оформити свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати право власності на житловий будинок, що належав їй та її чоловіку на законних підставах. А тому просить постановити рішення яким: - визнати недійсним договір дарування 1/2 частини житлового будинку серія та номер 393 від 28.02.2012 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кміть Ларисою Іванівною; - визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом 1/2 частини житлового будинку в [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку в [ADDRESS] як об`єкт спільної сумісної власності подружжя. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи\~ належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивачки з обставин, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, що підтверджується оголошенням на сайті Самбірського міськрайонного суду, про причини неявки суд не повідомили. Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кміть Л.І. у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, покладається на думку суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає\~ задоволенню\~ з наступних підстав: Із копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 23.08.2017 року відомо, що [PERSON] помер [INFO] у віці 65 років в с. Пиняни Самбірського району Львівської області. Згідно копії заповіту від 06.11.1998 року, посвідченого секретарем виконкому Бабинської сільської Ради народних депутатів Самбірського району Львівської області Савош В.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 68, відомо, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження, а саме: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що за законом матиме право заповідає [PERSON] , 1931 року народження. Із Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначення відомостей про другого з подружжя від 23.08.2017 року №00018575884 відомо, що 06 квітня 1957 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Згідно до погосподарських книг с. Пиняни Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області за 1986 по 2000 роки, головою господарства за адресою [ADDRESS] був [PERSON] , вказаний будинок рахується як робітничий двір. Згідно довідки, виданої Бабинською сільською радою Самбірського району Львівської області від 26.10.2017 року, відомо, що станом на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в [ADDRESS] були зареєстровані наступні особи: дружина [PERSON] , сини [PERSON] , [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Бабинської сільської ради Самбірського району Львівської області від 15.03.2011 року № 32 відомо про надання дозволу [PERSON] на оформлення права власності на житловий будинок [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Із копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.04.2011 року, виданого Бабинською сільською радою Самбірського району Львівської області, відомо, що\~ право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , належить [PERSON] , форма власності приватна, частка 1/1. Згідно копії витягу, виданого Самбірським МБТІ від 28.04.2011 року, відомо про\~ державну реєстрацію прав на вказаний житловий будинок за [PERSON] . Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 09 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Оскільки судом встановлено незаконність приватизації [PERSON] , отже він не мав права його відчужувати іншим особам. Договір дарування 1/2 частини житлового будинку порушує її права як спадкоємиці та власниці, оскільки вона позбавлена можливості оформити свідоцтво про право на спадщину та зареєструвати право власності на житловий будинок, що належав їй та її чоловіку на законних підставах. Судова практика зміст ч. 3 ст. 215 ЦК України тлумачить таким чином, що договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Саме по собі порушення сторонами договору при його укладенні окремих вимог закону не може бути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і воно може бути відновлене шляхом визнання договору недійсним. [PERSON] вкотре не визнає її право власності на житловий будинок, його дії унеможливлюють оформлення спадщини в нотаріальній конторі, а тому відповідно до ст. 392 ЦК України необхідно визнати за нею в цілому право власності на житловий будинок за адресою; [ADDRESS] , 1/2 частина якого як спільна сумісна власність подружжя, а інша 1/2 частина як спадкоємиці за заповітом майна свого чоловіка. Відповідно до\~ст.\~317\~ЦК України,\~власникові належать\~права володіння,\~користування та\~розпоряджання своїм\~майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 319\~ЦК України\~передбачено,\~що власник\~володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник\~має право\~вчиняти щодо\~свого майна\~будь-які\~дії,\~які не\~суперечать закону. При\~здійсненні своїх\~прав та\~виконанні обов`язків\~власник зобов`язаний\~додержуватися моральних\~засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до п. 19 Постанови пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] являлись подружжям. Під час перебування в шлюбі ними був збудований житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності (Інформаційний лист ВСС України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України (чинного на час будівництва спірного будинку) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. У відповідності\~до ст.\~60\~Сімейного кодексу\~України,\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст.\~368\~ЦК України,\~спільна власність\~двох або\~більше осіб\~без визначення\~часток кожного\~з них\~у праві\~власності є\~спільною сумісною\~власністю. Суб`єктами\~права спільної\~сумісної власності\~можуть бути\~фізичні особи,\~юридичні особи,\~а також\~держава,\~територіальні громади,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~є їхньою\~спільною сумісною\~власністю,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. На момент смерті чоловіка позивачка постійно проживала та була зареєстрована з ним за адресою: [ADDRESS] та фактично вступила в управління господарством. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року вона вважаюся такою, що прийняла спадщину свого чоловіка та не заявляла відмову від неї. Відповідно до погосподарської книги с. Пиняни за 2006 по 2010 роки головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] - є [PERSON] . Враховуючи усе вищенаведене в сукупності, суд дійшов до висновку, що пред`явлений [PERSON] позов є підставний та підлягає до задоволення в повному обсязі заявлених нею позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved