Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивачка - [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову вказує, що з 2015 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем у справі [PERSON] 04.03.2016 року між ними був зареєстрований шлюб в Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 1084. За час шлюбних відносин у них з відповідачем народились дві дочки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач. На теперішній час шлюб між ними (сторонами) не розірваний, проте фактичні шлюбні відносини вони не підтримують, не пов`язані спільним побутом та не ведуть спільного господарства. Позов про розірвання шлюбу нею (позивачкою) поданий до суду. Також вказує, що відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований, додатково отримує пенсію по інвалідності, на його утриманні не знаходяться інші особи, в тому числі і неповнолітні діти, він має реальну можливість сплачувати аліменти на утримання їх спільних дітей, які на теперішній час знаходяться на повному її (позивачки) утриманні. Крім того, відповідач аліменти на її утримання, оскільки вона (позивачка) не має змоги повноцінно працювати, так як здійснює догляд за молодшою дочкою до досягнення нею трирічного віку, не сплачує. А тому, просить: стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] трирічного віку; судові витрати по справі стягнути з відповідача. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.02.2021 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. 01.03.2021 року відповідачем [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву, в якому він вказує, що дійсно являється батьком малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] і він, як їх батько, розуміє свій обов`язок щодо утримання дітей до досягнення ними повноліття, однак той розмір аліментів, які просить стягувати з нього позивачка, є значно вищим, ніж він міг би сплачувати. Також відповідач зазначає, що на теперішній час розмір його сукупного доходу (заробітна плата плюс пенсія по інвалідності) складає 15331 грн. 15 коп. щомісячно, але значну частину цих коштів він витрачає на своє лікування, адже його інвалідність йому встановлена через тяжкі поранення, які він отримав внаслідок участі в АТО на Сході України. Крім того, йому (відповідачу) щомісячно зі своїх доходів доводиться сплачувати комунальні послуги близько 4813 грн. 70 коп., а також погашати кредит, який ним оформлявся ще у листопаді 2020 року на придбання побутової техніки: газової плити, холодильника та пральної машини, після придбання разом з позивачкою квартири, право власності на яку було оформлено на нього, дітей та на дружину по 1/4 частині кожному. Також просить врахувати, що їх з позивачкою дочки відвідують дошкільний навчальний заклад (дитячий садочок) безкоштовно, оскільки на них поширюються пільги дітей учасника бойових дій, тому ніяких витрат на харчування та навчання дітей у садочку сторони не несуть. Таким чином, він (позивач) спроможний сплачувати аліменти на утримання своїх дітей в розмірі прожиткового мінімуму, який на даний час становить 1921 грн., на кожну дитину, тобто це 1/8 частина його заробітку (доходу). Що стосується стягнення аліментів на утримання позивачки, то він (відповідач) не визнає позов в цій частині в повному обсязі, оскільки позивачкою не надано суду жодного доказу та не зазначені обставини, які б обґрунтовували інформацію про її матеріальне становище, де вона працює та скільки отримує. 29.03.2021 року позивачка [PERSON] подала відповідь на відзив, в якій вказує, що з урахуванням того, що вона на даний час не може проживати разом з відповідачем у їх спільній квартирі, то з лютого 2021 року вона мусить винаймати орендоване житло і сплачувати за нього близько 6500 грн. щомісячно. В середньому щомісячно вона (позивачка) повинна сплачувати близько 19500 грн. за орендоване житло та на утримання їх з відповідачем спільних дітей. На її пропозицію щодо укладення договору про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею нерухомого майна, а саме відступлення на користь дітей своєї ј частини квартири, відповідач не погоджується. Також зазначає, що відповідач не повідомив суд, що користується пільгами по оплаті житлово-комунальних послуг, як учасник бойових дій, а щодо виплати ним кредиту за придбання побутової техніки, то ця техніка знаходиться лише в його користуванні. Крім того, відповідач приховує факти, які свідчать про дійсний рівень його матеріального становища та наявність у нього у власності земельних ділянок, нерухомого майна та корпоративних прав. 06.04.2021 року відповідачем [PERSON] до суду подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких він вказує, що позивачка у відповіді на відзив зазначила лише власні припущення, нічим не підтверджені, та не надала суду жодного доказу на підтвердження розміру витрат на дітей та його (відповідача) матеріального становища і наявності у нього рухомого та нерухомого майна. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Скіць С.М. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Ткач В.В. не заперечували проти стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей: - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В задоволенні решти позовних вимог просили суд відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України. Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі ( [PERSON] та [PERSON] ) 04.03.2016 року зареєстрували свій шлюб в Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 1084, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 22.03.2018 року (а.с. 7). Також в судовому засіданні встановлено, що сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач - [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] від 22.03.2018 року та свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] від 07.08.2018 року (а.с. 8, 9). Спору щодо батьківства між сторонами не існує. Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи від 13.11.2020 року, позивачка [PERSON] та малолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що належить їм на підставі спільного часткового права власності разом з відповідачем [PERSON] (по ј частині) (а.с. 10-12, 36-39). Також в судовому засіданні встановлено, що малолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] та перебувають на її утриманні. Позивачка [PERSON] не може самостійно в повній мірі забезпечувати утримання малолітніх дітей та потребує допомоги на їх утримання з боку відповідача. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні також було встановлено, що батько малолітніх [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , є працездатним, тому він зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Доказів протилежного відповідачем [PERSON] суду надано не було. Навпаки відповідачем частково визнано позовні вимоги позивачки в частині стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх доньок в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на утримання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , суд враховує наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років: з 01.01.2021 року - становить 1921 грн., відповідно мінімально гарантований розмір аліментів на одну дитину (50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку), з 01.01.2020 року для дітей до 6 років становить - 960 грн. 50 коп. Крім того, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, в тому числі, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на утримання малолітніх дітей, суд враховує, що відповідач [PERSON] на даний час працевлаштований та отримує заробітну плату. Так, відповідно до довідки про доходи від 26.02.2021 року № 19/01-12, за період з жовтня 2020 року по лютий 2021 року, загальна сума його доходу складає 50 244 грн. 29 коп. (фактично перераховано на картковий рахунок - 40 446 грн. 66 коп.), (а.с. 41). Також судом враховано, що відповідач офіційно отримує пенсію по інвалідності, загальна сума якої, відповідно до довідки про доходи № 8927116067992917 за період з 01.09.2020 року по 28.02.2021 року складає 57 457 грн. 08 коп. (а.с. 42). Загальний розмір отримуваного відповідачем доходу щомісячно складає 15000-16000 грн. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що батько малолітніх [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] має можливість та зобов`язаний утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] в цій частині та стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.02.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Доводи відповідача [PERSON] про те, що він має сплачувати значні суми за житлово-комунальні послуги та виплачувати кредити, не звільняють останнього від його обов`язку щодо утримання неповнолітніх дітей. Разом з тим, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову позивачки і в частині стягнення із відповідача аліментів на її утримання до досягнення малолітньою дочкою - [PERSON] , [INFO] трирічного віку, виходячи із наступного. Частиною 2 ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Крім цього, відповідно до ч. 6 вказаної статті, право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Як було встановлено в судовому засіданні та викладено вище у даному рішенні суду, позивачка [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають зі своєю матір`ю та заходяться на її утриманні. Частиною 4 ст. 84 СК України, встановлено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В судовому засіданні встановлено, що незважаючи на те, що позивачка є працевлаштованою та щомісячно отримує доходи в розмірі 12000-13000 грн., вона потребує матеріальної допомоги з боку її чоловіка та батька малолітніх дітей - [PERSON] , оскільки вона вимушена винаймати житло для проживання разом з малолітніми дітьми, нести витрати на сплату комунальних послуг за вказане житло, нести витрати на утримання малолітніх дітей, забезпечення належного рівня життя та розвитку їх здібностей (зокрема на одяг, продукти харчування, лікування, та інше). Відповідач [PERSON] , який щомісячно має дохід в середньому 15000-16000 грн., на думку суду, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини - [PERSON] , навіть враховуючи його витрати на утримання житла та сплату кредиту, враховуючи, що щомісячний платіж за кредитом складає 1395 грн. 43 коп. А тому, враховуючи викладене вище, оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, та беручи до уваги, що позивачка на даний час працевлаштована та отримує заробітну плату, однак законодавчо має право вимагати від відповідача утримувати її до досягнення дитиною трьох років, а відповідач [PERSON] отримує доходи в такому розмірі, що може надавати позивачці матеріальну допомогу, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з відповідача [PERSON] на корить [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а саме до [INFO] . Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання позивачки [PERSON] в більшому розмірі, а саме в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача, оскільки сторонами, в тому числі позивачкою, на яку в силу ст. 12, 81 ЦПК України, покладений обов`язок доказування тих обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, не надано доказів, які б підтверджували такий майновий стан відповідача, який би дозволяв йому сплачувати аліменти в більшому розмірі. За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до положень ст. п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Положеннями статтей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В даному випадку позивачкою [PERSON] не доведено належними та переконливими доказами, що вона понесла витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн., так як в матеріалах справи міститься лише копія ордера на надання правничої (правової) допомоги, укладеного між [PERSON] та адвокатом Скіць Станіславом Миколайовичем, а також копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 350 від 16.11.2009 року на ім`я гр. Скіць Станіслава Миколайовича (а.с. 61-62). При цьому, суд зазначає, що позивачкою не надано доказів, які б підтверджували фактичну оплату та детальний опис наданих адвокатом послуг, а також доказів, які б підтверджували понесення нею витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки її до розгляду у вказаній нею сумі - 5000 грн. Тому відповідно і підстав для відшкодування таких коштів позивачці немає. Разом з тим, при винесенні рішення судом має бути також вирішено питання про стягнення судового збору за дві позовні вимоги, а саме: про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», при зверненні до суду з даним позовом позивачка [PERSON] була звільнена від сплати судового збору, тому суд, задовольняючи позов в частині стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та частково задовольняючи позов в частинні стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, відповідно до ст. 141 ЦПК України, має стягнути відповідну суму судового збору з відповідача [PERSON] на користь держави. Однак, враховуючи, що відповідач [PERSON] є інвалідом 2-ої групи, що стверджується посвідченням серії [NUMBER] (а.с. 30), відтак він також звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». За таких обставин та відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що судовий збір в розмірі 1816 грн. слід віднести за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: partial