Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна, визнання права власності на 1/2 частину спільно набутого майна і свої вимоги мотивує тим, що вона з жовтня 2008 року до 08 травня 2015 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . У цей період у них народився син [PERSON] [INFO] та відповідач визнав себе батьком дитини. На початку 2009 року за спільні кошти, вони придбали квартиру [ADDRESS] загальною площею 59 м? вартістю 320000 грн.. За спільні кошти придбавали будівельні матеріали, сплачували за будівельні роботи, доставку матеріалів та виконання інших супутніх робіт в загальній сумі 200000 грн. (двісті тисяч грн.) з метою отримати можливість проживати в квартирі, оскільки, квартира мала лише стіни без ремонту. Разом з квартирою був придбаний підвал площею 5м?, на облаштування якого витратили 10000 грн.. В квартиру придбавали меблі, побутову техніку, всього на суму 67500 (Шістдесят сім тисяч п`ятьсот грн.). Під час сумісного проживання, за сумісні кошти, в 2011 році придбали за 20000 грн. місце під будівництво гаражу [ADDRESS] , де був побудований двоповерховий гараж, на будівництво якого було витрачено 40000 грн. та проведений євроремонт на суму 60000 грн.. В 2009 році вони придбали автомобіль ВАЗ 2109 за 30000 грн., який в подальшому в 2010 році продали та придбали автомобіль Тойота Королла сріблястого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] за 180000 грн.. В 2013 році придбали автомобіль КІА спортейдж сріблястого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] за 250000 грн.. Загальна вартість набутого рухомого та нерухомого майна складає 1147 500грн. (Один мільйон сто сорок чотири тисячі п`ятьсот грн.). Позивачка [PERSON] зазначає, що факт сумісного проживання як чоловіка та дружини підтверджується народженням дитини, сімейними фотографіями, показаннями свідків, іншими доказами та просить встановити факт проживання однією сім`єю з відповідачем з жовтня 2008 року по 08 травня 2015 року. Просить поділити спільне майно, відступивши від принципу рівності часток подружжя, виділити їй більшу частину із переліченого нерухомого майна та визнати за нею право власності на гараж [ADDRESS], 23 вартістю 120000 грн. та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] на загальну суму 260000 грн., Виділити їй рухоме майно на загальну суму 214500 грн. згідно переліку, зазначеному в позові, а всього на суму 594500 грн.. Інше рухоме майно на суму 283000 грн. та нерухоме майно на суму 270000 грн. - виділити відповідачу. Стягти з відповідача судові витрати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свій позов підтримала у повному обсязі та пояснила суду, що вони із відповідачем [PERSON] проживали разом однією сім`ю як чоловік та дружина з жовтня 2008 року по 08 травня 2015 року. В 2008 році вони проживали в квартирі, що належала [PERSON] по [ADDRESS] .[INFO] у них народився син [PERSON] , якого відповідач визнав та забирав її з пологового будинку додому. Вони вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, вона готувала їжу для сім`ї, прибирала, прала, доглядала дітей, в тому числі мала дохід, оскільки весь час працювала. На початку 2009 року разом з чоловіком [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] , в якій проводили ремонт за спільні кошти та вона особисто займалась ремонтом квартири - штукатурила, клеїла шпалери і т.і.. За спільні кошти придбавали будівельні матеріали, сплачували за будівельні роботи, доставку матеріалів та виконання інших супутніх робіт в загальній сумі 20 000грн. (двісті тисяч грн.) з метою отримати можливість проживати в квартирі, оскільки, квартира мала лише стіни без ремонту. Разом з квартирою був придбаний підвал площею 5м?, на облаштування якого витратили 10000 грн.. В квартиру придбавали меблі, побутову техніку, всього на суму 67500 (Шістдесят сім тисяч п`ятьсот грн.). Під час сумісного проживання, за сумісні кошти, в 2011році придбали за 20000 грн. місце під будівництво гаражу [ADDRESS] , де був побудований двоповерховий гараж, на будівництво якого було витрачено 40000 грн. та проведений євроремонт на суму 60000 грн.. В ремонті квартири, будівництві гаражу та ремонті підвалу їм допомагав матеріально та фізично її батько [PERSON] Придбавали майно для спільного проживання (меблі, техніку), святкували сімейні свята, відвідували родичів чоловіка у селі, їздили разом на дачу до її родичів, де займались вирощуванням городини, збирали її та використовували для харчування. Разом їздили на море, на відпочинок, куди із собою брали своїх друзів. 08 травня 2015 року відповідач вигнав її з квартири, оскільки, знайшов собі іншу жінку, яку привів до квартири. В 2009 році вони придбали автомобіль ВАЗ 2109 за 30000 грн., який в подальшому в 2010 році продали та придбали автомобіль Тойота Королла сріблястого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] за 180000 грн.. В 2013 році придбали автомобіль КІА спортейдж сріблястого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] за 250000 грн.. Загальна вартість набутого майна складає 1 147 500 грн. (Один мільйон сто сорок чотири тисячі п`ятьсот грн.). Все, вище перелічене майно залишається у володінні та користуванні відповідача Зазначила, що під час спільного проживання із [PERSON] були випадки, коли після сварки з чоловіком, він відвозив її до її батьків, де вона проживала не більше тижня, а потім він приїздив, вибачався та забирав її з дитиною додому.Старший син позивача від першого шлюбу проживав з ними в квартирі по [ADDRESS] та відвідував школу №23 поблизу місця проживання, до якої його переведи зі школи №6, яка була найближче до місця поживання батьків позивачки. 07.07.2017 року позивачка [PERSON] вийшла заміж і на даний час її прізвище [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а.с.196 т.1). Надані пояснення позивачкою підтримали в судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] та адвокат Солошенко Л.Є.. Просять суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі, пояснив суду, що він та позивачка постійних спільних шлюбних стосунків не підтримували, такі стосунки були короткостроковими, вони були тимчасовими співмешканцями. З червня 2009 року по 2010 рік він проживав разом зі своїми батьками. Тимчасово мешкав з [PERSON] у її батьків як тимчасові мешканці. Відповідач пояснив суду, що не пам`ятає коли познайомився з батьком позивачки, знайомив [PERSON] зі своїми батьками, але говорив їм, що це його колега.Позивачка інколи приходила до нього в гості, залишалась ночувати і вони спали втрьох на одному ліжку з дитиною. Зазначив, що позивачка проживала у своїх батьків, але коли приходила до нього в гості, то він купував продукти, а вона готувала їжу. Все рухоме та нерухому майно придбані за його власні кошти. Ремонт в квартирі він проводив особисто, клеїти шпалери йому допомагала знайома його сестри [PERSON] .. Не заперечував проти того, що батько позивача [PERSON] допомагав здійснювати облаштування балкону в квартирі по [ADDRESS] , оскільки, був винен йому грошові кошти, які запозичував на будівництво дачі в сумі 15000 грн., але розписки про борг у нього немає. Заперечував проти того, що батько позивача [PERSON] допомагав в ремонті квартири, збільшенні розміру ванної кімнати, будівництві гаражу. Зазначив, що автомобілю ВАЗ 2109 у нього ніколи не було і він ним не користувався, автомобіль Тойота Корола він продав в 2013 році, а автомобіль Кіа Спортейдж зареєстрований на його матір. Побутової техніки, сантехніки, інших приладів та меблів, які він придбав та яка перебувала в квартирі до 2015 року, він позбувся та зазначив, що холодильник, який у нього перебуває на даний час, привезла його нова дружина, а старий холодильник, який він придбав в 2007-2008 році, він не пам`ятає де подівся, не пам`ятає де придбавав, пам`ятає, що замовляв його доставку. Пам`ятає, що можливо була мікрохвильова піч, але вона зламалась і він її викинув на смітник, газову плиту «Гефест» він здав на металобрухт, оскільки, вона також зламалась, морозильну камеру «Кристал», як і акрилову ванну він викинув на смітник, оскільки, вони вийшли з ладу.Також суду повідомив, що позивач його шантажувала, вимагала грошові кошти в сумі 500 чи 300 тисяч грн. після того, як вони вже розбіглись. Факт народження сина [PERSON] та визнання себе його батьком відповідач не заперечував, пояснив, що коли народився син, то він забирав [PERSON] з пологового будинку на службовому автомобілі Део сенс. Медперсоналу вручав в якості подяки квіти та торти. Самостійно здійснював реєстрацію народження сина в органах РАЦС, чи була присутня при цьому [PERSON] , вже не пам`ятає. Народження сина святкував зі своїми батьками. Хрещення сина [PERSON] відбувалось в Троїцькому соборі, де були куми [PERSON] та [PERSON] , чи приймав участь у святкуванні хрещення не пам`ятає, можливо був на роботі. Старший син [PERSON] від першого шлюбу ніколи його батьком не називав. Аналогічну позицію висловив у судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Титор Р.М. та доповнив, що його довіритель здійснював оплату грошових коштів за квартиру, як за цінні папери, які придбавав на дольову участь в будівництві квартири, згідно відповіді на адвокатський запит, що надана підприємством «Укрсоцкапітал» (а.с.50 т.2). Суд, вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав: Судом при розгляді справи встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з жовтня 2008 року [PERSON] почав проживати з позивачкою [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу. Згідно свідоцтва про народження дитини, що видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції 14 жовтня 2009 року - 27 вересня 2009 року у позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] народився син [PERSON] , батьком якого є [PERSON] (а.с.8 т.1), місце проживання якого згідно довідки БВКП « Федорченко » зареєстровано разом з батьком в квартирі [ADDRESS] (а.с.9 т.1). Позивачка [PERSON] має сина [PERSON] , народженого [INFO] від першого шлюбу ( а.с.27 т.1). Позивачкою, на підтвердження позовних вимог щодо проживання однією сім`єю з відповідачем надано суду сімейні фотографії за 2014 рік, на яких зображені позивачка, відповідач та їх син [PERSON] та копії записок відповідача, спрямовані позивачці, в яких він зізнається їй в любові, називає її своєю коханою, тією єдиною, з якою має бажання прожити все своє життя і з такою позицією він визначився назавжди (а.с. 12,13, 94 т.1). Відповідачем не заперечувались представлені докази в судовому засіданні та не були спростовані належними та допустимими доказами. Згідно Рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 03.09.2011 року та свідоцтва про право власності від 06.11.2009 року за відповідачем [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.73,74 т.1), яка згідно технічного паспорту на квартиру є двокімнатною квартирою загальною площею 59 м? (а.с.75-76 т.1). Разом з квартирою був придбаний підвал площею 5м?, на облаштування якого було витрачено 10000 грн.. Наявність підвалу та вартість його облаштування не заперечувалась відповідачем та не спростована іншими доказами. Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що протягом 2009-2011років сторони проводили за спільні кошти ремонт в квартирі для чого придбавали будівельні матеріали, сплачували за будівельні роботи, доставку матеріалів та виконання інших супутніх робіт. Загальна вартість матеріалів та будівельних робіт складає 200000грн. (Двісті тисяч грн.00коп.). Оскільки, вказане нерухоме майно перебуває у власності відповідача, але є майном, набутим під час спільного проживання та спільні кошти сторін, позивачка просить визнати на нею право власності на 1/2 частину [NUMBER] в будинку [ADDRESS] на загальну суму 260000 грн.. Згідно довідки Сумського міського об`єднання громадян «Гаражно-будівельний кооператив «Харківський», що видана головою кооперативу Поповим В.М. - відповідач [PERSON] є дійсно членом кооперативу СМОГ ГБК «Харківський» м. Суми , вул . Черепіна, 23 та власником гаражу № [NUMBER] (а.с.11 т.1), номер якого був уточнений на номер 35 листом голови Правління гаражного кооперативу від 28.03.2016 року, в якому зазначено, що [PERSON] був прийнятий в члени кооперативу 01 жовтня 2009 року і йому була надана земельна ділянка під будівництво гаражу. Вступні внески сплачував [PERSON] , а будівництво гаражу та всі питання взаємодії з сусідами по гаражу проводив [PERSON] , що можуть підтвердити члени правління та члени кооперативу ( а.с. 91т.1). Відповідачем не спростовано твердження позивачки про те, що вартість гаража становить 120000 грн., право власності на який просить визнати за собою позивачка. 22.06.2009 року відповідач [PERSON] зареєстрував у Сумському ВРЕР УДАІ ГУМВС України в Сумській області право власності на автомобіль Тойота Королла сріблястого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , про що отримав свідоцтво серії [NUMBER] , який згідно довідки - рахунку від 22.06.2013 року має вартість при продажу 116575 грн. та зареєстрований за [PERSON] ( а.с.52,77т.1). В 2013 році сторони придбали автомобіль КІА спортейдж сріблястого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] за 250000 грн., який відповідач зареєстрував за своєю матір`ю, що не спростовано та заперечувалось відповідачем. Указані автомобілі знаходяться у володінні та користуванні відповідача у справі [PERSON] , а тому позивачка просить визнати за нею право власності на автомобіль Тойота Королла сріблястого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , оскільки це майно було набуте нею та відповідачем за час спільного проживання та спільні кошти із [PERSON] , а автомобіль КІА спортейдж залишити відповідачу. Судом встановлено, а відповідачем не спростовано, що під час спільного проживання позивачкою та відповідачем набувалось рухоме майно, а саме: холодильник «Самсунг» сірого кольору з системою «ноуфрост» в 2008 році вартістю 3000 грн.; мікрохвильову піч «Самсунг» сірого кольору в 2009 році за 1500грн.; чотириконфорочну газову плиту «Гефест» білого кольору в 2010 році за 3000 грн.; морозильну камеру «Кристал» білого кольору в 2012 році за 2500 грн.; пральну машину «Вірпул» білого кольору за 4000 грн.; акрилову ванну білого кольору за 2500 грн.; рукомийник, вмонтований в тумбу білого кольору та дзеркалом з поличками - 3000грн.; шафу-купе з дзеркалом, на якому у верхньому куті, з лівої сторони, вигравірувані квіти за 7000 грн.; гарнітур дитячий салатно-молочного кольору в 2012 році, що був виготовлений на замовлення, який складається з двоповерхового ліжка із шафою для тремпелів, сходинок з ящиками, пеналу, комоду, шафи з полицями, письмового столу з відділом для комп`ютера, двох полиць за 13000 грн.; телевізор «Томсон» за 2500 грн.; музичний центр за 1000 грн.; карнизи та штори - 2000 грн.; люстра в дитячу кімнату болотного кольору з біло - бежевими плафонами за 800 грн.; диван за 3000 грн.; карнизи та штори в спальню 1500 грн.; люстра в спальню за 1200 грн.; телевізор «Самсунг» за 5000грн.; вхідні двері 3000 грн.; меблі прихожої за 5000 грн.; міжкімнатні двері 5 шт. - 3000 грн., а всього на суму 67500 (Шістдесят сім тисяч п`ятьсот грн.). Наявність та вартість майна, що перелічене в позовній заяві відповідачем не заперечувалась і не спростована. Відповідно до п.4 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб в порядку позовного провадження при наявності спору про право цивільне. За положеннями ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Разом з тим, згідно із ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 Сімейного кодуксу України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Аналогічні висновки, висловлені Верховним Судом України в постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-135цс13 та в постанові Верховного Суду україни у справі №61-22277св18 від 8 липня 2018 року. Звертаючись з позовом до суду, позивач просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю із [PERSON] у період з жовтня 2008 року по 08.05.2015 року для визнання спільно нажитим майном квартири, автомобілів та іншого майна, придбаного у вказаний період часу. За змістом ст. ст. 77, 78, 79, 80, 81 ЦПК України позивач зобов`язаний довести належними і допустимим доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу заявлених вимог. З метою встановлення фактичних обставин у справі судом були допитані свідки зі сторони позивача, досліджені надані сторонами письмові докази. Допит свідків зі сторони відповідача судом не проводився в зв`язку з відмовою від допиту свідків відповідачем. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 2010 року знає [PERSON] та [PERSON] , оскільки, стали проживати в одному будинку по [ADDRESS] . Стосунки зі сторонами нормальні, дружні. Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] заселились в квартиру раніше, оскільки, будинок був зданий в експлуатацію в 2009 році та проживали в квартирі [NUMBER] на третьому поверсі, а вона зі своєю сім`єю проживає на п`ятому поверсі. Їй відомо, що у позивачки та відповідача є син [PERSON] , який на той час був немовлям і разом з ними проживав син [PERSON] від першого шлюбу [PERSON]. Вона завжди вважала позивачку, відповідача та їх дітей сім`єю, оскільки, бувала у них в квартирі, бачила, як [PERSON] готувала їжу, а [PERSON] приїздив додому та [PERSON] подавала йому їжу. [PERSON] піклувалась про сім`ю - прибирала в квартирі, готувала їжу, прала білизну, прасувала для [PERSON] сорочки, поводилась в квартирі як господиня. Кожного дня вони приходили додому. Вона бачила, як [PERSON] разом з [PERSON] вивантажували з автомобіля будівельні матеріали для ремонту в квартирі; бачила, як батько [PERSON] будував в під`їзді кладову біля їхньої квартири; [PERSON] говорив їй особисто, що він придбав для [PERSON] однокімнатну квартиру на [ADDRESS] . Про те, що вони разом придбали квартиру, в якій поживали на [ADDRESS], говорив їй сам [PERSON]. [PERSON] розповідав, що вони разом з [PERSON] придбали телевізор «плазму» та показував свідку, як він повісив його в спальні. Свідок бачила, як сторони разом їздили на роботу, виходячи разом з квартири, на автомобілі Тойота і за кермом перебував [PERSON]. Свідок також повідомила суду, що в під`їзді проживало шість сімей, в тому числі і сім`я [PERSON] та [PERSON] , які були однією компанією, вони всі разом відпочивали на природі. [PERSON] та [PERSON] , як сім`я, приходили до свідка на день народження. Також зазначила, що через велику звукопроводність в будинку, в якому вони проживають, їй відомо про те, що [PERSON] ображав [PERSON] та бив її, оскільки, протягом п`яти років було чутно, як дитина [PERSON] кричав та просив «папочку» не чіпати маму, вона бачила [PERSON] з синцями на обличчі і [PERSON] підтверджувала факти рукоприкладства до неї з боку [PERSON] . Свідку відомо, що [PERSON] пішла від [PERSON] 09.05.2015року, після того, як він її в черговий раз побив, а наступного дня привіз до квартири іншу жінку, всі в під`їзді про це знають. Свідок [PERSON] пояснила суду, що знає позивачку та відповідача як сусідів по під`їзду з 2010 року, спілкувались до 2015 року, неодноразово бувала у них в квартирі, бачила меблі, побутову техніку. Зі слів сусідів їй відомо, що [PERSON] і [PERSON] разом проживали в квартирі [NUMBER] з 2009 року і [PERSON] в квартирі робила ремонт. Вони дружили сім`ями, разом відпочивали, сторони приходили до неї на день народження, як сім`я. [PERSON] і [PERSON] гуляли з дитиною у дворі, показували фотографії, де вони разом відвідували Межигір`я, їздили на рибалку, по гриби, в Тростянець на рицарські ігри. Свідок суду повідомила, що [PERSON] і [PERSON] вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, оскільки, вона неодноразово бачила, як вони разом приїжджали на автомобілі, виймали з машини продукти харчування, з яких [PERSON] готувала їжу для сім`ї. [PERSON] прала білизну, прибирала в квартирі. [PERSON] відвозив до дитячого садочка [PERSON] , а батьки [PERSON] його забирали, оскільки, дуже часто зміни на роботі [PERSON] та [PERSON] співпадали. Син [PERSON] [PERSON] проживав з ними та відвідував середню школу №23 до сьомого класу. Неодноразово свідок разом із сином [PERSON] [PERSON] , з будинку по [ADDRESS] йшли до школи і назад додому, оскільки, свідок працювала в школі №23. [PERSON] і [PERSON] повідомляли їй, що відвідували батьків [PERSON] в с. Токарі, до батьків [PERSON] їздили на дачу. Свідку пояснила, що поведінка [PERSON] та [PERSON] не давала сумнівів, що вони сім`я і у неї в телефоні номер [PERSON] до даного часу записаний, як «[PERSON] ». Відомо, що відносини між [PERSON] та [PERSON] орієнтовно припинились влітку 2015 року, оскільки, [PERSON] неодноразово бив [PERSON] і [PERSON] привіз додому нову жінку. Також вона бачила, як [PERSON] віддав пральну машину сусіду та її чоловіку, щоб вони її викинули на смітник. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що сторін в справі знає з 2007 року, оскільки, вони разом працювали в пологовому будинку, [PERSON] - медичною сестрою, а [PERSON] - лікарем. Їй відомо, що [PERSON] і [PERSON] почали разом проживати в 2008 році. Вони дружили сім`ями і сім`я [PERSON] запросила її та її чоловіка в гості в квартиру по [ADDRESS] . Це було взимку після перегонів, в яких вони приймали участь від лікарні і свідок бачила в квартирі речі [PERSON] , у ванній кімнаті - її косметику. Свідку відомо, що [PERSON] і [PERSON] разом придбали квартиру по [ADDRESS] за спільні кошти, де вони продовжили разом проживати і одночасно робили ремонт. Чоловік свідка допомагав перевозити речі з квартири по [ADDRESS] в квартиру по [ADDRESS] , куди їх з чоловіком запрошували в гості по вихідних. Свідок особисто бачила, як позивачка та відповідач разом придбавали продукти харчування, речі домашнього вжитку, одежу для дітей. Повідомила, що син [PERSON] і [PERSON] - [PERSON] народився в 2009 році і в той час вони вже проживали по [ADDRESS] . [PERSON] забирав [PERSON] з дитиною з пологового будинку і відвіз в квартиру по [ADDRESS] , оскільки вони з колегами приходили в цю квартиру привітати [PERSON] та [PERSON] з народженням дитини. В тому числі [PERSON] особисто забирав її та інших колег по роботі і возив їх у вказану квартиру аби вони привітали [PERSON] з 8 березня. Всі колеги в пологовому будинку знали, що [PERSON] і [PERSON] живуть разом як чоловік і дружина, оскільки, [PERSON] вважав [PERSON] за дружину. Зазначила, що квартира двокімнатна. В квартирі мались всі необхідні речі та побутова техніка, в тому числі в кухні вона бачила холодильник, мікрохвильову піч, стіл, стільці, газову плиту. Ванна і туалетна кімнати були оздоблені керамічною плиткою. В кімнаті дітей стояло двоярусне ліжко, комп`ютерний стіл та телевізор, були штори коричневого кольору. У спальній кімнаті стояв диван зеленого кольору, який привезли з квартири на [ADDRESS] , був телевізор. В коридорі знаходилась шафа-купе темно-коричневого кольору. Приблизно три роки назад (пояснення надані свідком в судовому засіданні 26.09.2018 року) [PERSON] і [PERSON] розійшлись, оскільки [PERSON] говорила, що [PERSON] її побив і вигнав її разом з дитиною з дому, бо у [PERSON] з`явилась інша жінка. Свідку відомо, що позивачка і відповідач разом придбали телевізор, холодильник перевезли з квартири, де проживали по [ADDRESS] . Хто фінансував ремонт в квартирі та яка вартість квартири [ADDRESS] - їй не відомо, але відомо, що [PERSON] постійно проживала у вказаній квартирі, нікуди не виїжджала. Неодноразово [PERSON] і [PERSON] їхали з роботи разом додому і підвозили свідка. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] знає зі школи, а [PERSON] з того моменту, як вони стали проживати однією сім`єю в квартирі по [ADDRESS] з 2008 року, а потім придбали квартиру по [ADDRESS] . Вона неодноразово бувала в квартирі сім`ї [PERSON] та [PERSON] була запрошена на день народження [PERSON] , де перебувало ще тридцять гостей, в тому числі батьки [PERSON] і [PERSON] . Вони часто сім`ями виїжджали на рибалку на автомобілях, у сім`ї [PERSON] був легковий автомобіль сірого кольору, марка автомобіля їй не відома, бо вона на них не розуміється. Повідомила, що [PERSON] своїми ключами відчиняли двері квартир [ADDRESS] , поводилась, як господарка у себе вдома. З ними жив і старший син [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] і для дітей вони разом придбали двоярусне ліжко, куточок для дітей - був письмовий стіл, комп`ютер. В іншій кімнаті був телевізор плазма, стояло ліжко, шафа. В кухні був холодильник, у ванній кімнаті пральна машина і все необхідне. На кухні був холодильник, стіл, стільці, мікрохвильова піч, був посуд та на той час стояла морозильна камера, було все як у нормальних сім`ях. Свідок [PERSON] пояснила суду, що знає [PERSON] багато років, оскільки, дача її батька [PERSON] знаходиться поряд з їхнім будинком. Восени 2008 року [PERSON] приїхала на дачу свого батька разом з [PERSON] і вони подружились сім`ями. [PERSON] обрав її чоловіка за кума - хрещеним батьком їхнього сина [PERSON] . На хрестинах дитини [PERSON] знайомив їх зі своїми батьками та сестрою. В 2009 році [PERSON] та [PERSON] придбали квартиру по [ADDRESS] , куди переїхали разом проживати, так як у них була сім`я - [PERSON] піклувалась про сім`ю - здійснювала ремонт в квартирі, будівельні матеріали для цього придбавали за спільні кошти; готувала їжу, прибирала, прала, прасувала, доглядала дітей, а [PERSON] працював. Вони сім`ями неодноразово виїжджали на відпочинок на річку, їздили по гриби. У сім`ї [PERSON] був автомобіль Тойота Королла, який вони придбали за спільні кошти. Повідомила, що після народження сина [PERSON] [PERSON] отримала грошову допомогу в розмірі приблизно 105-110 тис. грн. і всі гроші віддала Москаленку для вирішення «сімейних задач», як про те говорив сам [PERSON] , що [PERSON] передала йому гроші і всі гроші сім`ї завжди перебували у нього і він ними розпоряджався, про що сам розповідав. [PERSON] часто заходив до магазину, в якому свідок з чоловіком здійснюють торгівлю та просив підібрати щось для [PERSON] , говорив, що вони скоро розпишуться. Після того, як [PERSON] почав розділяти дітей, ображати старшого сина [PERSON] в присутності свідка та наполягати на тому, щоб [PERSON] з ними не жив, в сім`ї почались сварки та [PERSON] неодноразово бив [PERSON] . Свідку відомо, що [PERSON] і [PERSON] разом, за спільні кошти придбали квартиру по [ADDRESS] , де і продовжили разом проживати. Також відповідач їй говорив, що вони купили однокімнатну квартиру по [ADDRESS] для сина [PERSON] . Їй відомо, що батько [PERSON] [PERSON] допомагав будувати їм гараж, який знаходиться неподалік від будинку, в якому вони проживали. Свідок надала суду пояснення з приводу наявності в квартирі по [ADDRESS] меблів, побутової техніки, які є аналогічними з показаннями раніше допитаних свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд за внутрішнім переконанням оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Твердження відповідача про те, що він не підтримував сімейних відносин з позивачкою, а проживав певний час з батьками та вони з позивачкою були тимчасовими співмешканцями є суперечливими та спростовується здобутими у справі доказами. Факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з жовтня 2008 року до 08 травня 2015року, наявність спільного побуту та спільних друзів, спільний відпочинок, спілкування подружжя з батьками та дитиною позивачки від першого шлюбу, народження спільної дитини, придбання ними майна підтверджено в судовому засіданні, зокрема, показаннями допитаних свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Також з показань свідків вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з жовтня 2008 року до 08 травня 2015 року проживали разом як чоловік та дружина, мали стосунки, притаманні подружжю, мали взаємні права та обов`язки, піклувалися один про одного, будували спільне життя разом. Відповідач доказів, які б спростували дані обставини, в ході розгляду справи суду не надав, а ті пояснення, які надали у своїх поясненнях свідки позивача, ним не заперечувалися. Посилання відповідача на те, що він та позивачка разом не проживали, позивачка його інколи відвідувала - приходила в гості, що все рухоме та нерухоме майно придбано за його власні кошти, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. У своїх запереченнях сам відповідач [PERSON] вказує про те, що у нього з позивачкою народився син, якого він визнав та не спростовує такого факту. Не заперечував, щодо переліку та часу придбання майна, зазначеного в позові. Від допиту свідків на підтвердження своїх заперечень відмовився. Суд критично ставиться до показів відповідача [PERSON] про те, що він деякий час проживав у своїх батьків, а з позивакою [PERSON] ( [PERSON] ) були тимчасовими співмешканцями так як його показання є суперечливими та малоінформативними. Сам факт періодичного перебування [PERSON] у батьків не є свідченням його постійного там проживання. З цих підстав також суд оцінює критично показання відповідача, оскільки, він позовні вимоги не визнає в повному обсязі, а відтак заінтересований в результатах розгляду справи. Судом встановлено, що спірний автомобіль TOYOTA Corolla 1.6 G 1598, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] , був придбаний 15.07.2010 року за 180000 грн. ( а.с.52 т.1), що не спростовано відповідачем та не заперечувалось позивачкою. Згідно довідки-рахунку серії [NUMBER] від 22.06.2013 року, вказаний автомобіль продано та передано новому власнику [PERSON] . Оскільки, судом під час розгляду справи встановлено факт відчуження спірного майна відповідачем на користь третьої особи, без згоди позивачки, суд приходить до висновку про те, що відповідач здійснив його відчуження на свій розсуд проти волі позивачки і не в інтересах сім`ї, а тому вартість автомобіля враховується при поділі. Частина четверта статті 65 Сімейного кодексу України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Аналогічна правова позиція викладена в п.30 Постанови пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» та у постанові Верховного Суду України від 27 квітня 2016 року №6-486цс16. З врахуванням закріплених в п. 6 ст. 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, суд приходить до висновку про стягнення грошової компенсації вартості автомобіля з відповідача, який здійснив його відчуження на свій розсуд проти волі позивачки і не в інтересах сім`ї, на користь позвачки, Також судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] була придбана за 320000 грн. згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 06.11.2009 року, в якій проведено ремонт на 200000 грн. та облаштовано підвал на суму 10000 грн. також не спростовано відповідачем. Отримана земельна ділянка та побудований гараж № 35 в Сумському міському об`єднанні громадян «Гаражно-будівельний кооператив «Харківський» 01 жовтня 2009 року за 120000 грн., що не заперечувалось сторонами. Наявність в квартирі проведеного ремонту, меблів, побутової та санітарної техніки не спростовано відповідачем. Під час дослідження у справі обставин щодо джерела коштів, за які було придбано спірне майно, судом здійснено оцінку наданим сторонами доказам: довідкам про доходи [PERSON] (а.с.14-25 т.1), про що вона мала постійний дохід. Документами, що передували укладанню угоди купівлі-продажу в тому числі спірного автомобіля, квартири, гаражу, а саме листом Регіонального сервісного центру МВС в Сумській області від 28.01.2016 року ( а.с. 52,77 т.1) про реєстрацію автомобіля TOYOTA Corolla 1.6 G 1598, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] за відповідачем; правовстановлюючими та технічними документами на право власності на квартиру [ADDRESS] ( а.с.73-74, 74-76 т.1); довідкою та листом Сумського міського об`єднання громадян «Гаражно-будівельний кооператив «Харківський» щодо гаражу (а.с.11,97 т.1), показами свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили, що подружжя разом збирали гроші на придбання квартири, автомобілів, гаражу, меблів та побутової техніки, проводили ремонт в квартирі, оскільки власних заощаджень не вистачало - батьки позивачки [PERSON] допомагали їм грошовими коштами. Свідок [PERSON] пояснила, що неодноразово була свідком того, що матір позивачки передавала [PERSON] та позивачці грошові кошти зі своєї зарплати для підтримання їхнього сімейного бюджету, що автомобілями, які були в сім`ї [PERSON] користувалась вся їхня сім`я. Доводи відповідача про те, що все нерухоме та рухоме майно було придбано за його власні кошти не підтверджені належними доказами та спростовуються дослідженими судом доказами у їх сукупності. Той факт, що за період спільного проживання працював лікарем-анастезіологом та був зареєстрований як фізична особа-підприємець, отримував значну частину доходів у вигляді заробітної плати, аніж позивачка, не може свідчити лише про його участь у придбанні спірного майна. У період сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] вели спільний побут та бюджет, за спільні кошти придбали інше майно, проводили ремонтні роботи у квартирі, де проживали, чого не заперечував сам відповідач. Твердження у судовому засіданні відповідача про те, що вони з позивачкою були тимчасовими співмешканцями, також не є прямим доказом придбання майна за власні кошти, адже жодних доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано. Суд вважає, що позивачкою в судовому засіданні доведений факт їх спільного проживання із відповідачем [PERSON] саме як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з жовтня 2008 року по 08.05.2015 року. Факт придбання спірного майна в період проживання сторін однією сім`єю підтверджується тим, що саме в зазначений проміжок часу, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , [PERSON] придбав квартиру, набув гараж, автомобіль, що підтверджується правовстановлюючими документами. Позивачем доведено, що вказане майно було придбане внаслідок їх спільної праці з [PERSON] як сім`ї, за рахунок якої вони одержали як спільні так і особисті доходи, внаслідок отримання доходів з інших джерел (зокрема здійснення підприємницької діяльності відповідачем, батьківської допомоги батьків позивачки), які були об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету. Відповідно до статей 60, 61, 63 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За змістом ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, оскільки придбане за спільні кошти та в період проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] майно, а саме: квартра [ADDRESS] гараж [ADDRESS] , автомобіль TOYOTA Corolla 1.6 G 1598, 2009 року випуску, номерний знак [NUMBER] , меблі, побутова техніка, витрати на ремонт квартири є їх спільною сумісною власністю, та виходячи з рівності часток кожного з них на спірне майно, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину вказаної квартири та автомобіля та виділити їй частину майна, а саме: холодильник «Самсунг» сірого кольору з системою «ноуфрост» вартістю 3000 грн.; морозильну камеру «Кристал» білого кольору вартістю 2500 грн.; пральну машину «Вірпул» білого кольору вартістю 4000 грн.; шафу-купе з дзеркалом, вартістю 7000 грн.; гарнітур дитячий салатно-молочного кольору вартістю 13000 грн.; телевізор «Самсунг» вартістю 5000 грн., тому вимоги позивачки в цій частині також підлягають задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою, при зверненні до суду з позовом було частково сплачено судовий збір в сумі 1218 грн. та ухвалою суду від 28.01.2016 року відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення по справі. Позивачкою заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру (на момент сплати судового збору 487,20 грн.) та чотири позовних вимоги майнового характеру на суму 594500 грн. (на момент сплати має скаладати 1 % ціни позову - 5945 грн.). Виходячи з суми сплаченого частково судового збору, доплаті підлягає сума судового збору: 5214,20 грн. (5945,00+487,20) - 1218,00 (487,20+730,80)=5214,20 грн.. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивачки, то понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн. відповідно до вимог ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на її користь та стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 5214,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved