Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Після смерті останнього у будинку проживали [PERSON], [PERSON] та [PERSON], однак майно, яке купив батько, а саме будинок за адресою [ADDRESS] вони за ним не успадкували. [INFO] померла мама позивачки - [PERSON] і станом на день смерті останньої в будинку [ADDRESS] залишились проживати [PERSON] та [PERSON] Разом з цим, вона вступила у фактичне володіння будинком, користуючись ним та присадибною ділянкою, однак не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про успадкування будинку, оскільки за життя [PERSON], а потім і [PERSON] не виготовили були правовстановлюючих документів на вищевказане майно, що на даний час є перешкодою у прийнятті спадщини, у зв'язку з цим вона просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак подала заяву, у якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача - Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, у судове засідання також не з'явився, при цьому, подавши заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, до позовних вимог позивачки заперечень немає. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], повторно виданим 17 серпня 2000 року виконкомом Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис №11 та [INFO] померла мати позивачки - [PERSON], що також стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 28 жовтня 2013 року виконкомом Дубриницької сільської ради Перечинського району Закарпатської області Україна, актовий запис №25. Також встановлено, що після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку, загальною площею 48,0 кв.м., господарські будівлі та спорудами по літерам за планом А, Б, В, Г, Д, Е, №1, №2,1, що знаходиться по [ADDRESS]. Разом з цим встановлено, що позивачка [PERSON] постійно проживала у вищевказаному житловому будинку з батьками на момент їх смерті та після відкриття спадщини, про що свідчать довідки Дубриницьукої сільської ради Перечинського району Закарпатської області №1223 від 31 серпня 2016 року та №150 від 02 лютого 2016 року. Крім цього встановлено, що нотаріусом позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі того, що її батьком не було зареєстровано належним чином свідоцтво про право власності у органах БТІ. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї… Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до роз'яснень, які містяться в абзаці 3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину за законом за спадкодавцем [PERSON], однак у неї існують певні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому суд, використовуючи винятковий спосіб її захисту - визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Тому,

Outcome: approved