Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], актовий запис №1247 від 25.10.1980 року. 31.05.1986 року на склад сім'ї з трьох осіб: [PERSON], як члена ЖБК, на дружину [PERSON] та сина [PERSON], був виданий ордер №2643 на право зайняття житлової площі - квартири [ADDRESS]. Пайовий внесок за вказану квартиру у розмірі 6682,00 карб. був внесений [PERSON] у повному обсязі, що підтверджується довідкою ЖБК №387 від 06.10.2010 року та від 21.03.2016 року, але право власності на квартиру у встановленому порядку за [PERSON] зареєстровано не було. [PERSON] помер [INFO], актовий запис №297, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно. Позивачка зазначає, що на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS], вона також на день смерті чоловіка постійно мешкала та в теперішній час мешкає і зареєстрована в [ADDRESS], сплачує платежі за комунальні послуги, однак до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яки помер [INFO], не зверталася та свідоцтва про право на спадщину не отримувала. Інший спадкоємець [PERSON] заяву про прийняття спадщини не подавав, фактично спадщину не приймав. На звернення позивачки до нотаріальної контори державний нотаріус Четвертої Дніпропетровської Державної нотаріальної контори листом від 09.10.2010 року №2974/01-14 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину лише після надання правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцеві. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська №2о-50/11 від 14 лютого 2011 року був встановлений факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Також вказаним рішенням встановлено, що інший спадкоємець [PERSON] фактично спадщину не приймав. З вказаним рішенням позивачка зверталась до КП «ДМБТІ», на що отримала відмову в державній реєстрації прав від 23.11.2011 року, оскільки нею не був наданий правовстановлюючий документ на ім'я члена ЖБК [PERSON], та рекомендовано звернутися до суду, тому позивачка просила суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 46,2 м.кв., житловою площею 27,5 м.кв., в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача ОК «Житлово-будівельний кооператив №387» Луц Т.Г. у судовому засіданні проти позову не заперечував. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою проти позову не заперечував. Представник третьої особи - Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою просив справу слухати в його відсутність, рішення постановити на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], актовий запис №1247 від 25.10.1980 року. 31.05.1986 року на склад сім'ї з трьох осіб: [PERSON], як члена ЖБК, на дружину [PERSON] та сина [PERSON], був виданий ордер №2643 на право зайняття житлової площі - квартири [ADDRESS]. Пайовий внесок за вказану квартиру у розмірі 6682,00 карб. був внесений [PERSON] у повному обсязі, що підтверджується довідкою ЖБК №387 від 06.10.2010 року та від 21.03.2016 року, але право власності на квартиру у встановленому порядку за [PERSON] зареєстровано не було. [PERSON] помер [INFO], актовий запис №297, після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно. Судом встановлено, що на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS], позивачка також на день смерті чоловіка постійно мешкала та в теперішній час мешкає і зареєстрована в [ADDRESS], сплачує платежі за комунальні послуги, однак до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO], у встановлений строк не зверталася та свідоцтва про право на спадщину не отримувала. Інший спадкоємець [PERSON] заяву про прийняття спадщини не подавав, фактично спадщину не приймав. На звернення позивачки у 2010 році до нотаріальної контори державний нотаріус Четвертої Дніпропетровської Державної нотаріальної контори листом від 09.10.2010 року №2974/01-14 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину лише після надання правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцеві. Згідно зі ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська №2о-50/11 від 14 лютого 2011 року був встановлений факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. Також вказаним рішенням встановлено, що інший спадкоємець [PERSON] фактично спадщину не приймав. З вказаним рішенням позивачка зверталась до КП «ДМБТІ», на що отримала відмову в державній реєстрації прав від 23.11.2011 року, оскільки нею не був наданий правовстановлюючий документ на ім'я члена ЖБК [PERSON]. В силу ст.19-1 Закону України «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року судам роз'яснено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших спадкоємців. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи вимоги цивільного законодавства та Закону України «Про кооперацію», за спадкоємцями може бути зареєстровано право власності виключно на те майно, яким на момент смерті міг володіти, користуватися та розпоряджатися спадкодавець. З огляду на встановлені обставини справи, враховуючи, що у позасудовому порядку вирішити спір не представляється можливим, тому суд вважає визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 46,2 м.кв., житловою площею 27,5 м.кв., в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved