Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та дядька [PERSON] , який помер [INFO] , за правом представлення право власності на житловий будинок [ADDRESS] . та земельну ділянку площею 0,10 га за тією ж адресою. Позивачка у судове засідання не з`явилась, позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності, про що надала письмову заяву. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у письмовій заяві справу просив розглядати за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову в частині визнання права власності на земельну ділянку. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер дядько позивачки - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , та земельної ділянки площею, 0,10 га, що розташована по [ADDRESS] . Після смерті дядька у встановлений законом строк, мати позивачки - [PERSON] подала до Лисичанської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті свого брата [PERSON] , на підставі якої була заведена спадкова справа №60/2003. 16 липня 2009 р. Лисичанським міським судом було винесено рішення по справі №2-0-178/2009, за заявою [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, яким суд задовольнив вимоги заявника та встановив, що [PERSON] , є сестрою [PERSON] . [INFO] , мати позивачки померла та не встигла оформити спадщину після померлого [PERSON] . Позивачка, як спадкоємець першої черги прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] . Відповідно до довідки про належність нерухомого майна, виданої ЛКП «БТІ» за №312 від 11.04.2019 р., житловий будинок [ADDRESS] станом на 01.01.2013 р. належить та зареєстрований за [PERSON] . Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю за №2557 від 23.07.1998 р. власником земельної ділянки площею, 0,10 га, що розташована [ADDRESS] значиться [PERSON] . Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Державним нотаріусом винесена постанова про відмову у здійсненні нотаріальних дій на тій підставі, що згідно витягу зі Спадкового реєстру №55779808 був посвідчений заповіт від імені [PERSON] , а саме заповіт від 06.04.1989 р. в реєстрі під №1-1791, посвідчений Лисичанською державною нотаріальною конторою, але місце зберігання якого є Луганський обласний державний нотаріальних архів, який знаходиться на непідконтрольній Українській владі території, тому нотаріус не має можливості отримати інформацію стосовного того, на яке саме майно та кому заповів це майно за життя [PERSON] . З відповіді Луганського обласного державного нотаріального архіву №413/01-20 від 23.04.2019 р. вбачається, що заповіт [PERSON] знаходиться на непідконтрольній Українській владі території, та на сьогоднішній день відсутня можливість надати інформацію по цьому заповіту. Як вбачається з доказів, які додаються до позовної заяви, на сьогодні після смерті [PERSON] спадщину у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані по [ADDRESS] ніхто не прийняв. Заяву про прийняття спадщини за заповітом від 06.04.1989 р. до нотаріуса ніхто не подавав. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року підсудність справ про спадкування визначається за правилами ст. 109 ЦПК. Позови щодо права спадкування за загальними правилами підсудності подаються до суду за місцем проживання (знаходження) відповідача, за винятком позовів щодо нерухомого спадкового майна, які подаються до суду за місцезнаходженням цього майна. Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини Таким чином, суд вважає надані позивачем докази достатніми та переконливими. На підставі викладеного,

Outcome: approved