Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивачка в квітні 2016 року звернулася в суд з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову послалася на те, що 28.08.2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Вказує, що від подружнього життя у них є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Зазначає, що дочка відвідує дошкільний навчальний заклад № 19 м. Червонограда, за який сплачує щомісячно близько 400 грн. Стверджує, що працює на пошті, однак цих коштів не достатньо для утримання дочки. Відповідач жодних коштів в добровільному порядку на утримання дочки не дає, хоча усі для цього можливості має, так як працює неофіційно таксистом та по цивільно-правовому договору страховим агентом в Червоноградському міському відділенні Львівської обласної дирекції ВАТ НАСК «Оранта», а також разом зі своїм братом займається виготовленням кованих виробів. Відповідач подав заперечення на позовну заяву, в якому зазначив, що має можливість сплачувати щомісячно на утримання дочки аліменти в розмірі 1/4 частки зі всіх своїх доходів, так як офіційно працевлаштований. Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, зазначених у ньому. Пояснила, що відповідач надав матеріальну допомогу на суму 300,00 грн. Вказує, що дочка часто хворіє, тому приходиться часто лікуватися. Також зазначила, що її заробітна плата становить 2000,00 грн. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково з підстав, вказаних у запереченні на позовну заяву та погодився сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки зі всіх своїх доходів. Зазначив, що з лютого 2016 року проживає окремо з позивачем. Стверджує, що з цього часу надавав допомогу на утримання дочки в середньому по 500,00 грн. в місяць. Отримує зарплату, яка в середньому становить 2 800,00 грн. Спростовує твердження позивача стосовно того, що працює неофіційно таксистом та виготовляє ковані вироби, приватним підприємцем не зареєстрований. Також вказав, що знає, що дитина хворіє. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 28.08.2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя в сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Відповідач, який офіційно працює, надає кошти на утримання дочки [PERSON], однак в мізерному розмірі. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~\~\~\~ Відповідно до положення статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~\~\~\~ Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. \~\~\~\~ Законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ч.8 ст.7 СК України), а також зобов'язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст.142 цього ж Кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ч.9 ст.7 СК України). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~\~\~\~ Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. \~\~\~ \~Згідно з пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. \~\~\~\~ Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Всупереч положенню статті 60 ЦПК України позивачкою не надано жодних доказів про доходи відповідача, які б підтверджували можливість останнього сплачувати аліменти на утримання дочки у визначеному нею розмірі, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача щомісячно слід стягувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позов задовольняється частково в межах, визначених вище.

Outcome: approved