Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить скасувати запис про державну реєстрацію права власності, номер запису 13403704 щодо обєкту нерухомого майна, реєстраційний номер 857957763101, зроблений 19.02.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що до державного реєстру речових прав 19.02.2016 року внесено запис про право власності № 13403704 щодо квартири №199, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, 253, загальною площею 44,6 кв.м.. житловою площею 25.7 кв.м. Відповідно до інформації отриманої з державного реєстру речових прав відповідний запис було внесено на підставі: договору дарування, серія та номер: 287, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] від 19.02.2016 року, та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28411535 від 24.02.2016 р. здійснене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Квартирі №199 присвоєно реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна: 857957763101, право власності зареєстровано на ім'я відповідачки [PERSON]. Рішенням Київського районного суду міста Харкові від 22.12.2017 р. у справі №640/14128/16-ц визнано договір дарування двокімнатної квартири №199, що розташована за адресою: м. Харків вул. Дружби Народів, 253, загальною площею 44.6 кв.м. житловою площею 25,7 кв.м., укладений між відповідачами: [PERSON] та [PERSON]В та зареєстрований приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] від 19.02.2016 року за номером 287 - недійсним. Рішення суду набуло законної сили. Тобто договір дарування квартири [ADDRESS] визнаний в судовому порядку недійсним з 19.02.2016 року. Єдиним фактичним власником квартири був і залишається відповідач [PERSON]. Відповідачка [PERSON] неправомірно набула право власності на квартиру [ADDRESS], оскільки держана реєстрація речових прав була здійснена на підстава недійсного договору дарування. За таких обставин позивачка вважає, що необхідно приведення у відповідність даних Державного реєстру речових прав з документами, на підставі яких були проведені такі реєстраційні дії. Проте відповідачі, яким відповідно до чинного законодавства надані права заявника у сфері державної реєстрації речових прав і на яких покладений обов'язок щодо здійснення реституції, добровільно виконувати рішення суду не бажають, тому позивачка вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів, оскільки позивачка є співвласником квартири [ADDRESS], що встановлено Рішенням Київського районного суду міста Харкові від 22.12.2017 р. у справі №640/14128/16-ц. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, просив задовольнити його в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник проти задоволення позову заперечували. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлена у встановленому порядку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача [PERSON] та його представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. До державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.02.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] внесено запис про право власності № 13403704 щодо квартири №199, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, 253, загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 25.7 кв.м на підставі договору дарування, серія та номер: 287, виданого 19.02.2016р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Підставою внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 28411535 від 24.02.2016 р. здійснене приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованої 23.07.2018р. право власності на квартиру №199, що розташована за адресою: м. Харків, вул. Дружби Народів, 253, загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 25.7 кв.м зареєстровано на [PERSON]. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2017р. договір дарування квартири [ADDRESS], загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 25,7кв.м., укладений між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] від 19.02.2016р. за номером 287 визнано недійсним. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2017р. набуло законної сили 19.06.2018року. Відповідно до\~ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обовязки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Рішення Київського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~22.12.2017р.\~набуло законної\~сили,\~ тобто на теперішній час власником квартири [ADDRESS], загальною площею 44,6 кв.м., житловою площею 25,7кв.м., є [PERSON]. В рішенні Київського районного суду м. Харкова від 22.12.2017р. зазначено, що відповідач [PERSON], вчиняючи правочин у вигляді договору дарування від 19.02.2016р. приховав від нотаріуса такий факт, що вищезазначена квартира перебуває у спільній сумісній власності подружжя, оскільки була набута за час шлюбу за спільні кошти подружжя, що відповідає ч.3 ст. 368 ЦК України. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Запис про державну реєстрацію права власності, номер запису 13403704 щодо обєкту нерухомого майна, реєстраційний номер 857957763101, зроблений 19.02.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] порушують права позивача [PERSON] Згідно ч.2 ст. 12 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. Згідно п.1 ч.1 ст.2 цього Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підставами для державної реєстрації прав є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційні дії проводяться на підставі рішень, які набули законної сили, які передбачають набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд вважає, що слід скасувати запис про державну реєстрацію права власності, номер запису 13403704 щодо обєкту нерухомого майна, реєстраційний номер 857957763101, зроблений 19.02.2016 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON]. Згідно наданих квитанцій позивачкою [PERSON] понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 704,80 грн., банківські послуги зі сплати судового збору у розмірі 10,00 грн., витрати на отримання інформації з Державного реєстру речових прав у розмірі 23,00 грн., а всього у розмірі 734,80 грн. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати.

Outcome: approved