Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому зазначає, що 03.07.2003 року помер [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина. Вона в установленому законом порядку прийняла спадщину. Проте, коли звернулась до нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав, то їй було відмовлено у звязку з тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів. А тому просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 3,22 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Низівської селищної ради (державний акт серії Р3№ 743592). В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, але її представник подав до суду заяву про уточнення позовних вимог та розгляд справи без її участі. Позовні вимоги, що викладені в уточненій позовній заяві підтримала в повному обсязі повністю та просила їх задовольнити. Представник відповідача по справі - Низівської селищної ради Сумського району у судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Завідувач Сумської районної державної нотаріальної контори [PERSON] надала заяву в якій просить справу розглядати без участі їх представника. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньо досліджених наявні у справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер 03 липня 2003 року, про що виконавчим комітетом Низівської селищної ради Сумського району Сумської області внесено актовий запис № 34 від 04 липня 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Як вбачається з копії спадкової справи [PERSON] (а.с. 36-39), в установленому законом порядку [PERSON] звернулась до Сумської районної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом, який був складений спадкодавцем 05 серпня 1994 року, зареєстровано під № 202 та посвідчено. Проте, постановою державного нотаріуса Сумської районної державної нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно. Відповідно до пункту 3.1. [PERSON] Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (згідно із статтею 392 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Як вбачається з матеріалів справи: -земельна ділянка площею 3,22 га в межах згідно планом, розташована на території Низівської селищної ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, видана на підставі розпорядження голови Сумської районної державної адміністрації 18 грудня 2002 року за № 529 року [PERSON] (копія державного акту серії Р3 № 743592) (а.с. 16). Отже, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] володів спадковим майном на законних підставах, проте оригінал правовстановлюючого документу на майно відсутній. У зв'язку з неможливістю отримання позивачкою оригіналу правовстановлюючого документу на майно, яке вона успадкувала після смерті [PERSON] суд вважає за необхідне задовольнити її позовні вимоги, так як рішення суду в такому разі буде підставою для належного оформлення за нею права на дану земельну ділянку.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved