Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позивач мотивує свої вимоги тим, що її донька [PERSON] мала намір придбати квартиру [ADDRESS]. Власниками даної квартири відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом були [PERSON] та [PERSON]. Відповідачем було передано ключі від квартири [PERSON] На прохання відповідача [PERSON] 27.06.2014 року за усною угодою позики позивачем [PERSON] було передано відповідачу 5000 євро, що підтверджується його власноручною розпискою. Після оформлення всіх документів між відповідачем та [PERSON] 26.08.2014 року мав бути укладений договір купівлі-продажу квартири у звязку з чим відповідач мав повернути вказану суму коштів шляхом зменшення ціни на квартиру на 5000 євро. [INFO] [PERSON] загинула. Позивач неодноразово зверталася до відповідача про повернення суми боргу. 24.10.2014 року відповідачу було направлено лист-вимогу про повернення суми боргу. Внаслідок дій відповідача крім майнової шкоди позивачу було завдано моральну шкоду, що полягала у фізичних та душевних стражданнях. Відсутність грошей позбавила можливості добудувати будинок, оскільки іншого житла в м. Житомирі немає. Позивач в судове засідання не зявилася, надавала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги не визнав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що донька позивачки [PERSON] мала намір придбати квартиру [ADDRESS]. Позивач [PERSON] надала відповідачу [PERSON] в рахунок погашення боргу за квартиру кошти в сумі 5000 євро, що підтверджується борговою розпискою без визначення строку повернення коштів. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області. 24.10.2014 року відповідачу було направлено лист-вимогу про повернення суми боргу, однак позивачем не надано доказів направлення та отримання відповідачем вказаного листа, у звязку з чим строк предявлення вимоги повернення боргу слід вважати дату подання позовної заяви до суду, а саме 10.03.2015 року. Станом на 10.03.2015 року відповідач борг не повернув. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту отримання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд приходить до висновку про існування між позивачем і відповідачем договірних зобов'язань щодо надання останньому позики у розмірі 5000 євро, що підтверджується написаною власноруч розпискою відповідача від 27.06.2014 року, яку суд приймає за договір позики, оскільки у ньому сторонами визначені всі суттєві умови договору даного виду. Не підлягають задоволенню вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, оскільки. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як вбачається з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, не доведеними підстави стягнення моральної шкоди, оскільки не доведено факту заподіяння зі сторони відповідача позивачу моральних страждань. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики підлягають задоволенню частково та з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 5000 євро, що за курсом НБУ станом на 21.05.2015 року становить 115650 грн. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати.

Outcome: partial