Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що являється власником 33/100 часток жилого будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд та будівель, що знаходиться у [ADDRESS] . Частка житлового будинку позивачки повністю відокремлена від іншої частини будинку, має окремий вихід, у зв`язку з чим остання бажає виділити в натурі із спільної часткової власності належну їй частку домоволодіння. Інша частка будинку належить відповідачам по справі, які вже виділили свої частки в окремі об`єкти нерухомості, у зв`язку з чим, укласти договір про поділ нерухомості, що перебуває у спільній частковій власності в досудовому порядку є неможливим, внаслідок чого [PERSON] вимушено звернулась із позовом до суду та остаточно просить виділити їй в натурі цілу частку із майна, що знаходиться у спільній частковій власності, яке складає 33/100 частини будинку [ADDRESS] , припинити право спільної часткової власності на вказаний об`єкт нерухомості та визнати за нею право приватної власності на житловий будинок, який складається з: частини житлового будинку літ.А-1, а саме житлових кімнат 1-5, 1-6, 1-7, житловою площею 45,5кв.м, нежитлової прибудови літ.А2-1, веранди літ.а3-1, ганку літ.а10, загальною площею 79,7м.кв., бані літ.З-1, гаражу літ.Д-1, що розташований за адресою: [ADDRESS] , як на окремий, виділений в натурі об`єкт нерухомого майна в цілому. Позивачка [PERSON] та її представник- адвокат Дорошенко М.А., до судового засідання не з`явились, надали суду заяви, в яких просили розгляд справи здійснювати за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до судового засідання не з`явились, надали суду заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги визнали та не заперечували проти їх задоволення. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. [PERSON] являється власником 33/100 часток жилого будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд та будівель, що знаходиться у [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на спадщину за законом від 15.03.2021 року, а також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №253849347 від 22.04.2021 року. Інша частка будинку належить відповідачам по справі. Відповідачам [PERSON] та [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 23.09.2011 року. Відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 22.07.2004 року. Відповідачу [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.08.2006 року. Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна ККП «МБТІ- Маріупольська нерухомість» 22.04.2021 року, належна [PERSON] 33/100 частка домоволодіння, яка складається з частки житлового будинку літ.А-1, а саме житлові кімнати 1-5, 1-6, 1-7, нежитлової прибудови літ.А2-1, веранди літ.а3-1, ганку літ.а10, бані літ.З-1, гаражу літ.Д-1, загальною площею 45,5м.кв., за технічними показниками може бути виділена в натурі. Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з нормами ч. 1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Актами цивільного законодавства України надано право співвласникам на поділ та виділ майна, що є у їх спільній частковій власності. Частиною 1 ст. 364 ЦК України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у постанові № 7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Таким чином, як випливає з приписів вищенаведених статей 358 та 364 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності не є правом, що самостійно реалізується особою, яка бажає виділу, а має здійснюватися на підставі укладеного між усіма співвласниками договору. У справі № 6-12цс13, а саме в постанові від 03 квітня 2013 року, Верховний Суд України дійшов наступних висновків щодо виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності. Виходячи з аналізу змісту норм ст. ст.183,358,364, 379, 380,382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Згідно з ч. 3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За таких обставин, зважаючи, що належна позивачці частка нерухомого майна згідно експертного висновку може бути виділена в натурі, оскільки 33/100 частин об`єкту є відокремленими та мають окремий вихід, інші співвласники не заперечують проти цього, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

Outcome: approved