Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що з відповідачем по справі вона зареєструвала шлюб 09 серпня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 32. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина, а саме син [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з нею. Майже рік тому вона з відповідачем припинили спільне проживання і з того часу останній майже не відвідує дитину, не бере участі у її вихованні, а матеріальну допомогу на утримання сина надавав лише декілька разів, а саме купував ліки. Оскільки вона веде догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отримує соціальну допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. щомісячно та навчається в університеті на контрактній основі, внаслідок чого не в змозі самостійно забезпечити сину належний рівень життя, необхідний для його фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а відповідач часто виїжджає на заробітки за кордон, зароблені кошти витрачає на власні потреби, тому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1400 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила такі задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, а саме погодився сплачувати аліменти у розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 09 серпня 2014 року перебувають у шлюбі, від якого у них 23 травня 2015 року народився син [PERSON] (а. с. 4, 5). Також встановлено, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини, однією сім'єю з дружиною та сином не проживає, спільне господарство не веде. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України та часткове визнання позову відповідачем, а також беручи до уваги положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», згідно якого прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 01 травня 2016 року становить 1228 гривень, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial