Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 26 червня 2009 року між ними був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Позивачка мотивує свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Спільне подружнє життя припинено і на примирення позивачка не згодна. Подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливими і суперечать інтересам позивачки, тому остання і просить суд розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте завчасно подала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та повідомила, що сторони хоча й проживають спільно, проте шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивачка просить суд розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, а також не надав заперечень щодо суті позову і не повідомив про поважність причин неявки в судове засідання. У зв'язку з цим суд відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: з свідоцтва про шлюб вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області 26 червня 2009 року, про що складено відповідний актовий запис за № 176 (а. с. 6). З копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області в Книзі реєстрації народжень 19 травня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за №214 (а. с. 8). Судом достовірно встановлено, що сторони хоча й проживають спільно, проте шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність у них неповнолітньої дитини, та зважаючи на те, що позивачка наполягає на розлученні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню, оскільки позивачка довела, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать її інтересам. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу прізвище позивачці залишити «[PERSON]». На підставі ст.ст. 110, 112, 113, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved