Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради Миколаївської області, згідно з яким просила припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку, розташованого по вул. Франка, буд. 121 в м. Новий Буг Миколаївської області та визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона придбала у громадянки [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченим Вознесенською універсальною товарно-сировинною біржею 12.04.2001 року, який згідно рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 02.06.2015 року визнано дійсним, житловий будинок № 121 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Франка в м. Новий Буг, Миколаївської області. Однак, будучи власником вказаного будинку, вона не має можливості відчужити його, оскільки земельна ділянка на якій розташований зазначений будинок перебуває у власності іншої особи, - [PERSON], який помер 03.08.1999 року, а тому посилаючись на приписи ст.ст. 120, 140 ЗК України та факт смерті власника земельної ділянки [PERSON], просила припинити право власності останнього на земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку та визнати таке право за собою. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] міської ради Миколаївської області, [PERSON], в судове засідання також не зявився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку № 293, укладеного між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON], що посвідчений Вознесенською універсальною товарно-сировинною біржею 12.04.2001 року, зареєстрованого в [PERSON] філії БТІ 25.04.2001 року за р./№ 3053, який визнано дійсним на підставі рішення Новобузького районного суду Миколаївської області від 02.06.2015 року, що набрало законної сили, позивачка [PERSON] являється власницею житлового будинку № 121 з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по вул. Франка в м. Новий Буг, Миколаївської області. Проте, предметом вказаного договору слугував лише будинок, питання про передачу (продаж) у власність земельної ділянки, на якій розташований цей будинок (для обслуговування житлового будинку) при укладанні цього договору не вирішувалося. Вищезазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці, площею 0,10 га з цільовим призначенням для обслуговування вказаного житлового будинку. Зазначена земельна ділянка приватизована чоловіком попередньої власниці домоволодіння [PERSON] [PERSON] та значаться за ним відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, серії ІV-МК № 024565, виданого 03.02.1997 року [PERSON] міською радою Миколаївської області на підставі рішення виконкому цієї ради від 24.12.1996 року за № 418 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державного актів на право приватної власності на землю за р./№ 2722 (а.с. 8,10). Згідно ч. 1 ст. 30 ЗК України, в редакції 1991 року, чинній на час виникнення спірних правовідносин, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. З моменту передачі земельної ділянки у приватну власність [PERSON] і до цього часу цільове призначення земельної ділянки не змінилося. З огляду на викладене, у звязку з придбанням позивачкою [PERSON] у [PERSON] житлового будинку, до позивача разом з правом власності на житловий будинок перейшло і право власності на земельну ділянку для його обслуговування, що автоматично припинило право власності [PERSON] як на житловий будинок так і на земельну ділянку. Крім цього, 03.08.1999 року [PERSON] помер (а.с. 11), що також унеможливлює укладення між ним та позивачкою угоди про відчуження останній згаданої земельної ділянки. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, дослідженні при судовому розгляді справи обставини, свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про припинення права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку, розташованої по вул. Франко, 121 в м. Новий Буг та визнання за нею права власності на вказану земельну ділянку. Вимоги щодо стягнення з відповідача судових витрат понесених позивачкою у зв'язку з розглядом справи, остання не заявляла, тому суд відносить ці витрати на її рахунок.

Outcome: approved