Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивачка в серпні 2014 року звернулася в суд з даним позовом, в заяві вказала, що 26.10.2013 року від її імені з [PERSON] «Компаньйон Фінанс» було укладено кредитний договір № 1-78-344 який насправді вона ніколи не укладала і екземпляр оригіналу такого їй ніколи не вручався. 25.01.2014 року за її заявою було відкрито кримінальне провадження за ч. 4 ст. 358 КК України. На сьогоднішній день кримінальна справа розглядається в суді. Кредитний договір від її імені, використовуючи її загублений паспорт, уклала відповідачка [PERSON] [PERSON] «Компаньйон Фінанс» та [PERSON] «Кредит Капітал», після укладення вищевказаного договору, почали надсилати їй повідомлення про заборгованість з вимогами сплатити заборгованість, телефонували, погрожували і вимагали негайно сплатити кошти за цим кредитним договором. Так як вона ніколи не укладала вищевказаного кредитного договору просить визнати його недійсним, стягнути на її користь з [PERSON] «Компаньйон Фінанс» 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також стягнути судові витрати по справі. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав вказаних у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] «Компаньйон Фінанс» в судовому засіданні проти позову заперечила, суду пояснила, що оскільки позивачка не підписувала кредитного договору № 1-78-344 від 26.10.2013 року, то для неї не наступило ніяких правових наслідків, і так як договір укладався з відповідачкою [PERSON], кошти за даним договором передавалися їй, то вказаний кредитний договір не може бути визнаний недійсним, так як він вчинений не був. Щодо відшкодування моральної шкоди позивачці, то така позовна вимога не підлягає до задоволення так як [PERSON] «Компаньйон Фінанс» не заподіяло позивачці жодної шкоди і претензії по відшкодування шкоди позивачкою повинні предявлятися лише до відповідачки [PERSON] Належно повідомлена відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Судом направлялися судові повістки про виклик та документи по справі за місцем реєстрації відповідачки, однак остання не з'являлася у відділення поштового зв'язку для отримання кореспонденції. Рекомендовані листи були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 05.10.2015 року, який набрав законної сили 05.11.2015 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358 КК України та призначено їй покарання, на підставі ст. 70, ст. 72 КК України, 4 роки позбавлення волі, цивільний позов, крім інших, [PERSON] задоволено частково та стягнено з засудженої [PERSON] на її користь 5\~000 грн. в відшкодування моральної шкоди. Даним вироком, крім іншого, встановлено, що 26.10.2013 року, [PERSON], діючи повторно, з метою заволодіння чужим майном та власного збагачення в кредитного експерта ТОВ «Компаньйон Фінанс» в приміщенні відділення № 78 даної фінансової установи, що в м. Львові по вул. Шпитальна, 8, використовуючи паспорт громадянина України МЕ514427 виданий 20.09.2004 року Червоноградським МВ УМВСУ у Львівській області [PERSON], [INFO], з приводу втрати якого [PERSON] звернулась в Червоноградський МС ГУ ДМСУ у Львівській області 16.08.2012 року та в результаті чого їй 14.09.2012 року було видано паспорт громадянина України КС906746, видаючи себе за [PERSON], без її відома та згоди, оформила від імені [PERSON] договір кредиту 1-78-344 на суму 700 гривень, заяву про надання кредиту, згоду на збір та обробку персональних даних, у які внесла завідомо неправдиві відомості щодо особи власника кредитного рахунку шляхом підписання вищевказаних офіційних документів від імені [PERSON] в графах «Позичальник», в результат чого, згідно умов укладеного кредитного договору їй було виданого кошти в сумі 700 гривень, які остання використала на власні потереби, без мети повернення законному власнику. Виходячи з положень ст. 215 ЦК України та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, наданого в п. 7 Постанови від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Такими підставами є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Ч. 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Згідно з вимогами частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Враховуючи наведене, беручи до уваги те, що кредитний договір № 1-78-344 від 26.10.2013 року було укладено відповідачкою [PERSON] без відома позивачки, остання до кредитної установи з пропозицією укласти кредитний договір не зверталася, кошти не отримувала, договір не підписувала, тому суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення але частково, так як від відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, і відповідно до вироку Червоноградського міського суду від 05.10.2015 року з [PERSON] стягнено на користь позивачки 5\~000 грн. в відшкодування моральної шкоди.

Outcome: approved