Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про припинення права власності, вказуючи, що квартира [ADDRESS], належить на праві спільної часткової власності позивачці, відповідачу та третій особі. Відповідач - колишній чоловік позивачки, шлюб між ними розірвано 05.11.2002 р. Він виселився з квартир більше 10 років тому, знятий з реєстрації у серпні 2013 р., більше 10 років мешкає з іншою жінкою у м.Золочів Харківської області. Відповідач зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки, тому спільне володіння та користування майном є неможливим. Він відмовляється здійснювати капітальний ремонт квартири, нести витрати по сплаті комунальних послуг та поточні витрати на утримання квартири, що також робить неможливим спільне володіння та користування майном. Просить суд припинити право власності [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS], та визнати за позивачем право власності на цю частку. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що з приводу протиправної поведінки відповідача під час їх спільного проживання, насилля в сім'ї, тощо - вона до правоохоронних органів не зверталась. Грошову компенсацію вартості частки відповідача вона на депозитний рахунок суду не вносила, оскільки відповідач у розмові їй заявляв, що квартира йому не потрібна. Третя особа в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомив, його неявка не перешкоджає розглядові справи. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у відсутність відповідача , на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Суд, вислухавши позивача, третю особу, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Згідно ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 06.10.1999 р., квартира [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тобто без визначення розміру часток співвласників. Згідно технічного паспорту, вказана квартира має загальну площу 44,7 кв.м. та складається з двох ізольованих житлових кімнат площею 9,7 кв.м. і 17,4 кв.м. За вказаною адресою зареєстровані та мешкають позивачка та третя особа, що підтверджується відмітками у їх паспортах. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог і заперечень. На порушення ст.60 ЦПК України, позивачка не надала суду доказів того, що частка відповідача, яку вона визначила у розмірі 1/3 частини спірної квартири, не може бути виділена в натурі. Враховуючи, що позивач не внесла на депозитний рахунок суду будь-яку грошову компенсацію вартості частки відповідача, її твердження про те, що припинення права власності не завдасть шкоди його інтересам - нічим не підтвердження. Також суду не надано доказів неможливості спільного володіння і користування спірною квартирою всіма її співвласниками. За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed