Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона, є власником будинку [ADDRESS] . Даний факт підтверджується Договором дарування. В будинку [ADDRESS] проживають: Мами позивачки [PERSON] разом із синами позивачки та онуками. Відповідно до акту депутата Сквирської міської ради від 29.01.2021 року в будинку зареєстрована але не проживає з липня 2020 року колишня співмешканка сина позивачки - [PERSON] . Відповідачка не є членом сім`ї позивача. Позивачка вказує, що реєстрація відповідача в її будинку впливає на розмір комунальних послуг, вона не має можливості отримувати субсидію, тому вона звертається до суду з даним позовом та просить суд: Визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком [ADDRESS] . Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, а позовну заяву [PERSON] підтримує в повному обсязі (а.с.19). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час, місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.17) та не надав відзив на позов. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Пунктом 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України передбачено, якщо учасник справи або його представник належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. На підставі вимог ст.. 223 ЦПК України, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутність не з`явившихся учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Даний факт підтверджується копією Договору дарування від 02.08.1994 року посвідченого в.о. державного нотаріуса Сквирської державної нотаріальної контори Мельнічук І.М., зареєстровано в реєстрі за №1-1480 (а.с.6-7). Згідно копії довідки №144 видана Виконавчим комітетом Сквирської міської ради 27.01.2021 року в будинку [ADDRESS] проживають та до складу сім`ї [PERSON] входять: [PERSON] - мати; [PERSON] - син; [PERSON] - син; [PERSON] - співмешканка; [PERSON] - внук; [PERSON] - внук (а.с.9). Відповідно до акту депутата Сквирської міської ради від 29.01.2021 року в будинку зареєстрована але не проживає з липня 2020 року колишня співмешканка сина позивачки - [PERSON] (а.с.10). Відповідачка не є членом сім`ї позивача. Позивачка вказує, що реєстрація відповідача в її будинку впливає на розмір комунальних послуг, вона не має можливості отримувати субсидію, тому вона звертається до суду з даним позовом. Відповідно до вимог ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати а оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені угоди. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст.. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, оскільки право позивачки як власника будинку, дійсно порушується тим, що в будинку, який належить їй на праві приватної власності, зареєстровано відповідачку [PERSON] , яка не проживає в будинку, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved