Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ТОВ «Кей-Колект» та просить визнати недійсним договір купівлі-продажу кварири [ADDRESS] у місті Одесі, укладений 20 липня 2004 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 9258. В обгрунтування позовних вимог позивачка послалася на те, що їй невідкладно необхідні були гроші на лікування, яких у неї не було. У зв'язку з чим остання погодилася на умови кредитора, яким виступив відповідач та уклала з ним нотаріальний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], відповідно до якого продала на користь [PERSON] вказану квартиру, вартість якої складає 10 536 грн. В подальшому, за твердженням позивачки, [PERSON] не сплатив [PERSON], як продавцю, вартість придбаної квартири, не надав їй грошей у повному обсязі, яких вона просила від нього, не отримав від неї ключів від квартири та документи, не вселився до теперішнього часу в дану квартиру та не сплачує комунальні послуги. Саме тому, на думку позивачки, даний договір купівлі-продажу був фіктивним, який не мав наслідків дійсного придбання кварири [ADDRESS] у місті Одесі. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання сповіщений належним чином, про поважні причини неявки у судове засідання суд не сповістив. Представник третьої особи проти задоволення позову заперечував через недоведеність позивачем підстав та незаконність позовних вимог, а також з мотивів ненадання позивачем доказів на підтвердження обставин, на які та посилається, а саме: визначаючи недійсність правочину, зазвичай має існувати відповідна правова підстава, яка чітко визначена чинним законодавством п.п. 3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, тобто вимог волевиявлення учсника правочину, щодо настання реальних правових наслідків правочину. Вказані доводи викладені у письмових запереченнях, які містяться в матеріалах справи. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України з винесенням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, пояснення третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачкою не надано доказів на підтвердження недійсності договору купівлі-продажу кварири [ADDRESS] у місті Одесі, укладеного 20 липня 2004 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 9258. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами прешою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що при укладанні вказаного договору, сторонами були додержані всі умови, які передбачені чинним законодавством, а саме: загальних вимог, додержання яких є необхідними для чинності правочину відповідно до статтей 203, 205-209 ЦК України. Окрім того, [PERSON] зазначає, що фактично відповідач не сплатив їй, як продавцю, вартість придбаної квартири та не надав їй грошей, проте виходячи з п. 3 договору купівлі-продажу від 20.07.2004 року, продаж зроблений за 10 536,00 гривень, які позивачка отримала від [PERSON] повністю готівкою до підписання цього договору, про що своїм же підписом позивачка під вказаним договором підтверджує факт повного розрахунку за придбаний об'єкт і відсутність щодо відповідача будь-яких претензій фінансового характеру. Згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгшляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Тобто, порушення вимог закону, допущені стороною (сторонами) після укладення правочину не можуть спричиняти його недійсність, а призводять до інших правових наслідків, передбачених законом. Таким чином, той факт, що [PERSON] до цього часу користується квартирою та зареєстрована у ній, не надає їй права на визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 20 липня 2004 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 9258 недійсним. Суд дійшов висновку, що позов позивачки [PERSON] до відповідача [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ТОВ «Кей-Колект» про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладеного 20 липня 2004 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] реєстровий номер 9258, - не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed