Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що рішенням Перечинського районного суду від 22 січня 2014 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано, сина [PERSON], [INFO], залишено проживати при ній та стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З січня 2013 року вона з дитиною проживає окремо від відповідача, а останній з цього часу життям сина не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з ним та приймати участь у його вихованні. Останні три роки відповідач взагалі не бачився з дитиною, при цьому посилається на те, що позивачка йому забороняє такі зустрічі. Вона з сином проживає у належному їй на праві власності житловому будинку, де дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, між ними склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Син знаходиться на обліку в Перечинській ЦРЛ, йому вчасно проведені профілактичні щеплення, проводяться регулярні амбулаторні огляди. Також дитина відвідує дитячий дошкільний заклад «Веселка». Батько жодного разу не відводив та не забирав сина з дитсадка, не приймав участі у зборах, не був на святкових заходах та не оплачував відвідування закладу. Також відповідач з моменту призначення аліментів такі не сплачував, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання сина не надавав та по цей час не надає, подарунків чи іграшок на день народження чи іншу подію не дарував. Оскільки всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно, а відповідач жодної участі у вихованні та утриманні сина не бере, тому просить позбавити відповідача батьківських прав. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо задоволення таких. У судове засідання представник органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] також не з'явилася, однак подала заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги визнає, заперечень щодо задоволення позову не має. Також нею було надано висновок органу опіки та піклування від 06 жовтня 2016 року №453/01-26. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 31 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області (а. с. 7). Також встановлено, що рішенням Перечинського районного суду від 22 січня 2014 року шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 26 липня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 29 розірвано, сина [PERSON], [INFO] залишено проживати при матері - [PERSON], а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з 26 листопада 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 8-9). Крім цього встановлено, що малолітня дитина проживає разом з позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS], про що свідчить довідка Перечинської міської ради №2633 від 22 серпня 2016 року (а. с. 10). Як вбачається з довідки сімейного лікаря Перечинської ЦРЛ, стан здоров'я її сина [PERSON], [INFO], задовільний, він знаходиться на обліку в Перечинській ЦРЛ від народження. Профілактичний медичний огляд здійснюється регулярно, всі щеплення здійснюються вчасно. Для медичного огляду та зі скаргами на здоров'я дитини і подальшого лікування звертається [PERSON] (мати дитини). Згідно довідки ясел-садка «Веселка» Перечинського району від 26 серпня 2016 року, дитина [PERSON], [INFO], врівноважена, спокійна, соціальна, активно спілкується та грається з дітками, приймає участь в урочистих заходах з нагоди свят. Приводить та забирає дитину, відвідує збори та культурні заходи мама [PERSON] та інколи її батьки. Батько дитини не проводить та не забирає сина з дошкільного закладу (а. с 12). Крім цього, як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем відділу ДВС Перечинського РУЮ згідно виконавчого листа №304/1781/13-ц від 12 лютого 2014 року, виданого Перечинським районним судом, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01 грудня 2014 року становить 3900 грн. (а. с. 18). З довідки Перечинськго РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області від 15 серпня 2016 року №1-727/1204 вбачається, що [PERSON] не отримувала аліменти з боржника [PERSON] за період з 01 лютого 2016 року по 01 серпня 2016 року згідно з виконавчим листом №304/1781/13-ц, який видано 12 лютого 2014 року Перечинським районним судом (а. с. 16). Таким чином встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого малолітнього сина. Факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини також підтверджується висновком органу опіки та піклування Перечинської районної державної адміністрації від 06 жовтня 2016 року № 453/01-26, в резолютивній частині якого уповноважений орган вважає за доцільне надати згоду на позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], як такого, що ухиляється від виконання батьківських обов'язків (а. с. 41-42). Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснено у п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». У частині 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, вказано: «Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Також вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітньої дитини, а отже повністю відсторонився від виконання батьківських обов'язків і не проявляє відносно неї щонайменшої турботи, проти чого він не заперечує, тому суд вважає, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Разом з цим, оскільки з відповідача уже стягуються аліменти згідно рішення Перечинськго районного суду Закарпатської області від 22 січня 2014 року, а тому питання стягнення аліментів не вирішуватиметься. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved