Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.04.2013 року між нею та відповідачем - [PERSON] був розірваний шлюб, від якого вони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . З 2013 року до повноліття сина з відповідача стягувалися аліменти на його утримання. На даний час їх син навчається в Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького, що підтверджується довідкою № 115 від 09.11.2018 року. 30.08.2018 року нею укладено Договір про надання освітніх послуг № 1097/18 від 30.08.2018 року, згідно п. 9 якого загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 56000 грн. Також вказує, що син - [PERSON] перебуває на стаціонарній формі навчання і не має можливості працювати та отримувати доходи, несе витрати, пов`язані з навчанням: на придбання паперу, канцелярського приладдя, користування комп`ютерною та копіювальною технікою, тощо, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків на період навчання. Відповідач в добровільному порядку відмовляється сплачувати аліменти на утримання сина, хоча є працевлаштованим та працює в ПАТ «Азот» на посаді апаратника. А тому, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] на час навчання останнього в Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2019 року і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку. Ухвалою суду від 08.04.2019 року прийнято та відкрито провадження по справі і призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Проти такого порядку сторони не заперечували. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на веб порталі «Судова влада України». Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди позивача щодо такого порядку розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітнього [PERSON] , [INFO] , а матір`ю є позивачка - [PERSON] . Вказане стверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 21.11.2000 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Придніпровського райвиконкому м. Черкаси Черкаської області (а.с. 10). Відповідно до даних довідки № 115 від 09.11.2018 року [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання Черкаського національного університету імені Богдана Хмельницького. Термін навчання з 01.09.2018 року до 30.06.2019 року. Статтею 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно із ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Як зазначено у ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. За положеннями ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Відповідачем [PERSON] до суду не надано жодних підтверджень щодо неможливості ним утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. Під час розгляду справи не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про те, що відповідач є непрацездатним, і не має можливості матеріально утримувати повнолітнього сина. Разом з тим, суд враховує, що СК України визначено, що розмір аліментів не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму на утримання неповнолітньої дитини. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття і СК України визначає прожитковий мінімум на дитину віком до шести років та від шести до вісімнадцяти. [PERSON] є повнолітньою особою, оскільки досягнув 18 років. А тому, з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що відповідач повинен утримувати свого сина - [PERSON] , [INFO] , який навчається та приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на його утримання в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.03.2019 року і до закінчення ним навчання в Черкаському національному університеті імені Б.Хмельницького, але не більше ніж до досягнення ним 23-річного віку. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial