Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 0, 29 га.,яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Чоботарі, Котелевського району Полтавської області й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], який помер 19 квітня 2015 року. Обґрунтовуючи свій позов тим, що вона стала спадкоємицею за законом на майно померлого батька [PERSON] . В теперішній час вона бажає оформити спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 0, 29 га.,яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Чоботарі, Котелевського району Полтавської області й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON]. Але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене майно, оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 11). У відкрите судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку. [PERSON] надала до суду заяву від 14.07.2016 року, в якій просить суд провести розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 29). Відповідач у відкрите судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Відповідач Милорадівська сільська рада Котелевського району Полтавської області надала до суду заяву від 14.07.2016 року, в якій просить суд провести судове засідання без участі представника сільської ради, зазначивши, що позовні вимоги [PERSON] визнають у повному обсязі (а.с. 28). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача відділ Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області у відкрите судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, але надав до суду заяву від 11.07.2016 року, в якій просить розгляд справи провести без їхньої участі, зазначивши що у прийнятті рішення покладаються на розсуд суду (а.с. 25). Третя особа - приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку, але надала до суду заяву від 12.07.2016 року, в якій просить розгляд справи провести без їхньої участі, зазначивши що у прийнятті рішення покладається на розсуд суду (а.с. 26-27). У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, системно дослідивши матеріали даної цивільної справи (а.с.1- 38), приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини [PERSON] являється донькою [PERSON] про що свідчить копія свідоцтва про народження серії II- АВ № 505221 від 10 січня 1968 року (а.с.8). Після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Резниченко», що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 23 липня 1989 року (а.с. 9). [PERSON] помер 19 квітня 2015 року, про що свідчить світлокопія свідоцтва про смерть, серії 1-КЕ, виданого відділом ДРАЦС реєстраційної служби Котелевського РУЮ Полтавської області 21.04.2015 року (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом. Донька [PERSON] стала єдиною спадкоємицею першої черги за законом. Спадкове майно складається із земельної ділянки площею 0, 29 га., яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Чоботарі, Котелевського району Полтавської області й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], який помер 19 квітня 2015 року (а.с .10), що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії II- ПЛ № 006175, виданого 31.10.1997 року на підставі рішення виконавчого комітету Милорадівської сільської ради народних депутатів від 18 липня 1997 року (а.с. 17). При цьому, з вказаного державного акту ( а.с. 17) вбачається, що земельна ділянка була надана [PERSON] з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, тоді як на сьогодні це суперечить п. г ч.3 ст. 22 ЗК України, де вказано що земельні ділянки для ведення підсобного сільського господарства надаються несільськогосподарським підприємствам, установам чи організаціям, а не громадянам України (фізичним особам). В свою чергу відповідно до вимог п. а ч.3 ст. 22 ЗК України ( в редакції що діє на сьогодні) землі сільськогосподарського призначення передаються у власність на надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства. Крім цього , виходячи з положень ст. 5 ЗУ « Про особисте селянське господарство» від 15.05.2003 року, законодавцем було прирівняно (ототожнено) значення цільового призначення земельної ділянки, яка раніше надавалася громадянам для ведення підсобного господарства, тоді як з прийняттям ЗК України від 25.01.2001 року, який набрав чинності 01.01. 2002 року, земельна ділянка надається громадянам для ведення особистого селянського господарства. Як вбачається з листа про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 105/02-14 від 16 лютого 2016 року, до нотаріуса звернулася [PERSON], яка діє від імені [PERSON] на підставі довіреності, з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0, 29 га.,яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території с. Чоботарі, Котелевського району Полтавської області й до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], який помер 19 квітня 2015 року. Але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене майно, оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 11). Це знайшло своє підтвердження у листі Відділу Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області від 26.11.2015 року відповідно якого, до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру земельна ділянка [PERSON] не занесена, кадастровий номер не визначався. ( а.с. 14-15). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Відповідно до п.115 постанови КМУ « Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 року державна реєстрація земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації за заявою власників. Так, як власник спірної земельної ділянки [PERSON] помер , а сама земельна ділянка не занесена до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру, кадастровий номер не визначений, то позивачка резниченко [PERSON] позбавлена можливості як спадкоємиця за законом на майно померлого батька отримати свідоцтво про право власності на спадщину за законом. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до змісту повідомлення приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] № 794/01-16 від 12.07.2016 року, в провадженні знаходиться спадкова справа № 139/2015 на майно [PERSON], померлого 19.04.2015 року. В спадковій справі знаходяться заяви: про прийняття спадщини за законом, що надійшла від [PERSON], дочки померлого; заява [PERSON], дружини померлого, про відмову від прийняття спадщини за законом на користь [PERSON]. Інших заяв у спадковій справі не міститься. Дані про інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. Згідно матеріалів спадкової справи приватним нотаріусом Котелевського районног нотаріального округу [PERSON] 16 лютого 2016 року вже було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на імя [PERSON] на вклади із відповідними відсотками та нарахованою компенсацією та 24 березня 2016 року на імя [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Чоботарі Котелевського району Полтавської області (а.с.16, 27). Ч.1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задовольняючи позовну заяву [PERSON] до Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON], відділ Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. Підсумовуючи все вище викладене суд, вважає, що [PERSON] , як спадкоємиця за законом на майно померлого [PERSON] , дійсно має законне право на земельну ділянку площею 0, 29 га., яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території с. Чоботарі, Котелевського району Полтавської області. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати позивачу присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved