Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на її користь 12 277, 85 грн. завданої матеріальної шкоди, 50 000 грн. завданої моральної шкоди та судові витрати по справі у розмірі 768,40 грн. судового збору та 3 200,00 грн. витрат на послуги адвоката, а всього 66 246,25 грн. Обґрунтування позовних вимог В обґрунтування позовної заяви позивачка [PERSON] покликається на те, що 31.01.2019 повертаючись додому у с. Нове Село Жидачівського району Львівської області на автомобілі марки ВАЗ 2108 д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , приблизно о 14 год 50 хв. їм на зустріч виїхав автомобіль марки Renault Master під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали технічні пошкодження, а [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні пошкодження, у зв`язку з чим, [PERSON] було доставлено у Жидачівську ЦРЛ. Згідно постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.04.2019 [PERSON] визнано винним у вчиненні адмінправопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. Згідно виписного епікризу з медичної карти №446 [PERSON] поступила на лікування у Жидачівську ЦРЛ 31.01.2019, звідки була виписана 28.02.2019. У зв`язку з медобстеженням, лікуванням, харчуванням та транспортними витратами позивачки [PERSON] зазнала матеріальної шкоди. Крім того, їй була завдана моральна шкода. Оскільки, вона перенесла фізичний біль, змушена була тривалий час лікуватися, що вплинуло на загальний емоційний стан [PERSON] . Моральну шкоду позивачка оцінює у розмірі 50 000,00 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача [PERSON] витрати на послуги адвоката та судовий збір. 15.03.2021 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву згідно якого просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі обгрунтовуючи тим, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки ВАЗ 2108, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] була застрахована в ПАТ «НАСК» «ОРАНТА», згідно полісу АМ 9496836, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих становить 200 000, 00 грн.. Відтак, покликаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, де зазначено, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), вважжає, що належним відповідачем по справі є страхова компанія ПАТ «НАСК «ОРАНТА». У задоволенні стягнення моральної шкоди також просить відмовити, оскільки позивачкою не доведено факт отримання тілесних ушкоджень в результаті ДТП , а відтак і в задоволенні моральної шкоди слід відмовити./а.с.63-66/ Процесуальні рішення, постановлені по справі Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 28.08.2019, цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди передано за підсудністю на розгляд до Жидачівського районного суду Львівської області. /а.с.33/ Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2020 головуючим суддею для цієї справи визначено суддю Равлінка Р.Г./а.с.40/ Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 02.10.2020 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 26.01.2021. /а.с.45-46/. 21.01.2021 підготовче засідання відкладено на 15.04.2021 у зв`язку з неявкою відповідача /а.с.56-57/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 15.03.2021 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.06.2021 (а.с.86-87). Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 15.06.2021 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 05.08.2021 /а.с.90/. Розгляд справи по суті відбувся 05.08.2021 за участю позивачки [PERSON] та її представника адвоката Германа М.Б., відповідача [PERSON] , та представника адвоката Доарме В.С. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат Герман М.Б. заявлені вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити, покликаючись на підстави викладені у позовній заяві. Відповідач, [PERSON] та його представник адвокат Доарме В.С. в задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі з підстав наведених у відзиві. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки її представника, а також відповідача та його предстанвика, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.04.2021 [PERSON] визнано винним у вчиненні адмінправопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу, що становить 340 грн. /а.с.4/. Згідно листка непрацездатності серія АДХ « 831094 [PERSON] виданого КНП Жидачівська ЦРЛ, звільнена від роботи, не працювала з 31.01.2019 по 28.02.2019. Причина непрацездатності - невиробничі травми, захворювання загальне. Режим стаціонарний. /а.с.9/. Згідно виписного епікризу з медичної карти №446, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні. Дата поступлення 31.01.2019 . Дата виписки 28.02.2019 /а.с.11/. Відповідно до КТ обстеження голови, протокол №0223 пацієнта [PERSON] , дата обстеження: 05.02.2019 - об`ємних утворень, вогнещевих змін, деформацій не виявлено./а.с.14/ Згідно висновку комп`ютерної томографії поперекового відділу хребта пацієнта: [PERSON] дата обстеження: 26.02.2019 - кістково -травматичних змін поперекового відділу хребта не виявлено. /а.с.13/ Згідно листка непрацездатності АДХ № 949224 від 01.03.2019 виданого КНП Жидачівська ЦРЛ, [PERSON] звільнена від роботи, не працювала з 01.03.2019 до 25.03.2019. Причина непрацездатності - невиробничі травми. Режим амбулаторний. /а.с.8/. З квитанцій, товарних чеків та фіскальних чеків наявних в матеріалах справи вбачається купівля продуктів харчування та медичних препаратів, також сплата благодійного внеску [PERSON] установі благодійного фонду «Центр медичних інновацій». /а.с.15-25/ Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 09.07.2019 видане Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області, [PERSON] та [PERSON] 09.07.2019 зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 32, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » /а.с.55/. Згідно відповіді на адвокатський запит № 351 від 15.03.2021 щодо виплати страхового відшкодування за шкоду, завдану здоров`ю [PERSON] , внаслідок ДТП від 31.01.2019 за участю забезпеченого транспортного засобу Renault Master д.н.з. [NUMBER] , цивільно-правова відповідальність водія якого застрахована за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.03.2018 № АК/9966570, 07.03.2019 до НАСК «Оранта» надійшла заява про виплату страхового відшкодування від Потерпілої особи. Згідно зі страховим актом № ОЦВЗ-19-13-4435/1 та відповідно до поданої заяви про страхове відшкодування, НАСК «Оранта» 24.04.2019 було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 5 257,98 грн./а.с.78/. Норми права та мотиви їх застосування Щодо відшкодування матеріальної шкоди. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до частин першої, другою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. За загальним правилом, викладеним у пункті 5 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку. Правилами статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачені випадки, коли страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, і ці випадки характеризуються не лише виною водія забезпеченого транспортного засобу у настанні ДТП, а і його навмисною протиправною поведінкою щодо заволодіння забезпечуваним транспортним засобом, керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів тощо. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Судом встановлено, що [PERSON] зверталася до страховика із заявою про сплату страхового відшкодування та отримала виплату страхового відшкодування у розмірі 5 257,98 грн., відтак сума страхового відшкодування у розмірі 12 277,85 грн., яку позивачка просить стягнути з відповідача не перевищує ліміту відповідальності страховика. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час настання страхового випадку була застрахована, то обов`язок відшкодувати шкоду покладається на його страховика, відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо стягнення моральної шкоди. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. За змістом статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а також - незалежно від вини заподіювача шкоди, якщо її завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Обов`язок страховика відшкодувати у разі настання страхового випадку в межах страхових сум шкоду, заподіяну внаслідок ДТП здоров`ю третьої особи встановлений вищенаведеним пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] просила відшкодувати заподіяну їй внаслідок ДТП моральну шкоду саме у зв`язку з ушкодженням здоров`я. На час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «НАС «ОРАНТА» згідно з Полісом АМ9496836. Оскільки [PERSON] не заявляла вимог до ПАТ «НАС «ОРАНТА» про відшкодування заподіяної їй в результаті ДТП моральної шкоди, а страховик не є стороною у цьому спорі, суд позбавлений можливості вирішити питання про стягнення із страхової компанії на користь потерпілої суми відшкодування вказаної шкоди. Також суд позбавлений можливості визначити розмір заподіяної позивачці моральної шкоди відповідачем, за мінусом 5 % страхової виплати, яку закон зобов`язує сплатити страховика. Відтак, позовні вимоги в цій частині є передчасними. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов переконання, що позовні вимоги до задоволення не підлягають. Суд не надає оцінки твердженням відповідача щодо недоведеності заподіяних, внаслідок ДТП ушкоджень здоров`ю позивачки, оскільки при даних обставинах справи такі не входять в предмет доказування, а можуть бути оцінені судом при визначенні понесених витрат позивачкою на лікування внаслідок завдання шкоди здоров`ю, яке судом в даній справі не досліджувалось. Щодо судових витрат. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, в задоволенні вимог про стягнення з відповідача судових витрат слід відмовити.

Outcome: dismissed