Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем по справі вона перебувала у шлюбі з 16.06.2001 року по 28.08.2009 року. В шлюбі в них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], і син [PERSON], [INFO], з якими відповідач разом не проживає, участі в їх вихованні та матеріальному забезпеченні не приймає. Вказуючи на те, на те, що відповідач свідомо порушує батьківські обов'язки, з дітьми не спілкується, злісно не виконує вимог та рекомендацій органів опіки і піклування, ухиляється від сплати стягнутих за рішенням суду аліментів, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 18103,98 грн., позивачка просить суд позбавити його батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги і, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, просила вимоги задовольнити, доводячи суду необхідність та доцільність застосування до відповідача такого заходу. Відповідач у судовому засіданні заявлені до нього вимоги про позбавлення батьківських прав підтримав повністю, доводів позивачки про його ухилення від виконання батьківських обов'язків не спростував, підтвердивши суду, що з моменту припинення сімейних стосунків він з дітьми не спілкується, їх розвитком, станом здоров'я та навчанням не цікавиться та що матеріальної допомоги на їх утримання позивачці давно не надає. Представник третьої особи служби у справах дітей виконкому Димитровської міської ради вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав підтримала і суду пояснила, що відповідач, будучи батьком двох неповнолітніх дітей, через ухилення від виконання своїх обов'язків, безвідповідальне ставлення до дітей і небажання спілкування з ними, втратив з дітьми родинний зв'язок, внаслідок чого діти не знають батька і інтересу до нього не виявляють. Тому, на думку служби у справах дітей, позбавлення відповідача батьківських прав відповідатиме принципу доцільності і не порушуватиме інтересів дітей. Вислухавши пояснення сторін, свідків, думку прокурора та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], є батьком двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження, виданими відділом реєстрації актів громадянського стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області (арк.спр. 9,10). Згідно довідки з місця проживання, діти проживають разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] і знаходяться на її утриманні (арк.спр.35). Відповідач, як свідчать матеріали справи, мешкає за адресою: [ADDRESS]. Вказані обставини та обставини невиконання відповідачем свого батьківського обов'язку щодо двох малолітніх дітей знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і в показаннях свідків [PERSON], [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає по-сусідству з позивачкою і добре знає її сім'ю, де виховується двоє малолітніх дітей, батько яких з ними тривалий час не проживає. За останні чотири роки вона жодного разу не бачила, щоб відповідач відвідував дітей. Поясняє, що відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги та станом здоров'я дітей не цікавиться, у їх лікуванні не допомагає, хоча фізично здоровий і міг би утримувати дітей. Свідок [PERSON], яка працює в шкільному закладі, де навчаються діти сторін і яка є класним керівником [PERSON], суду пояснила, що за весь час роботи в школі вона відповідача жодного разу не бачила, оскільки той дітьми не опікується, турботи до них не проявляє, з ними не спілкується і їх успіхами не цікавиться. Зазначила, що дітьми опікуються тільки мати та їх бабуся, які повністю взяли на себе виховання та турботу про дітей. Допитаний в судовому засіданні на виконання вимог ст.6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей та ст.171 СК України неповнолітній [PERSON], [INFO], суду пояснив, що відповідач є його батьком, який з сім'єю тривалий час не проживає і навіть не спілкується. Батько ніколи не цікавився ні їх з братом життям, ні їх станом здоров'я, ні їх інтересами, а коли вони хворіли - жодного разу не приходив до лікарні, хоча мати йому про це повідомляла. Вказує на те, що родинного почуття до батька він не відчуває, що батько їх з братом повністю забув та що підтримує вимоги матері про позбавлення батька батьківських прав. Доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей висловлена і в письмовому висновку органу опіки та піклування - виконавчого комітету Димитровської міської ради, затвердженого рішенням виконкому Димитровської міськради від 16.04.2014 року №166, згідно якого позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей сина [PERSON] і сина [PERSON] повністю відповідатиме їх інтересам (арк.спр.36-37). Судом встановлено, що на підставі рішення Димитровського міського суду Донецької області від 09.07.2009 року з [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його доходів, проте, як свідчать матеріали справи, аліменти відповідач не сплачує і станом на 14.03.2014 року заборгованість з аліментів складає 18103,98 грн. (арк.спр.32). Цієї обставини відповідач не спростовує. Згідно довідки медичної установи відповідач на диспансерних обліках не перебуває, хворобами, які б перешкоджали вихованню дітей, не страждає (арк. спр.24, 25, 26, 27). Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та поважати дитину. В разі, якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, вони, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, можуть бути позбавлені батьківських прав. Для позбавлення батьківських прав необхідно встановити, що особа свідомо порушує батьківські обов'язки і злісно не виконує вимог та рекомендацій органів опіки і піклування. Те, що відповідач тривалий час з дітьми не спілкується, не дбає про їх стан здоров'я та фізичний розвиток, не забезпечує необхідного харчування чи медичного догляду, дає суду підстави вважати, що він своїми батьківськими обов'язками він нехтує свідомо і злісно ухиляється від їх виконання. Таким чином, досліджені судом докази та вище зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, дають суду підстави для висновку про винну поведінку батька дітей, про його злісне ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків з виховання дітей та свідоме нехтування цими обов'язками, що у відповідності з пунктом 2 частини 1 ст.164 Сімейного Кодексу України є підставою для застосування крайнього заходу - позбавлення його батьківських прав відносно дітей. Вирішуючи питання судових витрат в порядку ст.88 ЦПК України, регулюючої розподіл судових витрат між сторонами, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved