Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

Позивачка звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про визнання втратившим право користування житлом. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що відповідно до Договору купівлі-продажу частини квартири, посвідченого 25.02.2005р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В., за реєстровим №1374, позивачці на праві власності належить 165/1000 частин квартири, житловою площею 12,4 кв.м., квартири під [ADDRESS]. Вказана квартира в цілому складається з шести житлових кімнат, житловою площею 75,2 кв.м., загальна площа квартири - 104,3 кв.м. Право власності було зареєстровано в КП «БТІ» ОМР 21.03.2005р., реєстраційний номер: 8066249, номер запису: 426 в книзі: 559доп. - 70. Крім позивачки, в даному житлі є зареєстрованим її син - [PERSON], 2000р.н., який не проживає за адресою своєї реєстрації з грудня 2014р. Син позивачки постійно проживає на території Російської Федерації. Добровільно зніматися з реєстрації він відмовляється. Інтересу до житла він не проявляє, участі в оплаті комунальних послуг не приймає. Не проживання відповідача підтверджується актом про непроживання від 30.07.2018р., складеним сусідами та керівником органу домоуправління. Оскільки житло позивачки не є постійним місцем перебування чи проживання відповідача, передбачених Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підстав для його реєстрації за вказаною адресою - не має. З урахуванням вищенаведеного позивачка просить суд визнати [PERSON], [INFO]., РНОКПП: [NUMBER] втратившим право користування 165/1000 частинами квартири, житловою площею 12,4кв.м., квартири під [ADDRESS]; встановити порядок виконання рішення суду, за яким, в разі набрання чинності, воно стане підставою для зняття з реєстрації місця проживання [PERSON], [INFO].. РНОКПП: [NUMBER] за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивачка не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій він вказав, що визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно копії Договору купівлі - продажу частини квартири від 25.02.2005 року [PERSON] купила 165/1000 частин квартири, житловою площею 12,4 кв.м. квартири під номером 10 у будинку під номером [ADDRESS], яка в цілому складається з 6 житлових кімнат, загальною площею 104,3 кв.м., в тому числі, житловою площею 75,2 кв.м. Також, відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 6791644 від 21.03.2005 року вказана вище квартира знаходиться у приватній спільній частковій власності [PERSON]. З Довідки (виписки із домової книги про склад родини та реєстрації) №134 від 31.07.2018 року, виданій [PERSON] вбачається, що позивачка зареєстрована та проживає в [ADDRESS]. На цій площі також зареєстрований та проживає [PERSON] (син). Відповідно до Акту від 30.07.2018 року, виданого ОСББ «Одесас», складеного [PERSON], [PERSON], [PERSON], за адресою: [ADDRESS], [PERSON] не проживає з грудня 2014 року по теперішній час. Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує право. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено,- що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивачки про усунення перешкод в користуванні її власністю. Відповідно до ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до п. 11 Постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи всі дослідженні матеріали справи, докази, підтверджуючі не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS], суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. На підставі ст.ст. 16, 29, 310, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved