Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила надати їй дозвіл на виїзд [PERSON] [INFO] за кордон та на тимчасово окуповану територію АР Крим та місто Севастополь без дозволу /згоди/ батька [PERSON] до повноліття дитини; надати [PERSON] /брату позивача та дядькові малолітнього [PERSON]/ дозвіл на виїзд та супровод [PERSON] [INFO] за кордон та на тимчасово окуповану територію АР Крим та м. Севастополь без дозволу /згоди/ батька дитини та дозволити їй або її офіційному представникові без згоди батька дитини оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу малолітнього [PERSON] за межі України до країн ближнього та дальнього зарубіжжя, а також на тимчасово окуповану територію АР Крим та місто Севастополь до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги, не змогла назвати країну, куди має виїхати дитина та просила надати їй дозвіл на виїзд дитини на тимчасово окуповану територію АР Крим та місто Севастополь до повноліття дитини, оскільки там мешкають її батьки, брат. Стосовно батька дитини пояснила, що він довгий час не спілкується з дитиною, не сплачує аліменти, які призначені за рішенням суду, навіть не поздоровив дитину з днем народження. Відповідач до судового засідання не з,явився, про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом розміщення на сайті суду об,яви про розгляд вказаної справи. Представник третьої особи до судового засідання не з,явився, просив розглядати справу за відсутності його представника. Суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за таких підстав: [PERSON] народився [INFO] року, його батьками є [PERSON] та [PERSON]. 07 лютого 2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис номер 52 від 07 лютого 2006 року. Відповідно до ст. 154 ч.2 СК України батьки дитини мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів неповнолітньої дитини. Відповідно до п.3 ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків/ усиновлювачів/, піклувальників та в їхньому супроводі, або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в,їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або закон них представників. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правилами оформлення та видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон визначено, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадян України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у якій, відповідно до правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України від 27 січня 1995 року номер 57 перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 років здійснюється лише за згодою батьків /усиновлювачів/ та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду за кордон досягли повноліття. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріальною згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу другого з батьків. У судовому засіданні встановлено, що позивачка була зареєстрована у [ADDRESS]. На теперішній час вона разом з неповнолітнім сином [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] як переміщені особи з тимчасово окупованої території АР Крим. У судовому засіданні встановлено, що батько дитини не підтримує з дитиною жодних відносин, не спілкується, не сплачує аліменти на його утримання, які стягнуті за рішенням суду. Суд приймає до уваги, що є необхідністю періодичні виїзди дитини на тимчасово окуповану територію АР Крим та місто Севастополь для відпочинку та відвідування родичів та зважаючи на безпідставне небажання батька дитини надати згоду на такий виїзд дитини, на підставі ч.1 ст.12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд вважає позовні вимоги доказаними. На підставі ст.ст. 10, 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст..ст. 2, 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в,їзду в Україну громадян України», п. 4 Постанови КМ України від 27 січня 1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України,

Outcome: approved