Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання права власності на спільне сумісне майно. В позові посилається на те, що 18.11.1984 року був зареєстрований шлюб між нею та відповідачем. В шлюбі у них народилося троє дітей: [PERSON] , 1985 р.н., [PERSON] , 1991 р.н. та [PERSON] , 1993 р.н. Згідно рішення Заставнівського районного суду від 29.11.2018 року шлюб між ним розірвано та на даний час вони проживають окремо. Під час шлюбу сторони спільно придбали рухоме майно та на сьогоднішній день між ними не досягнуто згоди щодо порядку його розподілу. Відповідач категорично відмовляється від добровільного поділу майна. Так ними в шлюбі було придбано: меблеву стінку, вартістю 2500 грн.; м`яку частину, вартістю 4000 грн.; телевізор марки «Philips», вартістю 4000 грн.; телевізор марки «Samsung», вартістю 2400 грн.; холодильник «Вірпул», вартістю 4400 грн.; морозильну камеру «LG», вартістю 2950 грн.; меблевий набір для кухні, вартістю 1800 грн.; пральну машину, вартістю 1200 грн.; пральну машину, вартістю 3200 грн. Вважає вказане майно спільною сумісною власністю подружжя, а через те, що вони не домовилися про порядок поділу вказаного рухомого майна просить суд, ухвалити рішення, яким визнати вищезгадане майно сумісною власністю подружжя, виділити із спільного сумісного майна подружжя у її власність м`яку частину, вартістю 4000 грн.; телевізор марки «Philips», вартістю 4000 грн.; холодильник «Вірпул», вартістю 4400 грн.; морозильну камеру «LG», вартістю 2950 грн.; пральну машину, вартістю 3200 грн. Виділити із спільного сумісного майна у власність відповідача меблеву стінку, вартістю 2500 грн.; телевізор марки «Samsung», вартістю 2400 грн.; меблевий набір для кухні, вартістю 1800 грн.; пральну машину, вартістю 1200 грн. Також просить стягнути з неї на користь відповідача 5325 грн. грошової компенсації, як різницю вартості майна, що виділяється у її власність та вартості Ѕ ідеальної частки спільного майна подружжя та стягнути з відповідача на її користь судовий збір в розмірі 768,40 грн. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від її представника [PERSON] до суду надійшла заява, згідно якої останній просив справу розглянути у його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримують, просили їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, яку отримав, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Враховуючи викладене, справу розглянуто без участі сторін, в порядку заочного розгляду на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до такого. Судом встановлено, що 18.11.1984 року сторони зареєстрували шлюб, який згідно рішення Заставнівського районного суду від 29.11.2018 року було розірвано (а.с. 7). Перебуваючи у шлюбі сторони придбали наступне майно: меблеву стінку, вартістю 2500 грн.; м`яку частину, вартістю 4000 грн.; телевізор марки «Philips», вартістю 4000 грн.; телевізор марки «Samsung», вартістю 2400 грн.; холодильник «Вірпул», вартістю 4400 грн.; морозильну камеру «LG», вартістю 2950 грн.; меблевий набір для кухні, вартістю 1800 грн.; пральну машину, вартістю 1200 грн.; пральну машину, вартістю 3200 грн. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вищевказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбане ними у шлюбі за спільні кошти. Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ст. ст. 69, 70, 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина\~та чоловік\~не домовилися\~про порядок\~поділу майна,\~спір може\~бути вирішений\~судом.\~При цьому\~суд бере\~до уваги\~інтереси дружини,\~чоловіка,\~дітей та\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Згідно норм статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити. У відповідності до ч.1, п. 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивачки належить стягнути судові витрати, понесені останньою за сплату судового збору в розмірі 768,40 грн. Згідно ч.4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судове засідання, призначене на 12-00 годину 15.10.2019 року учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України) 23.10.2019 року, то датою ухвалення даного судового рішення є 23.10.2019 року. На підставі ст.ст. 60, 61, 65, 68, 69, 70, 71 СК України, ст. 368, 369 ЦК України,

Outcome: approved