Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивачка в липні 2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ленінградського районного виконавчого комітету міста Києва, про що зроблено актовий запис № 1379. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 06 серпня 1998 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ленінградського районного виконавчого комітету міста Києва, про що зроблено актовий запис № 1379, від шлюбу мають спільну дитину - повнолітню доньку [PERSON], [INFO], позивачка вказує, що спочатку сімейне життя складалось добре, проте протягом останніх років шлюбні відносини поступово погіршувались, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, вона з відповідачем постійно віддалялися один від одного та почали проживати окремо, відповідач нехтує сімейними цінностями, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, з його ініціативи постійно виникають сварки, зазначала, що збереження шлюбу не можливе, шлюб існує лише формально, а тому на підставі ст.ст. 24, 104, 105, 110, 111, 112 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначала, що з 2007 року вона з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим, крім того виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечував. Представник відповідача в судовому засіданні підтримала пояснення свого довірителя. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 1988 року, про що є актовий запис № 1379 (а.с. 5 - копія свідоцтва про укладення шлюбу). Як вбачається з матеріалів справи, від шлюбу сторони мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 8 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивачки та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично з 2007 проживають окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, спільного бюджету не мають, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved