Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона та [PERSON] являються батьками [PERSON] , [INFO] , який на даний час навчається на 3 курсі денної форми навчання Державного бюджетного професійного освітнього закладу Автономної Республіки Крим «Приморський професійний технікум» та потребує матеріальної підтримки. Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до 23 років. Представник позивачки в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його та позивачки відсутності. На позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Окрім цього, представник просив не стягувати з відповідача судові витрати. Відповідач у судове засідання також не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 03.07.2013 розірвано (а.с. 6-6а). Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Згідно довідки № 457 від 06.09.2020 [PERSON] дійсно навчається на 3 курсі денної форми навчання Державного бюджетного професійного освітнього закладу Автономної Республіки Крим «Приморський професійний технікум». Закінчує навчання 30 червня 2022 року (а.с. 7). Відповідач [PERSON] проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає. Згідно ст. 198, 199 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як убачається з матеріалів справи [PERSON] є повнолітнім та навчається на третьому курсі Державного бюджетного професійного освітнього закладу, тому суд уважає, що він потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Відповідач у свою чергу не надав суду доказів своєї неможливості надавати матеріальну допомогу на сина, який є повнолітнім та продовжує навчання. Отже, враховуючи викладені обставини справи, та зважаючи на те, що [PERSON] , який продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги з боку батька, а батько - відповідач по справі зобов`язаний виплачувати аліменти на повнолітнього сина, який навчається, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача на період навчання, тобто до 30 червня 2022 року. На думку суду, такий розмір аліментів є розумним та справедливим. Враховуючи положення ч. 1 ст. 200 СК України, де зазначено, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначаються в твердій грошовій сумі або в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу та з урахуванням того, що дана норма не містить посилань на встановлення мінімального та максимального розміру аліментів, який підлягає стягненню, суд приходить до висновку про відмову в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів у розмірі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у сумі 908 грн на користь держави. У відповідності зі ст. 430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial