Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, просить розірвати шлюб, зареєстрований 01.10.1993 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Запоріжжя, актовий запис № 1267, укладений з відповідачем. За змістом позову: від шлюбу подружжя має неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами фактично припинені з червня 2017 року. Сторони не ведуть спільне господарство з зазначеного часу, мешкають окремо. Позивач зазначає, що подальше спільне подружнє життя з відповідачем неможливе. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує на зазначених обставинах. Відповідач згідно письмової заяви заявлений позов визнає в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі, проти позову не заперечує. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вказує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд вважає за можливе розглядати справу у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін, на підставі ст. 206 ЦПК України, суд приймає визнання відповідачем позову, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, тому ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії ІІІ-ЖС № 252869, 01.10.1993 року між сторонами по справі укладено шлюб, який зареєстрований інським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Запоріжжя, актовий запис № 1267. Від даного шлюбу у подружжя народилась донька: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ЖС № 009922 від 02.06.2001 року), яка мешкає з позивачкою. Подружні стосунки та спільне господарство між сторонами припинені з червня 2017 року, сторони мешкають окремо. На підставі ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Перевіривши матеріали справи, за наявності законних підстав, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини. Збереження сімї при існуючих обставинах є недоцільним, адже суперечить інтересам та порушує права кожного з подружжя. У відповідності до ст. 113 СК України, суд визнає за можливе залишити позивачці за її клопотанням після розірвання шлюбу шлюбне прізвище «Тоцька». Згідно ч.7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398VІ від 01.07.2010 року, ч.2 ст. 118 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved