Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що прийнявши спадщину після смерті своєї рідної тітки [PERSON], у неї відсутні умови для отримання у нотаріуса свідоцтва про право на цю спадщину із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавиці. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] заявлені вимоги підтримала, навела пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач по справі - позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на спадкове майно після смерті [PERSON], що підтверджується наданою суду письмовою заявою, і просить розглядати справу за його відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.1, 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст.ст.174 -175 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла рідна тітка позивачки [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. Судом також встановлено, що спадкоємці першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] відсутні. Відповідач [PERSON] (рідний брат спадкодавиці) являється спадкоємцем ІІ черги спадкування за законом. Проте, спадкування за законом було змінено складеним [PERSON] 05 липня 2012 року заповітом, яким вона заповіла все належне їй на день смерті майно позивачці [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що в передбачений законом 6-місячний строк позивачка одна прийняла спадщину через своєчасне подання заяви нотаріусу. За наслідками її заяви нотаріусом було відкрито спадкову справу. Після спливу 6 місяців з дня смерті тітки [PERSON], позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок. Проте у видачі свідоцтва про право на спадковий будинок нотаріусом позивачці відмовлено в зв'язку з тим, що успадкувавши будинок [ADDRESS] після смерті свого чоловіка [PERSON] і отримавши 05.07.2012 року свідоцтво про право на спадщину за законом на це майно, [PERSON] не зареєструвала це право в органі, що здійснював державну реєстрацію нерухомого майна, внаслідок чого за архівними даними в КП КОР «Фастівське МБТІ» власником спадкового будинку залишається зареєстрованим [PERSON] На даний час реєстрацію права [PERSON] на спадщину неможливо здійснити в зв'язку із її смертю. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що у позивачки відсутні умови одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадковий будинок, що підтверджується Постановою від 24.01.2014 року приватного нотаріуса Фастівського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Як роз'яснив ВСУ в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Право власності, згідно ст.328 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Той факт, що спадкодавиця [PERSON] володіла і користувалася як власник спадковим будинком підтверджується отриманим нею 05.07.2012 року свідоцтвом про право на цей спадковий будинок, а також тим, що з дня смерті чоловіка та по день своєї смерті вона постійно проживала в ньому і спадковий будинок знаходився у її повному одноособовому володінні, і це не заперечує відповідач. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до п.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати із рішення суду. Під час розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] по суті, на підставі досліджених судом доказів по справі, їх оцінки та аналізу у сукупності, суд дійшов до висновку про те, що оскільки право спадкодавиці [PERSON] на спадковий будинок було нотаріально посвідчено і цей будинок перебував в її фактичному володінні і користуванні, а тому входить до складу спадкової маси після її смерті, а у позивачки [PERSON] відсутні умови оформити документи у нотаріуса на прийняту нею в передбаченому законом порядку спадщину після смерті її тітки [PERSON], тому є всі підстави визнати за нею право власності на цю спадщину. Враховуючи викладене,

Outcome: approved