Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 07 серпня 1999 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося по причині несумісності характерів. Фактично їх шлюбні відносини припинені з вересня 2017 року. Хоча сторони проживають в одному будинку, але спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують. За таких обставин позивач вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливе. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, проти надання строку на примирення заперечувала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав і проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про\~розірвання\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,\~інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 10 серпня 2007 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис № 59 (а. с. 5 копія свідоцтва про шлюб). Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] (копії свідоцтв про народження, а. с. 6). Шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя припинило шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету, що сім`я фактично розпалася. Таким чином, судом зясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що зберігання шлюбу та поновлення сімейних стосунків у подальшому неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя та дітей. У звязку з викладеним, враховуючи наявність в матеріалах справи заяви відповідача про визнання позову, яка не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову і розірвання шлюбу. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач в судовому засіданні просила залишити прізвище, набуте в шлюбі, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «Хорольська». Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved