Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивачка заявила позов до відповідача про стягнення заборгованості за індексом інфляції та стягнення неустойки (пені) за невчасну сплату аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідно до рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2015 року з відповідача підлягають стягненню, аліменти на її користь на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] у розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину. Стягнення аліментів розпочато з 09.12.2014 року і повинно проводитись до повноліття дітей. Згідно розрахунку заборгованості по виконавчому листу №352/2729/14-ц, виданого відділом ДВС Тисменицького РУЮ відповідач на протязі 2014-2015 років не здійснив жодного платежу. По рішенню Тисменицького районного суду від 26.04.2016 року з [PERSON], виходячи із заборгованості у розмірі 14040 грн. стягнуто 3691 грн. 20 коп. індексації аліментів та 19405 грн. 20 коп. пені за несвоєчасну сплату аліментів. Незважаючи на це, [PERSON] умисно не виплачує аліменти і його заборгованость станом на 01.05.2016 року становить 20040 грн. Згідно з висновком спеціаліста незалежної аудиторської фірми «Аудит-Сервіс ІНК» від 21.06.2016 року вбачається, що сума заборгованості по індексації аліментів становить 2658 грн. 00 коп грн; сума заборгованості по пені за невчасну сплату аліментів - 23761 грн. 20 коп. Відповідач неналежно виконує свій обов'язок по сплаті аліментів на утримання дітей, не сплачує аліменти, тому позивачка просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів, заборгованість по індексації аліментів та понесені судові витрати. Позивачка та її представник в судове засідання не з»явилися. Від представника позивачки надійшла заява, у якій він просив, уточнивши позовні вимоги, стягнути з відповідача 23761 грн. 20 коп. пені за несвоєчасну сплату аліментів. Просив позов розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не зявився. Від нього надійшла заява, у якій він просив справу розглядати без його участі, уточнений позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2015 року з відповідача підлягають стягненню, аліменти на користь позивачки на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] в розмірі по 600 грн. щомісячно на кожну дитину. Стягнення аліментів розпочато з 09.12.2014 року і повинно проводитись до повноліття дітей. Однак аліменти відповідач не сплачував. Згідно з висновком спеціаліста незалежної аудиторської фірми «Аудит-Сервіс ІНК» від 21.06.2016 року вбачається, що сума заборгованості по індексації аліментів становить 2658 грн. 00 коп грн; сума заборгованості по пені за невчасну сплату аліментів - 23761 грн. 20 коп. (а.с.16-20). Відповідно до ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п.22 зазначено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Суду надано докази прострочення сплати аліментів відповідачем і виниклу у зв'язку з цим заборгованість. В свою чергу відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що прострочення по сплаті аліментів виникла не з його вини. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити. На підставі вищенаведеного, відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 196 СК України та

Outcome: approved