Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що 30.04.2015 року помер її співмешканець [PERSON] з яким вона в офіційному шлюбі не перебувала, проте, з грудня 2009 року по час його смерті вони мешкали спільно однією сімєю, вели спільне господарство та у них був спільний бюджет. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді ? частки домоволодіння, що знаходиться за адресою: Донецька обл., Нікольський р-н, селище Зоря, вул. Побєди, 38. Також зазначила, що на час смерті [PERSON] фактично проживав разом з нею в зазначеному будинку в с. Зоря, проте був зареєстрований в [INFO], яке є тимчасово непідконтрольною територією України, та також мав реєстрацію як внутрішньо - переміщена особа в м. Маріуполі в належному їй будинку № 16 по вул. Набережній. У визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті останнього вона не мала можливості надати нотаріусу відповідну заяву про прийняття спадщини, оскільки місцем відкриття спадщини є територія де органи влади України не здійснюють свої повноваження та у неї не було в наявності правовстановлюючих документів на спадкове майно та свідоцтва про смерть померлого, так як зазначені документи з метою забезпечення їх схоронності були передані на зберігання сторонній особі і були їй повернуті лише влітку 2017 року. Таким чином, враховуючи, що вона мешкала з померлим [PERSON]В однією сімєю без реєстрації шлюбу протягом останніх пяти років по час його смерті, вона може бути спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом, а тому враховуючи, що інших спадкоємців після смерті [PERSON], крім його доньки [PERSON], яка спадщину не прийняла та не має наміру її приймати немає, просить суд встановити факт сумісного проживання однією сімєю з померлим з 2009 року по час його смерті, оскільки встановлення даного факту має для неї юридичне значення та визначити їй додатковий строк для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON], оскільки зазначений строк було нею пропущено з поважних причин. Під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Також суду пояснила, що з померлим [PERSON] вони мешкали разом, без реєстрації шлюбу, спільно як чоловік та дружина з 2009 року по час його смерті 30.04.2015 року. При цьому а ні він, а ні вона в цей період в інших зареєстрованих шлюбах не перебували. З початку вони мешкали у належній їй квартирі в м. Маріуполі по вул. Урицького. Після продажу зазначеної квартири влітку 2010 року вони переїхали у придбаний нею будинок по вул. Невській в м. Маріуполі де прожили до 2013 року. В 2013 році вони переїхали до будинку № 38 розташованого по вул. Побєди в с. Зоря Нікольського району, що придбали за сумісні кошти та набули право власності в рівних частках де і мешкали разом до смерті [PERSON] Вона прописана в зазначеному будинку, а [PERSON] на час смерті був зареєстрований в [INFO], проте він також як переселенець був зареєстрований в [INFO] в її будинку по вул. Невській, 16. Також пояснила, що після смерті [PERSON] є єдиний спадкоємиць - його донька від першого шлюбу [PERSON], яка мешкає на непідконтрольній Україні території і яка не має наміру спадкувати майно батька. Крім цього пояснила, що звернутися до нотконтори з заявою про прийняття спадщини вона не мала можливості, оскільки у неї не було документів на будинок та свідоцтва про смерть [PERSON], так як вони були передані знайомому на зберігання і були повернуті лише в 2017 році. Встановлення юридичного факту їй необхідно для визнання її спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом для прийняття спадщини після смерті померлого. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Нікольського району Донецької області [PERSON] в судове засідання не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій проти задоволення позову не заперечувала та просила справу розглянути без представника сільської ради. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не зявилася. Про місце і час розгляду справи повідомлялася через публікацію на офіційному сайті «Судова влада України». Допитані під час розгляду справи свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] пояснили, що знають, як сусіди сімю позивачки та підтвердили, що остання сумісно з [PERSON] мешкали разом без реєстрації шлюбу, безперервно, сумісно, як чоловік та дружина з 2009 року по час смерті останнього до 2015 року. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу у відсутність незявившихся представника відповідача та третьої особи. Вислухавши пояснення позивачки, розглянувши письмову заяву представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так судом встановлено, що 30.04.2015 року в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області у віці 51 рік помер [PERSON] про що складено відповідний актовий запис № 737, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-НО № 913302. На час смерті померлому [PERSON] належало право власності на ? частину будинку № 38 розташованого по вул. Побєди (Перемоги) в с. Зоря Володарського району Донецької області, що підтверджується Договором купівлі продажу домоволодіння від 06.11.2012 року, Витягом з державного реєстру правочинів від 06.11.2012 року, Витягом про державну реєстрацію прав КП «Володарське БТІ» від 27.11.2012 р. та Витягом Виконкому [PERSON] сільської ради Володарського району Донецької області про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відповідно довідки Виконкому [PERSON] сільської ради Нікольського району Донецької області № 1219 від 29.08.2017 року [PERSON] з грудня 2012 року по час смерті 30.04.2015 року постійно мешкав в с. Зоря по вул. Побєди, 38 Нікольського району Донецької області разом з [PERSON] Померлий [PERSON] на час смерті мав зареєстроване місце проживання в [INFO], що не заперечується стороною позивача. Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Також згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтями 1261-1265 ЦК України визначено пять черг спадкоємців за законом, зокрема ст. 1264 цього Кодексу визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Згідно правового змісту ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємиць за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємиць, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається від часу відкриття спадщини. Частиною третьою ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК (435-15). Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК) (435-15), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідно до ст. 1277 ЦК України, є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Як зазначалося вище місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.29 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, або тимчасово. Постійним місцем проживання є зареєстроване з дотримання встановленого порядку реєстрації на території адміністративно територіальної одиниці, в якій особа проживає понад 6 місяців протягом року. Реєстрація внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Документи, до яких вноситься відомості про місце проживання та місце перебування особи паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, довідка про звернення за захистом в Україні. Тобто місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Таким чином останнім місцем проживання [PERSON], а відповідно і місцем відкриття спадщини є місце реєстрації його місця проживання в [INFO], яке є тимчасово непідконтрольною територією України. Між тим відомості, щодо осіб, які прийняли спадщину після його смерті, у суду відсутні, в звязку з чим відповідати за даними правовідносинами має відповідний орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивачка в свою чергу предявляє позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини до органу місцевого самоврядування за місцем знаходження майна померлого, тобто до установи, яка не має відповідати за даними правовідносинами. Відповідно правового змісту ст. 33 ЦПК України у разі предявлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Таким чином, якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, або залучення належного відповідача в якості співвідповідача суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Враховуючи, що позивачкою пред'явлено позов в частині визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини саме до [PERSON] сільської ради Нікольського району Донецької області, яке не може бути належним відповідачем у справі, а стороною позивача під час розгляду справи відповідного клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення належного відповідача в якості співвідповідача не заявлялось, суд вважає що позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини предявлені та підтриманні стороною позивача під час розгляду справи до [PERSON] сільської ради Нікольського району Донецької області задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про встановлення факту сумісного проживання позивачки однією сімєю з померлим [PERSON] з 2009 року по час його смерті, то вони також задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Так, ст. 256 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які встановлюються судом, зокрема п.5 ч.1 цієї статті передбачає встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу. Також з правового змісту зазначеної статті вбачається, що в судовому порядку встановлюються тільки факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як зазначає позивачка встановлення факту її сумісного проживання однією сімєю з померлим [PERSON] з 2009 року по час його смерті має для неї юридичне значення, а саме у разі його встановлення вона стане спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом. Проте, як встановлено судом строки передбачені ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини після смерті [PERSON] сплинули і позивачки відмовлено у їх поновленні, а тому факт який вона просить встановити в даному випадку не створює для неї будь яких юридичних наслідків, оскільки не впливає на виникнення, зміну або припинення її особистих чи майнових прав, а тому підстави для задоволення позову і в цій частині також відсутні. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачці в задоволенні її позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що сплачені нею при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору за дві вимоги немайнового характеру в розмірі 960 грн. відшкодуванню на її користь з боку відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed