Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, де просить суд: 1. Визнати незаконними дії Шосткинського казенного заводу «Зірка», яке не врахувало при видачі довідок про заробітну плату для обчислення пенсії, розміри грошових сум, з яких було сплачено відрахування, передбачені законодавством, що діяло на той час, а саме: - за квітень 1984 року в розмірі 25 рублів, що становить 0.00025 грн.; - за червень 1984 року в розмірі 6 рублів, що становить 0.00006 грн.; - за березень 1985 року в розмірі 73 рублі, що становить 0.00073 грн.; - за грудень 1988 року в розмірі 20 рублів, що становить 0.00020 грн. 2. Зобов»язати Шосткинський казенний завод «Зірка» видати станом на 28.04.2006 р. довідку про заробітну плату для обчислення пенсії, з урахуванням фактично одержаних сум, з яких було сплачено відрахування, передбачені законодавством, що діяло раніше: - зазначивши в квітні 1984 року суму, що становить 0.00166 грн.; - зазначивши в червні 1984 року суму, що становить 0.00233 грн. 3. Зобов»язати Шосткинський казенний завод «Зірка» видати станом на 15.06.2006 р. довідку про заробітну плату, для обчислення пенсії ,з урахуванням фактично одержаних сум, з яких було сплачено відрахування, передбачені законодавством, що діяло раніше: - зазначивши в березні 1985 року суму, що становить 0.00282 грн.; - зазначивши в грудні 1988 року суму, що становить 0.00380 грн. 4. Стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі одна тисяча гривень. В подальшому позивачка неодноразово уточнювала позовні вимоги, де просила суд визнати незаконними дії Шосткинського казенного заводу «Зірка», яке не врахувало при видачі довідок про заробітну плату для обчислення пенсії , розміри грошових сум, з яких було сплачено відрахування, передбачені законодавством, що діяло раніше: - за червень 1984 р. в розмірі 6.36 руб.; - за лютий 1985 р. в розмірі 13.01 руб.; - за лютий 1986 р. в розмірі 13.40 руб.; - за лютий 1987 р. в розмірі 12.75 руб.; - за березень 1987 р. в розмірі 62 руб. та 6.36 руб.; - за грудень 1987 р. в розмірі 12.88 руб.; - за грудень 1988 р. в розмірі 15.74 руб. 2. Зобов»язати відповідача видати станом на 28.04.2006 р. довідку про заробітну плату, для обчислення пенсії, з урахуванням фактично одержаних сум, з яких було сплачено відрахування, передбачені законодавством, що діяло, зазначивши в червні 1984 р. суму, що становить0.00234 грн. 3. Зобов»язати відповідача видати станом на 15.06.2006 р. довідки про заробітну плату для обчислення пенсії з урахуванням фактично одержаних сум з яких було сплачено відрахування, передбачені законодавством, що діяло раніше: - зазначивши в лютому 1985 року суму, що становить 0.00291 грн.; - зазначивши в лютому 1986 р. суму, що становить 0.00287 грн.; - зазначивши в лютому 1987 р суму, що становить 0.00289 грн.; - зазначивши в березні 1987 року суму, що становить 0.00254 грн.; - зазначивши в грудні 1987 р суму, що становить0.00388 грн.; - зазначивши в грудні 1988 р. суму, що становить 0.00396 грн. 4. Зобов»язати відповідача скасувати наказ № 248 від 30.03.1984 р. в частині преміювання [PERSON] 25 крб. за сприяння в використанні винаходів та рацпропозицій. 5. Зобов»язати ШКЗ «Зірка» внести зміни до наказу № 248 від 30 березня 1984 р. в частині преміювання [PERSON] 25 крб. та викласти в цій частині наказ наступним : «преміювати за дострокове та якісне складання кошторисів за рацпропозиціями № 8274; 6524». Свої вимоги мотивує тим, що у 2006 році, коли вона звернулась до управління Пенсійного фонду в м. Шостці та Шосткинському районі з приводу оформлення пенсії, відповідачем були надані довідки про її заробітну плату. Ці довідки у 2007 році були надані для обрахування пенсії. В подальшому їй стало відомо, що пенсійні виплати обраховані не вірно, тому змушена була звернутись з адміністративним позовом до суду. Під час судових слухань, на вимогу суду, у липні 2014 р., УПФ в м. Шостці та Шосткинскьому районі надало її пенсійну справу для огляду, під час, якого нею було виявлено, що відповідач порушив її право на належне пенсійне забезпечення, оскільки у довідках про заробітну плату, які враховуються для обрахування пенсії, у спірні періоди не були включені премії,«тринадцята заробітна плата», з яких були сплачені відповідні податки, у наказі № 248 від 30.03.1984 р. по казенному заводу «Зірка» відповідач її преміювання сформулював як «сприяння в використанні винаходів та рацпропозицій», але це не є вірним, бо вона виконувала свою роботу і ніяку участь у винаходах не приймала, з цим наказом її ніхто не ознайомлював, а отримання премії вважала, як за якісне виконання своєї роботи, тому вважає, що таке ставлення відповідача потягло зменшення розміру призначеної їй пенсії. Виправити помилку добровільно, відповідач відмовляється, але для неї це значні грошові кошти, бо пенсія це єдиний засіб існування, тим більше, що вона є інвалідом першої групи, потребує витрат на лікування, існування та інші потреби. Після того, як було виявлено цей факт, вона зверталась до відповідача про видачу нової довідки, яка їй була видана із зазначенням іншого більшого розміру заробітної плати, з якої були сплачені відповідні податки, але через деякий час, ця довідка була відкликана відповідачем з УПФ в м. Шостці та Шосткинському районі. Крім того, просить поновити строк звернення до суду, оскільки про порушення свого права дізналась лише у липні 2014 р. при ознайомленні з матеріалами пенсійної справи, яку їй відмовлялись надавати раніше на її вимоги, стягнути моральну шкоду з відповідача в сумі одна тисяча гривень, бо тривалий час вона намагається довести через суд, що відповідач діє всупереч закону, і від цього вона страждає. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню взагалі, оскільки при розрахунку розміру заробітної плати для обчислення пенсії позивачки зазначалась сума реального заробітку з врахуванням всіх коригувань, що здійснювалось в наступному місяці, зі спірних сум не проводилось нарахування страхових внесків та прибуткового податку, а тому спірні суми не можуть бути включені до заробітку, який має бути врахований при обчисленні пенсії. Премія, що була нарахована [PERSON] наказом № 248 від 30.03.1984 р. за сприяння використання винаходів та раціоналізаторських пропозицій в розмірі 25 рублів не була враховано в заробіток, оскільки на даний вид преміювання не нараховувались страхові внески відповідно до Постанови Президіума ВЦСПС від 22.11.1974 р. «Про перелік видів винагород, премій та інших виплат, на які не нараховуються страхові внески». Крім того, позивачка пропустила строк звернення до суду. Що також є підставою для відмови в задоволенні заявлених вимог. Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлені слідуючи обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року «Про пенсійне забезпечення» визначені види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсії при цьому до суми заробітку мають бути включені всі види оплати праці, на які відповідно до Закону України «Про збір на обов»язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов»язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу, сукупного оподатковуваного доходу ( граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески до соціальних фондів, що діяли на день одержання зазначеного заробітку (доходу). У відповідності до ст. 41 Закону України від 9 липня 2003 року «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування» визначаються виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, а саме суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов»язкове державне пенсійне страхування. Система оплати праці, яка діяла у 1984-1988 р.р., була визначена ст. 101 КЗпП ( у редакції, що діяла на той період) та крім погодинної та відрядної оплати праці, передбачала системи преміювання, винагороду за підсумками роботи за рік, інші форми матеріального заохочення. Пунктом 15 розділу 4 «Инструкции о порядке взимания страховых взносов, расходования и учета средств государственного социального страхования», яка була затверджена постановою Президіума ВЦСПС від 29.02.1960 р. передбачалось, що «страховые взносы начисляються на всю суму заработной платы без учета каких-либо удержаний и не зависимо от источников виплаты. Кроме основной заработной платы, в эту сумму включаються все виды денежных премий, предусмотренных встановленными системами оплаты труда в данном предприятии не зависимо от периодичности их виплат, а также источников финансирования, а также ежегодное вознаграждение за вислугу лет.» Ця ж Інструкція передбачала строки та порядок сплати страхових внесків підприємствами, відповідно до якого останні зобов»язувались сплачувати страхові внески два рази на місяць у строки, встановлені для виплати заробітної плати як за першу половину місяця, так і за другу. Крім того, підприємства, які сплачували страхові внески двічі на місяць, при отриманні сум на заробітну плату за другу половину місяця зобов»язувались одночасно надавати до установ банку платіжні доручення про перерахування страхових внесків по уточненому рахунку за весь минулий місяць. Без пред»явлення зазначеного платіжного доручення, банк не мав права видавати гроші на заробітну плату підприємству. Про зобов»язання підприємства перераховувати до бюджету суми податку, який мав бути утриманий з працюючих на підприємстві, одночасно з отриманням з установ Держбанку СРСР заробітної плати, зазначено і в Указі ПВР СРСР від 30.4.1943 р., який діяв на час спірних правовідносин. При визначенні заробітку, з якого обраховується пенсія, винагорода за вислугу років також мала бути врахована (Інструкция «Про порядок призначення та виплати щорічної винагороди за вислугу років робітникам та інженерно-технічним працівникам окремих виробництв Міністерства машинобудування», яка була затверджена 29.11.1968 р. № 386/34 спільною постановою Держкомпраці, Секретаріату ВЦСПС. В судовому засіданні встановлено, що позивачка працювала у відповідача на посаді працівника по складанню кошторисів, про що свідчить наказ від 30.03.84 р., а.с.45, при оформленні пенсії, відповідач надав їй довідки від 15.06.2006 р. та від 28.04.2006 р., від 30.01.2014 р. та 17.02.2014 р. про суми заробітної плати , яка має враховуватись при обчисленні пенсії за період з 1980 -1991 р.р., а.с.4, 5, 60, 62. При дослідженні судом рахункових листів за спірні періоди, а.с.18-22, 97-161 було встановлено, що у квітні 1984 р. податком був обкладений заробіток в сумі 166 рублів, але в довідці про заробітну плату для обчислення пенсії була зазначена сума 141 рубль, не врахувавши суму преміювання в розмірі 25 рублів, яка відповідно шифру 63 була надана позивачці за сприяння використання винаходів та раціоналізаторських пропозицій, а.с. 30, 45. У червні 1984 р. сума заробітку для обкладення податком складала 233 рублі, але в довідці про заробітну плату для обчислення пенсії була внесена сума в розмірі 227 рублів. В березні 1985 р. сума заробітку, яка була обкладена податком складала 282 рубля, в той же час до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії було внесено 209 рублів. В грудні 1988 р. сума заробітної плати позивачки,яка була обкладена податком, дорівнювала 242 рубля, в довідці для обрахування пенсії вона склала 222 рубля. При видачі довідок для обрахування пенсії не були враховані також грошові суми заробітної плати, які були обкладені прибутковим податком за наступні періоди: лютий 1985 р.- 13.01 руб.; лютий 1986 р. 13.40 руб.; лютий 1987 р. 12.75 руб., березень 1987 р.- 68.36 руб.; грудень 1987 р.- 12.88 руб.; грудень 1988 р. 15.74 руб. Таким чином, враховуючи наведені правові норми, що діяли на той час, та встановлені судом обставини, необхідно вважати, що суми виплат, з яких були фактично нараховані та стягнені страхові внески, мають бути враховані і в заробіток позивачки для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входили вони до структури заробітної плати. Посилання відповідача на те, що проводилось корегування заробітної плати за минулий місяць у наступному місяці, суд не приймає до уваги, бо відповідно до ст. 127 КЗпП всі утримання зі сплаченої заробітної плати мають проводитись на підставі наказу по підприємству, В підтвердження цього, доказів відповідач не надав. Що стосується наказу № 248 від 30.03.1984 р., яким позивачка преміювалась за «сприяння від використання рацпропозицій. При огляді в судовому засіданні вказаного наказу відсутнє ознайомлення позивачкою з його змістом. Як зазначила [PERSON], на підприємстві вона займалась складанням кошторисів.Ніяких особливих кошторисів вона не складала, намагалась виконувати роботу якісно і кваліфіковано. Тому вважає, що преміювання за березень 1984 р., є, перш за все, за якісне виконання своєї звичайної роботи, а тому, сума преміювання в розмірі 25 руб. має входити до заробітку, що обраховується для нарахування пенсії, тим більше, що з цієї суми були стягнуті страхові внески. Аналізуючи даний наказ, суд не вбачає підстав вважати, що позивачка «сприяла у використанні рацпропозицій, чи є автором цих пропозицій. ЇЇ преміювання, як працівника по складанню кошторисів відбулось за складання саме кошторисів, що входило в коло її обов»язків, і при цьому не має значення як називались ці кошториси. Для позивачки це була буденна робота, яку вона належно виконала, за що і була заохочена відповідачем відповідно до ст. 143 КЗпП. А тому підстав для скасування чи зміни наказу суд не вбачає. Більш того, відповідно до розрахункового листа сума отриманої премії в розмірі 25 рублів входила до заробітку, що був обкладений податком, а.с.3. Що стосується моральної шкоди, то суд погоджується з вимогами позивачки, що від дій відповідача вона має моральні страждання, бо протягом тривалого строку не може м ати пенсію, яку вона заробила своєю працею, була змушена доводити в судах, що відповідач своїми діями заводить всіх в оману, видаючи бажане за дійсне, те «коригування», яке вів відповідач стосовно її заробітної плати, суперечило діючому законодавству на той час, і їй, як інваліду першої групи, знадобилось витратити багато часу і здоров»я щоб доводити свою правоту, для неї пенсія це єдине джерело існування, а враховуючи стан її здоров»я, потребує рахуванню кожна копійка. Враховуючи наведене, суд вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню у розмірі заявлених вимог. Суд не погоджується з вимогою відповідача про те, що позов не підлягає задоволенню у зв»язку з пропуском строку позовної давності і погоджується з клопотанням позивачки про його поновлення згідно до ст. 234 КЗпП. Як зазначила позивачка під час оформлення пенсії, вона дізналась, що не всі грошові суми, які вона отримувала як заробітну плату, були зазначені у відповідних довідках для обрахування пенсії. Внаслідок чого, її пенсія була обрахована зі значно меншого заробітку. У зв»язку з чим, вона оскаржила дії УПФ в м. Шостці та Шосткинському районі, де під час розгляду справи у липні 2014 року їй стало відомо про не вірне обрахування її заробітку відповідачем, що стало підставою звернення до суду. Враховуючи, що позивачка не є фахівцем в галузі нарахування та проведення заробітної плати, про суми зменшення заробітку, який має бути врахований при обчисленні пенсії їй стало відомо безпосередньо під час судового розгляду, суд вважає, що пропуск строку звернення до суду з названим позовом, пропущений з поважних причин та має бути поновленим.

Outcome: partial