Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 13.12.2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу спільних дітей не мають. Спочатку їх спільне життя складалось добре, проте протягом останнього місяці шлюбні відносини значно погіршились. Відповідач, з метою нав'язування їй свого бачення проблемних питань в сім'і образив її, побив та наніс тілесні ушкодження. Після вчиненого, вона була вимушена переїхати проживати до своїх батьків. На теперішній час основною причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довір'я та більш за все - прояви насильства в сім'ї з боку відповідача, який не вважає за потрібне змінювати свою поведінку та спосіб життя. В зв'язку з цим, вона прийняла рішення про розірвання шлюбу, що є єдиним виходом припинення відносин, які залишились існувати лише формально. Подальше життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам та інтересам її малолітніх дітей. В зв'язку з цим, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій письмовій заяві позивачка просила розглядати справу без її участі, зазначивши про підтримання позову. Відповідач на неодноразові виклики до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив. В зв'язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних матеріалів справи та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 грудня 2017 року Новокодацьким районним у м.Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №569. Від шлюбу спільних дітей не мають. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи не спростовані відповідачем доводи позовної заяви щодо припинення шлюбних відносин між сторонами, а також ведення спільного господарства, їх окреме проживання, наполягання позивачки на розірванні шлюбу та не бажання відновлювати та продовжувати сімейні стосунки з відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved