Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 24.08.2006 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилось майно, яке покійний заповідав їй, в тому числі і житловий будинок А, загальною площею 72.2 кв.м. та житловою площею 23.4 кв.м. з усіма господарськими будівлями, який розташований в с.Попівка по вул. Пролетарська, 9, Липовецького району Вінницької області. Позивачка спадщину після смерті батька прийняла шляхом продовження їй строку на прийняття спадщини до нотаріуса рішенням Липовецького районного суду.Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок нотаріус відмовив, так як виявилось, що даний будинок належить колгоспному двору, а тому належить його членам на праві сумісної власності, тобто встановити яка частка зазначеного будинку належить спадкодавцю не представляється можливим. В судове засідання позивачка не зявилась. Проте надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання також не зявився. Надав суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу без участі представника сільської ради. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання сторін і розгляд справи у їх відсутності. Судом встановлено наступне: 14.02.2005 року, [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений секретарем Попівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, за реєстром №14, згідно з яким спадкодавець заповідав житловий будинок з господарськими будівлями та все своє майно дочці [PERSON] (а.с. 5). 24.08.2006 року, [PERSON] помер ( свідоцтво про смерть серії 1-АМ №053945) (а.с.4). Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.10.2015 року, винесеною державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори, позивачеві відмовлено у видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який залишився після смерті [PERSON], в звязку з тим, що даний будинок належить колгоспному двору, а тому належить його членам на праві сумісної власності, тобто встановити яка частка зазначеного будинку належить [PERSON] не представляється можливим (а.с. 8). В силу ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Позивач прийняла спадщину у відповідності до ч.3 ст. 1272 ЦК України, шляхом подання заяви про прийняття спадщини 27.11.2013 року на підставі рішення Липовецького районного суду від 12.11.2013 року про визначення додаткового строку для написання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини за заповітом (а.с. 7). Дружина спадкодавця (мати позивачки) [PERSON] померла 01.02.2003 року (а.с. 24). Згідно з матеріалами спадкової справи, осіб, які мають право на обовязкову частку у спадщині немає. Згідно з матеріалами спадкової справи, заяви про відмову від спадщини позивачка не подавала. До складу спадкового майна входить цілий житловий будинок А 1965 року забудови, загальною площею 72.2 кв.м. та житловою площею 23.4 кв.м., та господарські будівлі: сіни «а1», веранда «а», сарай «Б», сарай б, сарай «В», погріб в, вбиральня «Д», сарай «Г», огорожу №1, ворота №2, хвіртку №3, які розташовані в с. Попівка, по вул. Пролетарська, 9, Липовецького району Вінницької області. Згідно зі свідоцтвом № 27 про право особистої власності на домоволодіння, виданим виконкомом Попівської сільської ради н.д. 15.02.1990 року, зареєстрованим Вінницьким обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації 15.02.1990 року за №27, житловий будинок, розташований в с. Попівка, по вул. Пролетарська, 9, Липовецького району Вінницької області, належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON]. За діючим на час видачі свідоцтва законодавством ( ч.1 ст.120 ЦК Української РСР -1963 року, яка діяла до 16 грудня 1993 р) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після його припинення, мали ті члени колгоспного двору, котрі до 15.04.1991 року (дата введення в дію Закону України «Про власність») не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. У відповідності до довідки, виданої Попівською сільською радою Липовецького району №02-10/288 від 29.10.2015 року, станом на 15.04.1991 року в житловому будинку, що знаходиться в с. Попівка, по вул. Пролетарська, 9, Липовецького району Вінницької області проживали та були зареєстровані: [PERSON] голова домогосподарства та [PERSON] дружина; Згідно зі свідоцтвом про народження позивача, яке знаходиться в матеріалах спадкової справи ( а.с.6), [PERSON] та [PERSON] - були її батьками. Розділом 11 «Право власності» глави 11 «Спільна власність», ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР «Власність колгоспного двору» 1964 р. закріплено, що майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Будь-яких даних про те, що [PERSON], яка була членом колгоспного двору станом на 15.04.1991 року, витребувала свою частку з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року до дня своєї смерті - 01.02.2003 року, судом не здобуто. Таким чином, матеріали справи свідчать, що, на підставі свідоцтва № 27 про право особистої власності на домоволодіння, виданим виконкомом Попівської сільської ради н.д. 15.02.1990 року, зареєстрованим Вінницьким обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації 15.02.1990 року за №27, житловий будинок, розташований в с. Попівка, по вул. Пролетарська, 9, Липовецького району Вінницької області належав виключно одноосібно спадкодавцю [PERSON]. Згідно з нормами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися наслідок його смерті. На підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про його задоволення . Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі. Статтею 130 ч.4 ЦПК України передбачено ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову відповідачем, в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Отже, відповідно до вимог діючого законодавства, позивач має право на спадкування за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю, у звязку з чим суд позов задовольняє у повному обсязі. На підставі глави 84, ст.ст. 1218, 1223, 1268 ,1270, 1296,1297,1298 ЦК України,

Outcome: approved