Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, після уточнення якої (том 1 а.с.151), просить визнати частково недійними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видані на її та на імя відповідачки та включити до складу спадкового майна, що залилось після смерті їхнього батька [PERSON], надвірні споруди: літню кухню літ. «Б» та сарай літ. «Г». Ухвалою суду від 22.07.2015 року позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності на ? частину цих надвірних споруд та поділ спадкового майна в натурі залишені без розгляду. Позивачка свої вимоги мотивує тим, що 17.10.2012 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами: дві літні кухні, гараж, сарай, льох та огорожа, що розташований в с.Великий Дальник, вул. Шевченко, 49, Біляївського району, Одеської області, який належав йому на підставі свідоцтва про право власності. 22.07.2013 року державний нотаріус видав їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом, але при цьому до складу спадкового майна не були включені, як самочинне будівництво: літня кухня літ. «Б» та сарай літ. «Г», хоча ці споруди вказані у свідоцтві про право власності на імя спадкодавця. В судовому засіданні позивачка на позові наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. При цьому пояснила, що при проведенні інвентаризації та виготовленні технічного паспорту на житловий будинок і надвірні споруди, що належав їх батькові, співробітники БТІ помилково вказали як самочинне будівництво літню кухню літ. «Б» та сарай літ. «Г», а тому до складу спадкового майна ці будівлі не увійшли, хоча були побудовані до 2006 року. Після виготовлення другого технічного паспорту ця помилка була виявлена і усунута. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала. При цьому пояснила, що на початку 90-х років вийшла заміж, батьки віддали їй під житло спірний житловий будинок, а самі мешкали в літній кухні. В 2000-х роках вона разом з чоловіком за свої кошти збудували гараж, літню кухню, сарай, прибудували одну кімнату, підвели каналізацію та водопостачання. А тому вважає, що позивачка не має права претендувати на майно, яке батько не створив. Представник Біляївської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, але направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з [PERSON] було укладено договір-замовлення на виготовлення технічного паспорту на домоволодіння, що розташоване в с.Великий Дальник, вул. Шевченко, 49 і виїзд на місце був призначений на 29.05.2013 року. Він (свідок) на місце не виїжджав, а огляд і необхідні заміри та ескіз зробив його товариш. [PERSON] при огляді не була присутня, а всі конструктивні елементи були узгоджені з жінкою та її представником, які були на місці і з їх слів були вказані дані по будівлям. Технічний паспорт за ескізом виготовив він, а самочинне будівництво було встановлено за попереднім технічним паспортом за 2006 рік, інвентаризаційної справи у нього не було. Експерт [PERSON] в судовому засіданні підтвердила свої висновки по результатам проведення судової будівельно-технічної експертизи спірного домоволодіння. Заслухавши сторони та їх представників, свідка та експерта, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17 жовтня 2012 року помер батько сторін [PERSON] ( том 1 а.с.26). На момент смерті йому належав житловий будинок з надвірними спорудами: дві літні кухні, гараж, сарай, льох, огорожа, який розташований в с.Великий Дальник, вул. Шевченко, 49,Біляївського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 8.06.2006 року, виданого на підставі рішення виконкому Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області від 23.02.2006 року №22 (том 1 а.с.27) Вказане рішення не скасовувалось і свідоцтво про право власності на імя [PERSON], яке є правовстановлюючим документом, на момент його смерті і на цей час є чинним. Право власності спадкодавця на житловий будинок з господарськими спорудами зареєстроване в Державному реєстрі 1.08.2006 року, що підтверджується відповідним витягом ( том 1 а.с.29). 28.09.2011 року він склав заповіт, яким вказаний житловий будинок заповідав своїм донькам [PERSON] та [PERSON] в рівних частках ( том 1 а.с.28). В листопаді 2012 року спадкоємці за заповітом ( сторони по справі) звернулись до державного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини після смерті батька. 22.07.2013 року [PERSON] одержала свідоцтво про право на спадщину за заповітом (том 1 а.с.7), а 9.08.2013 року аналогічне свідоцтво було видане [PERSON] ( том 2 а.с.39). Спадщина, на яку видані ці свідоцтва, складається з житлового будинку з надвірними спорудами під №49, що знаходиться в с.Великий Дальник Біляївського району Одеської області по вул.. Шевченко, та складається з одного житлового будинку, зазначеного на плані «А» загальною площею 97,10 кв.м., житловою площею 41, 50 кв.м. та надвірних споруд, літери: «В» - гаражу, «Д» - літньої кухні, «Є» - погрібу, «К» - навісу, «Л» - вбиральні, «М» - навісу, 1-3 огорожі, що розташовані на земельній ділянці, що належить Великодальницькій сільській раді Біляївського району Одеської області. В свідоцтвах про право на спадщину за заповітом на імя сторін вказано, що самовільно побудовані обєкти, а саме: літ. «Б» - літня кухня, «Ж» - гараж, реконструйовано літ «Г» - сарай зі збільшенням площі забудови на 6,60 кв.м, самочинно прибудоване приміщення в літ. «А» 1-9 житлова кімната , площею 13,10 кв.м. до складу спадкового майна не надійшло. Ці відомості були внесені до свідоцтва на підставі технічного паспорту на житловий будинок ( том 1 а.с.30-33), складеного 29.05.2013 року інженером КП «ОМБТІ та РОН». Але в подальшому при проведенні судової будівельно-технічної експертизи ним же був виготовлений та виданий позивачці технічний паспорт, в якому як самочинне будівництво була вказана тільки прибудована в житловому будинку житлова кімната 1-9 ( том 1 а.с.139-144). Згідно ч.1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом вважаються житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. З інвентаризаційної справи, витребуваної судом в звязку з призначенням судової будівельно-технічної експертизи та копії технічного паспорту на спірне домоволодіння на імя [PERSON] ( том 1 а.с.59-72, 122-127) вбачається, що станом на квітень 2006 року до складу домоволодіння, розташованого в с. Великий Дальник, вул.. Шевченко, 49 входили: житловий будинок літ. «А», дві літні кухні літ. «Б» та літ. «Д», два гаражі літ. «В» та літ. «Ж», погріб літ. «Е» та огорожа 1-2. З технічного паспорту від 29.05.2013 року та висновку судової будівельно-технічної експертизи (том 1 а.с.153-157, том 2 а.с.67-94) вбачається, що спірні надвірні споруди літня кухня літ. «Б» та сарай літ. «Г» знаходяться на тих же місцях, тобто це ті ж надвірні споруди, які вказані в свідоцтві про право власності на імя спадкодавця. В матеріалах справи відсутні докази, що ці надвірні споруди були збудовані після 2006 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що державним нотаріусом безпідставно не були включені до складу спадкового майна господарські будівлі: літня кухня літ. «Б» та сарай літ. «Г», хоча ці надвірні споруди вказані у свідоцтві про право власності на імя спадкодавця та зазначені в технічному паспорті за 2006 рік ( том 1 а.с.122-127). Оскільки свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на імя [PERSON] та [PERSON] були видані не на все майно, яке належало спадкодавцю на момент смерті, в цій частині ці свідоцтва необхідно визнати недійсними та включити до складу спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] літню кухню літ. «Б» та сарай літ. «Г».. Суд не приймає до уваги заперечення відповідачки щодо будівництва спірних споруд за свій рахунок, оскільки вони не ґрунтуються на законі. При цьому суд виходить з того, що земельна ділянка в с. Великий Дальник, вул. Шевченко, 49 надавалась під будівництво [PERSON], він же був власником домоволодіння за цією адресою, а при житті власника майна інші особи не мають права на це майно. Доказів щодо існування домовленості між відповідачкою [PERSON] та її батьком [PERSON] щодо будівництва нею на його земельній ділянці надвірних будівель та споруд і набуття права власності нею на ці будівлі відповідачкою не надано.

Outcome: approved