Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивачка звернулась\~до суду\~з позовом,\~в якому\~просить визнати\~за нею\~право власності\~на спадкове\~майно в\~порядку спадкування\~за заповітом,\~яке складається\~з ѕ\~частини квартири,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~30,6\~кв.м.,\~що належала\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] .\~Свої позовні\~вимоги аргументує\~тим,\~що [INFO] померла\~її мати\~ [PERSON] .\~Після її\~смерті залишилось\~спадкове майно,\~що складається\~з квартири,\~розташованої за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~30,6\~кв.м.\~Спадщину прийняла\~позивачка та\~її рідна\~бабуся [PERSON] .\~На даний\~час позивачці\~належить ј\~частини вказаної\~квартири,\~на підставі\~Свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом після\~смерті матері.\~Інша частина\~квартири належала\~її бабусі,\~яка померла\~ [INFO] .\~Ще за\~життя бабуся\~залишила заповіт,\~в якому\~все своє\~майно заповідала\~позивачці.\~Але оформити\~право власності\~на 3/4\~частини квартири,\~яка належала\~померлій бабусі,\~ [PERSON] \~не має\~змоги,\~оскільки згідно\~постанови державного\~нотаріуса Куп`янської\~держнотконтори Харківської\~області,\~їй відмовлено\~у видачі\~свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність правовстановлюючого документу. У зв`язку з чим, позивачка вимушена звернутись до суду за захистом своїх майнових прав, оскільки іншим способом захистити свої права неможливо. Сторони у судове засідання не з`явились, позивачка надала заяву про слухання справи за її відсутності з проханням задовольнити позовні вимоги, представник відповідача також надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив ухвалити рішення згідно законодавства. Враховуючи надані до суду сторонами заяви, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У відповідності до ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до\~копії свідоцтва\~про народження\~ [NUMBER] \~від 21.03.2012,\~виданого повторно,\~позивачка є\~донькою померлої\~ [PERSON] (свідоцтво\~про смерть\~ [NUMBER] \~від 21.03.2013,\~видане повторно),\~після смерті\~якої залишилось\~спадкове майно,\~а саме:\~квартира,\~яка розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~загальною площею\~30,6\~кв.м. Спадщину прийняла\~позивачка та\~її рідна\~бабуся [PERSON] . За відомостями з реєстру про державну реєстрацію прав, на підставі свідоцтва про право на спадщину 2-2416 від 24.09.2012, позивачці належить ј частина вказаної квартири, інша частина квартири належала бабусі позивачки [PERSON] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] від 20.11.2018). За заповітом, реєстровий № 183 [PERSON] заповіла позивачці все її майно. Державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області 03 лютого 2021 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документу. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, якщо у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно частинам 1 та 10 статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270 і статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Відповідно до підпункту 4.15 пункту 4 Глави 19 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу I цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності повинне спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Частина 1 статті 321 ЦК України передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника у повному обсязі. За змістом приписів ст. 16 ЦК України, захист цивільних прав шляхом визнання права власності здійснює суд. Одним зі способів захисту цивільних прав, згідно із п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивачка, на підтвердження своїх вимог, надала суду належні та допустимі докази того, що відсутність у неї правовстановлюючих документів позбавляє її можливості оформити право на спадщину в позасудовому порядку. Враховуючи викладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки обраний позивачкою такий спосіб захисту свого порушеного права як визнання права власності в порядку спадкування за заповітом є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самого порушеного права позивача, а тому може бути застосований судом.

Outcome: approved