Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та витрат на правову допомогу. В позовній заяві позивачка вказала про те, що 29 грудня 2014 року рішенням Ізяславського районного суду, вона була поновлена на роботі, а саме на посаді бухгалтера Плужнянської загальноосвітньої санаторної школи-інтернат І-ІІ ступенів. Фактично вона приступила до виконання обовязків бухгалтера лише 26.01.2015 року на підставі примусового виконання судового рішення через виконавчу службу. 24 лютого 2015 року наказом директора школи за № 55 її було притягнуто до дисциплінарного стягнення у виді оголошення догани за те, що з 19 по 26 січня 2015 року не зявлялася на роботі, а 26 січня 2015 року запізнилася на 25 хв., з 27 січня по 02 лютого 2015 року була відсутньою на роботі, а 04 лютого 2015 року запізнилася на роботу на 45 хв. Так як вона була поновлена на роботі з 19.01.2015 року згідно з постановою про закриття виконавчого провадження, отриманого 24.01.2015 року, вона дізналася про виконання судового рішення, й наступного за вихідним днем, вийшла на роботу 26.01.2015 року, та була ознайомлена з наказом від 19.01.2015 року і приступила до виконання обовязків на посаді бухгалтера. Запізнень на роботу не допускала. З 26.01.2015 року по 03.02.2015 року вона перебувала на лікарняному, що підтверджується лікарняним листом. Слідуючого дня, а саме 04.02.2015 року вона згідно наказу директора надана додаткова відпустка для складання державних іспитів з 04 по 10 лютого 2015 року. Таким чином, наказ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності вважає незаконним і підлягає скасуванню, оскільки порушень трудової дисципліни нею допущено не було. В судовому засіданні повноважний представник позивачки позов підтримав та суду підтвердив викладені в позовній заяві факти про те, що позивачку було на законно притягнуто до дисциплінарної відповідальності. За таких обставин просить позов задовольнити та стягнути витрати на правову допомогу. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що позивачка на законних підставах була притягнута до дисциплінарної відповідальності за прогули та запізнення на роботу. Вважає, що позов є безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити. Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Так, позивачка [PERSON] з жовтня 2009 року працює на посаді бухгалтера Плужнянської загальноосвітньої санаторної школи-інтернат І-ІІ ступенів. Згідно наказу № 15 від 19.01.2015 року на підставі виконавчого листа наданого державним виконавцем Державної виконавчої служби Ізяславського РУЮ, відповідач поновив позивачку на роботі, і лише 26.01.2015 року фактично допустив її до виконання своїх обовязків, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія наказу № 15 від 19.01.2015 року. А.с. 7. Починаючи з 26.01.2015 року по 03.02.2015 року [PERSON] перебувала на лікарняному, що підтверджується лікарняним листом АГИ № 570703 від 26.01.2015 року, який було оглянуто в судовому засіданні та копія якого долучена до матеріалів справи. А.с. 9. Наказом № 47 від 04.02.2015 року по Плужнянській загальноосвітній санаторній школі-інтернат [PERSON] надана додаткова оплачувана відпустка з 04 по 10 лютого 2015 року. А.с. 10-11. Статтею 147 КЗпП України встановлено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Порушення трудової дисципліни визначається як невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків. При цьому наявність вини, як одна з ознак порушення трудової дисципліни, є необхідною умовою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. У відповідності до вимог положень ст. 148 КЗпП, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Як вбачається з наказу\~\~№ 55 Плужнянської загальноосвітньої санаторної школи-інтернат І-ІІ ступенів від 24.02.2015 року, який видано без урахування передбаченого ст. 148 КЗпП України місячного строку застосування дисциплінарного стягнення, оскільки з його змісту\~\~\~\~вбачається, що [PERSON] допустила прогули робочих днів, починаючи з 19 по 24 січня 2015 року. Також вказано в наказі про відсутність [PERSON] на робочому місці з 27 січня по 02 лютого 2015 року. Але з цим погодитися не можна, оскільки [PERSON] надала в підтвердження правомірної відсутності на робочому місці лікарняний лист, яким надано право на тимчасову непрацездатність з 26 січня по 03 лютого 2015 року включно. Також в наказі вказано про запізнення [PERSON] на 45 хв. 04.02.2015 року. Як беззаперечно встановлено в судовому засіданні, позивачка, прибувши 03.02.2015 року на роботу, надала лікарняний лист та довідку-виклик для складання державних іспитів з 04 по 10 лютого 2015 року. Наказом № 47 від 04.02.2015 року, позивачці надано додаткову відпустку, а тому з цього ж дня [PERSON] вважається у відпустці і притягати до дисциплінарної відповідальності за запізнення на роботу не має правової підстави. Згідно ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Письмових\~\~доказів, які\~\~ підтверджують те, що [PERSON]\~\~було запропоновано дати пояснення з приводу прогулів, і вона від дачі пояснень відмовилася, відповідачем не надано, судом не здобуто. За таких обставин, суд вважає, що по тим підставам які вказані в наказі про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, відсутні будь-які підстави, а отже наказ підлягає скасуванню як винесений незаконно. Крім того, позивачка просить компенсувати їй судові витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. Так, у відповідності з п.п. 47-48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року, «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. До справи долучено квитанцію прибуткового касового ордеру № 7 від 27.05.2015 року про внесення [PERSON] адвокату [PERSON] на виконання угоди про правову допомогу та ведення справи в суді в сумі 1000 грн. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині, слід задовольнити в повному обсязі. У відповідності до ст.ст. 88, 89 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 243.60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved