Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який уклали 12.03.2005 року. У шлюбі народилась дитина: син [PERSON], [INFO]. 03.09.2012 року рішенням Володарського районного суду шлюб між нею та відповідачем було розірвано. В період шлюбу вони з відповідачем придбали житловий будинок [ADDRESS]. 27.10.2013 року між нею та відповідачем виник конфлікт, в ході якого останній вигнав її з вищевказаного будинку та замінив замки на вхідних дверях, в зв'язку з чим на даний час вона разом з неповнолітньою дитиною вимушені мешкати в будинку її батьків за адресою: [ADDRESS]. З приводу протиправного позбавлення її та неповнолітньої дитини прав користування спірним житловим будинком вона зверталась до Володарського РВ ГУМВС України в Донецькій області. Відповідач мирним шляхом не бажає провести розподіл їхнього сумісного майна - домоволодіння [ADDRESS]. Вважає, що їй належить 1/2 частина вищевказаного житлового будинку, оскільки він придбаний за час шлюбу. Крім того, зазначає, що вона як співвласник майна, яке знаходиться в сумісній власності, має право володіти та користуватися ним разом з відповідачем, але в зв'язку з тим, що він перешкоджає їй в користуванні цим майном, вона має право вимагати усунення таких перешкод шляхом вселення в спірний будинок. Просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], вселити її разом з неповнолітньою дитиною [PERSON] в вищевказаний житловий будинок та стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, зазначивши, що йому на підставі свідоцтва про право приватної власності на нерухоме майно належить будинок [ADDRESS]. З 25.12.2005 року в його будинку зареєстрована його дружина [PERSON], шлюб з якою в вересні 2012 року рішенням Володарського районного суду Донецької області було розірвано, оскільки фактичні шлюбні відносини були припиненні ще раніше, коли вона поїхала з дому в невідомому напрямку, не пояснюючи причин відсутності в його домоволодінні, за місцем своєї реєстрації вона не з'являлась, тобто була відсутня понад шість місяців. Він має проблеми з оплатою комунальних послуг, оформлення субсидії, тощо, оскільки [PERSON] тривалий час не проживає в його будинку, про нього не дбає, не вкладає коштів на його оздоблення, житлом в якому вона зареєстрована не користується взагалі, не сплачує комунальні послуги, на даний час вона проживає в домоволодінні своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. Він же має намір створити нову сім'ю і бажає спокійного життя. Крім того, вказує, що з моменту, як його колишня дружина [PERSON] виїхала з будинку, він не перешкоджав їй перебувати в ньому, тим більше, що вона мати його дитини, але вона забравши свої речі пішла та почала вимагати від нього грошей за свою частку помешкання. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а саме домоволодінням [ADDRESS], в зв'язку з відсутністю в ньому понад 6 місяців. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги по вищевказаним підставам, наполягали на їх задоволенні. Суду пояснили, що [PERSON] з 12.03.2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який 03.09.2012 року було розірвано. В період шлюбу позивачка з відповідачем придбали житловий будинок [ADDRESS]. Зазначають, оскільки будинок придбаний за час шлюбу, то позивачці належить 1/2 частина вищевказаного житлового будинку. Крім того, пояснили, що між позивачкою та відповідачем виник конфлікт, в ході якого останній вигнав її з вищевказаного будинку, а тому на даний час вона разом з сином, батьком якого є відповідач, вимушені мешкати в будинку її батьків. Відповідач мирним шляхом не бажає провести розподіл їхнього сумісного майна - домоволодіння [ADDRESS]. Зустрічний позов не визнали та просили відмовити в задоволені позовних вимог. Суду пояснили, що позивачка самовільно не залишала житловий будинок, а покинула його в результаті сварки, яка виникла між нею та відповідачем, в ході якої відповідач вигнав її з неповнолітньої дитиною з будинку та замінив замки на вхідних дверях, щоб вона не мала можливості потрапити додому. З цього приводу вона навіть зверталась до Володарського РВ ГУМВС України в Донецькій області. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов визнали частково. Суду пояснили, що відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, який 03.09.2012 року було розірвано. В 2009 році вони придбали житловий будинок [ADDRESS], а тому відповідач не заперечує щодо визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину вищевказаного житлового будинку. Що стосується вимоги позивачки про її вселення до будинку, то відповідач заперечує проти задоволення цієї вимоги, оскільки на даний час в спірному будинку він мешкає разом з іншою жінкою та зі своїми батьками, зазначені відносини мають ознаки повноцінної сім'ї, що унеможливить проживання позивачки. Зустрічний позов підтримали та наполягали на його задоволенні. Суду пояснили, що позивачка самостійно виїхала зі спірного будинку та тривалий час в ньому не мешкає, відповідач не перешкоджав їй перебувати в ньому, тим більше, що вона мати його дитини, але вона забравши свої речі пішла та почала вимагати від нього грошей за свою частку будинку. На теперішній час відповідачу важко сплачувати комунальні послуги, у нього виникли проблеми з оформленням субсидії, в зв'язку з тим, що позивачка про будинок не дбає, не витрачає коштів на його оздоблення, житлом не користується взагалі, не сплачує комунальні послуги, на даний час вона проживає в домоволодінні своїх батьків. Ознайомившись з позовною заявою та зустрічною позовною заявою, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що основна позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі, а у задоволенні зустрічної позовної заяви слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 12.03.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Володарського районного суду Донецької області від 03.09.2012 року було розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Володарське БТІ» відповідач [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] на підставі рішення Володарської селищної ради від 09.12.2009 року. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до вимог ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що домоволодіння [ADDRESS] є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], оскільки придбано у період шлюбу, що не заперечується сторонами та визнається відповідачем, а тому воно підлягає розподілу з визнанням за кожним з них право власності на 1/2 частину зазначеного домоволодіння. Щодо вимоги позивачки [PERSON] про вселення її разом з неповнолітньою дитиною до спірного будинку, то суд приходить до наступного. Так, статтею 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї та інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, враховуючи, що за позивачкою визнано право власності на 1/2 частину будинку [ADDRESS], а тому незалежно від волі інших осіб, у тому числі відповідача, який чинить перешкоди позивачці у користуванні спірним житлом, вона має право на вселення у належну їй на праві приватної власності частину спірного будинку для користування ним, в зв'язку з чим дана вимога позивачки підлягає задоволенню. Суд не сприймає до уваги посилання відповідача та його представника щодо вселення позивачки, оскільки відповідач проживає в будинку з іншою жінкою та своїми батьками, а тому їм буде незручно проживати разом, оскільки відповідно до ст. 316 ЦК України позивач, як власник частини спірного домоволодіння має право використовувати помешкання для власного проживання. Щодо зустрічної позовної заяви, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Володарське БТІ» відповідач [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] на підставі рішення Володарської селищної ради від 09.12.2009 року. Відповідно до копії домової книги [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 26.12.2009 року. Згідно Актів про встановлення фактичного місця проживання від 16.01.2013 року, 27.03.2013 року, 23.05.2013 року, 26.07.2013 року, 25.09.2013 року, 27.11.2013 року, складених депутатом Володарської селищної ради з участю сусідів, [PERSON] в домоволодінні [ADDRESS] зареєстрована, але не мешкає. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, про що говориться у ст. 321 ЦК України. Ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить задовольнити позовні вимоги на підставі того, що відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] прописана, але не проживає у його будинку протягом тривалого часу, однак як встановлено в судовому засіданні, на день розгляду справи [PERSON] дійсно не проживає у спірному будинку, але причиною відсутності стала сварка з [PERSON], в ході якої останній вигнав її з дому та змінив замок на вхідних воротах. Також цей факт підтверджується, зверненням [PERSON] до Володарського РВ ГУМВС України в Донецькій області з повідомленням про те, що її колишній чоловік [PERSON] виставив її особисті речі та не пускає додому. Таким чином, наведене свідчить про поважність причин відсутності [PERSON] у спірному домоволодінні та відсутність підстав для визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком, а тому у задоволенні зустрічної позовної заяви слід відмовити. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України враховуючи, що первісний позов задоволено, суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути на користь [PERSON] понесені нею при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 500,00 грн.

Outcome: approved