Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування якого посилається на те, що в результаті ДТП, яка мала місце 15 червня 2015 року на проїзді №30 в СТ «Ізумруд» в с.Кіровське, було заподіяно шкоду автомобілю марки Тойота Рав4, державний номерний знак [NUMBER], який належить їй на праві власності. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 липня 2015 року [PERSON], яка керувала транспортним засобом Пежо 107 державний номерний знак [NUMBER], було визнано винною у скоєні вказаної ДТП. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження, складеного ТОВ «Асистуюча компанія Укравтоекспертиза» №27299-К/1 від 20.08.2015 року, матеріальна шкода, заподіяна її автомобілю, пошкодженого в результаті ДТП складає - 40251грн.87коп. Згідно з додатковим висновком авто товарознавчого дослідження по визначенню реальної вартості матеріального збитку №3168 від 14.09.2015 року, вартість матеріального збитку становить 51825,37 грн. Відповідачем було частково сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 29107,64 грн. за умови утримання з неї вартості податку на додану вартість, що становить 5821,53 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] «СК «Альфа страхування» суму матеріальної шкоди без утримання суми податку на додану вартість в межах ліміту відповідальності у розмірі 20087,19грн. з розрахунку загальної суми шкоди 51825,37грн. за мінусом франшизи 805,17грн. та за мінусом раніше сплаченої суми у розмірі 29107,64грн. та сплачений судовий збір у розмірі 551,21 грн. та витрати повязані з проведенням експертного дослідження у розмірі 1200,00 грн., а з Відповідача-2 стягнути суму різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 1825,37 грн. В судове засідання позивач не з»явилась, надала суду заяву, в якій підтримала заявлені вимоги та просила розглянути справу у її відсутність і у випадку неявки відповідачів в судове засідання розглянути справу в заочному порядку. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] «СК «Альфа страхування» в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення, в яких пояснив, що позивачці було виплачено повну суму страхового відшкодування з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, просив відмовити в задоволені позовних вимог, розглянути справу без його участі на підставі наявних доказів та матеріалів, тому суд відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.\~ Відповідно до ст.10 ЦПК України \~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 15 червня 2015 року на проїзді №30 в СТ «Ізумруд» в с.Кіровське, було заподіяно шкоду автомобілю Тойота Рав4, державний номерний знак [NUMBER], який належить позивачу на праві власності. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 липня 2015 року [PERSON], яка керував транспортним засобом Пежо 107 державний номерний знак [NUMBER], було визнано винною у скоєні вказаної ДТП. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження, складеного ТОВ «Асистуюча компанія Укравтоекспертиза» №27299-К/1 від 20.08.2015 року, матеріальна шкода, заподіяна автомобілю [PERSON], пошкодженого в результаті ДТП складає - 40251грн.87коп., а згідно з додатковим висновком автотоварознавчого дослідження по визначенню реальної вартості матеріального збитку №3168 від 14.09.2015 року, вартість матеріального збитку становить 51825,37 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з п. 4 Постанови пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року зі змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміються юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших (договору оренди, довіреності тощо). Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулась з вини [PERSON], яка керувала автомобілем Пежо 107 державний номерний знак [NUMBER]. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За ст. 978 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані з: життям, здоровям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); відшкодування шкоди, завданої страхувальником ( страхування відповідальності). Згідно ст. 979 ЦК України, договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Відповідно до ст. 985 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов?язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним у сфері страхування цивільно-правової відповідальності, яка здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників шляхом здійснення такого відшкодування страховиком при настанні страхового випадку. Згідно із ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Нормами ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно п. 2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) або здійснити виплату страхового відшкодування. Протягом 3-х робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страхових зобовязан направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Відповідно до матеріалів справи, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Пежо 107 державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] була застрахована згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, страховик [PERSON] «СК «Альфа страхування». Позивач, в порядку встановленим спеціальним законом, звернувся до відповідача [PERSON] «СК «Альфа страхування», 15.06.2015 р. надіслав до [PERSON] «СК «Альфа страхування» заяву на виплату страхового відшкодування. [PERSON] «СК «Альфа страхування» здійснила виплату страхового відшкодування Позивачу в розмірі 29107,64 грн. за умови утримання з неї вартості податку на додану вартість у розмірі 5821,53 грн. Згідно п.3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. За приписами ст. 990 Цивільного кодексу України, ст. 25 Закону України «Про Страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування»: Страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Оскільки зобов'язання [PERSON] «СК «Альфа страхування» у разі настання страхового випадку полягає у здійсненні страхової\~ виплати, то таке зобов'язання є грошовим. В разі прострочення його виконання настає відповідальність, що передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема - сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні витрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання, і на відміну від пені не є грошовою санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляції і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, що підлягають сплаті кредитору. Тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Згідно абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 «Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобовязанням, яке виникає з договірних зобовязань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).» Стаття 992 ЦК передбачає майнову відповідальність страховика за несплату або прострочку виплати (в тому числі й при відсутності відмови в страховій виплаті) у вигляді сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або ЦК. Отже виходячи з вищевикладеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» суму матеріальної шкоди без утримання суми податку на додану вартість в межах ліміту відповідальності у розмірі 20087,19грн. з розрахунку загальної суми шкоди 51825,37грн. за мінусом франшизи 805,17грн. та за мінусом раніше сплаченої суми у розмірі 29107,64грн. та витрати повязані з проведенням експертного дослідження у розмірі 1200,00 грн. Також, суд вважає цілком обґрунтованим вимоги позивача, щодо стягнення з [PERSON] суму різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою у розмірі 1825,37 грн. Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги Позивача є цілком обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір пропорційно заявлених вимог.

Outcome: approved