Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить суд надати дозвіл на виїзд дочки [PERSON] за межі України у супроводі матері без згоди (дозволу) батька в Арабську Республіку Єгипет у період з 15 серпня 2015 року по 15 жовтня 2015 року строком на 25 днів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що батько дитини [PERSON] є її колишнім чоловіком, з яким у неї склалися неприязні відносини. Після розірвання шлюбу відповідач жодного разу не спілкувався з дитиною, не надає жодної допомоги на утримання дитини. На цей час відповідач перебуває у розшуку звязку із вчиненням кримінальних правопорушень. З метою оздоровлення та розширення світогляду дитини позивачка має намір відвідати Арабську Республіку Єгипет, однак не може отримати згоду від відповідача на такий виїзд. Сторони та треті особи, належним чином та завчасно сповіщені про час та місце розгляду справи, до суду не зявилися. Позивачка [PERSON] через представника надала суду письмову заяву, за якою підтримала в повному обсязі вимоги за позовною заявою та підтвердила фактичні обставини, на яких вони ґрунтуються, просить справу розглянути без її участі та участі її представника. Третя особа Управління служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради також надала суду заяву про відсутність заперечень проти задоволення позовних вимог з проханням розглянути справу за відсутності свого представника. Відповідач [PERSON] про причини неявки суд не повідомив. За ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін та третьої особи в порядку ст. 224 ЦПК України заочно за наявних в справі доказів. На підставі досліджених доказів судом встановлені наступні фактичні обставини: Згідно копії свідоцтва про народження (а.с. 7), дитина [PERSON] народилася 16 листопада 2009 року від матері [PERSON] та батька [PERSON]. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2013 року (а.с. 8), яке набрало законної сили 26 березня 2013 року. Дитина [PERSON] мешкає разом з матірю, що підтверджується копією довідки квартального комітету № 14 (а.с. 10). За довідкою лікарні (а.с. 9), дитина [PERSON] потребує санаторно-курортного оздоровлення. За відомостями МВС України (а.с. 16), відповідач [PERSON] перебуває у розшуку як такий, що засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі та ухиляється від виконання вироку суду. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Статтею 33 Конституцією України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які установлюються законом. За ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України». Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3) у разі предявлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; 4) довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Суд виходить з того, що відсутність згоди батька на тимчасовий виїзд дитини за кордон для оздоровлення, відпочинку та розширення її світогляду не відповідає інтересам дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, як духовному, так і фізичному, а відповідні доводи позивача є слушними та заслуговують на увагу. На підставі викладеного, тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька відповідає її найвищим інтересам, а відповідні позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved