Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадщину, яка складається з житлового будинку №23 по вул. Рубіжна в м. Лисичанську Луганської обл. з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування після матері [PERSON], яка померла 20.08.2017 р. Представник позивачки у наданій суду письмовій заяві позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача у письмовій заяві позов визнала, справу просила розглядати за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 20 серпня 2017 р. померла матір позивачки - [PERSON], після смерті якої відкрилось спадкове майно у вигляді житлового будинку №23 по вул. Рубіжна м. Лисичанська Луганської обл., з господарськими будівлями та спорудами, житловою площею 32,50 кв.м., загальна площа 49,90 кв.м., який належить померлій на підставі свідоцтва про право власності від 14 липня 2005 р., виданого державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстр №1-746 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 липня 2005 р., виданого державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстр №1-748. Позивачка прийняла спадщину, подавши заяву до Лисичанської державної нотаріальної контори. Державний нотаріус Лисичанської державної нотаріальної контори [PERSON] постановою від 05.04.2018 р. відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на підставі того, що не має можливості отримати інформацію, необхідну для вчинення нотаріальної дії. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 49183367, був посвідчений заповіт від імені гр. [PERSON] від 27.10.1995 р., реєстр №4454 Другою Алчевською державною нотаріальною конторою, місце зберігання якого Луганській обласний державний нотаріальний архів, який знаходиться за адресою: м. Луганськ, вул. Оборонна, 6, який тимчасово знаходиться у м. Старобільську Луганської обл., ідентифікувати особу померлої гр. [PERSON] немає можливості, так як у спадковому реєстрі відсутні відомості про число, місяць, рік та місце народження заповідача. Лисичанською державною нотаріальною конторою був направлений запит до Луганського обласного державного нотаріального архіву щодо посвідченого заповіту. З відповіді ь Луганського обласного державного нотаріального архіву, що надати інформацію немає можливості, так як архівний фонд знаходиться на непідконтрольній українській владі території, а саме у м. Луганську. Відповідно гл. 10 п. 2.3 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», у разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Станом на сьогоднішній день видати свідоцтво про право на спадщину за законом не уявляється можливим, оскільки немає можливості отримати інформацію, необхідну для вчинення нотаріальної дії. Мати позивачки [PERSON] ніколи не бувала в м. Алчевську, не складала заповіт, оскільки [PERSON] була єдиним спадкоємцем у померлої. ІІ чоловік [PERSON] помер 28.11.2003 р., вона отримала після нього спадщину, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.07.2005 р., виданого державним нотаріусом Лисичанської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстр № 1-748. Згідно ст. 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця… Згідно ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців. Суд вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову представником відповідача слід прийняти. На підставі викладеного,

Outcome: approved