Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що [INFO] помер [PERSON], який є батьком [PERSON]. Згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2012 року [PERSON], [INFO], визнана недієздатною. Позивачка признана опікуном над недієздатною [PERSON]. Згідно довідки МСЕК серія 10 ААА № 554274 від 04.08.2011 року, виданої Обласним центром медико-соціальної експертизи Новомосковської міжрайонної МСЕК [PERSON] є інвалідом 1 групи (інвалідність з дитинства), потребує постійного нерегулярного стороннього огляду. Після смерті [PERSON], померлого [INFO], залишилась спадщина. Позивачка, як опікун [PERSON], звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на спадщину після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. Листом від 27.04.2016 року за № 900/02-14 позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право нас спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Нотаріус вказав, що 05.07.2013 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] видано спадкодавцю [PERSON], яка у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Із довідки Багатської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 264 від 01.06.2012 року, яка є у матеріалах спадкової справи, вбачається, що спадкодавець [PERSON] проживав у [ADDRESS] із співмешканкою [PERSON]. Спадкоємець за заповітом [PERSON] не повідомила про інших спадкоємців спадкодавця [PERSON] [PERSON] помер та був похований на батьківщині в Західній Україні і позивачки не було відомо про його смерть. Згідно ст. 1241 ЦК України, дочка спадкодавця [PERSON] має право на обов'язкову частку у спадщини. Держаним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 6.010 га, кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 25.10.2001 року Новостепанівською сільською радою, зареєстровано у Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 17030. Позивачка просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05.07.2013 року на земельну ділянку площею 6.010 га, кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 25.10.2001 року Новостепанівською сільською радою, зареєстровано у Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 17030, після смерті [PERSON], померлого [INFO] на ім'я [PERSON]. Визнати право власності в порядку спадкування за законом на обов'язкову частку, яка складає 1/4 частку вищевказаної земельної ділянки. У судове засідання позивачка та її представник не з'явились, про день слухання справи повідомлені належним чином, письмово просять розглянути справу за їх відсутністю. Відповідачка та її представник в судове засідання не з'явились, письмово просять розглянути справу за їх відсутністю. Представник Новостепанівської сільської ради, Новомосковського району, Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню по наступних підставах. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини 1 та 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 05.07.2013 року на земельну ділянку площею 6.010 га, кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 25.10.2001 року Новостепанівською сільською радою, зареєстровано у Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 17030, після смерті [PERSON], померлого [INFO] на ім'я [PERSON]. У відповідності до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого виконавчим комітетом Багатської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 28 від 11 травня 2012 року. Із довідки Багатської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області № 264 від 01.06.2012 року, яка є у матеріалах спадкової справи, вбачається, що спадкодавець [PERSON] проживав у [ADDRESS] із співмешканкою [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Спадкоємець за заповітом [PERSON] не повідомила про інших спадкоємців спадкодавця [PERSON] Згідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Спадкоємець за заповітом [PERSON] своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] Згідно ст. 1241 ЦК України, дочка спадкодавця [PERSON]- [PERSON] має право на обов'язкову частку у спадщини, яка своєчасно не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO], з поважної причини. Згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2012 року [PERSON], [INFO], визнана недієздатною. Позивачка признана опікуном над недієздатною [PERSON]. Згідно довідки МСЕК серія 10 ААА № 554274 від 04.08.2011 року, виданої Обласним центром медико-соціальної експертизи Новомосковської міжрайонної МСЕК [PERSON] є інвалідом 1 групи (інвалідність з дитинства), потребує постійного нерегулярного стороннього огляду. Позивачка, як опікун [PERSON], звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва на спадщину після смерті батька [PERSON], померлого [INFO]. Але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], в зв'язку з тим, що на момент її звернення було видано свідоцтво на спадщину за заповітом на [PERSON] Ст. 1301 ЦК України визначає підстави і порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Серед підстав визнання свідоцтва недійсним дана стаття прямо називає лише відсутність права спадкування у особи, на ім'я якої було видане свідоцтво (наприклад, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, які давали б їй підстави для закликання до спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване). Проте свідоцтво може бути визнане недійсним також в інших випадках, встановлених законом, що дозволяє стверджувати про те, що перелік підстав визнання свідоцтва недійсним не є вичерпним і може бути розширений шляхом аналізу й тлумачення інших норм спадкового права. Зокрема, підставами для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним може бути оформлення його неуповноваженою на те посадовою особою; оформлення не за місцем відкриття спадщини; недодержання встановленої законом форми свідоцтва; видача свідоцтва, якщо серед імовірних спадкоємців за законом або заповітом є ненароджена дитина спадкодавця, зачата за його життя тощо. Відповідно до абз.3 п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво відповідно до ст.1301 ЦК України про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним; визнання відмови від спадщини недійсною; визнання шлюбу недійсним; порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. При вирішенні питання про недійсність свідоцтва про спадщину правила про недійсність правочину не застосовуються і відповідно не можуть бути застосовані та визнані у статтях 216-217 ЦК України правові наслідки недійсності правочину. Оцінюючі вищевказані обставини по справі, суд вважає, що [PERSON] має право на обов'язкову частку від спадщини, яка відкрилась на час смерті спадкодавця - її батька - [PERSON] Відповідно до ст. 1241 ЦК України, право на обов'язкову частку, яка складає 1/4 частку в порядку спадкування за законом, має [PERSON] На підставі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Враховуючі вищезазначене, суд вважає визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05.07.2013 року на земельну ділянку площею 6.010 га, кадастровий номер [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 25.10.2001 року Новостепанівською сільською радою, зареєстровано у Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 17030, після смерті [PERSON], померлого [INFO] на ім'я [PERSON]. Та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на обов'язкову частку, яка складає 1/4 частку вищевказаної земельної ділянки. На підставі викладеного і

Outcome: approved