Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. На підтвердження позовних вимог позивачка зазначила, що 22 вересня 2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюб до теперішнього часу не розірваний. З 14 жовтня 2014 року вони мешкають окремо один від одного. Малолітня дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач почав ухилятися від надання їй регулярної матеріальної допомоги по утриманню їх дитини та її. Позивачці відомо, що у відповідача на утриманні немає інших непрацездатних осіб, він не страждає на хронічні або інші тяжкі захворювання, працює на ПАТ ШУ «Покровське» на посаді машиніста підземних установок, розмір середньомісячної заробітної плати на місяць складає приблизно 4000,00 грн. Позивачка на даний час не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. На підставі вищевикладеного, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі ? частини всіх видів доходу відповідача, до досягнення дитиною сином [PERSON] трьох років, а саме до [INFO], а також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати за отримання правової допомоги у розмірі 300,00 грн. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.09.2012 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Красноармійську Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області , актовий запис №357 (а.с.3). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.3). Дитина проживає разом з позивачкою по справі та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання (а.с.7). Позивачка [PERSON] на теперішній час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач [PERSON] добровільної допомоги на утримання дружини не надає, працює у ПАТ ШУ «Покровське», отримує постійний заробіток, на утриманні інших непрацездатних осіб немає. За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дружини, тобто позивачки, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, у розмірі 1/4 частки його доходів. Відповідно до ст.84 СК України, позивачка має право на утримання від чоловіка тому, що дитина проживає з нею за вказаною адресою. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача витрат за отримання правової допомоги у розмірі 300.00 грн. суд встановив наступне. Відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Витрати на правову допомогу - це витрати сторін, які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги адвоката, який бере участь у справі. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки. При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання авансу. Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це оплату. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги і її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо адвокат у судових засіданнях участі не брав. Однак, позивачкою жодних доказів щодо отримання правової допомоги надано не було. За таких обставин суд вважає необхідне у задоволені частини позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з відповідача [PERSON] витрат за отримання правової допомоги у розмірі 300.00 грн. відмовити за необґрунтованістю. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати: судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial