Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила суд розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітків (доходів) відповідача, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позивачка мотивувала свої позовні вимоги тим, що у в подружжя відсутнє взаєморозуміння, несумісність характерів, та як наслідок втрата почуття любові та взаємоповаги. Сторони не підтримують шлюбні стосунки. Відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання своїх неповнолітніх дітей. В судовому засіданні 26.05.2010 року позивака надата доповнення до позовної заяви, в якому змінила позовні вимоги та просила суд розірвати шлюб з відповідачем, визначити місце проживання дітей [PERSON] та [PERSON] разом з нею та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 70% частини з усіх видів заробітків (доходів) відповідача, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні 14.06.2010 року позивачка надала заяву, в якій змінила свої позовні вимоги стосовно стягнення аліментів, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 40% від усіх видів заробітків (доходів) відповідача, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, в якій змінені позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 25 жовтня 1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану Київської райадміністрації виконкому Одеської міської Ради, актовий запис № 768. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Спору про розділ майна придбаного позивачкою з відповідачем в період шлюбу, на теперішній час не виникло. Причиною припинення сімейних відносин є те, що у сторін різні характери, що призвело до втрати почуття любові та взаєморозуміння. Шлюбні відносини фактично припинені. На примирення сторони не згодні, обґрунтовуючи це тим, що відновлення родини є неможливим, шлюб існує формально. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами і дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При вказаних обставинах та враховуючи визнання позову відповідачем суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на позивачку. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження І-ЖД №155474 та свідоцтвом про народження І-ЖД №201414. Суд врахував стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. На підставі викладеного, враховуючи визнання позову відповідачем, суд повністю задовольняє вимоги позивачки. Як передбачено ч. 1 ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стаю, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 11 Постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Outcome: approved