Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду вказуючи, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 30 грудня 1999 року по серпень 2014 року . Під час спільного проживання сторони придбали майно: житловий будинок з надвірними побудовами, розташований в с. Софіївка Олександрівського району Донецької області, вул. Софіївська,21. Зазначений обєкт нерухомості був придбаний за договором купівлі-продажу від 2 липня 2001 року. В якості покупця в угоді зазначений відповідач. Позивачка просить визнати придбаний будинок спільною сумісною власністю подружжя, та просить визнати за нею та відповідачем право власності по ? частині зазначеного жилого будинку. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позовної заяви, пояснивши суду, що під час шлюбу з відповідачем [PERSON], за спільні кошти придбали житловий будинок за договором купівлі-продажу. Покупцем в угоді зазначений відповідач. Після розлучення відповідач проживає за іншою адресою, а вона з сином залишилась проживати у вказаному будинку. Реєстрація будинку на колишнього чоловіка заважає позивачці отримувати субсидію, інші пільги. З огляду на те, що колишній чоловік вже має іншу сімю, позивачка просить задовольнити позов задля виділення її частки у спільному майні. Щодо відшкодування судових витрат, позивачка просить залишити це питання без розгляду, бо вони з відповідачем дійшли згоди щодо покладання судових витрат на позивачку. Відповідач позов визнав в повному обсязі, підтвердив викладені в позові обставини придбання спірного жилого будинку за спільні кошти подружжя, та не заперечує проти визнання права власності за позивачкою 1\\2 частини цього будинку. Проаналізувавши зібрані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 30 грудня 1999 року у Олександрівському відділі реєстрації актів цивільного стану Донецької області. Розірвано шлюб на підставі рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 22 серпня 2014 року, яке набрало чинності 2 вересня 2014 року. а.с. 5, 21 Як пояснили сторони в судовому засіданні, з часу розірвання шлюбу вони припинили спільне ведення господарства та проживали окремо. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 2 липня 2001 року, [PERSON] придбав житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами в с. Софіївка Олександрівського району Донецької області, вул. Софіївська, 21, на земельній ділянці Олександрівської селищної ради Олександрівського району Донецької облласті. а.с. 22 За даними Олександрівського БТІ домоволодіння № 21 по вул. Софіївська села Софіївка Олександрівського району Донецької області належить на праві приватної власності [PERSON], за реєстровим № 37 від 4 липня 2001 року. а.с. 22 Згідно зі\~ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, норма якого діяла на час придбання будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ спільного майна. Відповідно до \~ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 3\~ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно\~ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до пп. 22 -.24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленимист. 69-72 СК України та\~ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60, 69 СК України, ч. 3\~ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4\~ст. 65 СК України). Таким чином, суд вважає доведеним, що житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, розташований в с. Софіївка Олександрівського району Донецької області, вул. Софіївська, 21, придбаний за договором купівлі-продажу від 2 липня 2001 року є спільною сумісною власністю подружжя та право власності сторін у вказаному майні складає по ? частині .

Outcome: approved