Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між нею, та відповідачем [PERSON] , зареєстрований Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис за № 91. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований 23.03.2018 року, та мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що шлюбні відносини між ними припинено з січня 2019 року, у зв`язку із відсутністю взаємної поваги один до одного. З відповідачем вона мешкає окремо, спільного господарства не ведуть і спільного сімейного бюджету не мають. Позивач переконана, що подальше спільне життя і повернення до шлюбних відносин з відповідачем неможливе. Спору про поділ майна немає. Спору про місце проживання дитини не має, після розлучення донька залишиться проживати з позивачкою. В зв`язку з викладеним, позивачка змушена звернутися до суду з вказаною позовною заявою. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, справу просила розглядати за її відсутності. Відповідач, у судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачкою позову, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін, з урахуванням поданих ними заяв. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України. У відповідності до ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За правилами ч.2 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23.03.2018 року, який зареєстрований Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис за № 91, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу подружжя має малолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис №282 (а.с.6). Шлюбні стосунки між сторонами припинено у зв`язку з відсутністю взаємопорозуміння, протилежними поглядами на життя. Сторони спільне господарство не ведуть, єдиного бюджету не мають. Спір про поділ спільного майна між сторонами відсутній. Як видно з положень ч.3 та ч.4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно\~ст.110 СК України. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Положеннями ст.112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Статтею 206 ЦПК України встановлено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В ході судового провадження судом не застосовувались положення ст.111 СК України шляхом надання сторонам строку на примирення з метою збереження їх сім`ї, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Таким чином, в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Аналізуючи викладене, приймаючи до уваги, що шлюб між подружжям існує лише формально, зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, оскільки це суперечитиме їх інтересам, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне ухвалити рішення із задоволенням позовних вимог та розірванням шлюбу між сторонами. Згідно з ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23.03.2018 року слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке після розірвання шлюбу, суд вважає за можливе залишити, оскільки позивачка просить про це в своїй заяві. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно з ст.141 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивачки у зв`язку з визнанням відповідачем позову, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір, сплачений нею при поданні позову, що становить 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved