Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої малолітньої дитини - [PERSON], в розмірі ? частини його заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття з дня її звернення до суду з цим позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка посилалась на те, що відповідач участі в утриманні дитини не бере, у той час, як її матеріальне становище не дозволяє їй самостійно забезпечувати спільну з відповідачем дитину всім необхідним, адже вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною. В судове засідання сторони не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивачка підтримала позов у повному обсязі, а відповідач проти задоволення позову не заперечував. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого виконавчим комітет Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області, 5 жовтня 2013 року було укладено шлюб між позивачкою та відповідачем, актовий запис № 05. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим виданого виконавчим комітет Мартівської сільської ради Печенізького району Харківської області. Як зазначила позивачка у позові, та відповідач цього не заперечував, матеріальне утримання дитини повністю забезпечує матір, добровільно батько допомоги не надає. Відповідач заперечень проти позову та будь-яких доказів, які б могли бути підставою для відмови у позові, не надав. Дослідивши письмові матеріали та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до статті 183, частини 2 статті 182 цього ж Кодексу частка заробітку батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, тоді як мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В порядку, встановленому статтею 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан та матеріальне становище платника аліментів, наявність у відповідача інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розглядаючи справу в межах заявлених вимог та враховуючи положення закону щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, малолітній вік дитини, матеріальний стан позивачки, відсутність самостійного заробітку у неї, а також працездатний вік відповідача, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок підлягає стягненню в дохід держави з відповідача, так як позивачка, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved