Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за законом, посилаючись на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається з: житлового будинку - літ. «А-І», підвалу - літ. «Пд», ганку з козирком - літ. «а», сараю - літ. «Б», вбиральні - літ. «В», воріт - №1, огорожі - №2. Зазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,07 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, яка не приватизована, забудовником домоволодіння був [PERSON] . Зазначає, що станом на 1986-1990 роки домоволодіння відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», в якому були зареєстровані та проживали: [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вказує, що після смерті чоловіка вона не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом, однак вважається такою, що фактично прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована та проживала зі своїм чоловіком на день його смерті, вела спільне господарство, обробляла земельну ділянку, здійснювала поточні ремонти будинку, про відмову від прийняття спадщини не заявляла. Також вказує, що крім неї спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є відповідачі по справі, які спадщину не приймали та відмовляються від неї на її користь. Зазначає, що оскільки, спадкодавець [PERSON] при житті право власності на належне йому нерухоме майно не зареєстрував, оформити спадкові права через нотаріальну контору вона не в змозі. Просила визнати за нею право власності на спадкове домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] та складається з: житлового будинку - літ. «А-І», підвалу - літ. «Пд», ганку з козирком - літ. «а», сараю - літ. «Б», вбиральні - літ. «В», воріт - №1, огорожі - №2. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила цивільну справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, будучи належно повідомленими про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, надали суду заяви, в яких просили розглянути цивільну справу у їх відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнають в повному обсязі, просять їх задовольнити, а також відмовляються від своїх часток в колгоспному майні на користь [PERSON] . У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України судом проведено розгляд справи на підставі наявних в ній матеріалів. Судом встановлено, що, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] 12.10.1970 року уклали шлюб, актовий запис №50, після реєстрації якого [PERSON] обрала прізвище « [PERSON] ». З копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] встановлено, що 10.01.2000 року [PERSON] змінив прізвище, власне ім`я та по батькові, актовий запис №03, на « [PERSON] ». З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00027926854 від 25.09.2020 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 12.02.1999 року уклали шлюб, актовий запис №02, після реєстрації якого [PERSON] обрала прізвище « [PERSON] », а 20.12.2005 року шлюб між ними було розірвано, актовий запис №352. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 13.04.2010 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 23.03.2006 року уклали шлюб, після реєстрації якого [PERSON] обрала прізвище « [PERSON] ». Домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] та складається з: житлового будинку - літ. «А-І», підвалу - літ. «Пд», ганку з козирком - літ. «а», сараю - літ. «Б», вбиральні - літ. «В», воріт - №1, огорожі - №2, забудовником та головою якого був [PERSON] , станом на 1986-1990 роки відносилось до суспільної групи «колгоспний двір», де також проживали та були зареєстровані: [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,07 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, яка не приватизована. Дані обставини підтверджені копією технічного паспорта на будинок, копією свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Михальчанської сільської ради народних депутатів Сторожинецького району 22.04.1988 р., витягом з погосподарської книги №4 за 2016-2020 роки, а також довідками, виданими Михальчанською сільською радою за №№483, 484, 488 від 28.05.2020 року. Згідно ч.1 ст.120 ЦК УРСР (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Таким чином, [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули право власності на вказане домоволодіння в частці по 1/4 частці кожен. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.12.2019 року вбачається, що [INFO] , у віці 69 років, в с. Дубове, помер [PERSON] . З копії витягу зі спадкового реєстру №62533428 від 19.11.2020 року вбачається, що до майна померлого [PERSON] спадкової справи не зареєстровано. З довідок, виданих 03.12.2019 року за №№3262, 3263 Михальчанською сільською радою вбачається, що [PERSON] дійсно постійно проживала з чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , вела спільне з ним господарство, проводила його похорон. Спадкодавець [PERSON] при житті право власності на належне йому нерухоме майно не зареєстрував у відповідних органах, через що позивачка позбавлена можливості оформити спадкові права через нотаріальну контору, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №234329879 від 26.11.2020 року, відповідно до якої право власності, інше речове право на будинок [ADDRESS] , не зареєстровано. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування - це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. За ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] володіє 1/4 часткою у майні колишнього колгоспного двору, є спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка [PERSON] , на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем, заяви про відмову від спадщини не подавала, тому вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідачі є спадкоємцями за законом першої черги після смерті батька [PERSON] , позовні вимоги визнають, тобто не заперечують права позивачки щодо набуття в порядку спадкування частки, яка належала спадкодавцю, що, на думку суду, узгоджується з положеннями ч.2 ст.1274 ЦК України. Крім того, відповідачі [PERSON] , [PERSON] відмовляються від своїх часток в колгоспному майні на користь [PERSON] . Суд вважає, що така відмова відповідає змісту права власності, яке включає в себе право вчинення власником будь-яких дій щодо свого майна, в тому числі відмови від права власності на користь іншої особи, і такі дії не суперечать закону (ст.ст.316,317,319,346 ЦК України). Частиною 1 та 3 ст.12 ЦК України визначено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Особа може відмовитися від свого майнового права. Таким чином, суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що звернення з даним позовом до суду є ефективним способом захисту прав та інтересів позивача. Обставин, які б свідчили про порушення права інших осіб внаслідок задоволення позовних вимог, судом не встановлено. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.120,123 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст.12,15,16, 319,346, 1216,1218, 1261, 1268, 1274 ЦК України,

Outcome: approved