Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На обґрунтування вимог зазначила, що з 07.06.2008 року вона перебуває в шлюбних стосунках з відповідачем [PERSON], в шлюбі з яким [INFO] року в них народилася донька [PERSON]. В квітні 2014року сімейні стосунки ними припинені. Вказуючи на те, що відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини, яка після припинення сімейних стосунків залишилася на її вихованні, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, визначеного законом на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, обгрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, і просила їх задовольнити. Відповідач вимоги визнав в повному обсязі і не заперечував, щоб з нього в судовому порядку були стягнуті на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його доходу. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 7 червня 2008 року (а.с.3). [INFO] року у сторін народилася донька [PERSON], батьком якої, згідно свідоцтва про народження, є відповідач (а.с.4). Дитина проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] Батько дитини матеріальної допомоги на її утримання позивачці не надає. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Одним з способів виконання батьками обов'язку з утримання дитини є виплата аліментів за рішенням суду, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 Сімейного Кодексу. Як свідчать наявні у матеріалах справи докази, відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров'я, на медичних обліках не перебуває, утриманців, окрім неповнолітньої дитини, не має. Стягнення за виконавчими листами з нього не провадяться. Таким чином, аналіз досліджених у справі доказів дає суду підстави для висновку про те, що відповідач, як батько дитини, може надавати позивачці матеріальну допомогу на її утримання, тому вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повнолітнього віку суд вважає обґрунтованими. Суд вважає, що такий порядок визначення аліментів буде найбільш сприятливим і найбільш відповідатиме інтересам дитини. При цьому за жодних обставин розмір аліментів не може бути нижчим 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до вимог ст.88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 243,60 грн., так як позивачка на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved