overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом та просить відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 097/2016 від 13 червня 2016 року виділити належні їй 1/2 частини домоволодіння, розташованого по вул. Франко Івана, 43-а в м.Ізмаїлі Одеської області в окремий обєкт нерухомості, визнати за нею право власності на вищезазначену частину обєкту нерухомості з припиненням між нею та відповідачем права спільної часткової власності, привласненням окремого реєстрового номеру. Вони самостійно користуються та володіють належними їм частинами обєкту нерухомості та спільних приміщень не мають, однак належність їй та відповідачеві майна на праві спільної часткової власності не дає можливості вільно розпоряджатися ним, оскільки при цьому необхідно враховувати думку іншого співвласника. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про слухання справи сповіщений належним чином, що підтверджується відповідним поштовими повідомленням. Вислухавши позивачку, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 18838784 від 11 березня 2014 року, позивачці [PERSON] належить 1/2 частини домоволодіння, обєкту житлової нерухомості по вул. Франка Івана, 43-а в м.Ізмаїлі Одеської області. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 097/2016 від 13 червня 2016 року можливо виділити в окремий обєкт нерухомості 1/2 частини домоволодіння, розташованого по вул. Франко Івана, 43-а в м. Ізмаїлі Одеської області, що належить [PERSON], до складу якого входять: частина житлового будинку літ. «А» у складі приміщень: №1- коридор, площею 2,2 кв.м., №2- коридор, площею 8,6 кв.м., №3- кухня, площею 8,7 кв.м., №4- ванна, площею 6,2 кв.м., №5- котельня, площею 3,5 кв.м., №6- житлова, площею 7,7 кв.м., №7- житлова, площею 19,5 кв.м., №8- житлова, площею 7,8 кв.м., №9- вітальня, площею 9,7 кв.м., загальною площею 73,9 кв.м., у т.ч. житловою 35,0 кв.м., вбиральня літ. «Г», площею забудови 2,7 кв.м., сарай, літ. «Д», площею забудови, 8,8 кв.м., гараж, літ. «Е», площею забудови 30,4 кв.м., 1/2 частина хвіртки №1, ворота №2, огорожа №3, огорожа №4, частина огорожі №5, 1/2 частина водопроводу №6. За таких обставин, суд вважає можливим виділити належну позивачці частину обєкту нерухомості в окремий обєкт нерухомості, визнати за нею право власності на відповідну частину обєкту нерухомості з припиненням права спільної часткової власності з привласненням окремого реєстрового номеру відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 097/2016 від 13 червня 2016 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який вподальшому доповнила, в якому просить стягнути з [PERSON], [INFO] на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Як вказує позивачка у позові, вона з відповідачем по справі знаходиться в громадському шлюбі з 21.08.2011 р.. Шлюб зареєстрований не був. Крім того, від громадського шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Їхня сім'я фактично розпалася. Відповідач працює і має стабільний заробіток, у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на неповнолітню дитину, чим становить її в скрутне матеріальне становище. У судове засідання позивачка не з'явилася, згідно письмової заяви просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить суд їх задовольнити, а також уточнила позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з'явився, згідно письмової заяви просить справу розглянути без його участі, з уточненими позовними вимогами згоден в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис №01, виданого 27.01.2012 р. Гусинівською сільською радою Куп'янського району Харківської області (а.с.5). Згідно довідки про склад сім'ї №112 від 07.04.2015 р., виданої виконавчим комітетом Гусинівської сільської ради, малолітній [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю (а.с.4). У суда не викликає сумнівів, що відповідачем не надається матеріальна допомога на утримання дитини, оскільки ним не надано доказів, яки б спростовували доводи позивачки, викладені у позові. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. При таких обставинах суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ст. 88 ч.3 ЦПК України. Згідно п1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. Аліменти стягуються, починаючи з дати звернення позивачки до суду, тобто з 17.04.2015 р.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем по наявній справі 01.06.2007 року у Теплицькій сільській раді Арцизького району Одеської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 09. Спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалося з причини взаємного непорозуміння, різних поглядів на шлюб та сім'ю. Від цього шлюбу у сторін є малолітня дитина - донька [PERSON], [INFO]. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сім'ї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивачки та відповідача до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі, після припинення шлюбу просила залишити за нею те ж саме прізвище - «[PERSON]». Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння, різних поглядів на шлюб та сім'ю. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони дійсно перебувають у шлюбі, однак він носить формальний характер. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують з грудня 2013 року. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. Між ними досягнута згода про місце проживання дитини. У зв'язку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб у зв'язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «[PERSON]». Позивачка виявила бажання після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме - «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, вказавши в позові, що 05 травня 2014 року виконавчим комітетом Чудейської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Під час шлюбних відносин, в них народилось дитина, яка на даний час є неповнолітньою - [PERSON], [INFO]. Починаючи з червня 2015 року, шлюбні відносини між ними зіпсувались, що призвело до того що відповідач [PERSON] залишив сім'ю і не надавав ніякої матеріальної допомоги. Добровільно надавати допомогу на утримання дитини відповідач не бажає, тому вона змушена звернутися в суд з даним позовом. Відповідач фізично здоровий і офіційно не працює. Інших утриманців відповідач не має, стягнення по виконавчих листах з нього не проводиться. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 600 грн. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте від неї надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримує повністю і просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення відповідача та, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Так, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07 травня 2015 року підтверджується, що [PERSON] народилась [INFO], і її батьками є зазначені сторони у справі. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї [PERSON], виданого Глибоцькою селищною радою Глибоцького району Чернівецької області, до складу її сім'ї входить: чоловік - [PERSON], 1991 року народження, донька - [PERSON], 2015 року народження. Згідно довідки Глибоцької райполіклініки від 28.01.2016 року, [PERSON], [INFO] - здорова. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності і справедливості, майновий стан сторін, розмір їх доходів, стан здоров'я дитини, те що відповідач фізично здоровий, офіційно не працює, позовні вимоги визнав повністю. Тому, за таких обставин, суд дійшов висновку визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі, в розмірі 600 гривень щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, вказавши в позові, що 16 березня 2013 року Глибоцьким ВДРАЦСу Глибоцького району Чернівецької області, вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Під час шлюбних відносин, в них народилось дитина, яка на даний час є неповнолітньою - [PERSON], [INFO]. Починаючи з 2015 року, шлюбні відносини між ними зіпсувались, часто виникали сварки, що призвело до того що вони в 2015 році розлучились. Добровільно надавати допомогу на утримання дитини відповідач не бажає, тому вона змушена звернутися в суд з даним позовом. Вона на даний час не працює, єдиним її доходом є соціальна допомога на двох дітей у розмірі 1075 грн. на місяць. Відповідач фізично здоровий і офіційно не працює. Інших утриманців відповідач не має, стягнення по виконавчих листах з нього не проводиться. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 600 грн. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, в своїх поясненнях підтвердила обставини, які викладені в позовній заяві і просила суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав повністю, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін та, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Так, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23 січня 2014 року підтверджується, що [PERSON] народилась [INFO], і її батьками є зазначені сторони у справі. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї [PERSON], виданого Глибоцькою селищною радою Глибоцького району Чернівецької області, до складу її сім'ї входить: чоловік - [PERSON], 1994 року народження, донька - [PERSON], 2004 року народження, дочка - [PERSON], 2014 року народження. Згідно довідки Глибоцької райполіклініки від 21.12.2015 року, [PERSON], [INFO] - хворіла га ГРВІ. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує всі обставини справи, вимоги розумності, виваженості, співмірності і справедливості, майновий стан сторін, розмір їх доходів, стан здоров'я дитини, те що відповідач фізично здоровий, офіційно не працює, позовні вимоги визнав повністю. Тому, за таких обставин, суд дійшов висновку визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі, в розмірі 600 гривень щомісячно на дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, вточнивши позовні вимоги посилалась на те, що 30 вересня 1998 року, згідно біржового контракту № 2275 Азовською універсальною товарною біржею був посвідчений договір купівлі-продажу, згідно якого відповідач продав їй домоволодіння, розташоване в м. Маріуполь, по вул. Лавицького, буд. 6а/29а. Вказане домоволодіння було зареєстроване в Бюро технічної інвентаризації міста Маріуполя. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 27 березня 2007 року вказаний біржовий контракт був визнаний дійсним та за нею було визнано право власності на вказане домоволодіння. Фактично власником вищезазначеного домоволодіння вона є з моменту його реєстрації в БТІ м. Маріуполя. При посвідченні біржового контракту відповідачем не було надано документу, що підтверджує його право власності на земельну ділянку, площею 0,0585 га. При придбанні вказаного домоволодіння відповідач запевнив її, що земельну ділянку він не приватизував, і ніяких документів, що підтверджують його право власності на зазначену ділянку у нього не має. Їй стало відомо, що [PERSON] на підстав рішення [PERSON] міської ради було передано у власність для обслуговування житлового будинку у м. Маріуполь, по вул. Лавицького, буд. 6а/29а земельну ділянку, площею 0,0585 га. На підставі цього рішення відповідачу був виданий Державний акт на право приватної власності на землю, серії ДН, вже після посвідчення договору купівлі-продажу будинку, а тому позивачка не має можливості оформити право власності на спірну земельну ділянку на своє імя, у звязку з чим вимушена звернутися до суду і просить визнати рішення виконавчого комітету від 19.08.1998 року за № 214/7 таким, що втратило силу, визнати Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, серії ДН № 8247112, виданий 28 грудня 1998 року недійсним та визнати недійсною державну реєстрацію вказаного Державного акту на право приватної власності. Позивачка [PERSON], у судове засідання не зявилася, але надала заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] до відкритого судового засідання не зявився, відомостей про причини неявки суду не надав, про дату та час судового засідання був повідомлений через оголошення у пресі (газета центральних органів виконавчої влади України «Урядовий Курєр»), у зв?язку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що з відповідачем вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2006 року по 2010 роки. З моменту розірвання стосунків між ними постійно відбуваються конфлікти та сварки. 22 листопада 2016 року, біля 12.00 годин відповідач [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, прийшов до її домогосподарства, яке розміщене по [ADDRESS]. Між ними відбувалась чергова сварка на грунті якоби якихось наклепів на нього іншим и особами. Після чого, [PERSON], з хуліганських мотивів, почав пошкоджувати віконні шибки у її будинку. Після чого забіг на подвір'я і з погрозами нанесення її тілесних пошкоджень за допомогою ножа, який він тримав у руці, почав ламати двері будинку. Не зламавши вхідні двері, він продовжував пошкоджувати вікна будинку. Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2016 року [PERSON] було визнано винним по ст. 173 КУпАП та піддано штрафу у розмірі 51 гривня. [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 22 листопада 2016 року в п'яному вигляді вчинив хуліганські дії, а саме - ображав її нецензурними словами, побив шибки у будинку, погрожував фізичною розправою, порушував громадський порядок та спокій громадян. Внаслідок протиправних дій відповідачем було пошкоджено в загальному чотири вікна, вартість поновлення яких з врахуванням ремонтних робіт становить 2 000 гривень. Крім матеріальної шкоди її - потерпілій по справі в результаті вчинених протиправних дій було завдано значну моральну шкоду. На протязі тривалого часу вона не змогла здійснити заміну пошкоджених вікон. Ремонт до кінця ще не закінчений необхідні значні кошти для ремонту, яких у неї немає. [PERSON] отримала значний душевний дискомфорт щодо вчинення відносно неї протиправних дій. Їхня спільна дитини після цієї події втратила психічну рівновагу. Син тривалий час плакав і просив її не давати його батькові. Ним просто «трясло» і в нього був нервовий зрив. Розмір моральної шкоди, завданої її вона оцінює у сумі 5 000 гривень. Відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків,встановлених частиною другою цієї статті. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце і дату слухання справи повідомлений в зв`язку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що з відповідачем вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2006 року по 2010 роки. З моменту розірвання стосунків між ними постійно відбуваються конфлікти та сварки. 22 листопада 2016 року, біля 12.00 годин відповідач [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, прийшов до її домогосподарства, яке розміщене по [ADDRESS] Між ними відбувалась чергова сварка на грунті якоби якихось наклепів на нього іншим и особами. Після чого, [PERSON], з хуліганських мотивів, почав пошкоджувати віконні шибки у її будинку. Після чого забіг на подвір'я і з погрозами нанесення її тілесних пошкоджень за допомогою ножа, який він тримав у руці, почав ламати двері будинку. Не зламавши вхідні двері, він продовжував пошкоджувати вікна будинку. Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2016 року [PERSON] було визнано винним по ст. 173 КУпАП та піддано штрафу у розмірі 51 гривня. [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що 22 листопада 2016 року в п'яному вигляді вчинив хуліганські дії, а саме - ображав її нецензурними словами, побив шибки у будинку, погрожував фізичною розправою, порушував громадський порядок та спокій громадян. Внаслідок протиправних дій відповідачем було пошкоджено в загальному чотири вікна, вартість поновлення яких з врахуванням ремонтних робіт становить 2 000 гривень. Крім матеріальної шкоди її - потерпілій по справі в результаті вчинених протиправних дій було завдано значну моральну шкоду. На протязі тривалого часу вона не змогла здійснити заміну пошкоджених вікон. Ремонт до кінця ще не закінчений необхідні значні кошти для ремонту, яких у неї немає. [PERSON] отримала значний душевний дискомфорт щодо вчинення відносно неї протиправних дій. Їхня спільна дитини після цієї події втратила психічну рівновагу. Син тривалий час плакав і просив її не давати його батькові. Ним просто «трясло» і в нього був нервовий зрив. Розмір моральної шкоди, завданої її вона оцінює у сумі 5 000 гривень. Відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків,встановлених частиною другою цієї статті. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, місце і дату слухання справи повідомлений в зв`язку з чим суд,

Outcome: approved