Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Позивачка [PERSON], у кінцевій редакції свого позову від 02.03,2011 року, просить суд визнати спільною сумісною власністю сторін лазню площею 190, 2 кв.м., яка знаходиться по вул. Леніна, 14-а в с. Сінгури Житомирського району, та житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в тому ж населеному пункті по вул. Леніна, 14-6. Також позивачка просить суд спірну лазню та житловий будинок з надвірними будівлями розділити в натурі між нею та відповідачем [PERSON], виділивши їй Уг частину цього нерухомого майна та земельної ділянки площею 0.25 га на якій розташований згаданий житловий будинок, у відповідності до, висновку судової будівельно-технічної експертизи № 48-01-10 від 05.01.2010 року. Окрім цього,' позивачка просить суд визнати недійсним договори оренди частини спірної лазні від 12.09.2008 року, 29.12.2008 року та 01.09.2009 року, які укладені між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та ТОВ «ІРІС-2009». Свої вимоги позивачка [PERSON] мотивує тим, що спірна лазня та житловий будинок придбано сторонами під час шлюбу, а відтак це майно є спільною сумісною власністю сторін, у звязку з чим вона, як співвласник, має право на виділення їй в натурі % частини цього майна. Оспорювані договори оренди лазні підлягають визнанню судом недійсними, оскільки вони укладені без її згоди, як співвласника лазні. Відповідач [PERSON] звернувся із зустрічним позовом, у кінцевій редакції якого від 31.03.2010року просить суд визнати за ним право особистої приватної власності на спірну лазню та житловий будинок з надвірними будівлями. Окрім цього, він просить поділити спільно нажите майно подружжя, а саме: квартиру №44, по вул. Московській, 41 в м. Житомирі; квартиру [ADDRESS]; земельні ділянки площею 0,0663 га та площею 0,1600 га, які розташовані в с. Пряжів Житомирського району. Також останній просить визначити порядок користування згаданою вище квартирою №44, згідно додатку N93 до вказаного висновку судової будівельно-технічної експертизи №48-01-10 від 05.01.2010 року, та визнати за ним право власності на >2 частину перелічених раніше земельних ділянок площею 0,0663 га та 0,1600 га, у відповідності до цього ж висновку експерта №48-01-10. Свої вимоги відповідач [PERSON] мотивує тим, що спірні квартири в м. Житомирі та земельні ділянки в с. Пряжів, придбані сторонами під час шлюбу, а відтак це майно є спільною сумісною власністю сторін, у звязку з чим він, як співвласник, має право на виділення йому в натурі 14 частини спірних квартир та земельних ділянок. Житловий будинок № 14-6 та приміщення лазні № 14-а, які розташовані по вул. Леніна в с. Сінгури Житомирського району придбані ним за його особисті кошти та за рахунок доходів від використання подарованого йому майна, у звязку чим даний житловий будинок та лазня є його особистою приватною власністю, а не спільним майном колишнього подружжя [PERSON]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її адвокат [PERSON] позов підтримали з наведених вище підстав, а зустрічний позов визнали лише в частині визнання спірних квартир, розташованих в м. Житомирі по вул. Московській, 41 та Котовського, 31, спільним майном сторін, а також в частині визначення порядку користування зазначеною вище квартирою №44. Представник відповідача адвокат [PERSON] позов [PERSON] не визнала, а зустрічний позов підтримала з вищевикладених підстав. Представник відповідача ТОВ «ІРІС-2009» в судове засідання не зявився, проте дане товариство звернулось до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без участі його представника, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання недійсними спірних договорів оренди відповідач не визнає (а.с. 123, т. 2). Заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, вивчивши матеріали справ.-, суд дійшов висновку, що обидва позови підлягають до часткового задоволення з наступних підстав Судом встановлено, що відповідач [PERSON] під час шлюбу з [PERSON] набув право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в с. Сінгури. гс вул. Леніна, 14-6, Житомирського району, а позивачка [PERSON] під час цього ж шлюбу набула права власності на квартиру №44, по вул. Московській, 41 та квартиру [ADDRESS], а також шляхом приватизації набула права власності на дві земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, відповідно площею 0,0663 га та площею 0,1600 га які розташовані в с. Пряжів Житомирського району Житомирської області. Викладені факти не оспорюються сторонами та підтверджується свідоцтвом про шлюб . відповідності до якого сторони [PERSON] та [PERSON] 08.08.1996 року зареєстрували шлюб (а.с. 7, т.1), договорами купівлі-продажу перелічених квартир, з яких вбачається, що [PERSON] за відповідними цивільно-правовими угодами придбала 08.08.1997 року спірн,. квартиру [ADDRESS], а 20.08.2002 року квартиру [ADDRESS] в м Житомирі (а.с. 136 - 138, т. 1), свідоцтвом про право власності [PERSON] на спірний житловий будинок з надвірними будівлями, у відповідності до якого останній 03.04.2006 року набув право власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Леніна, 14-6 в с. Сінгури Житомирського району (а.с. 132 т.1) та державними актами на право власності [PERSON] на земельні ділянки в с. Пряжів Житомирського району відповідною площею 0.0663 га та 0.1600 га з яких вбачається, що остання приватизувала вказані земельні ділянки 12.12.2006 року та 08.05.2007 року (а.с. 268, 269, т. 1). В свою чергу згідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №48-01-10 від 05.01.2010року (а.с. 275 - 353, т.1) вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями який розташований в с. Сінгури, по вул. Леніна, 14-6, Житомирського району неможливо поділити в натурі на дві рівні частини, але з технічної точки зору можливо його поділити із відступом від ідеальних часток та сплатою відповідної грошової компенсації, яка зазначена в таблицях 19-20 даної експертизи. Експертом запропоновано два варіанта поділу спірного будинку, які схематично відображені в додатках №№ 4,5 до цієї експертизи. Відповідно до двох варіантів розподілу житлового будинку № 14-6, експертом запропоновані два варіанту розподілу земельної ділянки площею 0.25 га, на якій розташований вказаний будинок з надвірними будівлями, що наведені у додатках №№ 6,7 експертизи. Окрім цього, з висновку названої вище експертизи вбачається, що можливо розділити на дві рівні частини кожну земельну ділянку площею 0.0663 га та 0.1600 га в с. Пряжів, згідно до додатків №№1,2 експертизи. Також зі змісту висновку вищевказаної судової будівельно-технічної експертизи №48-01-10 випливає, що % частину однокімнатної квартири №4 та !4 частину трьохкімнатної квартири №44, які розташовані у багатоквартирних будинках по вул. Котовського, 31 та по вул. Московській, 41 в м Житомирі, неможливо виділити в натурі, однак експертом запропонований порядок користування трьохкімнатною квартирою №44 по вул. Московській 41, який наведений в таблиці №9 та графічно відображений у додатку № 3 до вказаної експертизи. Отже, судом встановлено, що між сторонами діють сімейні правовідносини. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Також, згідно до ч. 5 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. За правилами ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Таким чином, наявність того факту, що сторони [PERSON] набули спірне майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями в с. Сінгури, квартири у м. Житомирі, земельні ділянки у с. Пряжів під час шлюбу, є підставою для задоволення позову, як [PERSON], так і [PERSON], в частині визнання вищевказаного майна їх спільною сумісною власністю, а також в частині інших позовних вимог, які повязані з цим. З огляду на викладене суд задовольняє зустрічні позовні вимоги [PERSON] стосовно виділення йому в натурі 1/2 частини земельної ділянки в с. Пряжів Житомирського району площею 0.0663 га та Уг частини земельної ділянки площею 0.1600 га, яка розташована в тому ж с. Пряжів. При цьому суд виходить з принципу рівності сторін на вказані землі та виділяє [PERSON] і визнає за ним право власності на >2 частину цих земельних ділянок відповідно площею 0.03315 га та 0.0800 га, як першому співвласнику (зелений колір на схемі), а [PERSON], як другому співвласнику (рожевий колір на схемі), згідно до першого варіанту та додатків №№ 1,2 до згаданої судової будівельно-технічної експертизи №48-01-10 від 05.01.2010 року. З цих же підстав та з урахуванням висновків вказаної експертизи суд задовольняє зустрічні позовні вимоги [PERSON] щодо визначення порядку користування трьохкімнатною квартирою 2 1 Г,і і ¦ ^ .^1>. /03 № 44 по вуя. Московській, 41 в м. Житомирі. При визначенні запропонованого експертом порядку користування спірною квартирою суд виходить з принципу рівності сторін на вказану квартиру, а також враховує той факт, що позовні вимоги в цей частині відповідачкою за зустрічним позовом [PERSON] - визнанні. Отже, суд визначає порядок користування цією квартирою та виділяє у користування [PERSON], як першому співвласнику, житлову кімнату - 6 площею, 17,6 м2чта балкон - II, а [PERSON], як другому співвласнику, виділяє у користування житлову кімнату - 2 площею, 12,2 м2 та житлову кімнату - 5 площею, 9,9 м2, при цьому У2 частину коридору - 1, туалету - З, ванни - 4, кухні - 7, кладової - 8 суд залишає для спільного користування, згідно таблиці №9 та додатку №3 до вищевказаного висновку судової будівельно-технічної експертизи №48-01-10 від 05.01.2010року. В решті частини позову [PERSON] та зустрічного позову [PERSON] суд відмовляє з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, письмових доказів, висновків експертів. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Поряд з цим, відповідно до вимог ст. 152 ЖК України та п. 7 постанови Пленуму ВСУ №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», якщо у випадку поділу будинку необхідне його переобладнання та перепланування, даний поділ проводиться за наявності дозволу на це виконкому місцевої ради. В свою чергу, зі змісту п. 7 висновку названої вище судової будівельно-технічної експертизи №48-01-10 від 05.01.2010 року (а.с. 309, т.1) вбачається, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по вул. Леніна, 14-6, в с. Сінгури Житомирського району з технічної точки зору можливо поділити із відступом від ідеальних часток та виконанням ремонтно- будівельних робіт по переобладнанню будинку. Проте, ані позивачка [PERSON], ані її адвокат [PERSON] не надали суду відповідний дозвіл виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів, який би узгоджував варіанти розподілу спірного будинку запропонованого висновком судової будівельно-технічної експертизи №48-01-10 від 05.01.2010 року. З огляду на викладене вимоги позивачки про виділення їй в натурі частини спірного житлового будинку з надвірними та визначення у звязку з цим порядку користування земельною ділянкою площею 0.2500 га, на який розташований даний будинок, задоволенню не підлягають. Зі змісту п. 29 постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що майно приватного підприємства чи фізичної особи-підприємця не є обєктом спільної сумісної власності подружжя. Водночас, висновком судової будівельно-технічної експертизи №76-1-08-10 від 09.08.2010 року (а.с. 46 - 73, т.2) встановлено, що приміщення спірної лазні використовується для здійснення комерційної діяльності, яка повязана з діяльністю м'ясного цеха, що розташований на одній і тій же земельній ділянці, що і лазня, тобто по вул. Леніна, 14-а в с. Сінгури, Житомирського району. Окрім цього, факт належності лазні приватному підприємцю [PERSON] підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки площею 0.7000 га, який укладений 27.12.2002 року між Сінгурівською сільрадою, як продавцем цієї земельної ділянки, та приватним підприємцем [PERSON], як її покупцем. З даного договору вбачається, що ця земельна ділянка відноситься до земель комерційного використання та на ній розташовані мясний цех і спірна лазня (а.с. 9, т.1). Також факт належності спірної лазні приватному підприємцю та використання її у виробничій діяльності повязаної з роботою мясного цеху підтверджується державним актом на право власності ПП [PERSON] на вказану земельну ділянку площею 0,7000 га, що виданий останньому 28.12.2002 року, де також зазначено, що земля, на якій розташована лазня та мясний цех, придбана для виробничих потреб (а.с. 31, т.1). Отже, спірна лазня не може бути обєктом спільної сумісної власності подружжя, оскільки належить приватному підприємцю та використовується в підприємницькій (комерційній) діяльності. З огляду на викладене суд відмовляє в позові [PERSON] про визнання даної лазні спільною сумісною власністю подружжя та її поділу в натурі між сторонами, а також у зустрічному позові [PERSON] щодо визнання цієї лазні його особистою приватною власністю. Також суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову стосовно визнання спірного житлового будинку з надвірними будівлями особистою приватною власністю [PERSON], З оскільки останній не надав суду жодного письмового доказу на підтвердження цих позовних вимог Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14.03.2008 року про стягнення за договором позики з [PERSON] на користь [PERSON] 362101 грн. (а.с. 238 т.1) не має, в контексті ст 61 ЦПК України, преюдиціального значення для вирішення даної справи, оскільки відповідачка [PERSON] не приймала участі у розгляді Богунським райсудом згаданого спору між [PERSON] та [PERSON] З аналогічних підстав не має будь-якого правового значення для вирішення даної справи і рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 19.11.2008 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] за договором позики 320000 грн. (а.с 136 т.2). До того ж суд звертає увагу на той факт, що спір між сторонами щодо розподілу спільного майна подружжя виник задовго до ухвалення Богунським та Корольовським райсудом м. Житомира вказаних рішень, а саме в листопаді 2007 року. Водночас, суд не знаходить підстав для визнання недійсними договорів оренди частини спірної лазні від 12.09.2008 року, 29.12.2008 року та 01.09.2009 року, укладених між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та TOB «ІРІС-2009», оскільки вони не суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 203 ЦК України та не порушують будь-яких прав позивачки [PERSON]

Outcome: partial