overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача при цьому наполягала на визнанні квартири [ADDRESS] сумісно набутим майном [PERSON] та [PERSON]; розділити сумісно набуте майно [PERSON] та [PERSON], а саме квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та залишити у праві приватної власності за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволені. Відповідач в судове засідання не з'явився, не надав цьому поважних підстав, чому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Вислухавши позивачку дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про можливе задоволення позову у повному обсязі. Встановлено, що 29 липня 2010 року між сторонами по справі було розірвано шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 29 липня 2010 року, актовий запис №88, видане відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області. За час перебування в шлюбі, сторони по справі 18 вересня 1998 року придбали квартиру [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру зареєстровано в Котовському БТІ та РОН 28 вересня 1998 року, №2082, за [PERSON] тобто відповідачем по справі. Жодних спорів про поділ спільно нажитого у шлюбі мана між ними не було і жодне судове рішення з цього питання не приймалось. Придбане у шлюбі майно, відповідно до п.1 ст. 60 СК України з моменту розірвання шлюбу залишилась власністю відповідача, оскільки іншого договором між ними встановлено не було. З урахуванням положень ч. 1 ст. 62 СК України вважає що вказане вище майно має бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] до [PERSON]. Як встановлено вимогами ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Достеменно встановлено, що у вищевказаній квартирі сторони мешкають разом і по теперішній час. Утриманням квартири, а саме оплату комунальних послуг (електроенергія, квартплата, опалення) здійсню позивачка особисто за власні кошти. [PERSON] самостійно витрати з утримання квартири не несе. З вказаних причин позивачка вимушена звернутись до суду за захистом свого порушеного та невизнаного права. Вирішуючи спори між сторонами про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства , з'ясовувати джерело і час його придбання (пункт 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що оскільки заявлене до розподілу майно - квартира [ADDRESS], набуте подружжям в період шлюбу, то вказане майно є спільним майном подружжя та підлягає розподілу судом у рівних частках.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивачка, звернулась до суду з позовом до відповідача, при цьому наполягали на розподілі спадкового майна що складається із цілого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яке розташовано по [ADDRESS]; на визнанні за нею, [PERSON] право індивідуальної приватної власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS]; на визнанні за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS]; зобов'язати відповідача [PERSON] не перешкоджати їй [PERSON] в користуванні житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS]; стягненні з відповідача понесені нею судові витрати, та витрати при оформлені технічного паспорту в комунальному підприємстві «Інвентаризатор» згідно квитанцій. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, підтвердила обставини викладені у позовній заяві, та наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, не заперечуав його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Котовською державною нотаріальною конторою 15 жовтня 1985 року (реєстр № 2505), [PERSON] належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS]. однак, Відповідно до договору дарування від 07 квітня 1990 року, позивачка вищевказане майно подарувала її матері [PERSON], за якою було зареєстровано право власності у Котовському БТІ 12 квітня 1990 року. [INFO] [PERSON] померла ( свідоцтво серії [NUMBER]), після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами. Інших спадкоємців, окрім сторін по справі ні за законом, ні за заповітом немає. Достеменно встановлено, що у зв'язку із напруженими стосунками між спадкоємцями померлої [PERSON] тобто сторонами по справі, ними досягнута угода про розподіл вищевказаного майна по 1/2 частині кожному. Але, позивачка позбавлена можливості оформити спадок в передбаченому законом порядку, оскільки відповідач по справі в свою чергу ігнорує відвідання нотаріальної контори для належного оформлення спадщини. Що і спіткало позивачку звернутися до суду, надавши відповідні докази. Це надає позивачці право вимагати, а суду визнати за нею та відповідачем право приватної власності на майно померлої [PERSON] як за спадкоємцями за законом у розумінні положень ч.3 1268 ЦК України, бо, вони прийняли спадщину та за цей період не відмовились від її прийняття, але з зазначених вище підстав позбавлені можливості отримати свідоцтво про право власності на спадщину. Також, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливо стягнути з відповідача по справі на користь позивачки понесені останньою судові витрати, що складаються з сплаченого судового збору та витрат пов'язаних із виготовленням технічної документації на вказаний житловий будинок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання втраченим права користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є одноособовою власницею домоволодіння № 35 по вул.Калініна в с.Борова Фастівського району, і також прописана в даному будинку відповідачка, яка з травня 2013 року не проживає в даному будинку по теперішній час. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідачка проти позову не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлений вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачка є одноособовою власницею домоволодіння № 35 по вул.Калініна в с.Борова Фастівського району Київської області., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 9 листопада 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Фастівської районної держаної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі № 5761.. 02 травня 2004 року син позивачки [PERSON] та відповідачка [PERSON] вступили до шлюбу. З цього часу вони проживали в зазначеному будинку. 20 січня 2010 року відповідачка буда зареєстрована в [INFO]. В травні 2013 року відповідачка без поважних причин залишила будинок позивачки і по теперішній час в ньому не проживає, її речі відсутні, не приймає участі в утриманні будинку, не сплачує комунальні платежі. Даний факт підтверджується довідкою Борівської селищної ради № 383 від 05.05.2014 року. Згідно ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності з ч.1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи діб на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання договору позики недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що 5.08.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики грошових коштів, за яким відповідач передав у власність, а позивач отримала 60 000 доларів США, що станом на 5.08.2013 року становить еквівалент 489 600 грн., і зобов'язалась повернути позичені кошти в такій сумі до 5.08.2014 року. Однак вказаний договір не відповідає вимогам ст.533 ЦК України, де зазначено, що грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях, а якщо у зобов'язані визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає поверненню, повинна бути виплачена у гривнях за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Таким чином, поскільки сам договір позики передбачає повернення коштів саме в тій сумі, яка була позичена, тобто 60 000 доларів США, то він суперечить положенням ст.203; 215 ЦК України і повинен бути визнаний судом недійсним. Відповідач [PERSON] та його представники за довіреністю [PERSON] і [PERSON] (а.с.26; 49) в судове засідання не з'явились, про розгляд справи представник відповідача [PERSON] була повідомлена заздалегідь 24.07.2015 року особисто (а.с.42) належним чином, однак 13.10.2015 року звернулась до суду з заявою про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю бути присутньою у судовому засіданні (а.с.47). Але суд на підставі п.2, ч.1, ст.169 ЦПК України, визнавши неявку представника відповідача [PERSON] до суду без поважних підстав у зв'язку з необґрунтованістю її в тексті заяви і відсутністю доказів з цього приводу, ухвалив,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на земельні ділянки. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачка прийняла спадщину. Оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку пошкоджений, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. У судове засідання позивачка не з`явилась, проте у позові просить розглянути справу без її участі. Позов підтримує та просить задовольнити. У судове засідання представник відповідача не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Позов визнають повністю. Відзив на позов не надіслали. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 3). Згідно довідки виданої відділом у Коропському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області нормативно-грошова оцінка земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: кадастровий № 7422289000:02:000:0565 площею 3,2158 га, кадастровий № 7422289000:02:000:0566 площею 0,5387 га, які належали [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельні ділянки серія ЯА № 753392 від 16.11.2005 року, станом на 01 листопада 2019 року становить 50312, 48 грн. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 48/2020 спадкоємцем майна померлого [PERSON] за законом є [PERSON] , яка прийняла спадщину. Проте, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, оскільки державний акт на право власності на земельні ділянки знаходиться у пошкодженому стані. Згідно п «г» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на земельні ділянки. В обгрунтування позову зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачка прийняла спадщину після смерті матері за заповітом. Оскільки правовстановлюючий документ на нерухоме майно було втрачено, нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тобто видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У підготовчому судовому засіданні представник позивачки позов підтримала та просить задовольнити. У підготовче судове засіданні представник відповідача не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Проти задоволення позову не заперечують. Відзив на позов не надіслали. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~\~\~\~\~ Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з слідуючих підстав.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~ [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть\~ (а.с. 16). \~\~\~\~ Згідно довідки виданої відділом у Коропському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі є запис про те, що на підставі розпорядження голови Коропської райдержадміністрації від 26.04.2005 року № 65\~ на ім`я [PERSON] видано 02.09.2008 року державний акт серії [NUMBER] номер 393863, реєстраційний номер 010884300056.\~ \~\~\~ Про втрату державного акту на право власності на земельну ділянку\~ було розміщено оголошення в газеті «Нові Горизонти» від 30 листопада 2018 року. \~\~\~\~ Згідно витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину)\~ № 57576333 від 17.09.2019 року після смерті [PERSON] 16.05.2014 року Амвросіївською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа. \~\~\~\~\~ Згідно п «г» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки\~ на підставі прийняття спадщини. \~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі\~ викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачка має право на спадкування майна батька та прийняла спадщину. Оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку було втрачено, нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тобто видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У судове засідання позивачка не з`явилась, проте просить розглянути справу без її участі. У судове засідання представник відповідача не з`явився, проте надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Позов визнають повністю. Відзив на позов не надіслали. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8). За життя [PERSON] належало право власності на земельну ділянку, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,1375 га., кадастровий номер 7422287400:02:000:1987, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 5). Про втрату державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 628472 було розміщено оголошення в газеті «Нові Горизонти» від 23 листопада 2018 року. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 145/2019 спадкоємцем майна померлого [PERSON] є [PERSON] , яка прийняла спадщину. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії представнику позивачки відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у зв`язку з неподанням документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії. Згідно п «г» ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позовній заяві позивач вказує, що вона є власником 2/5 частини будинку № 223, що знаходиться по вул. Дзержинського в м. Мелітополі Запорізької області, в якому вона на сьогоднішній день проживає та продовжує бути зареєстрована. Позивачка вказує, що в даному будинку зареєстрована відповідачка [PERSON]. Відповідно до довідки б/н від 04.05.2015 р., наданої квартальною, [PERSON] [INFO] зареєстрована за адресою [INFO], але не проживає за вказаною адресою з 06 березня 2014р. Позивачка зазначає, що оскільки відповідачка не проживає в зазначеному будинку більше шести місяців, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утримуванню спірного будинку, тому позивач просить суд визнати відповідно до ст.ст. 71, 72 ЖК України відповідача такою, що втратила право користування будинком №223 по вул. Дзержинського м. Мелітополі Запорізької області. В судове засідання сторони не зявились. Від позивачки до суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявилась, не повідомивши суд про причини неявки. Про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 227 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником 2/5 частини жилого будинку в № 223 по вулиці Дзержинського в м. Мелітополі Запорізької області. \\а.с. 5\\ Відповідно до копії довідки б/н від 04.05.2015., наданою головою квартального комітету, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], але не проживає за вказаною адресою з 06 березня 2014 року. \\а.с. 6\\ Згідно до вимог ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому засіданні. Судом встановлено, що відповідач не проживає в зазначеному будинку більше шести місяців, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги. Тому суд вважає необхідним визнати відповідача такою, що втратила право користування будинком № 223, що знаходиться по вул. Дзержинського в м. Мелітополі Запорізької області. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved