Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] В обґрунтування позову вказувала, що 04 серпня 2006 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 185. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти перебувають на утриманні позивачки, а відповідач за рішенням суду сплачує на її користь аліменти на утримання дітей. В обґрунтування позову позивачка вказує, що сторони до укладення шлюбу знайомі були лише три місяці і як виявилось, після укладення шлюбу, у них зовсім протилежні погляди на сімейне життя та виховання дітей. Протягом десяти років спільного проживання сторони переконались, що вони є зовсім різними людьми і тому в своїх інтересах та в інтересах їхніх дітей вони вирішили розірвати шлюб. З 03 липня 2016 року подружні відносини між сторонами фактично припинені в зв'язку з відсутністю взаємного розуміння, з цього часу вони проживають окремо і не ведуть спільне господарство. Позивачка наполегливо просить розірвати шлюб укладений між сторонами та вказує, що його збереження буде суперечити інтересам сторін та інтересам їхніх дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні об'єктивно встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 04 серпня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції, про що зроблено актовий запис за номером 185, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER]. Сторони є батьками двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 26.03.2007 року та серії [NUMBER] від 08.05.2013 року. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, сім'я фактично розпалась і збереження її неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, небажання досягнути примирення та продовжувати подружнє життя, визнання відповідачем позову,

Outcome: approved