Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], де просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 25% з усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісячно з дня подання заяви і до повноліття дитини. Пояснила, що на даний час сторони перебувають у шлюбі, але близько двох місяців проживають окремо. Відповідач сплачував щомісячно певну грошову суму на утримання дитини, проте без визначеної періодичності, тому з метою уникнення ризиків вона бажає отримувати аліменти за рішенням суду. Відповідач [PERSON] уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини у запропонованому позивачкою розмірі. Суд вважає, що визнання відповідачем вимог позивача не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23.08.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження за актовим записом №514, виданим Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. З травня 2014 року сторони проживають окремо, їх малолітній син з цього часу проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає, але без визначеної періодичності. Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України судом при визначенні розміру аліментів суд враховано: задовільний стан здоров'я та матеріальне становище дитини; задовільний стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 188 Сімейного Кодексу України відповідач від обов'язку утримувати малолітнього сина не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст. 189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Ненадання матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини є порушенням обов'язку батьків піклуватися про своїх дітей, тому суд приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина в частці від заробітку (доходу) є законними та обґрунтованими і підтягають задоволенню. На підставі ст.79, 88 ЦПК України суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved