overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 18.04.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов′язки, відсутність взаємопорозуміння та поваги один до одного, що призвело до припинення з грудня 2017 року шлюбних відносин та спільного проживання, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності та задовольнити позов. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позову. За вказаних вище обставин, враховуючи положення ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 квітня 2008 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №80. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що сторони з грудня 2017 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, позивачка згідно поданої заяви підтримала позов, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на вільній згоді жінки та чоловіка, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Згідно заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище позивачки слід залишити - [PERSON]. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 18.09.2004 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що спільні відносини з відповідачем погіршувались через те, що останній не приділяв належної уваги сімї, в липні 2015 року були остаточно припинені, з цього часу вони мешкають окремо та спільного господарства не ведуть, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №311. Від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що сторони з липня 2015 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось і позивачка категорично наполягала на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, протирічить інтересам позивачки, а тому позов підлягає задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Згідно заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений останню при подачі позову судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 19.06.2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через протилежні погляди на життя, відсутність уваги до неї, постійні сварки. На початку червня 2014 року проживання з відповідачем припинено. В звязку з викладеним позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити останній. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. З урахуванням повторної неявки в судове засідання відповідача, думки позивачки, судом у відповідності до ст.ст.169,224 ЦПК України, було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 червня 2010 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №268. Від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що подружні стосунки між сторонами припинено з червня 2014 року, спільне господарство не ведеться, вони проживають окремо та примирення за цей час між сторонами не відбулось, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, протирічить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити - [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 19.08.2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, втрату почуття любові та поваги один до одного та неможливість збереження шлюбу, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позову. Враховуючи подані сторонами заяви та визнання позову відповідачем, відповідно до положень ч.3 ст.200, ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 серпня 2006 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №330. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що сторони з червня 2016 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними не відбулось та позивачка згідно поданої заяви наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечував, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Згідно заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище останньої слід залишити [PERSON]. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 19.09.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, втрату віри в подальше спільне життя та почуття любові, припинення з січня 2018 року спільного проживання та ведення сумісного господарства, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій письмовій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позову. Враховуючи подані сторонами заяви та визнання позову відповідачем, відповідно до положень ч.3 ст.200, ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 вересня 2009 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №639. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи той факт, що сторони з січня 2018 року припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примирення між ними не відбулось та позивачка згідно поданої заяви наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечував проти цього, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Згідно заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище останньої слід залишити - [PERSON]. Враховуючи визнання позову відповідачем та положення ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп., а також повернути позивачці з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 19.12.2003 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинені декілька місяців тому через аморальну поведінку останнього, окреме проживання та припинення ведення спільного господарства, неможливість примирення, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позову. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 грудня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №864. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Згідно заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 20.04.2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини т а обов'язки з ведення спільного господарства, окреме проживання на протязі тривало чого часу та неможливість примирення, позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності та задовольнити позов. Після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в наданій заяві також просив розглянути справу без його участі, зазначивши про визнання позову. Враховуючи подані сторонами заяви, суд відповідно до положень ч.3 ст.200, ч.3 ст.ст.211,223, ч.2 ст.247 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 квітня 2012 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №87. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи той факт, що сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей не відбулось та позивачка згідно поданої заяви наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач проти шлюбу не заперечував, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Згідно заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище позивачки слід залишити - [PERSON]. Враховуючи визнання позову відповідачем та положення ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп., а також повернути позивачці з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 21.02.1986 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох дітей доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] [INFO] Також зазначила, що протягом двох останніх років сімейне життя з відповідачем почало поступово погіршуватись. На теперішній час між ними відсутнє порозуміння та повага один до одного. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, що виникають у їх відносинах, не прагне підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватись про підтримання сімейних відносин на почуттях взаємної любові та поваги, дружби, взаємодопомоги. Неодноразові спроби примирення позитивних наслідків не дали. Шлюб носить формальний характер, оскільки особисті відносини між нею та відповідачем мають негативний характер, відсутнє нормальне спілкування подружжя. В звязку з цим, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання заявленого позову. Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позову. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21 лютого 1986 року Жовтневим відділом ЗАГС м.Дніпропетровська, актовий запис №293. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З огляду на наведенні положення СК України, враховуючи фактичні взаємини подружжя, зокрема, що сторони припинили фактичні шлюбні відносини, згідно поданих заяв наполягали на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу, який може будуватись лише на паритетних засадах, суперечитиме інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище останньої слід залишити [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved