Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачку втратившою право користування кімнатою №146 у будинку №72 по вулиці Героїв Оборони Одеси в місті Одесі на підставі ст.ст.71, 72 ЖК України. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідачка зареєстрована за даною адресою, однак у житловому приміщенні не проживає і ніколи не проживала, місце їх фактичного проживання невідоме, від зняття з реєстраційного обліку ухиляються, у зв'язку з чим позивач несе додаткові витрати по оплаті за квартиру, комунальні послуги. Ухвалою суду від 01.11.2018 року відкрито спрощене позовне провадження, копії Ухвали та матеріали справи направлялись відповідачці за місцем реєстрації та повернуті до суду у звязку з непроживанням адресата за даною адресою, відзив до суду відповідачка не надсилала, з будь-якими клопотаннями не зверталась. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачка зареєстрована у кімнатах №146, 147 у будинку №72 по вулиці Героїв Оборони Одеси в місті Одесі та є користувачем зазначеного житла. Відповідачка зареєстрована у кімнаті №146 цього будинку, однак згідно акту про непроживання від 05.10.2018 року, в помешканні ніколи не проживала і не проживає на цей час. Реєстрація відповідачки, котра не проживає на спірній житловій площі, перешкоджає позивачці у здійсненні її прав щодо житла, позивачка вимушена сплачувати кошти за житло і комунальні послуги у більшому розмірі, оскільки нарахування проводяться за кількістю зареєстрованих осіб. Згідно вимог ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року, який відповідно до Конституції України регулює відносини, пов'язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, при зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на\~яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа,\~яка зареєструвала місце\~проживання, або\~її\~законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів. Згідно ст.7 зазначеного Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги правомірні та обґрунтовані, основані на вимогах діючого законодавства, а саме ст.ст.71, 72 ЖК України, ст.ст.6, 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11 грудня 2003 року, і підлягають задоволенню. З іншими вимогами позивачка не зверталась, жодних доказів на спростування зазначених позивачем обставин відповідачка до суду не надала. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Outcome: approved