Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, який в подальшому уточнила, в якому просить визнати припиненими трудові відносини між ТОВ «ВС Кераміка» та директором [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України у зв`язку із звільненням за власним бажанням з дня ухвалення судового рішення з внесенням відповідних даних у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (надалі - Державний реєстр). В обґрунтування позову зазначено, що з 28.07.2017 позивачка була призначена на посаду директора ТОВ «ВС Кераміка», інформація про що була внесена до Державного реєстру. Позивач вирішила звільнитися з займаної посади у зв`язку з чим направила кожному з учасників товариства - [PERSON] та [PERSON] , заяву про звільнення за власним бажанням та повідомлення про скликання Загальних зборів товариства. Однак, незважаючи на належне повідомлення учасників Загальні збори не відбулися в зв`язку з неприбуттям жодного з учасників, в результаті чого питання про звільнення позивача вирішено не було. Зважаючи на порушення трудових прав позивача, остання була змушена звернутися за захистом своїх прав до суду. 12.03.2021 ухвалою суду у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. 08.04.2021 надійшов відзив ТОВ «ВС Кераміка» на позовну заяву, підписаний позивачкою по справі - [PERSON] , у якому відповідач в особі позивачки просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 16.04.2021 надійшли пояснення Департаменту реєстрації Харківської міської ради, у яких представник третьої особи зазначила, що рішення суду, яке набрало законної сили, як підстава проведення реєстраційної дії є обов`язковим до виконання, тому не потребує додаткового зобов`язання в резолютивній частині. 19.04.2021 надійшла відповідь позивачки на відзив ТОВ «ВС Кераміка», у якій позивачка просила позов підтримала та просила задовольнити. 17.05.2021 ухвалою суду задоволено клопотання позивачки та здійснено перехід в розгляд справи з повідомленням сторін. 06.07.2021 ухвалою суду до участі у справі в якості співвідповідачів залучено учасників ТОВ «ВС Кераміка» - [PERSON] та [PERSON] . 11.08.2021 надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, у якому останній просив у задоволенні позову [PERSON] відмовити повністю. В обґрунтування заперечень зазначено, що з огляду листа реєстрації учасників ТОВ «ВС Кераміка» від 01.03.2021 позивачка підписала вказаний лист в якості директора, отже після закінчення двотижневого строку попередження позивачка не залишила роботи і фактично продовжувала виконувати роботу директора, тому у роботодавця відсутні підстави для її звільнення. Також зазначає, що його неучасть в Загальних зборах не унеможливлювала їх роботу, оскільки для прийняття рішення необхідно 50% голосів учасників, а його частка в статутному капіталі становить 40%. 31.08.2021 надійшла заява позивачки [PERSON] про зміну предмету позову та відповідь на відзив [PERSON] , яку позивачка підтримала у судовому засіданні 06.10.2021. Позивачка та її представник у судові засідання не з`явилися, через канцелярію суду надійшла заява позивачки про розгляд справи без її участі. Належним чином повідомлені відповідачі та представник третьої особи у судове засідання не з`явилися. Від [PERSON] надійшла заява про відкладення судового розгляду. Попередні судові засідання, що призначалися на 02.09.2021 та 06.10.2021 відкладалися з метою забезпечення процесуальних прав учасників у зв`язку з надходженням заяв [PERSON] про відкладення судових засідань. Своїм правом надати відзив на позовну заяву [PERSON] не скористався, хоча процесуальних перепон для реалізації такого права у останнього не було. Враховуючи, що повторна неявка учасника у судове засідання за правилами ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті, а судові засідання неодноразово відкладалися у зв`язку з заявами відповідача, враховуючи тривалість перебування даної справи в провадженні суду, обов`язок суду перешкоджати необґрунтованим зволіканням розгляду справи, а також важливість предмета позову для позивачки, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 27.07.2017 згідно протоколу Загальних зборів учасників ТОВ «ВС Кераміка» № 02/07?17 [PERSON] призначено на посаду директора Товариства з 28.07.2017 строком на 3 місяці, з нею укладено трудовий договір № 01/07?17, і на підставі наказу № 14?к вона приступила до виконання обов`язків директора товариства, про що було зроблено відповідний запис в трудовій книжці та внесено відомості до Державного реєстру. Після закінчення строку трудового договору [PERSON] продовжила виконувати обов`язки директора, у зв`язку з цим на підставі ст. 391 КЗпП України трудовий договір було продовжено безстроково, про що прийнято відповідний наказ № 20/1 к від 28.09.2017. Згідно відкритих даних Державно реєстрі учасниками ТОВ «ВС Кераміка» на момент розгляду даної справи судом є [PERSON] та [PERSON] . 26.01.2021 [PERSON] склала заяву про звільнення її з посади директора за власним бажанням з 02.03.2021 на ім`я ТОВ «ВС Кераміка», [PERSON] та [PERSON] . Також 26.01.2021 [PERSON] склала повідомлення учасникам ТОВ «ВС Кераміка» - [PERSON] та [PERSON] про скликання 01.03.2021 позачергових Загальних зборів ТОВ «ВС Кераміка» та включення до порядку денного, зокрема, питання про звільнення [PERSON] з посади директора, які направила учасникам цінними листами з описом вкладення. 01.03.2021 Загальні збори ТОВ «ВС Кераміка» не відбулися у зв`язку з неприбуттям учасників - [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується листом реєстрації учасників, та про що директором [PERSON] було складено акт б/н від 01.03.2021. Будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається (ст. 22 КЗпП України). Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Європейський суд з прав людини вказує, що приватне життя «включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру». Стаття 8 Конвенції «захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом». Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом. Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя». (OLEKSANDR VOLKOV v. UKRAINE, № 21722/11, § 165, ЄСПЛ, від 09 січня 2013 року). Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 № 14-рп/2004, від 16.10.2007 № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника (п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України). Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні (ч. 1 ст. 38 КЗпП України). Обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу відноситься до компетенції загальних зборів учасників (п. 1 ч. 2 ст. 30 Закону України № 2275?VIII «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»). Виконавчий орган товариства є одноосібним. Назвою одноосібного виконавчого органу є «директор», якщо статутом не передбачена інша назва (ч. 4 ст. 39 Закону № 2275?VIII). Загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також з ініціативи виконавчого органу товариства (п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону № 2275?VIII). Виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства (ч. 2?3 ст. 32 Закону № 2275?VIII). Відповідно до пп. «в» п. 7.2. Статуту ТОВ «ВС Кераміка» до компетенції Загальних зборів учасників належить обрання та відкликання членів виконавчого органу. При цьому, згідно абз. 2 цього пункту, рішення з цього питання приймається простою більшістю голосів. Збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники, що володіють у сукупності більш як 50 відсотками голосів (п. 7.3. Статуту). Збори учасників можуть скликатися на вимогу виконавчого органу (п. 7.7. Статуту). Припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками відрізняється від звільнення працівника з роботи (розірвання із ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України. Тому, особливістю звільнення директора товариства, на відміну від іншого працівника, є те, що дана особа є керівною і звільняється не лише на підставі вимог КЗпП України, а й з урахуванням вимог Закону № 2275?VIII, а також установчих документів самого Товариства. Системний аналіз положень ст. 38 КЗпП України, ст. 39 Закону № 2275?VIIIдає підстави для висновку, що праву директора товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариств провести загальні збори та розглянути заяву директора про звільнення і створення виконавчого органу. За встановлених у цій справі обставин положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає. Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб (відповідна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 22.05.2019 по справі № 757/61865/16-ц, від 03.07.2019 по справі № 520/11437/16-ц). Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» («Cantoni v. France», заява № 17862/91, § 31-32), «Вєренцов проти України» («Vyerentsov v. Ukraine», заява «№ 20372/11, § 65)). Протягом всього часу перебування справи в провадження суду, учасники ТОВ «ВСА Кераміка», будучи обізнаними про волевиявлення директора [PERSON] щодо припинення трудових відносин не вжили заходів щодо проведення позачергових Загальних зборів учасників товариства та призначення нового директора, хоча як учасники юридичної особи вони зобов`язані опікуватися справами власного підприємства, проявляти сумлінність та добросовісно користуватися законодавчо?правовим інструментарієм, а як члени вищого органу товариства (Загальних зборів) згідно чинного законодавства мають відповідні повноваження. Трудові права позивачки, що гарантовані Конституцією України та чинним законодавством, не мають ставитися в залежність від поведінки відповідачів, які не проявляють зацікавленості до діяльності товариства, учасниками якого вони є. Що стосується способу захисту прав позивача, то Суд виходить з того, що метою цивільного судочинства, зокрема, є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб. Порушене право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним як у законі, так і на практиці, який має відповідати змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, його використання не має бути невиправдано ускладнене, а саме судове рішення унеможливлювати необхідність наступних звернень до суду. Ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення. Суд також зауважує, що у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права («Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem»). Суд бере до уваги судову практику розгляду аналогічних категорій справ, яка є сталою та відповідно до якої, ефективним способом захисту у таких справах є визнання трудових відносин припиненими (відповідні роз`яснення викладені Верховним Судом в постанові від 24.12.2019 по справі № 758/1861/18). З урахуванням положень ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної практики Європейського Суду з прав людини слід також зробити висновок, що наявність у реєстрі інформації щодо позивача як про керівника товариства відноситься до професійної діяльності останнього та охоплюється поняттям «приватне життя». З цього приводу суд зазначає, що саме по собі рішення суду про визнання трудових правовідносин припиненими є достатньою підставою для внесення уповноваженим органом відповідних змін до інформації, що міститься в Державному реєстрі, в силу повноважень, покладених на такий орган законодавством. Зобов`язання в резолютивній частині рішення вчинити відповідні дії третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, не відповідає вимогам матеріального та процесуального законодавства, оскільки судовим рішенням не можна покладати на третіх осіб будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи про те, що на теперішній час трудові відносини між сторонами фактично припинені, однак процедура розірвання трудового договору відповідно до законодавства України про працю не виконана, та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між ТОВ «ВС Кераміка» та [PERSON] , суд вважає, що ефективним і таким, що не суперечить закону, у даному випадку буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин [PERSON] з ТОВ «ВС Кераміка» на підставі ч. 1 ст. 28 КЗпП України. Визначення запропонованим чином способу захисту прав позивача судом не призводить до порушення диспозитивних засад цивільного судочинства, оскільки справа розглядається у межах заявлених [PERSON] вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Outcome: partial