Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що квартира [ADDRESS] (на теперішній час м.Дніпро) в рівних частках належала їй та її сину [PERSON] . За договором міни від 05.08.2004 року [PERSON] поміняв належну йому Ѕ частину квартири на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] . [PERSON] є онукою позивачки. Крім позивачки та співвласника [PERSON] в квартирі також зареєстровані [PERSON] (правнук) та [PERSON] (правнучка), а на теперішній час постійно мешкають позивачка, [PERSON] та [PERSON] . Син [PERSON] продав отриману за договором міни квартиру та переїхав жити в належну їй частину житлового будинку [ADDRESS] . Він ніде не працював, вів непристойний спосіб життя, грошей не заробляв. Згодом, через велику заборгованість по комунальним платежам в будинку комунальними службами було відрізано всі комунікації та [PERSON] оселився у людей циганської національності по [ADDRESS] . За вказаною адресою позивачка іноді навідувала сина, доки він не скоїв злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України. Скориставшись цими обставинами відповідачка [PERSON] , що мешкала по [ADDRESS] , обманним шляхом утримувала її (позивачку) у себе з 05.10.2019 року по 05.02.2020 року, переконавши її, що надаватиме сину роботу та харчі, а після вчинення ним злочину - допоможе уникнути покарання. Утримуючи у себе, відповідачка відбирала в неї пенсію на різні потреби, у т.ч. на допомогу синові, що утримувався в СІЗО. 05.02.2020 року родичам вдалось забрати її додому. На 92-му році життя, маючи серйозні вади зору і купу вікових захворювань, вона потрапила під вплив сторонніх людей, які вмовили її переоформити на них своє нерухоме майно. Вдома рідні дізнались, що належна їй Ѕ частина квартири [ADDRESS] , була передана у власність відповідачки за договором довічного утримання від 23.10.2019 року. Також в п.2 договору зазначено, що нерухоме майно, яке відчужується, належить відчужувачу на підставі дублікату свідоцтва про право власності, виданого згідно з розпорядженням №417 від 09.10.2019 року. Про термінове отримання дублікату правовстановлюючого документу інший співвласник не повідомлявся. Крім того, оригінал свідоцтва про право власності на житло від 19.10.1994 року не втрачений та знаходиться у співвласника [PERSON] . Відповідно до п.6 договору довічного утримання вартість матеріального забезпечення була встановлена в сумі 800 грн. на місяць. Вартість нерухомого майна в п.9 договору оцінена в сумі 196000 грн. Пенсія позивачки становить 2843 грн. 63 коп. на місяць, з якої мають сплачуватись, зокрема, їжа, ліки, комунальні послуги. Відповідачка відбирала її пенсію та одного разу все ж таки сплатила комунальні послуги. З урахуванням вартості майна та у співвідношенні з матеріальним забезпеченням відчужувача, 91-річна жінка з численними віковими хворобами має прожити ще 20 років. То для такого результату матеріальне забезпечення повинно бути в разі більшим. Жодного медичного догляду відповідачкою не надавалось, ліки не куплялись, до лікарів її не возили, її житло належним чином не утримувалось. До житла її не відпускали, перешкоджаючи у спілкуванні із родичами. Всупереч вимогам закону та приписам договору довічного утримання, вона не мешкала в своїй частині квартири, а утримувалась у сторонніх людей без будь-яких підстав протягом 4-х місяців. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила розірвати договір довічного утримання від 23.10.2019 року, а також визнати недійсним дублікат свідоцтва про право власності на житло, виданий згідно розпорядження № 417 від 09.10.2019 року. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка за неодноразовими викликами до суду не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала та будь-яких клопотань по справі не заявляла. Третя особа- [PERSON] під час розгляду справи підтримала позов та просила його задовольнити. Інша третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Михайлець О.С., в наданій заяві просила розглядати справу без її участі. Заслухавши пояснення представника позивачки та третьої особи, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що квартира [ADDRESS] (на теперішній час м.Дніпро) в рівних частках належала позивачці [PERSON] та її сину [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 19.10.1994 року ВО «ЮМЗ» на підставі розпорядження № 5858 від 19.10.1994 року. За договором міни від 05.08.2004 року [PERSON] поміняв належну йому Ѕ частину квартири на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Таким чином, на теперішній час квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності в рівних частках (по Ѕ) позивачці та її онуці [PERSON] . Згідно довідки про склад сім`ї №2167 від 10.02.2020 року в квартирі, крім зазначених вище співвласників, зареєстровані правнуки позивачки [PERSON] та [PERSON] . Також з матеріалів справи вбачається, що 23.10.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Михайлець К.О. за реєстровим №2113, відповідно до умов якого відповідачці [PERSON] було передано у власність належну [PERSON] Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до ч.1 ст.749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. Статтею 751 ЦК України передбачено, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (ч.1 ст.756 ЦК України). Відповідно до наведеної вище ч.1 ст.755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду в разі доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором, що може проявлятись у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Відповідно до договору довічного утримання істотними умовами договору є: забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного проживання у відчужуваному житловому будинку, здійснення догляду та надання необхідної допомоги, надання побутових послуг, виконання різних видів ремонтних робіт, забезпечення медичною допомогою, забезпечення харчуванням. Пунктом 5 договору довічного утримання від 23.10.2019 року було встановлено обов`язок [PERSON] повністю утримувати [PERSON] , забезпечувати її продуктами харчування, доглядом, виконувати прибирання помешкання, проводити за необхідності ремонті роботи в житловій квартирі, забезпечувати у разі необхідності медикаментами, сплачувати комунальні платежі по нерухомому майну, що відчужується (в тому числі і квартплату), залишив в її довічному безкоштовному користуванні вказане нерухоме майно. Вартість матеріального забезпечення в п.6 договору сторонами була визначена в розмірі 800 грн. на місяць. Як встановлено судом, позивачка була зареєстрована та постійно мешкала в квартирі [ADDRESS] . Згідно показань допитаних під час розгляду справи свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вбачається, що на момент укладання договору довічного утримання позивачка проживала по [ADDRESS] де мешкає відповідачка та на той час проживав син позивачки [PERSON] . Відповідачка, обіцяючи надавати допомогу сину позивачки, який притягувався до кримінальної відповідальності, вмовила позивачку залишитись проживати у себе по [ADDRESS] та після цього уклала з нею договір довічного утримання від 23.10.2019 року. Також свідки зазначили, що розшукуючи позивачку, звертались до поліції та знайшли її за вказаною вище адресою, проте, відповідачка на їх вимоги відмовлялась допускати їх до позивачки. Їх звернення з цього приводу до поліції результатів не надали. Забрати позивачку додому вдалось лише в лютому 2020 року. Таким чином, судом встановлено, що після укладання договору довічного утримання, позивачка утримувалась відповідачкою у себе в домоволодінні по [ADDRESS] . Догляд за переданою у власність частиною квартири [ADDRESS] відповідачкою не здійснювався, комунальні послуги не сплачувались та квартира фактично залишалась в користуванні та на утриманні іншого співвласника [PERSON] . Під час розгляду справи відповідачкою не надано будь-яких доказів щодо виконання своїх зобов`язань, встановлених п.5 договору та надання матеріального забезпечення в розмірі, визначеному в п.6 договору. Також суд враховує, що на момент укладання договору довічного утримання позивачка мала власний дохід у вигляді пенсії в розмірі 2809 грн. 47 коп. на місяць, а з грудня 20219 року в розмірі 2834 грн. 63 коп. Як зазначила позивачка в своєму позові та посилався її представник під час розгляду справи в суді, отриману пенсію позивачка передавала відповідачці та фактично утримувалась за рахунок цих коштів. Доводи позовної заяви відповідачкою під час розгляду справи не спростовані та будь-яких доказів щодо виконання своїх зобов`язань по утриманню, передбачених договором, суду не представлено. Таким чином, встановивши факт неналежного виконання відповідачкою своїх обов`язків за договором довічного утримання, суд приходить до висновку про наявність передбачених ст.ст.610,611,755 ЦК України правових підстав для розірвання договору. Також суд враховує, що згідно п.2 договору довічного утримання від 23.10.2019 року при його посвідченні на підтвердження належності частини квартири позивачці нотаріусу було надано дублікат свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням №417 від 09.10.2019 року. Поряд з цим, суд враховує, що оригінал свідоцтва про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] , виданий 19.10.1994 року ВО «ЮМЗ» на підставі розпорядження № 5858 від 19.10.1994 року, не було втрачено, викрадено чи пошкоджено та вказаний оригінал перебуває до теперішнього часу у розпорядженні співвласника квартири [PERSON] і було представлено суду для огляду під час розгляду справи. При вирішенні питання про видачу дублікату свідоцтва, [PERSON] , як співвласник квартири, відповідної заяви про видачу дублікату правовстановлюючого документу спільно із позивачкою, як іншим співвласником, не подавала. Вказані обставини свідчать про безпідставність видачі дублікату свідоцтва про право власності. З огляду на це, а також враховуючи, що відповідний дублікат є правовстановлюючим документом, його наявність порушує право позивачки, як співвласника квартири на відповідну частину майна та право на належне посвідчення такого права власності, таке право відповідно до ст.ст.3,15,16 ЦК України, ст.5 ЦПК України підлягає захисту шляхом визнання недійсним дубліката, що має силу оригіналу. В зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку про обгрунтованість, доведеність та необхідність задоволеннях позовних вимог в повному обсязі, розірвавши договір довічного утримання, укладений між [PERSON] та [PERSON] , що був посвідчений 23.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Михайлець К.О. за реєстровим №2113, а також визнавши недійсним дублікат свідоцтва про право власності на житло, виданий згідно розпорядження № 417 від 09.10.2019 року. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 1681 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved