Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивачка звернулась до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.04.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Купянського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 77. Позивачка вказує, що шлюбні відносини з відповідачем давно припинені, що привело до неможливості збереження сімї, між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Майновий спір і спір про місце проживання дитини відсутні. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та просила суд його задовольнити (а.с.3). Відповідач також надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав у повному обсязі, оскільки з 2010 року вони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, майновий спір на даний час відсутній. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Враховуючи надані сторонами заяви, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. Суд, дослідивши докази та зясувавши обставини справи, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 16.04.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Купянського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 77, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 003165. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с.4-6). Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України\~передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1\~ст.55 СК України\~ \~дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4\~ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3\~ст.105 СК України\~ \~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подружжя шлюбно-сімейних відносин не підтримує починаючи з 2010 року, вони не бажають поновити стосунки та зберегти сімю, суд приходить до висновку, що їх подальше спільне життя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а отже визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved