Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 10.07.2002 року вона з Відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 788. За час шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO] Вказує, що спільне життя у них не склалось, у них різні інтереси та погляди на сімейне життя, внаслідок чого вони протягом п'яти років разом не проживають, шлюбних відносин не підтримують та не ведуть спільного господарства. Спору щодо поділу спільного майна подружжя немає. Примирення між ними неможливе, оскільки шлюб розпався, а тому просить шлюб між сторонами розірвати, місцем проживання сина [PERSON] визначити місцем проживання його матері та залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». У зв'язку з тим, що Відповідач заперечував щодо залишення дитини на проживання з позивачкою, Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 11.03.2014 року до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог було залучено орган опіки та піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області. Даною ухвалою орган опіки та піклування було зобов'язано надати суду акти обстеження матеріально-побутових умов проживання сторін, а також висновок про те, з ким доцільніше залишити на проживання малолітню дитину. В судове засідання Позивачка [PERSON] не з'явилась, подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує та просить розгляд справи провести без її участі. Представник Позивачки [PERSON] - [PERSON], яка є старшою донькою позивачки, в судовому засіданні позов підтримала просила його задовольнити в повному обсязі. Повідомила, що коли її матір була змушена поїхати на заробітки, брат проживав з відповідачем в гуртожитку в м. Івано-Франківську, а вона як могла допомагала їм. З січня 2013 р. Відповідач в с. Ісаків до сина не приїжджав ні разу, коштів на його утримання не давав та не цікавився ним. В судовому засіданні Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково: не заперечував щодо розірвання шлюбу, проте просив сина залишити проживати з ним, а не з Позивачкою. Також був проти залишення Позивачці шлюбного прізвища. В обґрунтування своїх заперечив подав декілька заяв, в яких зазначив, що Позивачка не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвитку дитини, в той же час він, під час проживання разом з сином, працював електромонтером в Прикарпатському університеті, мав дохід, займався його лікуванням та утримував його. Повідомив, що з березня 2013 р. перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний, проживає без реєстрації в гуртожитку в м. Івано-Франківську, де створені умови для проживання та виховання дитини. Зазначив, що з моменту переїзду сина в с. Ісаків, з січня 2013 р., він до нього не приїжджав, його вихованням не займався, коштів на його утримання не надавав. Вважає, що син мав його попросити, щоб він давав кошти на його утримання. Представник третьої особи без самостійних вимог - органу опіки та піклування Тлумацької РДА - Богайчук В.Я. в судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування Тлумацької РДА, вважає за доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], за місцем проживання його матері [PERSON] (Позивачки). Додатково пояснив, що у Позивачки створені кращі умови для проживання та виховання дитини, ніж у Відповідача, який проживає в гуртожитку в маленькій кімнаті, заставленій речами кімнаті. Зазначив, що на комісії, яка приймала рішення з питання визнання місця проживання малолітньої дитини [PERSON], були заслухані Позивачка, Відповідач та сам хлопчик, який однозначно заявив, що не бажає проживати з батьком. Відповідно до ст. 12 Конвенції ООН про права дитини, Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства». Статтею 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також з питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. В судовому засіданні малолітній [PERSON], [INFO], якому на момент прийняття рішення по справі виповнилось майже 11 років, повідомив, що не хоче проживати разом з батьком, бо боїться його, оскільки останній бив його, нічого йому не купляв, в гуртожитку незручно було роботи уроки (він робив їх на кріслі), всі вихідні він проводив в с. Ісаків з мамою та сестрою, а батько в цей час знаходився в с. Петрів Тлумацького району. Під час проживання разом, він харчувався тим, що батько приносив з роботи або, коли батько ввечері приходив з роботи, звареною картоплею. Проживаючи в с. Ісаків уже 1,5 роки, він має там багато друзів, ходить до школи, нормально харчується та відпочиває. Йому подобається жити з сестрою та мамою, вони піклуються про нього. Ствердив, що з моменту, коли він переїхав в с. Ісаків, батько не дзвонив та не приїжджав до нього. Заслухавши учасників судового розгляду, врахувавши думку малолітнього [PERSON] та органу опіки та піклування та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10 липня 2002 року між Позивачкою та Відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб (а.з. № 788), що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Судом встановлено, що Відповідач та Позивачка шлюбних відносин не підтримують, примирення між ними не можливе. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивачки, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам Позивачки і даний шлюб слід розірвати. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи дану позовну вимогу [PERSON] (Позивачки), суд, вважає, що після розірвання шлюбу слід залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин від 13.03.2014 року, [PERSON] (Позивачка) (тимчасово не працює) проживає разом з дитиною та іншими членами сім'ї у цегляному будинку (площа 72 кв.м, газифікований) з господарськими спорудами (літня кухня, стайня, майстерня), ведеться домашнє господарство (птиця, поросята), а тому матеріально-побутові умови та санітарно-гігієнічний стан житла добрий, та створені умови для проживання, навчання та виховання дитини (а.с. 42). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов і сімейних обставин від 19.03.2014 року та акту обстеження житлово-побутових умов сім'ї від 07.04.2014 року, [PERSON] (Відповідач) з березня 2013 року не працює (перебуває на обліку в центрі зайнятості), проживає у гуртожитку (3-й поверх, площа кімнати 12,3 кв.м, кухня та санвузол у спільному користуванні на 5 кімнат, два ліжка, дві шафи, стіл, холодильник, рукомийник), матеріально-побутові умови житла задовільні (а.с. 43, 64). З відомості про забезпечення житловою площею (а.с. 53) вбачається, що Відповідач проживає в гуртожитку без реєстрації. Згідно довідки виданої Івано-Франківським МЦЗ [PERSON] (Відповідач) з 27.03.2013 року перебуває на обліку як безробітній в Івано-Франківському МЦЗ та його дохід з 01.09.2013 по 28.04.2014 років становив 5455,91 грн. (а.с. 19). Проте, на даний момент відповідачу буде припинено виплати, оскільки він перебуває на обліку як безробітний уже 1 рік. Згідно висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини № 159/01-18/02 від 04.04.2014 року, орган опіки та піклування Тлумацької РДА Івано-Франківської області вважає за доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], за місцем проживання його матері [PERSON] (Позивачки), оскільки у матері створені кращі умови для проживання, навчання та виховання дитини, ніж у батька [PERSON] (Відповідача). Крім цього, у висновку зазначено, що дитина не бажає проживати з батьком та хоче забути про той час коли вони жили разом, оскільки батько бив дитину по голові та обличчю, не купував та не дозволяв гратись іграшками, у всьому його обмежував, не слідкував за його здоров'ям, дитина не доїдала. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини зазначає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально - побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Заслухавши думку батьків та самої дитини, враховуючи висновок органу опіки та піклування Тлумацької РДА про визначення місця проживання малолітньої дитини, суд, вважає, що місцем проживання сина - [PERSON], [INFO], слід визначити місце реєстрації його матері - [PERSON] (Позивачки). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину , піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. Визначення місця проживання малолітнього [PERSON] за місцем реєстрації його матері в с. Ісаків Тлумацького району, не позбавляє відповідача права на побачення з сином, відвідування його за місцем проживання та навчання, надання відповідної матеріальної та моральної підтримки, тощо. На підставі вищенаведеного, відповідно до ч.ч. 8,9 ст. 7, ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 150, 160, 171 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 12 Конвенції ООН про права дитини, ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року,

Outcome: approved