Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 1 500, 00 грн. щомісячно, починаючи з 21 жовтня 2013 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]; стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину у розмірі 620, 00 грн., а також суму судових витрат у розмірі 2 000, 00 грн. [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги тим, що з 25 червня 2005 року сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання у них народилась дитина - син [PERSON], [INFO]. Однак рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 травня 2013 року шлюб між сторонами був розірваний, а дитину залишено проживати разом з матір'ю. Також позивачка вказує, що відповідач свої батьківські обов'язки по утриманню дитини виконує неналежним чином, не надає матеріальної допомоги у достатньому розмірі, кошти на утримання дитини сплачує нерегулярно. Дитина навчається у загальноосвітній школі, займається плаванням та танцями. Тому [PERSON] просить також стягнути з відповідача, крім аліментів, суму додаткових витрат на дитину у розмірі 620, 00 грн. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні підтримав вищевказані позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] визнав в частині оплати щомісячно аліментів на утримання дитини у розмірі 650-700 грн., та вказав, що він сплачував кошти на рахунок позивачки на утримання дитини з жовтня 2013 року по січень 2014 рік, по 650, 00 грн. щомісячно. Проти вимог позивачки щодо стягнення додаткових витрат на дитину та витрат на правову допомогу заперечував. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 25 червня 2005 року [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER]. Від сумісного проживання у них народилась дитина - син [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 22 травня 2013 року шлюб між сторонами був розірваний, а дитину залишено проживати разом з матір'ю - [PERSON] Тобто на даний час дитина знаходиться на утриманні позивачки. Також судом встановлено, що [PERSON] навчається в Одеській загальноосвітній школі, відвідує клуб спортивного танцю «Ніка», щомісячна оплата за який складає 200, 00 грн., а також басейн спорткомплексу «Динамо», місячна оплата - 420, 00 грн. Вищевказане підтверджується відповідними довідками, наданими позивачкою до суду. Згідно довідки з місця роботи від 17 жовтня 2013 року [PERSON] працює в Одеському ПрАТ «ОТІС» на посаді асистента директора з 11 листопада 2008 року. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В силу ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України та роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У судовому засіданні також встановлено, що відповідач працює в ПП ВКФ «Чорна зірка» на посаді бармена з 23 січня 2014 року з окладом 2 000 грн. в місяць, що підтверджується відповідним витягом з наказу №11-к від 29 січня 2014 року, а також копією трудової книжки відповідача. Крім того, [PERSON] сплачував на користь позивачки на утримання дитини по 650, 00 грн. щомісяця, починаючи з жовтня місяця 2013 року по січень місяць 2014 року, що підтверджується відповідними копіями квитанцій, а також заявою [PERSON] від 01 лютого 2014 року. Даний факт також не заперечував представник позивачки у судовому засіданні. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. Суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 750, 00 грн. щомісяця, починаючи з жовтня місяця 2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Оскільки позивачка звернулась до суду з позовом 21 жовтня 2013 року, то враховуючи вищевикладене та вимоги ст. 191 СК України, суд враховує різницю сплачених відповідачем грошових коштів на утримання дитини за чотири місяці, а саме: з жовтня 2013 року по січень 2014 року по 100, 00 грн. щомісяця - (750-650) ? 4 = 400, 00 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат понесених позивачкою у вигляді витрат на правову допомогу у розмірі 2 000 грн., то суд, виходячи з принципу розумності та співмірності заявлених позовних вимог, вважає за можливе задовольнити їх частково, стягнувши з [PERSON] 500, 00 грн.

Outcome: partial