Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем по наявній справі 08.04.2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 19. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини взаємного непорозуміння, постійних конфліктів на цьому ґрунті, різних поглядів на шлюб та сім'ю. В теперішній час сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Від цього шлюбу сторони мають одну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сім'ї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], а також виявила бажання після припинення шлюбу відновити дошлюбне прізвище - [PERSON]. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від представника позивачки - адвоката Дімітренка В.Є. та відповідача до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння, постійних конфліктів на цьому ґрунті, різних поглядів на шлюб та сім'ю. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони дійсно перебувають у шлюбі з 08 квітня 2014 року, однак він носить формальний характер. Відповідно до копії свідоцтва про народження сторони мають одну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, спільно не проживають, відносин не підтримують. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. Між ними досягнута згода про місце проживання дитини. У зв'язку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо, сім'я сторін розпалася повністю та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб в зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище - [PERSON]. Позивачка виявила бажання, що викладене у позовній заяві, після припинення шлюбу повернути собі дошлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved