Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом та зменшивши розмір позовних вимог просить стягнути з відповідача [PERSON] у свою користь половину фактично понесених нею додаткових витрат на дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 4701 гривень. В обгрунтування зменшених позовних вимог позивачка [PERSON] покликається на те, що перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя у них з відповідачем не склалося, тому рішенням Івано-Франківського міського суду від 15 травня 2012 року шлюб між ними розірваний. Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 20 квітня 2016 року з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 лютого 2020 року з відповідача [PERSON] стягнуто додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 10230 грн., що включають витрати на навчання за перший семестр у розмірі 3875 грн. згідно договору про навчання № 2019 НДС-02 від 30 серпня 2019 року, а решта з тієї суми це є витрати на лікування за перше півріччя з січня місяця по жовтень 2019 року. Проте, з часу ухвалення вищевказаного рішення в неї виникли додаткові витрати пов`язані з вихованням та розвитком їхньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання у коледжі при університеті Короля Данила у зв`язку з чим за надання освітніх послуг, вона 01 лютого 2020 року сплатила за навчання дочки за другий семестр 7750 гривень. Крім цього, дочка [PERSON] має проблеми із зором, а тому нею понесені витрати на лікування дитини за період з жовтня 2019 по березень 2020 роки у розмірі 1652 гривні. Позивачка вважає, що вона разом з відповідачем в рівних долях зобов`язані нести витрати на навчання та лікування дочки [PERSON] , а тому з відповідача слід стягнути половину понесених нею витрат в розмірі 4701 гривень, що складаються з 3875 грн. витрат на навчання дочки за другий семестр та 916 грн. за лікування. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, останній направив суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги подані у клопотанні про зменшення позовних вимог щодо стягнення з відповідача додаткових витрат в розмірі 4701 грн. підтримав повністю, просив про задоволення уточненого позову. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, останній направив суду заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, позовні вимоги не визнав з тих підстав, що даний спір вже був вирішений Івано-Франківським міським судом 25 лютого 2020 року, згідно рішення якого з відповідача вже стягнуто половину додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 10230 грн., що включають також і витрати на навчання дочки за другий семестр в розмірі 3875 грн., а також витрати на лікування дитини. Проте незважаючи на вказане судове рішення позивачка [PERSON] повторно звернулася з позовом до відповідача в Рожнятівський районний суд з тим самим предметом і з тих самих підстав, а тому просить у задоволенні позову відмовити, оскільки відсутній предмет спору. Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов з урахуванням зменшених позовних вимог підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до Закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Положення наведеної статті стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, а також її хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони з 10 червня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Івано-Франківського міського суду від 15.05.2012, дитину [PERSON] , [INFO] залишено проживати разом з матір`ю [PERSON] (а.с.5). Від шлюбу в сторін є дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.01.2004 року (а.с.3). 30 серпня 2019 року між [PERSON] та Приватним вищим навчальним закладом Університет Короля Данила укладено договір на навчання [PERSON] в коледжі Університету на умовах оплати за навчання 15500 гривень за перший рік навчання (2019/2020), яка проводиться посеместрово (а.с. 11-12). Відповідно до копії квитанції № 0.0.1602341199.1 від 01.02.2020 року позивачка за другий семестр навчання дочки [PERSON] сплатила кошти в сумі 7750 гривень (а.с. 7). Відповідно до копії накладної від 01.10.2019 за лікування [PERSON] (придбання лінз, оправи до окулярів, робота майстра) позивачкою сплачено 14530 гривень (а.с. 9). Дочка сторін [PERSON] , відповідно до консультативного висновку офтальмолога від 02.10.2019, має захворювання очей, їй рекомендовано щоквартальне лікування в кабінеті охорони зору, вітамінотерапія та фармакологічні препарати для сітківки і зняття спазму кожних пів року, контактна корекція зору, заміна лінз та розчину щомісяця, окулярна корекція (а.с. 8). За період з жовтня 2019 року по серпень 2020 року позивачка понесла фактичні витрати на лікування дочки [PERSON] та придбання медичних препаратів у розмірі 1652 гривні, що підтверджується копією товарного чеку від 01.03.2020 на суму 424 грн., копією фіскального чеку від 15.07.2020 на суму 212 грн., копією платіжного документу від 07.08.2020 на суму 175 грн., копією фіскального чеку від 07.08.2020 на суму 84 грн. 50 коп., копією платіжного документу від 07.08.2020 на суму 37 грн., копією товарного чеку від 14.08.2020 на суму 412 грн., копією фіскального чеку від 24.08.2020 на суму 308 грн.(а.с. 53-60). Як вбачається з рішення Івано-Франківського міського суду від 25.02.2020, яке набрало законної сили, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] стягнуто 10230 гривень додаткових витрат на утримання [PERSON] (а.с. 61-64, 66-67). Зі змісту вказаного рішення вбачається, що Івано-Франківський міський суд вже дав аналіз доказу на який посилалася позивачка при розгляді справи, а саме: платіжний документ від 01.02.2020 про сплату позивачкою на користь навчального закладу 7500 гривень за навчання [PERSON] , та вказав, що відповідач зобов`язаний компенсувати позивачці здійснені нею витрати за навчання дитини за перший рік навчання у сумі 7500 гривень, а не 3750 гривень, як визнано ним та його представником. Як випливає з аналізу вищевказаного рішення, оплата витрат на навчання [PERSON] , [INFO] , у коледжі Приватного вищого навчального закладу Університету Короля Данила, зокрема і за другий семестр у розмірі 7750 гривень згідно копії квитанції від 01.02.2020, вже були предметом дослідження у справі № 344/17036/19 провадження № 2/344/1037/2020 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, та були взяті судом до уваги при стягненні додаткових витрат на утримання дитини з відповідача. Разом з тим, копія квитанції від 01.02.2020 про оплату позивачкою [PERSON] на користь навчального закладу 7500 гривень за навчання [PERSON] , як на підставу стягнення з відповідача додаткових витрат за навчання, була повторно подана позивачкою до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області. Таким чином, суд не вправі переоцінювати докази, які вже були предметом дослідження іншого суду та були взяті ним до уваги при ухваленні рішення по суті справи, а тому у частині позовних вимог, щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на навчання дочки за другий семестр 2019-2020 навчального року слід відмовити. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У своїй заяві про зменшення розміру позовних вимог, окрім витрат на навчання, позивачка просила стягнути з відповідача 1652 грн. за лікування дитини із жовтня по березень 2020 року, які вона фактично понесла, на підтвердження чого надала копії платіжних документів. Враховуючи, що відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме хворобою неповнолітньої дитини, а тому суд виходячи з диспозитивності цивільного судочинства та враховуючи зменшений розмір позовних вимог, вважає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути половину понесених нею додаткових витрат, що складають 826 гривень. (1652 грн. : 2 = 826 грн.) Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: partial