Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину доньку [PERSON], 16.10.2006 р. н. Сторони проживають окремо, відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала заявлені вимоги, посилаючись на викладені в позові обставини, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився без повідомлення причин неявки, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], 16.10.2006 р. н., яка проживає разом з позивачкою. На теперішній час, після припинення шлюбних відносин, відповідач не працевлаштований, матеріальну допомогу не надає. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними віку повноліття. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити аліменти у твердій грошовій сумі. На підставі ч.2 ст.183 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Вирішуючи питання стягнення коштів на утримання дитини, суд бере до уваги, що відомостей про постійне місце роботи відповідача та отримання ним регулярного доходу суду не надано, одночасно позивачка наполягала на утриманні аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки заявлений позивачкою розмір аліментів є наближеним до половини від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2015 рік». Разом з цим, суд вважає за належне розяснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них, а також положення ст.185 Сімейного кодексу України щодо обовязку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Одночасно суд розяснює, що статтею 196 Сімейного кодексу України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved