Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що між нею та відповідачем 27 листопада 2015 року було зареєстровано шлюб у виконкомі Волосянківської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області за актовим записом №14. Протягом останніх роки відносини у них розладились, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, стали частими сварки. Все це привело до розпаду сімї. Спільних дітей у них немає, примирення та збереження шлюбу між ними неможливо. А тому позивачка просить суд шлюб розірвати.28 лютого 2019 року від позивачки надійшла заява про збільшення позовних вимог, а саме просить суд відновити її дошлюбне прізвище. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася ,однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину неявки суд не повідомив хоча був належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи через Єдиний контакт-центр судової влади України. Відзив на позов відповідачем не подано. Враховуючи неявку сторін, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 27 листопада 2015 року було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Волосянківської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області за актовим записом №14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія I-ФМ № 136006. Відповідно до п.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно п.3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони не змогли створити міцної сімї, сімейне життя у них не склалося, проживають окремо, їх шлюб існує лише формально, а тому враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягти на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими і це суперечило б інтересам сторін. Також встановлено, шлюб на даний час існує лише формально, оскільки між подружжям виникла неприязнь один до одного, шлюбні відносини припинені та проживають окремо тривалий час. Суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сімя розпалася остаточно,отже укладений між сторонами шлюб підлягає розірванню. А тому позов підлягає до задоволення. Крім цього, відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved