Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], треті особи: служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної в м. Полтаві ради, служба у справах дітей Новосанжарської РДА Полтавської області, в якому просила суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно сина [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що відповідач, маючи сина, ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток, вихованням сина не займається. Має велику заборгованість по сплаті аліментів на дитину Син проживає разом з позивачкою, перебуває на її утриманні і вихованні. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримує повністю. Відповідач викликаний до суду за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до положень ст. 74 ч. 5 ЦПК України, на розгляд справи не з'явився, заперечень на позов не надав. Представник третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної в м. Полтаві ради в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи без його участі. При вирішенні питання покладається на розсуд суду. Представник третьої особи - служби у справах дітей Новосанжарської РДА Полтавської області в судове засідання не з'явився, до суду направив заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 07.07.2005 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 222 (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про шлюб позивачка [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 8, 9). Згідно довідки комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради № 6508 позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], разом з нею проживає син [PERSON] (а.с. 22). [PERSON] є учнем Полтавської гімназії № 17. Батько дитини, [PERSON], з дитиною не спілкується та не приймає участь у його вихованні, має заборгованість по виконавчому листу про стягнення аліментів на утримання сина (а.с. 10-21, 27-32, 34). З актів обстеження умов проживання позивачки [PERSON] від 02.03.2017 року (а.с. 26) та від 21.03.2018 року (а.с. 97) за адресою: [ADDRESS], вбачається, що створені всі умови для проживання членів сім'ї позивачки, стосунки між матір'ю та сином доброзичливі. З акту обстеження умов проживання відповідача [PERSON] від 19.09.2017 року за адресою: [ADDRESS] вбачається, що за вказаною адресою відповідач не проживає. Зі слів матері, [PERSON], її син знає про подану позовну заяву про позбавлення його батьківських прав і не заперечує проти цього (а.с. 67). Відповідно до висновку служби у справах дітей Новосанжарської РДА Полтавської області № 221/02-03 від 09.12.2017 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], служба як представник органу опіки та піклування не заперечує проти позову (а.с. 66). Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна зростати в умовах турботи, а відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності зі ст. 151 СК України, батьки мають право на переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; мають право вибирати форми й методи виховання, за винятком тих, які суперечать закону, моральним принципам суспільства. Згідно зі ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в родині є першочерговим завданням розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання й розвиток. У відповідності зі ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, що проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримку з ними регулярних особистих відносин і прямих контактів. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Судом встановлено, що батько дитини, [PERSON] разом з дитиною [PERSON] не проживає, не піклується про нього, матеріально не забезпечує, та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. Таким чином, з'ясувавши мету звернення позивачки до суду, юридичну природу виниклих правовідносин, всебічно і повно оцінивши надані докази та документи у їх сукупності, з врахуванням зазначених норм Конституції України та вимог законодавства України, встановивши, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, суд вважає за необхідне та правильне задовольнити вимоги [PERSON] та застосувати надзвичайний захід впливу - позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved