Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві приватної власності належить вказана квартира. Відповідач є її колишнім чоловіком, шлюб між якими був розірваний у 1998 році. В 2013 році відповідач за згодою позивача був тимчасово вселений та зареєстрований у вказану квартиру. Крім того, у даній квартирі зареєстрована її син [PERSON] Фактично відповідач не проживає у вказаній квартирі з липня 2015 року, речей його в квартирі не має, житловою площею не цікавиться. На сьогоднішній день реєстрація відповідача у спірній квартирі створює позивачці певні перешкоди, в зв'язку з чим вона звернулась до суду та просить визнати його таким, що втратив право користування вказаною житловою площею. В судове засідання позивачка не з'явилась, на адресу суду направила заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала, позовні вимоги підтримала. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явились, були повідомлені про розгляд справи належним чином. Відповідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був повідомлений належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність або якщо зазначені ним причини неявки визнані судом не поважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і визначені їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності від 06.03.2007 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах на праві приватної власності. Як вбачається з Договору дарування частини квартири від 13.03.2009 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Парфеньонок Т.Є., [PERSON] подарував позивачу належну йому ? частину квартири [ADDRESS]. Таким чином, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. Відповідно до довідки по формі-3, виданої КК «Центр комунального сервісу» Дарницького району м. Києва від 20.03.2017 року в спірній квартирі з 2013 року зареєстрований відповідач [PERSON]. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується письмовими поясненнями позивача, відповідач [PERSON]являється колишнім чоловіком позивачки, шлюб між якими був розірваний 02.04.1998 року. З липня 2015 року відповідач в спірній квартирі не проживає, речей його в квартирі не має, вселитись в спірну квартиру не намагався. Те, що відповідач фактично не проживає в квартирі [ADDRESS] також підтверджується довідкою КК «Центр комунального сервісу» Дарницького району м. Києва від 20.03.2017 року та актами ОССБ «Урлівська 19» від 05.09.2016 р., 07.11.2016р., 09.01.2017р. та 06.03.2017р., з яких вбачається, що відповідач зареєстрований, але фактично не проживає в спірній квартирі. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла, втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Отже, судом достовірно встановлено, що принаймні з серпня 2015 року відповідач не цікавиться спірною жилою площею, не несе витрат по її утриманню, в квартирі не проживає більше року. Виходячи з вказаної норми та досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, суд вважає, що позов про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням необхідно задовольнити. Вирішуючи позов таким чином, враховуючи те, що позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору за законом та відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути 640 грн. судового збору.

Outcome: approved