Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 24 жовтня 2007 року в Гадинківській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №14. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, постійні сварки та суперечки. За час спільного подружнього життя належної сімї у них не склалося, подружні відносини стали неприязні. Спільного господарства вони не ведуть, подружніх відносин не підтримують з серпня 2016 року, а тому фактично їх сімя розпалася. Позивачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні зменшили позовні вимоги, просять шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «Мулик», неповнолітнього сина залишити проживати з батьком. Відповідач [PERSON] зменшені позовні вимоги визнає, погоджується на розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] (дошлюбне прізвище Марчій) [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 24 жовтня 2007 року в Гадинківській сільській раді Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис №14. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Між сторонами виникали суперечки, разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, миритися не бажають. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Судом встановлено, що на даний момент дитина проживає разом з відповідачем, сторони досягли домовленості про місце проживання сина з батьком. Позивачка дає згоду на те, щоб син залишився проживати з відповідачем, оскільки зможе утримувати та здійснювати за сином належний догляд.

Outcome: approved