Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що за час перебування з відповідачем у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO] Шлюб між сторонами розірвано. За рішенням суду відповідач сплачує на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку. На даний час син навчається в Білоцерківському національному аграрному університеті, згідно договору про надання освітніх послуг вартість навчання за 2018-2019 н.р. складає 9 900 грн. Оскільки відповідач не приймає участі у додаткових витратах на сина, позивачка просила в судовому порядку стягнути з нього на її користь додаткові витрати на утримання сина [PERSON], в розмірі 9 900 грн. В судове засідання позивачка не зявилась, направила до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причини\~ неявки\~ суду не сповістив, відзиву на позов або заяви про відкладення судового розгляду до суду не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може\~ ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] мають від шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом серії І-БК № 038184. Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 01.10.2002 р. з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частки доходу відповідача, до досягнення сином повноліття, наведене підтверджується постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП № 55987831 від 02.05.2018 р. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO] є студентом І курсу, денної форми навчання агробіотехнологічного факультету Білоцерківського Національного аграрного університету (довідка № 213 від 07.09.2018 р.) Згідно договору А-1/9 від 20.08.2018 р. про надання освітніх послуг, вартість навчання за 2018-2019 н.р. складає 9 900 грн. Сплата зазначених коштів позивачкою [PERSON] підтверджується квитанцією\~ 0.0.1118808618.1 від 27.08.2018 р. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору (ухвала Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 16.12.2009 року № 6-20478св09). Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до ст.ст. 181, 182 СК України. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. З матеріалів справи вбачається, що відповідач працездатний та отримує дохід. Позивачкою підтверджено розмір додаткових витрат на дитину належними доказами, а саме копією квитанції, в якій визначено вартість придбаних послуг на навчання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що становить 9 900,00 грн., а відповідач, в свою чергу, не надав до суду жодних доказів на підтвердження того, що він приймає участь у додаткових витратах на сина та доказів, які б спростовували доводи позивача. А тому, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину є обґрунтованою та такою, що підлягає до часткового задоволення, враховуючи, що обоє батьків мають рівні права та обов'язки щодо дитини, тому в рівних частках мають нести витрати на дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, тому, розмір додаткових витрат відповідача, суд визначає як половину фактично понесених витрат, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути половину понесених [PERSON] додаткових витрат на неповнолітнього сина [PERSON], в розмірі 4 950,00 грн. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. На підставі ст.. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial