Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.07.2011 р. по 29.11.2017 р., включно, у розмірі 152412,08 грн., обгрунтовуючи тим, що при звільненні розрахунок проведений не був. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що ухвалою господарського суду Харківської обл. від 05.08.2009 р. по справі №Б-50/120-09 порушено провадження у справі про банкрутство ДП ХПЗ ім. Т.Г.Шевченка. 06.11.2009 р. ухвалою господарського суду Харківської області запроваджено процедуру санації ДП ХПЗ ім. Т.Г.Шевченка. Зазначене підприємство є державним, знаходиться у скрутному економічному становищі. На підставі рішення адміністрації та профспілкового комітету, наказами по підприємству на протязі січень 2010 р. грудень 2017 р. встановлено особливий режим роботи підприємства, в звязку з чим кількість фактично відпрацьованих робочих днів згідно графіку роботи підприємства з 08.07.2011 р. станом на 29.11.2017 р. складає 593 дні, за які фактично зроблено розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку [PERSON] Не заперечують проти стягнення середнього заробітку без урахування податків в розмірі 56346,86 грн. згідно з довідкою заводу від 08.02.2018 р. №014-90. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Дослідивши письмові докази по справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачка працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера на підставі наказу №321 від 17.11.2010 р. Наказом №44-к від 07.07.2011 р. позивачка була звільнена за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис №15 від 07.07.2011 р. Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України не було проведено розрахунок в день звільнення, заборгованість по заробітній платі була виплачена лише 30.11.2017 р. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно довідки №87 від 27.12.2017 р. середньоденна заробітна плата за календарний день дорівнює 95,02 грн. без урахування обовязкових платежів Згідно довідки від 08.02.2018 р. кількість робочих днів після звільнення позивачки складає 593 дні, тому загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до виплати дорівнює 56346,86 грн. без урахування обовязкових платежів. Наведений відповідачем розрахунок підтверджується наданими копіями наказів про встановлення неповного робочого тижня та простоїв підприємства, тому суд вважає докази заперечень проти позову прийнятними. Суд не стягує судові витрати у вигляді судового збору, оскільки позивач звільнений від їх сплати, а положення ст. 141 ЦПК України «Розподіл судових витрат між сторонами» не передбачають у такому випадку стягнення судового збору в дохід держави, яка не є стороною у справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial