Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача, та просила суд з урахуванням уточнених позовних вимог постановити рішення яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 05.06.2005 р. вона перебуває в шлюбі з відповідачем, від шлюбу вони мають чотирьох дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Троє з дітей: [PERSON], [PERSON] і [PERSON] проживають разом з нею. Шлюб між нею та відповідачем розірвано 24.02.2014 р. Ще до розірвання шлюбу вони з відповідачем припинили проживати разом, відповідач ухиляється від виконання батьківських обов»язків, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому вона вимушена звернутись з вказаним позовом до суду. Враховуючи наведене, та те, що вона утримує дітей самостійно, а відповідач отримує мінливий та не постійний але не маленький дохід просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей саме в твердій грошовій сумі в вказаному розмірі. Посилаючись на ст..ст. 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України просила заявлені вимоги задовольнити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити, вказуючи на те, що просить стягнути з відовідача аліменти на утримання саме [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] оскільки діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, щодо [PERSON] то на даний час вона з даним позовом про стягнення аліментів на утримання дитини не звертається оскільки батьківство відповідача щодо даної дитини не є визнаним, вказувала, що відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, не цікавиться їх вихованням та життям, тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом, також просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 2000 грн. на обох дітей щомісячно, надала суду заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, що суд з урахуванням обставин справи вважає за можливе. Відповідач в судове засідання неодноразово не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим розгляд справи в його відсутності з постановленням по справі заочного рішення суду. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.06.2005 р. відповідно до рішення Шайхантахурського міжрайонного суду по цивільним справам м.Ташкент від 03 лютого 2014 р. шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] (а.с. 7, 8, 9, 10) також у позивач народилась і [PERSON] [INFO] (а.с. 11), батьом якої згідно до свідоцтва про народження відповідач не вказаний. Відповідно до довідки Єврейської Конфедерації України від 29.10.2014 р. [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] з нею проживають неповнолітні [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 49). Відповідно до довідки з місця проживання сім»ї та прописки в [ADDRESS] зареєстровані позивачка та відповідач. (а.с. 50). Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно до ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Враховуючи те, що відповідачем не надано суду жодних доказів щодо спростування розміру та вимог сплати аліментів на утримання дітей, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] в твердій грошовій сумі з розрахунку по 1000 грн. на утримання кожної дитини щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. На підставі зазначеного,

Outcome: approved