Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] , яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою, в якій уточнивши 12.02.2018 позовні вимоги, просить стягнути на її користь солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди, завданої здоров`ю в розмірі 3000000 грн. та судові витрати. 04.06.2018 позивачка [PERSON] знов уточнила позовні вимоги та просила стягнути на її користь солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди, завданої здоров`ю в розмірі 3\~000 000 грн., відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 180\~276, 49 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 2189723,51 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що [INFO] \~на уроці\~фізкультури її\~син [PERSON] , став жертвою ганебної, неприпустимої поведінки з боку учнів 6-Б класу - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які знущались над її сином [PERSON] , знявши це на відео мобільного телефону та виклавши відео в мережу Інтернет. Цю подію припинив вчитель фізкультури [PERSON] . 12.05.2017 позивачка, зустрівши вчителя фізкультури [PERSON] , прийшла до жаху, почувши яким чином старшокласники знущались над її сином. Вчитель фізкультури розповів, що відео було вилучено з мережі Інтернет та видалено з мобільних телефонів. Син позивачки страждає на аутизм - він не звичайна дитина. [PERSON] відрізняється від інших дітей, про що свідчить психологічний висновок №3317 від 08.06.2017. Батьки [PERSON] доклали багато зусиль задля соціалізації дитини в межах загальноосвітньої школи, витрачено близько 30 000 доларів США. В лютому 2017 року дитина пройшла курс інтенсивної терапії із спеціалістами з Ізраїлю вартістю 000 доларів США. Після всіх цих намагань для нормального життя дитини, ганебна поведінка школярів знищила досягнення [PERSON] . [INFO] [PERSON] , йдучи додому, весь час плакав, у нього була істерика, вночі він кричав. 13.05.2017 [PERSON] відмовився йти до школи. В цей же день позивачка зустрічалась з відповідачами , проте навіть\~вибачень від\~них не\~почула.\~16.05.2017\~завуч школи\~організувала зустріч\~двох класів,\~на якій\~діти,\~що знущались\~із [PERSON] ,\~повинні були\~вибачитись перед\~ним,\~проте цього\~не сталось.\~19.05.2017\~на занятті\~психолог відмітив,\~що стан\~здоров`я\~ [PERSON] погіршився.\~01.06.2017\~психіатр оглянув\~ [PERSON] та\~також встановив\~погіршення стану\~його здоров`я.\~В серпні\~2017\~року [PERSON] перебував\~на стаціонарному\~лікуванні.\~Позивачка [PERSON] \~також після\~всього перенесеного\~потрапила до\~лікарні та\~була змушена\~звертатись за\~допомогою до\~психолога.\~На лікування\~у психолога\~позивачка витратила 1850 грн., на реабілітацію [PERSON] - 10 140 грн. Після всього, що сталось, позивачка змушена була звернутись до спеціаліста - «тьютора», який супроводжуватиме [PERSON] в школі всього часу - це також є витратами, які виникли після інциденту, ще стався 12.05.2017. Позивачка вважає,\~що дітьми відповідачів було спричинено шкоду здоров`ю сину позивачки - [PERSON] , що має наслідком суттєве погіршення здоров`я позивачки. Оскільки малолітні діти не відповідають за заподіяну шкоду, відповідальність несуть їхні батьки, позивачка просить стягнути з батьків дітей грошові кошти за завдану шкоду здоров`ю. Відповідачка [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] , 07.03.2018 подала зустрічний позов, який 02.07.2018 уточнила та просить визнати дії керівництва Харківської загальноосвітньої школи №165 Харківської міської ради та [PERSON] щодо невиконання вимог законодавства відносно порядку зарахування до загальноосвітнього навчального закладу та не створення умов для навчання малолітнього [PERSON] , який є дитиною з особливими освітніми потребами, такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства України. Стягнути з [PERSON] на її користь майнову шкоду у розмірі 800 грн., моральну шкоду у розмірі 60 000 грн. та судові витрати на правничу допомогу у розмірі 19 250 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 12.05.2017 на уроці фізкультури, який одночасно проводився у двох класах: 5-Б класі та 4-А класі, учень 4 класу [PERSON] неодноразово знімав штани та всі діти, що були присутні на уроці, це бачили і з нього сміялися. Спочатку увагу [PERSON] на [PERSON] , який стояв біля вікна в спортзалі з учнем 4 класу Вовою та знімав штани, звернув учень цього класу [PERSON] , який сидів поряд. В подальшому [PERSON] сидів на лаві неподалік [PERSON] та вона чула, як до нього підійшли діти з 4 класу по імені Ніджат і [PERSON] та прохали зняти нижню білизну. Після чого [PERSON] знову зняв штани та нижню білизну і в такому вигляді стояв перед учнями, що знаходилися поряд. Всі діти сміялися і [PERSON] також посміхався. Таким чином, знявши штани [PERSON] сміявся, до того часу, поки не підійшов учитель фізкультури [PERSON] , який вдарив [PERSON] рукою, заставивши вдягти штани та сісти на лавку, від чого [PERSON] злякався та перестав сміятися. Крім того, [PERSON] вдарив по спині малолітню [PERSON] , на той час ученицю [PERSON] класу, оскільки вона знімала на телефон дії [PERSON] . Однак, на вимогу учителя [PERSON] та в його присутності [PERSON] відразу видалила зазначене відео, тому не викладала і фізично не могла викласти це відео в мережу Інтернет. При цьому [PERSON] та керівництво школи приховали від учнів 5-Б класу та їх батьків інформацію про те, що в школі навчається дитина з особливими освітніми потребами, яким є\~ [PERSON] , що в подальшому призвело до виникнення 12.05.2017 зазначеної ситуації в школі, із-за якої [PERSON] терпіла приниження та образи від батьків [PERSON] , які звинуватили її в поганому вихованні дочки, яка нібито заставила [PERSON] знімати штани та нижню білизну, сміялася з нього та знімала це на відео, ображали [PERSON] та її дочку непристойними, образливими словами в присутності малолітніх. Крім того, батьки [PERSON] погрожували [PERSON] , що вони її залишать не лише без квартири, але й без штанів, оскільки у них є зв`язки та хороший адвокат, з яким вони працюють багато років. Після зазначених образ та приниження малолітня [PERSON] відмовилася від принесення вибачень [PERSON] , вважаючи, що ображеною є вона, оскільки не робила того, у чому її звинувать батьки [PERSON] . Крім того, отримавши уточнену позовну заяву [PERSON] про стягнення з батьків [PERSON] грошових коштів у розмірі 3 млн. грн., у [PERSON] стався нервовий\~стрес,\~від якого\~її шкіра\~покрилася плямами,\~в зв`язку\~з чим\~їй довелось звертатися до лікувальних закладів, де їй було поставлено діагноз: алергічний дерматит. [PERSON] до цього часу проходить лікування, однак у зв`язку з постійним нервовим напруженням, що викликане зазначеною вище ситуацією, хвороба не проходить. У [PERSON] пропав сон та апетит, в сім`ї склалася напружена нервова ситуація, що позначається на її малолітніх дітях. В зв`язку з народженням дитини, [PERSON] тривалий час не працювала, грошових коштів ледве вистачає, щоб збалансувати нормальне харчування для свої двох малолітніх дітей. Однак, [PERSON] прийшлося частину коштів, які для неї є суттєвими, витратити на своє лікування, яке до цього часу триває. Лише протягом останніх днів [PERSON] витратила на ліки понад 800 грн. В позові [PERSON] ситуація, що трапилася на уроці, була перекручена, тому [PERSON] змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та прав і законних інтересів своїх малолітніх дітей. [PERSON] спричинила шкоду здоров`ю [PERSON] , яка виразилася в принесенні погроз на її адресу, приниженні та образах її та малолітніх дітей. Спричинену моральну шкоду [PERSON] оцінює в розмірі 4\~000 грн., оскільки діями [PERSON] було завдано значного душевного болю та страждань [PERSON] та її близьким людям, яких вона не змогла захистити від незаконних дій [PERSON] . В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позов підтримали, просили його задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та її представник, [PERSON] та її представник, [PERSON] позов [PERSON] не визнали, вважають, що діями їх дітей шкода [PERSON] та її сину не завдавалась, вважали позовні вимоги [PERSON] не обґрунтованими, тому в задоволені позовних вимог [PERSON] просили відмовити. [PERSON] в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги за її зустрічним позовом, а відповідачі по зустрічному позову - [PERSON] та представник Харківської загальноосвітньої школи № 165 Харківської міської ради Харківської області просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на його безпідставність та недоведеність позовних вимог [PERSON] . Суд, вислухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] , а також вимоги за зустрічним позовом [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] , [INFO] , є учнем Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 165 Харківської міської ради Харківської області та навчається у школі з першого класу. З першого до третього класу для [PERSON] було організовано навчання за індивідуальними навчальними планами. Для учня були розроблені індивідуальні розклади уроків. Більшість предметів викладала [PERSON] , класний керівник Андрія. З 4-го класу [PERSON] навчається за звичайними програмами разом з усіма учнями. В період навчального 2016/2017 року [PERSON] навчався у 4 -А класі Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 165 Харківської міської ради Харківської області. 12.05.2017 малолітній [PERSON] перебував на заняттях у школі. Відповідно до розкладу навчальних занять проходив урок фізичної культури у спортивному залі, розташованому в навчальному закладі, для учнів 4-А класу під керівництвом вчителя фізичної культури [PERSON] та учнів 5-Б класу під керівництвом другого вчителя фізичної культури [PERSON] . В судовому засіданні за клопотанням сторін були допитані учні [PERSON] : [PERSON] , [PERSON] , вчителі фізичної культури [PERSON] , [PERSON] , класний керівник 4-А класу [PERSON] , заступник директора школи [PERSON] О.І. В судовому засіданні малолітня [PERSON] пояснила, що в 2017 році вона була ученицею [PERSON] класу, а [PERSON] навчався в 4-А класі. 12.05.2017 на уроці фізкультури стався інцидент. [PERSON] розмовляв зі своїм однокласником [PERSON] , а потім зняв штани, за що вчитель [PERSON] зробив йому зауваження. Потім однокласники Ніджат чи [PERSON] знов попросили [PERSON] зняти штани. Посміхаючись, [PERSON] штани і [PERSON] Анна почала знімати це на телефон. Підійшов вчитель [PERSON] , який вдарив [PERSON] по голові та почав його лаяти, від чого [PERSON] почав плакати. Після чого [PERSON] вдарив [PERSON] Анну по спині і попросив видали відео, що вона і зробила. Потім учні построїлись та пішли з спортзалу. Коли йшли, [PERSON] спіткнувся і діти почали з нього сміятись, а [PERSON] почав плакати. [PERSON] в школі [PERSON] не бачила і не знала, що він незвичайний хлопчик. Вважає, що [PERSON] плакав із-за того, що з нього сміялись, коли він спіткнувся і через те, що вчитель його лаяв за зняті штани. [PERSON] не просив [PERSON] знімати штани, а навпаки захистив його і попросив [PERSON] надіти штани. Про Ніджата і [PERSON] вона розповіла батькам і в школі. Перед [PERSON] вона не вибачилась, оскільки не вважає себе винною. В судовому засіданні малолітній [PERSON] пояснив, що в 12.05.2017 на уроці фізкультури він сидів на лавочці разом з Єгором Ткачем і грав на телефоні. Їх позвав [PERSON] і показав [PERSON] , який стояв без штанів. [PERSON] сказав [PERSON] , щоб він одів штани, але він одів штани після того як підійшов вчитель. Спочатку [PERSON] сміявся, а після приходу вчителя почав плакати. [PERSON] знімав це на телефон, а [PERSON] він не бачив. [PERSON] зняв штани та хто попросив його це зробити, [PERSON] не відомо. Раніше бачив [PERSON] , але не знав, що він особливий хлопчик. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні свідок [PERSON] , який є вчителем фізкультури та уроці фізкультури, який він проводив 12.05.2017 відбулись події, про які йдеться в позові, пояснив, що в той день на уроці фізкультури були два класи: 4-А та 5-Б. [PERSON] вів фізкультуру у 5-Б класі, в якому він є класним керівником. Урок фізкультури в 4-А класі проводив вчитель [PERSON] . Діти, які забули форму, сиділи в спортзалі на лаві разом зі звільненими від фізкультури. Побачив, що учень 4-А класу [PERSON] зняв штани. Підійшов до нього та сказав, щоб він одягнути труси і штани, зробив йому зауваження та попросив його більше такого не робити. Зробив зауваження дітям з 5-Б класу, які сиділи на лаві поруч. Коли діти сказали, що хтось знімав події на телефон, попросив видалити відео, хоча сам цього не бачив. Діти з [PERSON] класу не знали, що [PERSON] є дитиною з особливими освітніми потребами. Хто попросив [PERSON] зняти штани свідок [PERSON] не бачив. Після уроку в коридорі зустрів мати [PERSON] та розповів їй про цю подію, вибачився і вона сказала, що претензій не має, тому він вирішив, що інцидент вичерпано. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні свідок [PERSON] , який є вчителем фізкультури та 12.05.2017 проводив урок фізкультури в 4-А класі, пояснив, що урок фізкультури проводився з двома класами: 4-А та 5-Б, діти грали в футбол. Після уроку [PERSON] поїхав на змагання. Про те, що на уроці [PERSON] зняв труси його повідомив вчитель [PERSON] , сам [PERSON] що трапилось, не бачив. За те, що [PERSON] зняв на уроці штани вчитель [PERSON] зробив йому зауваження. [PERSON] був звільнений від фізкультури і займатися фізкультурою йому дозволили на прохання його матері. Після події, що сталася на уроці, вибачався перед [PERSON] . \~ \~ \~ \~В судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що вона вчитель [PERSON] і була його класним керівником з першого по четвертий клас, тобто з 2013-2017 р. 12.05.2017 учні 4-А класу сказали їй, що на уроці фізкультури з [PERSON] дівчина і два хлопця зняли нижню білизну. Хто це їй розповів, [PERSON] відмовилась повідомити. Через хвилину вчитель [PERSON] привів [PERSON] , який плакав. [PERSON] заспокоїла дитину і передала її матері. При цю ситуацію [PERSON] повідомила заступника директора Міхальову О.І. Протягом тижня до них приходили [PERSON] , [PERSON] , учні 5-Б класу, які вибачались перед [PERSON] судовому засіданні свідок [PERSON] , яка в 2017 році обіймала посаду заступника директора школи №165, пояснила, що [PERSON] є дитиною з особливими освітніми потребами. Класний керівник 4-А класу [PERSON] розказала про випадок, який трапився на уроці фізкультури з [PERSON] . Також вчитель [PERSON] повідомив про цей випадок. [PERSON] вважала, що батьки вирішать цей інцидент самостійно. Для з`ясування обставин наступного дня, в суботу 13.05.2017, викликала до школи батьків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на причетність яких до інциденту вказували учні 4-А класу, а також батьків [PERSON] . Проте, розмова з ними не дала ніякого результату. Таким чином, згідно досліджених в судовому засіданні доказів, під час уроки фізкультури за невстановлених обставин [PERSON] зняв штани та нижню білизну. В цей час [PERSON] знімали на мобільні телефони [PERSON] та [PERSON] , які відразу в присутності вчителя фізкультури [PERSON] видалили це відео з мобільних телефонів і воно до мережі Інтернет не потрапило. Після уроку фізкультури про даний факт був доведений до заступника директора з навчально-виховної роботи [PERSON] та адміністрацією навчального закладу проведено роз`яснювальну роботу за участю класних керівників, вчителів, учнів, у тому числі 5-Б та 4-А класів, щодо належного контролю за забезпеченням права учнів на захист їх від будь-яких форм фізичного або психічного насильства, шанобливого ставлення, дотримання вимог законодавства України, моральних, етичних норм, поваги честі і гідності інших учнів та працівників. 12.05.2017 класним керівником 5-Б класу [PERSON] відразу після випадку, що трапився, була проведена бесіда з учнями про недопустимість такої поведінки; класним керівником [PERSON] була проведена бесіда з учнями 4-А класу; відбулась бесіда між позивачем [PERSON] , мамою [PERSON] , вчителем фізичної культури, класним керівником 5-Б класу та заступником директора з навчально-виховної роботи, під час якої [PERSON] та [PERSON] принесли вибачення за ситуацію, що виникла. Згідно відзиву на позов представника Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 165 Харківської міської ради Харківської області, 13.05.2017 директором з навчально-виховної роботи [PERSON] була проведена зустріч з [PERSON] та батьками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , учнів [PERSON] класу, під час якої батькам було нагадано про відповідальність за вчинки своїх дітей, а також 15.05.2017 - бесіда з учнями 4-А та 5-Б класів у присутності класного керівника 4-А класу [PERSON] та мами [PERSON] , де [PERSON] та мамі були принесені вибачення. Подія, яка трапилась 12.05.2017, на навчально-виховний процес учня [PERSON] шкоди не завдала. Різниці в оцінках навчальних досягнень учня немає. Малолітній [PERSON] після інциденту відвідував навчальні заняття, його емоційний стан не змінився, скарг на його поведінку не було. Звернень або заяв від позивача [PERSON] , батьків учнів або інших учасників навчального процесу з приводу зазначеного інциденту до директора школи та інших членів адміністрації не надходило, тому додаткове розслідування не проводилось. Під час бесіди з адміністрацією навчального закладу [PERSON] пояснила, що претензій до школи, окремих учителів вона не має, однак, на її погляд, батьки не відчули повною мірою та не понесли відповідальність за неналежне виховання своїх дітей. В обґрунтуванні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, позивач [PERSON] зазначає, що вона перебували на стаціонарному лікуванні, під час якого нею нібито були витрачені кошти на лікування, придбання ліків та відновлення здоров`я, в підтвердження чого надала суду довідку лікаря від 20.11.2017, в якій зазначено «отримує лікування в психіатра и потребує психологічної реабілітації» перелік лікарських засобів та їх кількість, які нібито були використані під час лікування та відновлення здоров`я позивача. Проте, розрахункових документів (чеків, касових чеків, квитанцій) чи інші документів, які б свідчили про витрачення коштів на придбання в період лікування лікарських препаратів, зазначених в довідках лікаря, що є єдиними належними та допустимими доказами, які можуть свідчити про понесення позивачем витрат на лікування та придбання ліків, суду не надано. Довідки лікаря не свідчать про витрачення коштів позивачем на придбання лікарських засобів для лікування, тому не можуть бути належними та допустимими доказами для відшкодування шкоди як витрат, понесених позивачем на придбання лікарських препаратів. Щодо позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст. 1167 ЦК України. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків (п.п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачка [PERSON] не довела належними та допустимими доказами те, що неправомірними діями чи бездіяльністю відповідачів та їх малолітніх дітей [PERSON] та її малолітньому сину [PERSON] завдана моральна шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями відповідачів та їх вини в заподіянні моральної шкоди, не зазначила з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача моральної шкоди. Підставою для відшкодування матеріальної шкоди є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою поза договірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода -наслідком. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Посилання позивачки [PERSON] на висновки психологів, витяги психолого-медико-педагогічної консультації відносно її дитини [PERSON] не підтверджують доводи позивачки, оскільки із наданих доказів не вбачається, що теперішній стан дитини пов`язаний із подіями, які мали місце в школі 12 травня 2017 року, відсутній будь-який причино-наслідковий зв`язок з цього приводу. Надані позивачкою [PERSON] докази: витяг з протоколу засідання психолого-педагогічної консультації від 13.09.2017, психологічний висновок від 08.07.2017, довідка від 12.06.2017, виписки із медичної карти амбулаторного хворого №436 від 01.09.2017, не підтверджують причинного-наслідкового зв`язку інциденту який трапився із наслідками хвороби. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що її син [PERSON] став жертвою ганебної, неприпустимої поведінки з боку учнів [PERSON] класу - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які знущались над [PERSON] , знявши це на відео мобільного телефону та виклавши відео в мережу Інтернет. Проте, доказів ганебної, неприпустимої поведінки учнів 6-Б класу - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та доказів знущання учнів [PERSON] класу над [PERSON] , викладання ними відео в мережу Інтернет, позивачка [PERSON] суду не надала. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачкою [PERSON] не доведено, що діями відповідачів та їх дітей позивачці [PERSON] та її малолітньому сину [PERSON] заподіяно шкоду, тому позовні вимоги позову [PERSON] задоволенню не підлягають. Безпідставними є також вимоги за зустрічним позовом [PERSON] , виходячи з наступного. В обґрунтування позовним вимог по зустрічному позову [PERSON] посилається на те, що в Харківській загальноосвітній школі № 165 Харківської міської ради Харківської області не забезпечено відповідних умов та належним чином не організовано інклюзивне навчання дітей з особливими освітніми потребами з посиланням на положеннями, передбачені постановою Кабінету Міністрів від 15 серпня 2011 року №872 (далі - Постанова), якою визначається Порядок організації інклюзивного навчання у загальноосвітніх навчальних закладах. Наведені доводи позивача по зустрічному позову є безпідставними, враховуючи наступне. Згідно пункту\~4\~Постанови Керівник\~загальноосвітнього навчального\~закладу на\~підставі заяви\~батьків або\~законних представників\~дитини з особливими освітніми потребами, висновку психолого-медико-педагогічної консультації та за підтримки відповідного органу управління освітою організовує клас з інклюзивним навчанням, створює необхідну матеріально-технічну та навчально-методичну базу, здійснює добір відповідних педагогічних працівників тощо. Виходячи з цього положення, керівництво школи не може в одноосібному порядку приймати рішення про зарахування такої дитини в клас з інклюзивним навчанням, оскільки в даному випадку необхідна заява батьків або законних представників. Як зазначається у відзиві на зустрічний позов, керівництво школи № 165 Харківської міської ради не отримувало жодної подібної заяви, а доводи представника позивачки по зустрічному позову про те, що керівництво школи знало і приховало той факт, безпідставні. Згідно п. 5 Постанови Власник загальноосвітнього навчального закладу виділяє в установленому порядку кошти для забезпечення безперешкодного доступу до будівель та приміщень таких закладів дітей з особливими освітніми потребами, створення відповідної матеріально-технічної та методичної бази, забезпечує підвищення кваліфікації педагогічних працівників з питань надання освітніх послуг дітям з особливими освітніми потребами у класах з інклюзивним навчанням, сприяє провадженню інноваційної діяльності, здійснює заходи щодо придбання транспортних засобів для підвезення таких дітей до місця навчання та додому. Як зазначається у відзиві на зустрічний позов і не спростовано наданими суду доказами, школа № 165 Харківської міської ради не отримує в передбаченому законом порядку достатні кошти, які є необхідними для забезпечення належної матеріально-технічної та навчально-методичної бази, а тому створення і функціонування класів з інклюзивним навчанням, які будуть належним чином забезпечені навчально-методичними, наочно-дидактичними посібниками та індивідуальними технічними засобами навчання видається неможливим. Безпідставними є доводи позивач по зустрічному позову про те, що зарахування дітей з особливими освітніми потребами до навчальних закладів здійснюється на підставі висновку психолого-медико-педагогічної консультації, враховуючи, що відповідно до п. 1. Наказу від 07.07.2004 №569/38 Про затвердження Положення про центральну та республіканську (Автономна Республіка Крим), обласні, Київську та Севастопольську міські, районні (міські) психолого-медико-педагогічні консультації Консультування та психолого-педагогічне вивчення дітей в центральній, республіканській (Автономна Республіка Крим), обласних, Київській та Севастопольській \~ \~ \~ \~міських, районних (міських) психолого-медико-педагогічних консультаціях здійснюються за зверненням батьків (осіб, які їх замінюють) та з обов`язковою їх присутністю. п. 1.6 Засновниками республіканської, обласних, міських та районних (міських) психолого-медико-педагогічних консультацій є відповідні органи управління освітою місцевих органів виконавчої влади. п. 1.15 Районні (міські) консультації є державними методичними установами, що працюють на постійно діючій основі, утворюються відділами освіти районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, підпорядковуються їм з усіх питань діяльності; можуть функціонувати при районних методичних кабінетах, районних центрах практичної психології і соціальної роботи. Районна (міська) консультація науково-методично підзвітна консультації з повноваженнями обласної та центральній консультації. Отже, створення такої комісії не належить до компетенції керівництва школи № 165 Харківської міської ради Харківської області, а консультування знову ж таки проводиться за зверненням батьків дитини та з обов`язковою їх присутністю. Відповідно до пунктів 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, фактичною підставою для відшкодування матеріальної та моральної шкоди є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою поза договірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода -наслідком. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін, що встановлено ст.81 ЦПК України. Оскільки позивачем\~по зустрічному\~позову [PERSON] \~не доведено\~належними та\~допустимими доказами\~те,\~що неправомірними\~діями чи\~бездіяльністю відповідачів їй завдана шкода, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діями відповідачів та вини відповідачів в заподіянні такої шкоди, не зазначено з яких міркувань [PERSON] виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, а тому суд відмовляє [PERSON] в задоволенні її позовних вимог за зустрічним позовом про відшкодування шкоди, завданої здоров`ю.

Outcome: dismissed