Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Позивачка в листопаді 2017 року звернулася в суд з даним позовом, в заяві вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 08.11.2013 року. Від подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У квітні 2016 року відповідач залишив сім`ю і пішов проживати до своєї мами, спільного господарства вони не ведуть та подружніх стосунків не підтримують, вона сама утримує дітей. Відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає, не бере участі у додаткових витратах, та взагалі не цікавиться долею дітей. Зазначила, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку, тому не може самостійно утримувати себе і дітей. На підставі наведеного вище, просить суд стягувати з відповідача у її користь аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, та 1/6 частини всіх видів заробітку на її утримання до досягнення їхньою молодшою дитиною трирічного віку, шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала в суд заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити, та залишити їй прізвище «[PERSON]». В судове засідання відповідач не з'явився, подав в суд заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини учасників справи, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.11.2013 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.11.2013 року, виданим Виконавчим комітетом Жужелянської сільської ради Сокальського району Львівської області. Від подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 17.03.2014 року та серії [NUMBER] від 02.02.2016 року. Спільне життя в сім'ї не склалося, сторони проживають окремо з кінця 2016 року та з цього часу спільного господарства не ведуть та подружніх стосунків не підтримують, збереження сім`ї не відповідало б інтересам позивачки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що подальше перебування сторін в шлюбі неможливе, сім'я розпалась остаточно, шанси її збереження втрачено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тому суд вважає позовну вимогу про розірвання шлюбу такою, що підлягає до задоволення. Крім того, відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає, взагалі не цікавить їхньою долею, діти перебувають повністю на утриманні позивачки. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби неповнолітніх дітей, зумовлені їх розвитком та станом здоров'я, беручи до уваги те, що відповідач не дотримується вимог даного закону, матеріально дітей не утримує, діти повністю перебувають на утриманні позивачки, враховуючи, що останній визнав позовні вимоги, то суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей та утримання дружини до досягнення дитиною трьох роківобґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача у користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved