Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що їй та відповідачам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], відповідно до свідоцтва про право власності за № 959 від 10 грудня 1997 року, виданого Ленінською районною радою 10.12.1997р. На сьогоднішній день вона не має змоги розпорядитись своєю часткою в квартирі, оскільки долі кожного із співвласників не виділені, у звязку з чим позивачка змушена звернутися із позовом до суду. Просить визначити долі між співвласниками в квартирі [ADDRESS]. Розглянути справу без її участі. В судове засідання відповідачі не зявились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно. До початку розгляду справи, подали заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Дослідив матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та атким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва № 959 про право власності на житло від 10.12.1997р. та технічного паспорту квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. (а.с.3, 4-7) У звязку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Коцубенко», а/з № 421 від 23.08.2002р., [PERSON] змінила прізвище на «Вакуленко», а/з № 656 від 08.10.2005р. (а.с.8, 9) Згідно ч.ч. 1, 2 ст 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівним, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Таким чином, аналузіючи у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі, при цьому визначення частки у спільній сумісній власності не порушує права власників цього майна.

Outcome: approved