Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернувся до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зокрема, квартирою [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що останні не проживають за вищевказаною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що згідно реєстраційного посвідчення від 07 травня 1992 року вона є власником квартири [ADDRESS] . У квартирі зареєстровані відповідачі, але з 2008 року та по теперішній час у квартирі не проживають, особистих речей їх не має, комунальні послуги не сплачують. Така ситуація створює перешкоди у користуванні позивачкою належним їй об`єктом нерухомості, ускладнює реалізацію її прав, як власника житла. У зв`язку з цим, вона була вимушена звернутися до суду для вирішення спірного питання. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи досить даних про права і взаємини сторін, справа розглянута за відсутністю відповідачів. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені такі факти та відповідні їм відносини. 07 травня 1992 року Маріупольським міським бюро інвентаризації було видано реєстраційне посвідчення на нерухоме майно (запис в реєстровій книзі №72п, реєстровий №36212) квартиру [ADDRESS] , відповідно до якого вона належить на праві особистої власності [PERSON] . Згідно акту від 20.09.2018 року складеного Об`єднанням співвласників багатоквартирного житлового будинку «Жовтневий 145», у квартирі [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] року народження та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані, однак фактично не мешкають з 2008 року, що підтверджують сусіди. Статтями 317, 319, 321 і 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців та у відповідності до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку. Статтею 405 Цивільного Кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право користування жилим приміщенням у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад 1 рік. Відповідачі не проживають у квартирі [ADDRESS] , а відповідно втратили право користування житлом, у зв`язку з чим, суд вважає обґрунтованими твердження позивачки про порушення його прав, як власника спірного житла, з боку відповідачів, за захистом якого вона звернулася до суду. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved