Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Позивачка - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить позбавити його батьківських прав відносно малолітньої дитини сина: [PERSON], [INFO], у зв'язку з ухиленням від виконання батьківських обов'язків по вихованню. У відкритому судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила суду, що батько її сина ухиляється від виконання батьківських обов'язків, назвавши суду безліч причин по яким його необхідно позбавити батьківських прав. Однією із причин було те, що для проведення додаткового лікування та щеплення дитини необхідно згоду іншого із батьків, а саме згоду батька. Але вона не може отримати таку згоду, оскільки відповідач самоусунувся, взагалі ігнорує її дзвінки та звернення до нього ухиляючись від будь-якого спілкування з нею та малолітньою дитиною, що в свою чергу створює загрозу здоров'ю дитині. В більшості висловлювала свої суб'єктивні міркування з приводу вище зазначеного звернення з позовом до суду. Представник позивачки - адвокат Дзюба С.І., яка діє на підставі ордеру від 05.08.2016 року, угоди від 05.08.2016 року та свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю (а.с. 39,40,41), позовні вимоги позивачки підтримала повністю. Відповідач [PERSON] у відкритому судовому засіданні зазначив що у вирішенні даного спору покладається на розсуд суду, проявивши повну байдужість до вирішення питання про позбавлення його батьківських прав. Зазначивши суду, що свого малолітнього сина він жодного разу не бачив і не уявляє який він є. Представник Органу опіки та піклування Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області Троцька О.М., яка діє на підставі довіреності № 01-23/22 від 12.01.2016 року (а.с. 37) у відкритому судовому засіданні підтримала позов позивачки, зазначивши суду про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно малолітньої дитини сина - [PERSON] та підтримала висновок Органу опіки та піклування Котелевської РДА (а.с. 24-25). Прокурор Котелевського відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області Онацько А.Ю., який брав участь у розгляді даної цивільної справи зазначив суду, що є всі законні підстави позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини в зв'язку з ухиленням від виконання обов'язків по вихованню дитини. 12 серпня 2016 року, судом оголошено перерву до 26 серпня 2016 року з попередження відповідача [PERSON], про необхідність змінити ставлення до виховання малолітнього сина, і покладено на Органу опіки та піклування Котелевської РДА контроль за виконанням [PERSON] батьківських обов'язків.25 серпня 2016 року Органу опіки та піклування Котелевської РДА надіслав до суду, лист № 01-23/90 від 25.08.2016 року, в змісті якого чітко зазначено, що [PERSON], фактично проігнорував попередження суду та продовжує самоусуватися від виховання свого малолітнього сина [PERSON] (а.с. 63). Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, заслухавши пояснення сторін, представника органу опіки та піклування Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області, прокурора, свідків, приходить до переконання, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка - [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої дитини сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Котелевського районного управління юстиції Полтавської області 21.05.2014 року та зроблено актовий запис за № 79 (а.с. 48). Згідно з рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 19 червня 2015 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с. 15-17). Відповідно до змісту вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства», а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Виходячи із змісту вимог ч. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факту спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вона не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Про те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої дитини чітко свідчать наступні документи: характеристика на вихованця [PERSON], яка видана 03.06.2016 року, дошкільним навчальним закладом «Барвінок1», в якій зазначено, що батько [PERSON] в дошкільному закладі не з'являвся, і участі у вихованні дитини під час перебування в садочку не брав (а.с. 18), акт обстеження від 19.06.2016 року відповідно до змісту якого [PERSON] не бере участі у вихованні свого сина [PERSON], не цікавиться його життям, не виконує батьківські обов'язки в повній мірі (а.с. 20), довідка Комунального закладу «Котелевського центру первинної медико-санітарної допомоги» від 09.06.2016 року, в якій зазначено, що за час нагляду за дитиною [PERSON] його батько [PERSON] жодного разу не зустрічався з медичними працівниками, здоров'ям свого сина не цікавиться, участі у догляді за дитиною не приймає (а.с. 21), довідка Котелевської центральної районної лікарні від 13.06.2016 року, в якій зазначено, що за час перебування в пологовому відділенні до породіллі не з'являвся, за період перебування дитини в Котелевській ЦРЛ на стаціонарному лікуванні, батько [PERSON], дитин7у не відвідував, участі в лікуванні не брав, станом здоров'я у медичних працівників відділення не цікавився (а.с. 22,23). Відповідно до змісту висновку Органу опіки та піклування Котелевської РДА № 01-23/231 від 10.05.2016 року,про доцільність позбавлення батьківських прав батька стосовно малолітнього сина, орган опіки та піклування, вважає доцільним та таким, що повністю відповідає інтересам дитини, позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього [PERSON] (а.с. 24-25). Допитані в судовому засіданні в якості свідків громадяни [PERSON], [PERSON], [PERSON], кожен окремо пояснили суду, що батько малолітнього [PERSON], [PERSON] не приймає ніякої участі у вихованні сина, жодного разу вони не бачили їх разом. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано. Приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, суд врахував також те, що відповідач [PERSON], ухилився від участі у вихованні малолітнього сина, навіть після попередження його судом і надання строку для зміни ставлення до малолітнього сина. Тому суд приходить до переконання, що хоча позбавлення батьківських прав і є крайнім заходом, але його необхідно застосувати до відповідача, так-як таке рішення буде в повній мірі вдповідати інтересам малолітньої дитини. Таким чином, з урахуванням всіх зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності та їх належною оцінкою, суд виходячи із засад індивідуалізації та інтересів малолітньої дитини [PERSON], приходить до переконання, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього сина, ініціативи щодо виховання сина взагалі не проявляє його долею взагалі не цікавиться, проявляючи повну байдужість, що найшло своє підтвердження під час судового розгляду даної цивільної справи, а тому є всі законні підстави для задоволення позову про позбавлення його батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Задовольняючи позовну заяву [PERSON] до [PERSON], про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - Орган опіки та піклування Котелевської районної державної адміністрації Полтавської області, про позбавлення батьківських прав, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, якщо поведінка відповідача зміниться щодо участі у вихованні малолітнього сина, то відповідно до вимог змісту ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Стосовно зазначеної в письмовому позові вимоги щодо визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір'ю, яка до речі взагалі жодного разу не згадувалася позивачкою та її представником під час судових засідань. Суд виходить із змісту вимог ч. 4 ст. 29 ЦК України відповідно до якої місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Малолітній син - [PERSON], в теперішній час проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON], що підтверджується відповідним актом обстеження від 09 червня 2016 року (а.с. 20). Відповідач батько малолітньої дитини [PERSON] позбавляється батьківських прав, а фактичне місце проживання малолітньої дитини, і так є місце проживання її матері - позивачки [PERSON] Тому суд вважає, що питання щодо визначення місця проживання малолітньої дитинив даному конкретному випадку не потребує судового розгяду, і постановлення судового рішення з цього приводу не потрібно, оскільки місце проживання малолітньої дитиничітко визначено законом, зокрема ст. 29 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивачки слід стягти судові витрати по сплаті судового збору (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved