Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] у лютому 2017 року предявила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, покликаючись на те, що шлюб зареєстровано 10 вересня 2008 року в Острівській сільській раді Тернопільського району Тернопільської області. Від шлюбу у них народилась дочка [PERSON]. Останні півтора року вони проживають окремо, повністю припинили подружні відносини та не ведуть спільного господарства . З цих підстав просить шлюб розірвати, проти примирення категорично заперечує, оскільки подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, попередньо подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі . Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи за місцем реєстрації , повторно, до суду не зявився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти: Сторони вступили у зареєстрований шлюб 10 вересня 2008 року, про що зроблено актовий запис №11 Острівської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області та 10 вересня 2008 року Острівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області видане свідоцтво про шлюб серії 1-ИД №044668. Від шлюбу 19 березня 2010 року у сторін народилася дочка [PERSON]. Судом установлено, що упродовж тривалого періоду часу сторони разом не проживають , повністю припинили подружні відносини та не ведуть спільного господарства. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Натомість позивачем зазначено, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя - проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин, суд вважає що сімя сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання.

Outcome: approved