Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що її батькові - [PERSON], який помер [INFO], належало будинковолодіння по [ADDRESS]. Зазначає, що [PERSON] за життя своїм майном розпорядився і заповів таке, в рівних частках їй (дочці, позивачці по справі) та дружині [PERSON], третій особі по справі, яка у встановлений законом строк відмовилась від своєї частки в спадщині в її (позивачки) користь. Вказує, що після смерті батька спадщину прийняла, так як своєчасно звернулася в Мостиську державну нотаріальну контору із заявою про її прийняття, де отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку. У зв'язку з тим, що на будинковолодіння немає правовстановлюючих документів, позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати документ про право власності на таке. З огляду на наведені обставини просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею (позивачкою) право власності на вищевказане будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, а надіслала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить суд розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не з'явився, а подав заяву, в якій зазначив, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу у його відсутності. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, а подала заяву, в якій зазначила, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог позивачки та просить справу розглянути у її відсутності. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, а надіслав копію спадкової справи за №371/2011, заведеної внаслідок смерті [PERSON], котрий помер [INFO]. Представник третьої особи - Мостиської РДА Львівської області в судове засідання не з'явився, а надіслав заяву, в якій вказав, що вирішення спору покладає на розсуд суду та просить розглянути справу за його відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню з таких міркувань. У ст.11 ЦПК України зазначається, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 23.03.2011р. року відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON]. Спадкове майно складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд по [ADDRESS], а також земельної ділянки площею 2,4354га, розташованої на території Крисовицької сільської ради Мостиського району. У ст.1218 ЦК вказується, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, визначені у заповіті. Спадкодавець [PERSON] за життя усім своїм майном розпорядився і заповів таке в рівних частках дочці - позивачці [PERSON] та дружині - [PERSON], третій особі, склавши в їх користь заповіт. Даний заповіт до часу смерті спадкодавця [PERSON] ним не змінений і не відмінений. Спадкоємців, яким би належало право на обов'язкову частку в спадщині, немає. Слід зазначити, що позивачка [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла дану спадщину, так як своєчасно звернулася в нотаріальну контору із заявою про її прийняття, де як спадкоємець майна спадкодавця [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Спадщина, на яку видано таке свідоцтво, складається з земельної ділянки, площею 2,4354га, розташованої на території Крисовицької сільської ради Мостиського району (правонаступником якої є Мостиська міська рада). Інший спадкоємець за заповітом, зокрема [PERSON], третя особа по справі, у встановлений законом строк відмовилась від своєї частки в спадщині, в користь позивачки [PERSON], що підтверджується матеріалами даної цивільної справи (спадковою справою за №371/2011). Як відомо із ч.1 ст.1274 ЦК України, спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Разом з тим, позивачка [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити своїх спадкових прав, зокрема оформити право власності на спірне будинковолодіння, оскільки на таке спадкодавцем [PERSON] за життя належним чином не оформлено право власності. Вказані обставини підтверджуються: заявою позивачки; заявою представника відповідача - Мостиської міської ради; заявою третьої особи - [PERSON]; заявою представника третьої особи - Мостиської РДА Львівської області; копією свідоцтва про смерть [PERSON].; довідкою з КП «Мостиське РБТІ» про вартість будинковолодіння; копією паспорта позивачки; копією; копією спадкової справи за №371/2011, заведеної внаслідок смерті [PERSON]; довідками з Мостиської міської ради. Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивача на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування за заповітом. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 1 Протоколу 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено: кожна фізична або юридична особа має право мирно своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього ж Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.59-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Своїми процесуальними правами позивачка [PERSON] розпорядилася на власний розсуд. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Із ст.213 ЦПК України відомо, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Враховуючи вищенаведене та те, що спадкодавець [PERSON] був фактичним власником спірного спадкового майна, хоча і не оформив належним чином права власності на таке, є всі підстави для визнання за позивачкою права власності на зазначене будинковолодіння, оскільки вона є спадкоємцем за заповітом спадщини, яка відкрилася внаслідок його (спадкодавця [PERSON]) смерті і у встановленому законом порядку прийняла таку.

Outcome: approved