Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з дійсним позовом, та в його обґрунтування вказала, що вона знаходилась у трудових відносинах з підприємством відповідачем з 02.08.2011 р. по 04.11.2013 р., працюючи старшим оператором ЕВМ з повним робочим днем. Відповідно наказу № 137к від 04.11.2013 року позивачка була звільнена з підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. При звільнені відповідачем не була сплачена заборгованість по заробітній платі та остаточний розрахунок було проведено 27.12.2013 року. Кількість робочих днів за затримку розрахунку при звільненні з 04.11.2013 року по 27.12.2013 рік складає 39 робочих днів. Відповідно довідки наданої відповідачем середній заробіток позивачки складає 134,81 грн., таким чином розмір середнього заробітку позивача складає 5257,59 грн. В зв`язку з чим позивачка вимушена звернутися до суду, та просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за несвоєчасну виплату заробітної плати при звільненні у розмірі 5257,59 грн. Позивачка у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просить розглянути справу за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву, у якій позовні вимоги визнав, та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що позивачка перебувала у трудових відносинах з відповідачем згідно наказу № 72 к від 03.08.2011 р. працюючи старшим оператором ЕВМ з повним робочим днем, що підтверджується копією трудової книжки позивачки з відповідними записами в неї, звільнилась 04.11.2013 р. згідно наказу № 137 к від 04.11.2013 р. за власним бажанням за на підставі ст. 38 КЗпП України. Відповідно до довідки, наданої відповідачем від 14.02.2014 р. № 180, середній заробіток [PERSON] складає 5392,34 грн., середнеденна заробітна плата складає 134,81 грн. Відповідно витягу з розрахунку за період з 01.12.2013 року по 03.02.2014 року на і`мя [PERSON] остаточній перерахунок був проведений 27.12.2013 року. Відповідно до ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» за № 13 від 24 грудня 1999р. установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Тому, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню з відповідача матеріальної компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати при звільненні, в розмірі 5257,59 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved