Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивачка за заявленими вимогами просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вимоги мотивує тим, що відповідачка є її донькою та матір'ю малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Відповідачка з моменту народження дитини вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться його життям та здоров'ям, матеріально не допомагає. 28 лютого 2014 року відповідачка надала нотаріально завірену заяву про згоду на позбавлення її батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON], таким чином нехтуючи своїми батьківськими обов'язками. Від самого народження і по теперішній час її онук [PERSON] проживає разом з нею за адресою [ADDRESS], вона самостійно займається вихованням та утриманням дитини. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги та викладені у позові обставини підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, суду надано нотаріально посвідчену заяву [PERSON] від 10.06.2014 року з проханням питання щодо позбавлення її батьківських прав розглянути без її участі. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, третя особа була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки представника суд повідомлено не було. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], є відповідачка [PERSON], відомості про батька дитини внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 5, 9, 9 зв.). З пояснень позивачки, відповідачка ухилилася від обов»язку по вихованню та утриманню сина, не цікавиться його життям, розвитком, станом здоров»я, не зустрічається та не спілкується з дитиною, будь-якої участі у житті сина не приймає, байдуже відноситься до дитини. Дані обставини підтверджуються наявними у справі нижчевказаними письмовими доказами. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до пункту другого частини першої статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім»ї якого проживає дитина. Як убачається із довідки по формі № 3, виданої 16.04.2014 року ЖРЕО-404, дитина [PERSON], [INFO], мешкає з позивачкою [PERSON] за адресою [ADDRESS] (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження, позивачка є матір»ю відповідачки. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 24.03.2014 р. № 1837/41/2/103, малолітній [PERSON], [INFO], проживає з бабусею [PERSON], яка самостійно займається його вихованням та утриманням. Мати дитини [PERSON] з моменту народження дитини вихованням та утриманням не займається, не цікавиться його життям та здоров»ям, матеріально не допомагає. 28.02.2014 року [PERSON] надала нотаріальну заяву-згоду на позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] За складеним висновком орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку відносно її малолітнього сина [PERSON], оскільки вона ухилилася від виховання та утримання дитини (а.с. 6, 7). Як роз'яснено у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно характеристики [PERSON], учня 2-А класу середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №? 126 м. Києва, [PERSON], [INFO], навчається з 01.09.2012 року, його вихованням займаються бабуся та дідусь. Вони його матеріально утримують, дбають про його зовнішній вигляд та забезпечення шкільним приладдям, цікавляться шкільним життям дитини, відвідують батьківські збори, після уроків забирають зі школи. Мати до школи приходить рідко, але батьківські збори не відвідує (а.с. 21). В спростування зазначеного будь-яких доказів відповідачкою суду не надано. Отже, за вищевикладених обставин, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка ухиляється від обов'язку по вихованню дитини, не проявляє до неї батьківської турботи, з нею не проживає, зустрічається та спілкується з сином лише епізодично, байдуже до нього відноситься, не цікавиться життям і здоров'ям сина, не утримує матеріально, дитина проживає з позивачкою, яка займається вихованням та утриманням онука. Враховуючи зазначене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Позивачка у разі задоволення позову судові витрати просила покласти на неї та з відповідачки на її користь не стягувати.

Outcome: approved