Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

Позивачка в січні 2020 звернулась до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј усіх видів доходів боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що сторони 03.08.2002 зареєстрували шлюб, який надалі 04.12.2013 було розірвано, про що було видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом із позивачкою та наразі перебуває на її повному утриманні. В свою чергу батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, фінансово не допомагає, участі в утриманні та вихованні доньки не приймає, а відтак позивачка вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та прав своєї неповнолітньої дитини із вищевказаною позовною заявою Ухвалою від 24.01.2020 року вищевказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України». Враховуючи те, що позивач, щодо проведення у справі заочного розгляду, з постановленням заочного рішення не заперечувала, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 04.12.2013 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а/з № 149) Від даного шлюбу сторони по справі мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки від 31.01.2018 № № 7522, 3003-17758 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується в тому числі копією договору оренди. Законодавцем, положенням ч.2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Стаття 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом Позивач у своїй заяві просить суд стягнути на її користь з відповідача на утримання неповнолітньої доньки аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, про це відповідно також просить позивач у своїй позовній заяві. Зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатним, відомостей про наявність на утриманні інших дітей чи непрацездатних дружини, батьків до суду не надійшло, а відтак суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768, 40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved