Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, яка продовжує навчання, вказуючи, що шлюбі між нею та відповідачем було укладено та зареєстровано в 2002 року у встановленому законом порядку. В шлюбі з відповідачем, в них народилась спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] , яка на цей час зареєстрована та мешкає разом з позивачкою. Шлюб між нею та відповідачем було розірвано 20.04.2005 року. Після розірвання шлюбу, відповідач мешкає окремо від неї та сина, за рішенням суду з нього стягувались аліменти на утримання сина до досягнення нею повноліття. Син після досягнення повноліття, продовжує своє навчання, та навчається на денному відділенні Інституту військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» м. Одеса. Строк навчання у зазначеному вище учбовому закладі закінчується у лютому 2026 року. Позивачка працює вчителем в м. Вільногірську в ЗОШ № 3, де отримає заробітну плату приблизно 11000 грн., іншого доходу не має. Вона добровільно надає допомогу сину, купує одяг, надає гроші на харчування, але самостійно утримувати сина вона не має можливості, а тому вона потребує матеріальної допомоги від відповідача. Відповідач працює на ВГМК, де отримає заробітну плату приблизно 14000 грн., у зв`язку з чим, вона вважає, що аліменти на утримання сина з відповідача слід стягувати в частині від його заробітку, оскільки він має постійний дохід, та просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку щомісячно, до припинення навчання сина, але не більше як до 23-х річного віку. Ухвалою судді Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31.03.2021 року відкрито провадження за вказаним вище позовом, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження. Відзив відповідач не подав. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Пояснила, що хоча син перебуває на державному забезпеченні під час навчання, однак потребує коштів для придбання фруктів та овочів, молочної продукції для повноцінного харчування, вітамінів та ліків, спортивного одягу, взуття, канцелярського приладдя, оплати спортивної секції та для придбання ноутбука, який йому потрібен для навчання. Також потрібно купувати квитки для проїзду до навчального закладу, який знаходиться у м. Одеса, і до м. Вільногірська. Позивач [PERSON] пояснила, що має також допомагати своїй матері, яка має хронічні захворювання. Відповідач у судовому засіданні визнав позов частково, просить стягнути аліменти у розмірі 1/8 частини його доходу. Наполягав на тому, що їх спільний з позивачкою син перебуває на державному утриманні під час навчання і вважає, що позивачка перебільшує розмір коштів, які потрібні для забезпечення потреб сина. Також зазначив, що має допомагати своїй матері, яка має хронічні захворювання. Третя особа не з`явилася, [PERSON] заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує (а.с. 25 ). Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, між сторонами склалися правовідносини щодо виконання батьками встановленого законом обов`язку по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, позивач [PERSON] , та відповідач [PERSON] , з 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 20.04.2005 року (а.с. 8). Відповідно до довідок № 460/86/590 та № 460/86/591 від 15.09.2020 року, виданої начальником відділенні Інституту військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» м. Одеса, про те що [PERSON] , навчається в даному навчальному закладі на 1 курсі денної форми навчання, закінчує термін навчання у лютому 2026 року (а.с. 15). Відповідно до довідки про доходи, позивачка за період з січня 2020 року по грудень 2020 року отримала заробітну плату у розмір яка складає 172 604,24 грн. (а.с. 9). В судовому засіданні сторони визнали, що дохід відповідача складає 14 000 грн. на місяць, тому з урахуванням положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України, ця обставина не підлягає доказуванню. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання має забезпечити одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, оскільки на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на неповнолітню дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження, тощо. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Така сама позиція викладена у постанові ВС/КЦС № 559/379/17-ц. від 20.08.2018 року. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд встановив обставини, передбачені ст. 182 СК України, враховав, що син сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання, відповідач офіційно працевлаштований, має стабільний та регулярний дохід, щомісячно одержує заробітну плату, стан його здоров`я задовільним, а тому слід дійти висновку, що аліменти в розмірі 1/6 частини доходу відповідача, що становить орієнтовно 2333 грн. на місяць відповідають потребам сина сторін по справі [PERSON] у допомозі батька та можливостям відповідача надавати таку допомогу. Його мати також зобов`язана утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися і в процесі судового розгляду встановлено, що вона здатна надавати йому таку допомогу. Позивач працює та отримує заробітну плату і здійснює посильну матеріальну допомогу, однак вказаних коштів для забезпечення необхідних умов проживання та навчання не вистачає. З досліджених судом доказів, підтверджено факт проживання сина з позивачкою в розумінні положень ст. 199 СК України, що дає підстави для стягнення на користь позивачки аліментів (а.с. 13). Посилання сторін по справі на те, що їм потрібно надавати допомогу своїм матерям суд не може прийняти до уваги, оскільки ці особи отримують пенсію, що визнається сторонами, а тому не є такими, що перебувають на утриманні. Щодо твердження позивача про те, що приблизно за її підрахунками їх сину [PERSON] потрібні щомісяця кошти в сумі 6850 грн. з яких 2000 грн. або 2500 грн. - це кошти, які в майбутньому знадобляться для виплати кредиту, оскільки на наступний навчальний рік планується придбати для сина ноутбук в кредит, то суд вважає за необхідне зазначити, що в межах розгляду даної справи не може вирішувати питання щодо витрат, які можуть виникнути у майбутньому. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Виходячи з викладеного вище, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 04.03.2021 року, до припинення ним навчання, але не більше як до 23-х річного віку. В задоволенні позову в іншій частині - відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial