Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 24 вересня 2013р. між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у виконавчому комітеті Гостинцівської сільської ради Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис №11. Зазначає, що за час спільного подружнього життя у них (сторін) народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Покликається на те, що сімейне життя між ними (сторонами) не склалось через розходження поглядів на життя, в результаті чого між ними виникали сварки, скандали. Стверджує, що відповідач принижує її (позивачку) як дружину, сімейними справами не цікавиться, не дбає про матеріальне забезпечення сім`ї та вони (сторони) втратили почуття любові та поваги один до одного. Вказує, що залишатися надалі у такому шлюбі не бажає, примирення між ними неможливе, а тому просить суд розірвати шлюб між нею, позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Позивачка [PERSON] \~в судовому\~засіданні підтримала\~заявлені нею\~позовні вимоги\~з підстав,\~що викладені\~нею у\~позовній заяві. Вказала, що протягом наданого їм судом терміну на примирення відповідач не вживав жодних заходів, спрямованих на збереження їхнього шлюбу. Вважає,\~що подальше\~спільне життя\~та збереження\~шлюбу з\~відповідачем є\~неможливим,а тому не бачить змісту для надання їм ще одного терміну для примирення. Просить розірвати\~шлюб з\~відповідачем [PERSON] ,\~а після\~розірвання шлюбу\~і надалі\~іменувати її\~прізвищем « [PERSON] »та залишити за нею понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог про розірвання шлюбу заперечив, покликаючись на те, що бажає зберегти сім`ю, оскільки у них є спільна дитина. Ствердив, що між ними є лише побутові конфлікти. Ухвалою від\~16.07.2021р.\~відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, так як згідно з вимогами ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно з ч.4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони з 24 вересня 2013 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований у виконавчому комітеті Гостинцівської сільської ради Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис №11. Від подружнього життя в сторін народилася одна дитина, - дочка [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено,\~що між\~сторонами склались\~неприязні відносини\~через неналежну\~поведінку відповідача,\~між ними\~відсутнє взаєморозуміння,\~їх шлюб\~існує формально,\~сімейно-шлюбні\~відносини між\~подружжям не\~підтримуються, за термін наданий судом на примирення сторони не помирились, позивачка [PERSON] не бажає зберегти шлюб та наполягає на розірванні шлюбу. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.09.2013 року, копіями сторінок паспортів сторін; копією свідоцтва про народження дочки сторін [PERSON] ; іншими матеріалами справи. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, виходячи з фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність у сторін однієї малолітньої дитини, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення та враховуючи інші обставини життя подружжя, з урахуванням наданого судом терміну на примирення та тривалого періоду часу, який пройшов з часу звернення з позовом в суд до часу ухвалення судом рішення по суті спору, під час якого відповідачем [PERSON] не надано жодних доказів, що ним вживались заходи для збереження сім`ї; категоричних заперечень позивачки [PERSON] щодо можливості подальшого спільного життя з відповідачем, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, примирення між сторонами неможливе, їхня сім`я розпалася остаточно, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка [PERSON] бажає надалі іменуватись прізвищем « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Що ж стосується розподілу судових витрат, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що позивачкою [PERSON] при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 908 грн., що підтверджується поданою нею квитанцією №0.0.2139848232.1 від 25.05.2021р. (платник: [PERSON] , банк платника: Приватбанк). Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача, однак з урахуванням думки позивачки [PERSON] судові витрати слід залишити на нею.

Outcome: approved