overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача недоплачену заробітну плату за період з листопада 2011р. по жовтень 2013р. в розмірі 3682грн. 85коп., посилаючись на те, що вона працювала на посаді медичної сестри поліклініки № 4 Святошинського району м. Києва. Наказом № 192 від 23.11.2011р. їй була присвоєна вища кваліфікаційна категорія за спеціальністю «Сестринська справа». Однак їй нараховували та виплачували заробітну плату без урахування надбавки за вищу категорію, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі. Позивачка в судове засідання не з'явилась, просить слухати справу у її відсутність, позов підтримує. Представник відповідача позов визнав. Суд, прийнявши визнання позову відповідачем, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка працювала в поліклініці № 4 Святошинського району м. Києва медичною сестрою. Наказом № 192 від 23.11.2011р. [PERSON] присвоєна вища кваліфікаційна категорія за спеціальністю «сестринська справа» /ас 4-5/. Відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 5.10.2005р. № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення» затверджено умови оплати праці працівників закладів охорони здоров'я. Відповідно до п. 2.2.8 даного наказу медична сестра вищої кваліфікаційної категорії має 10 тарифний розряд. Зміна розмірів посадових окладів, підвищень, доплат та надбавок, що визначають заробітну плату працівників, проводяться з моменту (з дня) присвоєння кваліфікаційної категорії (п. 1.8 Наказу). Однак, як видно з розрахункових листків позивачці за період з травня 2011р. по жовтень 2013р., розмір її посадового окладу після присвоєння вищої кваліфікаційної категорії не змінився, внаслідок чого виникла заборгованість по заробітній платі за цей період, яка згідно довідки, наданої відповідачем, без урахування обов'язкових платежів становить 3682грн. 85коп. /ас 123/. Рішенням Київської міської ради № 135/9192 від 17.04.2013р. реорганізовано шляхом злиття поліклініку № 3 Святошинського району м. Києва, поліклініку № 4 Святошинського району м. Києва, дитячу поліклініку № 1 Святошинського району м. Києва та створено на їх базі комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Святошинського району м. Києва, яке є правонаступником усіх прав і обов'язків реорганізованих медичних закладів /ас 25-26/. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується регулярно, але не рідше двох разів на місяць. Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню недоплачена частина заробітної плати за період з листопада 2011р. по жовтень 2013р. в розмірі 3682грн.85коп. за винятком обов'язкових платежів. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11.03.2012 р. по 11.12.2017р., включно, у розмірі 102920,4 грн., обгрунтовуючи тим, що при звільненні розрахунок проведений не був. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що він не заперечує проти стягнення середнього заробітку без урахування податків на користь позивача в розмірі 104430,08 грн. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Дослідивши письмові докази по справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачка працювала у відповідача на посаді електромонтера 4 розряду по обслуговуванню підстанції. Наказом №26-к від 10.05.2011 р. позивачка була звільнена за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, про що в трудовій книжці зроблено відповідний запис №10 від 10.05.2011 р. Відповідачем при звільненні позивача в порушення ст.116 КЗпП України не було проведено розрахунок в день звільнення, заборгованість по заробітній платі була виплачена лише 11.12.2017 р. Відповідно до ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум в строки, вказані в ст. 116 КЗпП України при відсутності спору про їх розмір підприємство, заклад організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно наданої відповідачем довідки від 08.02.2018 р. кількість робочих днів після звільнення позивачки складає 1444 дні, середньоденний заробіток дорівнює 72, 32 грн. тому загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до виплати дорівнює 84066,22 грн. без урахування обовязкових платежів. Судовий збір у розмірі 640 грн., на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором банківського вкладу у розмірі 17455,08 грн., 2035 грн. штрафу та 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в порушення умов договору відповідач не виплатив їй суми вкладів та відсотки по закінченню строку дії договору. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала. Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Позов не визнає. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 25.06.2009 між сторонами укладено договір банківського вкладу № 250609/08-04, за умовами якого відповідач прийняв від позивачки грошові кошти в сумі 17126,19 грн. під 26 % річних на строк до 24.12.2009. По закінченню строку вкладу сума вкладу та відсотки виплачені не були. Правовідносини між сторонами регулюються договорами та § 3 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.1060 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу банк зобовязаний видати вклад зі спливом встановленого договором строку, а також на першу вимогу вкладника, окрім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлено договором. Як вбачається з виписку по рахунку, на даний час на рахунку позивачки перебуває 17455,08 грн. вкладу та відсотків. Дана сума підлягає стягненню на користь позивачки. Крім того, згідно п.5.1. договору за несвоєчасне повернення вкладу або відсотків за його користування Банк сплачує Вкладнику штраф з розрахунку подвійної облікової ставки Національного Банку України від затриманої суми за кожний день затримки. На час розгляду справи розмір штрафу становить 1250,68 грн. Ні договором, ні законом не передбачено право позивачка на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах вкладника з банком, тому в даній частині позову слід відмовити.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, посилаючись на те, що вона є особою пенсійного віку, інвалідом дитинства, часто хворіє та потребує лікування, однак відповідачка, яка є її донькою, в добровільному порядку матеріальної допомоги їй не надає. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, просить слухати справу у її відсутність. Згідно письмових пояснень позов визнає частково, посилаючись на те, що в даний час не працює, доглядає своїх онуків, 2013 та 2014р. народження, а тому має можливість сплачувати на користь позивачки аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка [PERSON], 1946р.н. є інвалідом третьої групи та отримує пенсію в розмірі 1049грн., а також заробітну плату, середньомісячний розмір якої становить 172грн. 48коп. /ас 5, 7, 8/. Відповідачка [PERSON], 1970р. народження є дочкою позивачки, що визнається сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Сімейного Кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ст. 205 Сімейного Кодексу суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Враховуючи той факт, що відповідачка не працює та не має стабільного заробітку, хоча є працездатною, розмір доходу позивачки, яка отримує пенсію в розмірі 1049грн. та заробітну плату в середньому 172,48грн. щомісячно, є інвалідом 3 групи дитинства, має ще одну доньку [PERSON], [INFO] народження, до якої не пред'явлено позову про стягнення аліментів, розмір прожиткового мінімуму на непрацездатну особу, який з 1.01.2015р. становить 949грн., суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на утримання позивачки аліменти в твердій грошовій сумі - в розмірі 450грн. щомісячно. Оскільки відповідачка не працює та не має стабільного заробітку, підстав для визначення аліментів у розмірі 1/6 частини доходів немає. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки борг в розмірі 47 958,00грн., посилаючись на те, що 03.04.2011 року дала в борг відповідачці кошти в розмірі 6000 доларів США строком до 1.08.2011р., однак відповідачка гроші до цього часу не повернула. Також позивачка просить стягнути з відповідачки судові витрати по справі в розмірі 479грн. 58 коп. Відповідачка в судове засідання не з'явилась повторно, про день слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, а тому суд вважає можливим слухати справу у її відсутність згідно ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка взяла в борг у позивачки 6000 доларів США, які зобов'язалась повернути до 1.08.2011р. Даний договір позики сторонами укладений у простій письмовій формі /ас 8/. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Оскільки відповідачка у встановлений строк своїх зобов'язань по поверненню взятих в борг коштів не виконала, заборгованість підлягає стягненню в примусовому порядку. Згідно курсу валют, встановленого Національним банком України на 31.01.2014р., 100 доларів США складають 7,993грн. Відповідно до договору, відповідачці було передано у борг 6000доларів США, що в національній валюті складає 6000 х 7,993 = 47 958грн., а тому з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню борг в розмірі 47 958грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідачки, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи дня з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. / а.с. 13/. Відповідачка у судове засідання повторно не зявилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с. 11/. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогу звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню на наступних підставах. Рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 192/8 від 15.10.2015 року /а.с. 4/ [PERSON] була призначена опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO]. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] /а.с. 3/, матірю дитини є [PERSON], батько дитини [PERSON] при реєстрації народження записаний відповідно до ч. 1 ст. 125 СК України. У теперішній час малолітня дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка з місця проживання /а.с. 5/. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязанні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20.10.2015 року до повноліття дитини. Також підлягають стягненню з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просить стягувати з [PERSON], на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення повноліття дитини. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбних відносинах з відповідачем. За час шлюбних відносин народилася донька [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею, та перебуває на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Враховуючи вказані обставини позивачка вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Представник позивачки у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав часткового, пояснив що відповідач згоден виплачувати аліменти у розмірі 2000 гривень, оскільки в даний час він безробітний, та має на утриманні батька, який є інвалідом 2 групи. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представників сторін та дослідивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 червня 2012 року. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №265230, що видане першим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 837. У відповідності зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 статті 184 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів, що мають бути стягнуті з відповідача на користь позивачки для утримання малолітньої, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, як це встановлено ст.182 СК України, та приходить до висновку про задоволення позовних вимог стосовно стягнення аліментів частково, оскільки відповідач офіційно не працює, має мінливий дохід, крім того має на утриманні батька інваліда а посилання позивачки на те що, відповідач в змозі сплачувати аліменти в розмірі 5000 гривень є недоведеними та необґрунтованими, тому суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання сина у розмірі 2000 гривень щомісячно.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 23 квітня 2004 року народився син [PERSON]. Відповідач є батьком дитини, однак не надає матеріальної допомоги на її утримання, хоча має таку можливість, так як працює таксистом. Позивачка проживає разом з сином окремо від відповідача і знаходиться у скрутному матеріальному становищі, у звязку з чим звернулась з даним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не зявилась, але подала до суду заяву, в якій вказала, що на позовних вимогах наполягає, просить розглядати справу за її відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать його підписи на поштових повідомленнях про отримання судових повісток, а тому враховуючи заяву позивачки, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖД № 013507 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ЖД № 205415 (а.с.7). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області № 701 від 04 вересня 2017 року (а.с.6). Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 вказаного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 грудня 2017 року становить 1860 грн. Згідно положень ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що утримання неповнолітньої дитини це обовязок батьків, а не їх право, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000 грн. щомісяця на утримання його сина [PERSON], що буде достатнім для його гармонійного розвитку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1500 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вони від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO]. Вона проживає разом з дитиною окремо від відповідача, який матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, у звязку з чим вона звернулась з даним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не зявилась, але направила до суду заяву, в якій на позовних вимогах наполягала та просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, але подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 14 березня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 095286 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-ЖД № 276892 (а.с.4). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. У відповідності до ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 вказаного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що утримання неповнолітньої дитини це обовязок батьків, а не їх право, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1500 грн., щомісяця на утримання доньки [PERSON], що буде достатнім для її гармонійного розвитку.

Outcome: approved