Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею як спадкоємцем за законом першої черги право власності на спадкове нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку площею - 1,2920 га, кадастровий номер 3220683200:05:001:0407, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті чоловіка [PERSON], який помер 09 березня 1999 року, та прийняла спадщину після смерті спадкодавця, однак право на спадкове майно у вигляді вищевказаної земельної ділянки вона не може оформити у нотаріальній конторі тому, що державний акт на право приватної власності на землю був виданий після смерті спадкодавця, коли цивільна правоздатність [PERSON] була припинена внаслідок смерті, і це є перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, що явилось підставою звернення із даним позовом до суду. Представник позивачки [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі та зазначив, що позов підтримує. Відповідач Медвинська сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачкою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] у відповідності до ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], який помер 09 березня 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця та копією свідоцтва про укладення шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року, яка була чинною на час відкриття спадщини після померлого [PERSON], для придбання спадщини необхідно було, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнавалася належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із матеріалів спадкової справи №290/2017 вбачається, що спадкоємцем за законом першої черги на майно [PERSON], який помер 09 березня 1999 року, являється [PERSON], яка прийняла спадщину, оскільки згідно довідки Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області № 650 від 23.10.2017 року вона фактично вступила в управління спадковим майном. Інший спадкоємець за законом першої черги, а саме дочка спадкодавця [PERSON], [INFO], звернулася до Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявою про відмову від прийняття спадщини щодо спадкового майна померлого спадкодавця [PERSON], що також підтверджується відповіддю державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 25.01.2018 року, а також матеріалами спадкової справи за №290/2017. Із постанови державного нотаріуса Богуславської державної нотаріальної контори № 02-31/89 від 25.01.2018 року вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 1,2920 га, що розташована на території Медвинської сільської ради, яка належала [PERSON], який помер 09 березня 1999 року, не може бути видане, оскільки Державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-КВ №031431 був виданий Медвинською сільською радою Богуславського району Київської області 11.07.2005 року, тобто вже після смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, який посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Згідно ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Із копії державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №020826 на імя [PERSON] вбачається, що державний акт був виготовлений на імя спадкодавця вже після його смерті і як наслідок не може бути прийнятий державним нотаріусом як належний правовстановлюючий документ. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3210730622017 від 26.12.2017 року підтверджується факт належності на праві приватної власності [PERSON] земельної ділянки площею 1,2920 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області. Оскільки позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], в тому числі і зазначену земельну ділянку, але не може в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадкове майно в звязку з тим, що спадкодавець за життя не отримав правовстановлюючий документ за спадкову земельну ділянку, для захисту прав позивачки на землю даний позов необхідно задовольнити. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривень 40 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved