Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

- позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, який підтримала у судовому засіданні і просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 5 160 грн. матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок неналежного виконання ним договору про надання її інформаційно-консультаційних послуг та 5000 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що 15 квітня 2015 року вона уклала договір з відповідачем - ФОП [PERSON] про надання інформаційно-консультативних послуг, відповідно до якого відповідач зобов»язувався допомогти їй у відкритті робочої візи та працевлаштуванні у Республіці Фінляндія. 15 квітня 2015 року [PERSON] під час укладення договору про надання інформаційно-консультативних послуг сплатила відповідачеві - 5160 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №27. Натомість, 16 червня 2015 року [PERSON] було відмовлено у відкритті візи, посилаючись на невідомі обставини, до візового центру на співбесіду її не викликали, з вини відповідача вона не була присутньою при особистій подачі документів у візовий центр на виїзд за кордон. Відповідач не повідомив про дату і місце проведення співбесіди, тому позивачка вважає, що відповідач не виконав умови договору, не в повній мірі надав їй консультаційні послуги щодо виїзду за кордон, що стало причиною відмови у відкритті візи для виїзду за кордон. Позивачка стверджує, що вона повністю виконала умови договору, вона надала відповідачеві всі необхідні для відкриття візи документи, оплатила їхні послуги, але відповідач свої зобов»язання перед нею не виконав, що спонукало її звернутися до суду з позовом про захист своїх прав. Відповідач в судове засідання не з»явився, направив до суду заперечення на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позову, оскільки [PERSON] погодилася з договором про надання інформаційно- консультативних послуг, підписала його добровільно, без будь якого примусу, відповідач заперечив свою вину у тому, що позивачці не відкрили візу для виїзду за кордон. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. 15 квітня 2015 року [PERSON] та ФОП [PERSON] уклали договір про надання інформаційно-консультативних послуг, відповідно до якого останній зобов»язувався допомогти [PERSON] у відкритті робочої візи та працевлаштуванні у Республіці Фінляндія. 16 червня 2015 року [PERSON] було відмовлено у відкритті візи, до візового центру на співбесіду її не викликали, з вини відповідача вона не була присутньою при особистій подачі документів у візовий центр на виїзд за кордон, відповідач не повідомив про дату і місце проведення співбесіди, тому суд вважає, що відповідач не виконав умови договору, не в повній мірі надав їй консультаційні послуги щодо виїзду за кордон, що стало причиною відмови у відкритті візи для виїзду та прцавлаштуванні за кордоном. 15 квітня 2015 року під час укладення договору про надання інформаційно-консультативних послуг позивачка [PERSON] сплатила відповідачеві за його послуги - 5160 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №27. Суд вважає, що позивачка повністю виконала умови договору, надала відповідачеві всі необхідні для відкриття візи документи, оплатила їхні послуги, але відповідач свої зобов»язання перед нею не виконав, що спонукало останню звернутися до суду з вимогами про повернення відповідачем сплачених коштів та відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Цивільно-правові відносини, які виникли між сторонами за договором про надання інформаційно-консультаційних послуг, мають відповідати вимогам цивільного законодавства, відповідно до звичаїв ділового обороту, та вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідач не вказав за що, та за які конкретні послуги позивачка виплатила йому 5 160 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №27 від 15 квітня 2015 року. Відповідач свої зобов»язання перед позивачкою про надання послуг не виконав, тому суд вважає, що вказана сума коштів має бути стягнута з відповідача на користь позивачки. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживача» , яка визначає права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг) - 1. Споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. 2. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. 3. У разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором. 4. За наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків. Зазначені вимоги можуть бути пред'явлені споживачем протягом строків, передбачених нормативно-правовими актами та нормативними документами, умовами договору, а в разі відсутності таких строків - протягом десяти років. 6. Виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов'язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. 7. Про відступи від умов договору та інші недоліки в роботі (послузі), що не могли бути виявлені при звичайному способі її прийняття, споживач зобов'язаний повідомити виконавцеві не пізніше трьох діб після їх виявлення. 8. Виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов'язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). В пункті 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів»,N 5 від 12.04.1996 року, судам роз'яснено, що Закон поширюється на зазначені в ньому відносини, які виникли після введення його в дію. До правовідносин, які виникли до введення Закону в дію, він застосовується лише щодо тих прав і обов'язків, які виникли вже після введення його в дію. Оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що: 1. Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. 2. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. 3. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Окрім понесеної матеріальної шкоди, відповідач спричинив позивачці і моральну шкоду, яка полягає в тому, що змінився звичний спосіб життя позивачки, вона стала знервованою, оскільки переживала з приводу ситуації, яка виникла між нею та відповідачем, тому моральну шкоду суд оцінює в 1000 грн., яку повинен відшкодувати відповідачці відповідач ФОП [PERSON] Суд вважає, необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки 5160 грн., які вона виплатила йому під час укладення договору та 1000 грн. спричиненої моральної шкоди, а всього стягнути 6160 грн. На підставі викладеного, ст., ст. 5, 10, 22 Закону України «Про захист прав споживача», п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів»,N 5 від 12.04.1996 року,ст., ст. 23, 526 ЦК України,

Outcome: partial