Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2005 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Зазначила, що однією сім'єю не проживають, оскільки втратили почуття один до одного. Крім того, відповідач на даний час не надає їй матеріальну допомогу на утримання дитини, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Відповідач в судовому засіданні позов визнав не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому з 30 липня 2005 року, який зареєстровано виконкомом Розкопанецької сільської ради Богуславського району Київської області, актовий запис № 2. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням вищевикладеного та встановлених обставин справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітня дитина знаходиться на утриманні своєї матері, відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати допомогу, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що аліменти повинні бути стягнуті в частковому відношенні до заробітку відповідача, а саме в розмірі 1\\4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved