Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що згідно з рішенням Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів міста Дніпропетровська від 09.02.1990 року №110/1 [PERSON] було відведено земельну ділянку №176-Б, площею 0,10 га, по вул. Моховій у місті Дніпропетровську для будівництва індивідуального житлового будинку. У 1990 році [PERSON] було побудовано житловий будинок літ. А-2, житлова площа 66,2 кв.м., загальна площа 87,5 кв.м., який складається з: 1-1 коридор, 1-2 санвузол, 1-3 житлова кімната, 1-4 житлова кімната, 1-5 кухня, 1-6 мансарда. 20.06.1998 року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина на домоволодіння №176-Б по вул. Моховій у місті Дніпропетровську. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його донька - позивачка по справі [PERSON], яка звернулась із письмовою заявою про прийняття спадщини до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, та відповідач [PERSON] син померлого, який до нотаріальної контори не звертався, належним чином спадщину не приймав. Постановою від 21.11.2015 року №4456/02-31 державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської Державної нотаріальної контори позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння №176-Б по вул. Моховій у місті Дніпропетровську, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння на ім'я спадкодавця [PERSON]. Посилаючись на те, що право власності на вказаний житловий за [PERSON] в КП «ДМБТІ» не зареєстровано, але фактично належало спадкодавцю, позивачка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, тому просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння № 176-Б по вул. Моховій у місті Дніпропетровську, що складається з: житлового будинку літ. А-2 з мансардою, житловою площею 66,2 кв.м., загальна площа 87,5 кв.м., який складається з: 1-1 коридор, 1-2 санвузол, 1-3 житлова кімната, 1-4 житлова кімната, 1-5 кухня, 1-6 мансарда, розташованого на земельній ділянці площею 0,10 га, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 20.06.1998 року. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову нотаріальну посвідчену заяву, якою не заперечував проти задоволення позовних вимог, просив розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи Четвертої дніпропетровської нотаріальної контори в судове засідання не зявився, проти позовних вимог не заперечував, просив розглянути справу у відсутність його представника, про що надав письмову заяву. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від актовий запис №85 від 10.01.1963 року, та свідоцтвом про шлюб від 06.09.1986 року, актовий запис № 1110. На підставі рішення Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів міста Дніпропетровська від 09.02.1990 року № 110/1 [PERSON] було відведено земельну ділянку №176-Б площею 0,10 га по вул. Моховій у місті Дніпропетровську для будівництва індивідуального житлового будинку. У 1990 році [PERSON] було побудовано житловий будинок літ. А-2 житловою площею 66,2 кв.м., загальною площею 87,5 кв.м., який складається з: 1-1 коридор, 1-2 санвузол, 1-3 житлова кімната, 1-4 житлова кімната, 1-5 кухня, 1-6 мансарда. За життя право власності за [PERSON] зареєстровано не було, що підтверджується довідкою з КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради від 06.11.2015 року №13428. 20.06.1998 року [PERSON] помер, актовий запис №1132. Після його смерті відкрилась спадщина на домоволодіння №176-Б по вул. Моховій у місті Дніпропетровську, що складається з житлового будинку літ. А-2 з мансардою житловою площею 66,2 кв.м., загальна площа 87,5 кв.м., який складається з: 1-1 коридор, 1-2 санвузол, 1-3 житлова кімната, 1-4 житлова кімната, 1-5 кухня, 1-6 мансарда, розташованого на земельній ділянці площею 0,10 га. Спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] є його діти: позивачка [PERSON], яка фактично прийняла спадщину в прядку ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), та відповідач [PERSON], який спадщину не приймав та свідоцтво про право на спадщину не отримував. Постановою від 21.11.2015 року №4456/02-31 державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської Державної нотаріальної контори позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на домоволодіння №176-Б по вул. Моховій у місті Дніпропетровську, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння на ім'я спадкодавця [PERSON]. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК УРСР в редакції від 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 561 ЦК УРСР в редакції від 1963 року строк для отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину в часі не обмежувався. Аналогічна норма міститься також в ст.1296 ЦК України. В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо), згідно ч.2 ст. 331 ЦК України виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. На теперішній час, відповідно до технічного паспорту від 27.10.2015 року, домоволодіння №176-Б по вул. Моховій у м. Дніпропетровську складається в цілому з: житловий будинок літ. А-2 з мансардою, житловою площею 66,2 кв.м., загальною площею 87,5 кв.м., який складається з: 1-1 коридор, 1-2 санвузол, 1-3 житлова кімната, 1-4 житлова кімната, 1-5 кухня, 1-6 мансарда, що розташовані на земельній ділянці площею 1000 кв.м. Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт належності [PERSON] на праві власності домоволодіння №176-Б по вул. Моховій у м. Дніпропетровську, та приймаючи до уваги, що позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, але постановою нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вказане домоволодіння, тому суд вважає визнати за [PERSON] право власності на домоволодіння №176-Б по вул. Моховій у місті Дніпропетровську, що складається з житлового будинку літ. А-2 з мансардою, житловою площею 66,2 кв.м., загальною площею 87,5 кв.м., який складається з: 1-1 коридор, 1-2 санвузол, 1-3 житлова кімната, 1-4 житлова кімната, 1-5 кухня, 1-6 мансарда, розташованого на земельній ділянці площею 0,10 га, в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер 20.06.1998 року.

Outcome: approved