Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем з тих підстав, що вона з відповідачем різні люди, в них різне виховання, різні погляди на спільне подружнє життя, також відповідач зловживав спиртними напоями. Відповідач вихованням дитини не займається, не рахується з думкою позивачки, часто не ночує вдома, причини відсутності ночами не пояснює. Матеріальну допомогу на вихованні сім'ї не надає. В даний час відповідач не з'являється додому і не ночує вдома. Семейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства між ними припинені з серпня 2013 року. З таких обставин позивачка дійшла висновку про необхідність розірвання даного шлюбу та звернулася до суду. Примирення між ними не можливе і позивачка проти цього категорично заперечує, Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини не явки суду не повідомила. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи та прийняття по справі заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК) установив наступне. Так, між сторонами було зареєстровано шлюб 20 травня 2006 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Донецька. Актовий запис №259 Сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Шлюбні відносини сторони не підтримують з серпня 2013 року, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення сімейних відносин це в них різне виховання, різні погляди на спільне подружнє життя. На примирення позивачка не згодна, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім'ї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. Майнового спору між сторонами не має. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає , що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved