Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача [PERSON] в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно, до досягнення сином повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що відповідач згідно з виконавчим листом № 2-2474, виданим Стрийським міськрайонним судом 05.11.2009 року, сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 14.07.2009 року і до повноліття дитини. З часу присудження аліментів у вказаному розмірі їх син виріс і потребує значно більше коштів на свій розвиток та утримання. У звязку з інфляційними процесами, подорожчанням рівня життя, її матеріальний стан погіршився. Аліменти в розмірі 500 грн., які стягуються з відповідача, менші від рівня 50% прожиткового мінімуму, і не дають їй можливості належно утримувати дитину. Відповідач не працює, хоча є молодим, здоровим, інших утриманців та аліментних зобовязань не має, а тому просить стягувати з нього аліменти у частці від його заробітку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклики суду не зявився, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-СГ № 061910 від 28.01.2010 року /а.с. 4/. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ № 158935 від 24.07.2008 року /а.с. 5/. Згідно з довідкою виконавчого комітету Станківської сільської ради Стрийського району Львівської області № 1179 від 03.07.2017 року [PERSON], [INFO], перебуває на утриманні [PERSON] /а.с. 6/. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.10.2009 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 14.07.2009 року і до повноліття дитини. За період з 01.04.2016 року до 31.03.2017 року [PERSON] щомісячно отримувала по 500 грн., що підтверджується довідкою про отримання аліментів № 09-40-10/422 від 30.06.2017 року, виданою Стрийським міськрайонним ВДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області /а.с. 7/. Згідно зі ст. 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в справі № 6-143цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування всіма субєктами владних повноважень, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду від 12.10.2009 року відповідача [PERSON] зобов'язано сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 СК були внесені зміни стосовно того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей вікoм від 6 до 18 років з 01 травня 2017 року пo 30 листопада 2017 року становить 1777 грн., з 01 грудня 1860 грн. Згідно з довідкою № 20 від 25.10.2017 року, виданою Стрийською дитячою школою мистецтв, позивачка [PERSON] працює в Стрийській дитячій школі мистецтв на посаді викладача, загальна сума її доходу за період з квітня 2017 року по вересень 2017 року складає 39379,48 грн. Таким чином, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Враховуючи вищенаведене, а також те, що на даний час змінився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку порівняно з 2009 роком та вік дитини, а відповідно зросли потреби щодо забезпечення та створення умов життя, необхідних для її гармонійного розвитку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки слід задовольнити, розмір аліментів змінити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 липня 2017 року і до досягнення сином повноліття, оскільки такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення його гармонійного розвитку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved