Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання за нею права власності на 1\\2 частку квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що дана квартира була придбана сторонами під час перебування в шлюбі за спільні кошти для потреб сім»ї і є спільним майном подружжя, в даний час відповідач не визнає її прав на квартиру, а тому у неї виникла потреба в судовому порядку виділити свою подружню частку. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, мотивуючи тим, що спірна квартира є його особистою приватною власністю, оскільки була придбана за кошти, отримані від продажу квартири [ADDRESS], набутої ним у власність під час першого шлюбу з [PERSON], яка померла 12.02.2006 року, та коштів, отриманих в кредит його сином [PERSON] Вирішуючи спір по суті, суд виходив з наступного. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 вересня 2007 року, свідоцтво про шлюб серії 1-ОК №048502 \\ а.с.4\\ У кожної із сторін цей шлюб повторний, спільних дітей вони не мають, в обох є повнолітні діти від попередніх шлюбів. В даний час сторони перебувають в процесі розлучення. Судом встановлено, що після одруження сторони проживали у [INFO] , де також проживав повнолітній син відповідача від першого шлюбу [PERSON]. Власником цієї квартири був відповідач [PERSON] Дані обставини сторони не заперечували. У 2009 році [PERSON] виявив бажання проживати окремо, а тому сторони прийняли рішення продати трикімнатну квартиру по вул..О.Гончара, буд.6а кв.48 та придбати дві однокімнатну для сина [PERSON] і двокімнатну для себе. Даний факт сторони в суді визнали. Судом встановлено, що 07.04.2009 р. відповідач [PERSON] відчужив квартиру по вул..О.Гончара, буд.6а кв.48 за договором купівлі-продажу \\ а.с.32\\ Фактична ціна продажу в суді точно не встановлена, позивачка називала суму у 36 тисяч доларів США, відповідач 43 тисячі доларів США, в самому договорі зазначено суму 36 тисяч гривень. З пояснень сторін встановлено, що 07 квітня 2009 року за кошти, отримані від продажу квартири по вул..О.Гончара, буд.6а кв.48 , була придбана для [PERSON] на його ім »я однокімнатна квартира [ADDRESS] за ціною 20 тисяч доларів США. Встановлено, що для власного проживання сторони підшукали двокімнатну квартиру за адресою м.Біла Церква, вул. Чуйкова \\ Андрія Шептицького\\ буд.70 кв.69 16 квітня 2009 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. покупцем зазначено відповідача [PERSON] \\ а.с.5-6\\ Сторони в суді ствердили, що спірна квартира була придбана за ціною 30 тисяч доларів США. Суд встановив, що частина коштів на придбання спірної квартири це особисті кошти відповідача [PERSON] від продажу квартири по вул..О. Гончара, а інша частина - особисті кошти позивачки [PERSON], отримані нею в борг у [PERSON] на два місяці , який повернутий позивачкою за рахунок продажу 09.06.2009 р. квартири за адресою [ADDRESS], яка була спільною власністю [PERSON] та її доньки [PERSON] \\ [PERSON] а.с.62-63\\ Конкретні суми коштів, внесених на придбання спірної квартири кожним з подружжя , встановити не виявилося можливим, оскільки не відома точна сума продажу квартири по вул. О.Гончара. Також, на підтвердження того, що спірна квартира набувалася у спільну власність подружжя свідчить п.4.6. договору купівлі-продажу \\ а.с.5\\, де вказано, що придбання квартири вчиняється за письмовою згодою дружини [PERSON], викладеній у вигляді заяви з реєстром № 1507. Копія цієї заяви [PERSON] долучена до матеріалів справи \\ а.с.64\\, з тексту заяви чітко слідує, що гроші, які витрачаються на придбання квартири, є спільною сумісною власністю і придбана квартири також буде об»єктом справа спільної сумісної власності. Суд не бере до уваги твердження відповідача [PERSON], що кошти в сумі 10 тисяч доларів США, яких не вистачало на придбання спірної квартири, позичив у [PERSON] його син [PERSON] під іпотеку своєї квартири на вул..Гетьманській. Так, відповідач [PERSON] та його син [PERSON] не були знайомі з [PERSON] і ствердили в суді, що це знайомий позивачки [PERSON] Відповідач не зміг пояснити суду як відбулася передача грошей, при яких обставинах і де, як вони були повернуті. Пояснення [PERSON] відносно того, що борг [PERSON] було повернуто за рахунок продажу металевого гаража та автомобіля сина, суд сприймає критично, оскільки вони не підтверджені достовірними доказами. Вислухавши пояснення сторін і свідків [PERSON] \\ [PERSON], [PERSON], дочку та сина сторін, а також дослідивши і співвставивши між собою письмові докази, суд прийшов до висновку, що договір іпотеки між [PERSON] та [PERSON] від 16.04.2009 р. \\ а.с.72\\ мав гарантувати [PERSON] повернення позики саме позивачкою [PERSON], яка безпосередньо не могла укласти з ним договір іпотеки належної їй квартири по вул..Нєкрасова, оскільки проти цього тоді категорично заперечувала її дочка [PERSON] \\ [PERSON] Однак, через те, що [PERSON] не змогла з власних коштів повернути [PERSON] позику і проценти \\ 1 тисяча доларів щомісячно\\ [PERSON] \\ [PERSON] була вимушена погодитися на продаж спільної квартири, щоб мати [PERSON] розрахувалася з [PERSON] На підтвердження цього свідчить також той факт, що [PERSON] \\ [PERSON] зареєстрована в спірній квартирі з 02.07.2009 р. по теперішній час і власного житла не має. [PERSON] відчужив свою квартиру на вул. Гетьманській і також проживає в спірній квартирі з грудня 2010 року.\\ а.с.31\\ Таким чином, суд прийшов до висновку , що квартира № 69 по вул. Андрія Шептицького \\ Чуйкова\\ , буд.70 в м.Біла Церква Київської області є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], оскільки придбана в період шлюбу за спільні кошти, їхні частки у праві спільної сумісної власності є рівними, а тому позивачка [PERSON] має законне право на виділ своєї подружньої частки. Норми права, які застосував суд. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частинами 1,2 ст.70 СК України, встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Суд не застосував положення статті 57 СК України , якою закріплені правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка , оскільки відповідачем не було доведено, що спірна квартира придбана ним за кошти, які належали йому особисто. Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею витрати на сплату судового збору у розмірі 2 027 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved