Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 06.04.2010р. між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Судововишнянською міською радою Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис №05. Зазначає, що від даного шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що сімейне життя між ними (сторонами) не склалось, оскільки у них різні погляди на життя, відповідач зловживав алкогольними напоями і вони втратили почуття любові і взаєморозуміння один до одного. Вказує, що протягом останнього періоду часу не підтримують подружніх відносин і не ведуть спільного господарства. Залишатись надалі\~у такому\~шлюбі не\~бажає,\~примирення між\~ними неможливе,\~а тому\~просить суд\~розірвати шлюб\~між нею,\~позивачкою [PERSON] \~та відповідачем\~ [PERSON] . Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, подала через канцелярію суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити, а після розірвання шлюбу бажає іменуватися прізвищем « [PERSON] ». Крім того, остання просила суд залишити за нею сплачений судовий збір за подання заяви про розірвання шлюбу, а також повернути їй судовий збір в сумі 768грн. 40 коп., сплачений нею за позовну вимогу про визначення місця проживання дитини, так як дану позовну вимогу виключила до відкриття провадження у справі з позовної заяви. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяву, в якій вказав, що не заперечує проти позовних вимог та згідний на розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони з 06.04.2010р. перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Судововишнянській міській раді Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис №05. Від подружнього життя в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються, вони не бажають зберегти шлюб, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.04.2010 року, копією паспорта позивача, копією свідоцтва про народження дитини сторін та іншими матеріалами справи. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, примирення між сторонами неможливе, їхня сім`я розпалася остаточно, позивачка не виявила бажання примиритись та наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти розірвання такого, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини. Відтак, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити прізвище набуте в шлюбі « [PERSON] ». Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Що ж стосується розподілу судових витрат, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 3 ч.2 ст.141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачкою [PERSON] при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1536 грн. 80 коп., що підтверджується поданою позивачкою квитанцією №42512726 від 04.07.2019р. (платник: [PERSON] , банк платника: АБ «Укргазбанк»), - за дві позовні вимоги немайнового характеру, а саме: за позовну вимогу про розірвання шлюбу та за позовну вимогу про визначення місця проживання дитини. Так, згідно з ч.3 ст.176\~ЦПК України у разі зменшення розміру позовних вимог питання про повернення суми судового збору вирішується відповідно до закону (тобто, ст.7 Закону України «Про судовий збір»). Як вбачається із матеріалів справи, позивачка [PERSON] 14.08.2019р. звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просила винести рішення про розірвання шлюбу між нею (позивачкою) та [PERSON] та визначити місце проживання їхньої дочки [PERSON] , [INFO] , разом із нею (позивачкою). При зверненні до суду із зазначеним позовом позивачкою [PERSON] , як було вказано вище, сплачено судовий збір за дві позовні вимоги по 768 гривень 40 коп. Так, позивачка [PERSON] 08.10.2019р., після залишення згідно ухвали суду від 25.09.2019р. поданої нею позовної заяви без руху, зменшила свої позовні вимоги та просила суд лише розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено. Враховуючи вищевказані норми Закону, суд вважає, що позивачці [PERSON] слід повернути з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1152 грн. 60 коп. (768,40 грн. у зв`язку з зменшенням позовних вимог та 384 грн. 20 коп., оскільки відповідач [PERSON] визнав позов про розірвання шлюбу до початку розгляду справи по суті), а іншу частину сплаченого позивачкою та документально підтвердженого судового збору в розмірі 384,20 грн. з урахуванням думки самої позивачки, залишити на нею.

Outcome: approved