Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача з вимогою про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є співвласником житлового будинку, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Скульптурна, буд.68, що належить їй на праві власності на підставі Свідоцтва про право особистої власності №884, від 24.10.1991 року. Відповідно цього документа вона є співвласником житлового будинку, але до тепер вона не може вільно розпоряджатися належним їй майном, тому що в будинку зареєстрована, але не проживає відповідачка [PERSON], даний факт підтверджує складена довідка квартального комітету, де зазначено, що відповідач по справі не проживає з моменту реєстрації і ніколи не проживала. До теперішнього часу відповідач не проживає, та не допомагає в оплаті за будинок, що для позивача істотно ускладняє володіння, розпорядження та користування житловим будинком. Після реєстрації, відповідачка взагалі змінила номер телефону і припинила взагалі будь яке спілкування із позивачкою, таким чином її місто фактичного проживання, та телефони позивачу не відомі, особистих речей і будинку не має і ніколи не було. У звязку скрутним фінансовим становищем позивачем було прийнято рішення оформили субсидію, тому що вона є людиною похилого віку та має мінімальну пенсію, іншого доходу вона не має, але кількість чоловік, які зареєстровані та не проживають в її будинку позбавили їй можливість її отримати. Позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачка в судове засідання не зявилась, згідно заяви від 12.01.2016 року просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі за її відсутності, підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі (а.с.32). Відповідачка в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду (21.12.2015 року та 12.01.2016 року) повідомлялась належним чином за адресою зазначеною в позовній заяві, що вбачається з її матеріалів, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надала (а.с.23-24, 29-30). В зв'язку із чим, причина неявки відповідача визнана судом неповажною. Крім того, в судове засідання не зявився представник третьої особи, про день, час та місце судового розгляду (21.12.2015 року та 12.01.2016 року) повідомлявся належним чином, що вбачається з її матеріалів, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надав (а.с.26, 31). У відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що позивачка є співвласником житлового будинку, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Скульптурна, буд.68, що належить їй на праві власності на підставі Свідоцтва про право особистої власності №884, від 24.10.1991 року (а.с.6). Відповідно цього документа вона є співвласником житлового будинку, але до тепер вона не може вільно розпоряджатися належним їй майном, тому що в будинку зареєстрована, але не проживає відповідачка [PERSON], даний факт підтверджує складена довідка квартального комітету, де зазначено, що відповідач по справі не проживає з моменту реєстрації і ніколи не проживала (а.с.12). До теперішнього часу відповідач не проживає, та не допомагає в оплаті за будинок, що для позивача істотно ускладняє володіння, розпорядження та користування житловим будинком. Після реєстрації, відповідачка взагалі змінила номер телефону і припинила взагалі будь яке спілкування із позивачкою, таким чином її місто фактичного проживання, та телефони позивачу не відомі, особистих речей і будинку не має і ніколи не було. У звязку скрутним фінансовим становищем позивачем було прийнято рішення оформили субсидію, тому що вона є людиною похилого віку та має мінімальну пенсію, іншого доходу вона не має, але кількість чоловік, які зареєстровані та не проживають в її будинку позбавили їй можливість її отримати. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається житлове право протягом 6 місяців. Згідно ч.2 ст.70 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] фактично не мешкає у вказаному житловому будинку, що підтверджуються доданими позивачем доказами до матеріалів справи, суд при ходить до висновку, що відповідачка не мешкає в будинку понад шести місяців без поважних причин, тому вона втратила право користування вищезазначеним житловим приміщенням. У звязку з вищевикладеним, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню На підставі викладеного і

Outcome: approved