Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], належить по ? частині - їй та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 26.12.2005 року, яке 18.01.2006 року зареєстроване у ЗМБТІ за реєстраційним номером [NUMBER]. В 2006 році в квартирі зареєстрували місце свого проживання її невістка - [PERSON] та онук - [PERSON], [INFO], однак життєві обставини змінилися та члени родини її сина - [PERSON] не вселялися у зазначену квартиру. На даний час в квартирі зареєстровані чотири особи - позивачка, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [INFO] На теперішній час місце проживання відповідачів позивачці невідоме, однак [PERSON] та [PERSON] не змінили місце своєї реєстрації у добровільному порядку. Жодних домовленостей щодо збереження права користування квартирою між позивачкою, [PERSON] та відповідачами не було. У теперішній час реєстрація місця проживання [PERSON] та [PERSON] у належній позивачці та [PERSON] на праві власності квартирі, створює їй перешкоди оскільки за комунальні послуги вона сплачує в залежності від кількості зареєстрованих та не може оформити субсидію на сплату комунальних послуг. Реєстрація місця проживання відповідачів у належній позивачці на праві власності квартирі перешкоджає їй, як власнику в повній мірі вільно володіти, користуватися та розпоряджатися її майном, та оскільки змінити місце своєї реєстрації у добровільному порядку відповідачі відмовляється, тому позивачка просить суд усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні належною їй на праві власності ? частини квартири, розташованою за адресою: [ADDRESS] шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, підтвердила обставини викладені в позові, просила позов задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідачі своєчасно повідомлені про день, час та місце слухання справи, до суду повторно не з'явились, про причину неявки суд не повідомили, заперечень не надали. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив суд розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні, пояснив, що він є родичем позивачки, відповідачка разом зі своїм сином не проживала і не проживає у спірній квартирі більше 4 років, її речі в квартирі відсутні. Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача, суд у судовому засіданні ухвалив провести заочний розгляд цієї справи за відсутністю відповідачів на підставі наявних у ній даних та доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивачки, свідка, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить ? частина квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 26.12.2005 року (а.с.6), копією витягу на нерухоме майно (а.с.7). Інша ? частини вказаної квартири належить сину позивачки [PERSON]. З довідки виданої Центром обслуговування абонентів Єдиної абонентської служби ЗМР № 6733 від 01.10.2015 року (а.с.8) вбачається, що у даній спірній квартири окрім позивачки та її сина [PERSON] зареєстровані також і її невістка [PERSON] та онук [PERSON] - відповідачі по справі. Факт родинних відносин та того що відповідачі є членами родини власника житла підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.10) з якого вбачається що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2012 року (а.с.11) відповідно до якого шлюб між останніми було розірвано. Крім того з копії актового запису про шлюб № 204 від 30.05.2015 року виданого Шевченківським ВРАЦС ЗМУЮ (а.с.28) вбачається що відповідачка [PERSON] у зв'язку з розірванням шлюбу змінила своє прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Факт того, що відповідачі не проживають у квартирі за адресою своєї реєстрації з 01.03.2006 року підтверджується актом обстеження житлового приміщення від 05.04.2016 року (а.с.9). Крім того дані обставини підтверджені показами свідка допитаного у судовому засіданні. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла (у т.ч. колишній) втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 317 ЦК України , власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі вищевикладеного суд вважає, що вимоги позивачки правомірні, оскільки відповідачі у спірній квартирі не мешкають з березня 2006 р., тобто понад 1 рік, домовленостей між сторонами щодо збереження права користування житлом не було, тому суд вважає за доцільне визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved