Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: с.Ворочево, №162 Перечинського району Закарпатської області в порядку спадкування за заповітом за [PERSON], яка померла 07 березня 1991 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 07 березня 1991 року померла мати позивачки [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с.Ворочево, №162 Перечинського району Закарпатської області. Остання залишила заповіт, яким все майно, що буде належати їй на день смерті,\~ в тому числі житловий будинок з усіма господарськими спорудами заповіла позивачці [PERSON]. Остання прийняла за померлою спадщину, оскільки постійно проживала з такою на момент її смерті, про відмову від спадщини не заявляла. На даний час позивачка бажає оформити спадщину, у звязку з чим звернулася до нотаріуса, однак остання відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що у спадкодавця відсутнє свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок, що на даний час є перешкодою у прийнятті спадщини, тому просить позов задовольнити.\~\~ У підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала до суду заяву, у якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Представник Перечинської міської ради Закарпатської області у підготовче судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Згідно ч.1 ст.198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що 07 березня 1991 року померла мати позивачки [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №246169, повторно виданим 11 квітня 2018 року Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис №02. Також встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с.Ворочево, №162 Перечинського району Закарпатської області. Разом з цим встановлено, що [PERSON] склала заповіт, яким все майно, що буде належати їй на день смерті,\~ в тому числі житловий будинок з усіма господарськими спорудами, що розташований за адресою: с.Ворочево, №162 Перечинського району Закарпатської області заповіла позивачці [PERSON], про що свідчить заповіт від 22 січня 1991 року, посвідчений секретарем Ворочіської сільської ради Перечинського району Закарпатської області та зареєстрований в реєстрі за №2.\~ Крім цього встановлено, що позивачка [PERSON] з метою оформлення права на спадщину звернувся до державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори [PERSON], однак їй було відмовлено у оформленні спадщини та порекомендовано звернутися до суду, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок №162 у с.Ворочево Перечинського району Закарпатської області. Згідно розяснень, які містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Разом з цим, згідно ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину за заповітом за спадкодавцем [PERSON], однак у неї існують певні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому суд, використовуючи винятковий спосіб її захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки при подачі позовної заяви позивачкою було сплачено 704,80 грн. судового збору, то зважаючи на визнання заявленого позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 352, 40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved