Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 15 березня 2014 року в Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 90. На обґрунтування позову зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 15 березня 2014 року та мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вони з відповідачем виявилися різними за характером, темпераментом і поглядами на життя людьми, через що між ними постійно виникали суперечки з приводу сімейного життя, ведення спільного господарства, грошових витрат, виховання дитини. Сімейні скандали та взаємні образи поступово призвели до того, що вони втратили один до одного почуття любові, поваги, припинили підтримувати подружні стосунки та вести спільне господарство. В листопаді 2015 року вона повернулася проживати за своїм місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , а відповідач залишився проживати за місцем своєї реєстрації по [ADDRESS] . За час їх окремого проживання вони не поновили сімейно-шлюбні відносини. Малолітній син [PERSON] мешкає разом з відповідачем, вона добровільно надає допомогу на утримання дитини та приймає участь у його вихованні. Майнового спору між ними немає. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, її збереження є неможливим, а шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] » . Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов та, з урахуванням визнання відповідачем позову, просить ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає, не буде надавати відзив на позовну заяву, йому зрозумілі наслідки визнання ним позову, просить ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив провести підготовче засідання за відсутності сторін та відповідно до ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України ухвалити рішення у справі. Встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та перевіривши наявність для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. В підготовчому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 березня 2014 року в Заводському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 90, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). Як зазначено в позові, в листопаді 2017 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, спільне проживання та ведення спільного бюджету, і позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, який згідно ч.2 ст. 112 СК України ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду справи повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Outcome: approved