Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом 28.01.2015 року. В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги відповідної заявою від 25.02.2016 року вказавши наступне. [INFO] року померла її матір [PERSON], яка при житті склала заповіт , яким все своє майно в рівних долях заповіла донькам , а саме їй та відповідачці по справі. Нотаріус видав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в [ADDRESS] в рівних долях. Вона зареєструвала своє право власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обтяжень. Згідно виписки з по господарської книги біля житлового будинку за померлою [PERSON] рахувалась земельна ділянка площею 0,50 га, з яких 0,25 га для ОЖБ та 0,25 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно з точними обмірами Макарівського РЗБК з техпаспорту вбачається, що в дійсності на місцевості з врахуванням вже давно існуючих меж і прилеглих земельних ділянок в наявності за адресою [ADDRESS] є лише 0,482 га ( 0,25 га для ОЖБ та 0,232 га для ведення ОПГ) . Без її відома , відповідачка по справі одноособово приватизувала вищевказану земельну ділянку чим порушила її права як власниці ? частини житлового будинку. Крім того, підставою видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку відповідачки є рішення виконкому Вільнянської сільської ради №2 від 18.01.2002 року , що суперечить вимогам чинного на той момент законодавства ,оскільки винесено не вповноваженим органом, а тому просила суд визнати недійсним та скасувати рішення виконкому Вільнянської сільської ради №2 від 18 січня 2002 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою , що посвідчує право власності на земельну ділянку [PERSON] а також визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 19.06.2002 року видраний [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, викладене у позові та заяві про уточнення позовних вимог підтвердила та пояснила, що її матір [PERSON] проживала у [ADDRESS] у будинку побудованим з її батьком. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,50 га. Яким чином та на підставі якого документа ця земельна ділянка надавалась батькам їй не відомо. Після смерті матері вона успадкувала ? частину житлового будинку, її сестра відповідачка [PERSON] успадкувала іншу частину спадкового майна. Приватизація у селі Вільно розпочалась ще при житті матері, але матір відмовилась приватизувати землю, казала що має двох дочок і і кожна отримає по 0,25 га. Відповідачка почала будуватись поруч успадкованого будинку, питання приватизації земельної ділянки не піднімалось. Вона особисто з квітня по жовтень на кожні вихідні приїздить до села, а сестра живе у будинку постійно. Вона обробляє половину земельної ділянки. Коли ж у вересні 2014 року вона вирішила приватизувати свою частину земельної ділянки, то з розмови з відповідачкою їй стало зрозуміло, що землі у неї вже не має. У земельному відділі їй повідомили, що вся земельна ділянка приватизована сестрою. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечила та пояснила, що з 2000 року вона з родиною постійно проживає у [ADDRESS] у житловому будинку, який успадкувала після смерті матері. У 2002 році вирішила приватизувати земельну ділянку біля будинку і тричі намагалась отримати згоду від своєї сестри позивачки по даній справі. Двічі сестра відмовляла їй , а на третій раз дала свою згоду на приватизацію земельної ділянки . Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги повністю заперечила, подала суду письмову заяву про застосування строків позовної давності. Відповідач Вільнянська сільська рада Макарівського району Київської області свого представника до зали суду не направили, подали лист з проханням слухати справу у їх відсутності. Треті особи по даній справі своїх представників до зали суду не направили, подали листи з проханням слухати справу у їх відсутність . Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги за позовом [PERSON] задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, вислухавши пояснення сторін та їх представників, суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами. Як встановлено у судовому засіданні та не заперечується сторонами , [INFO] року померла матір сторін - громадянка [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкодавець [PERSON] заповіла своїм дочкам [PERSON] та [PERSON] в рівних долях житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]. ( а.с. 8) Позивачка [PERSON] зареєструвала своє право власності на 1\\2 частку вказаного житлового будинку з надвірними будівлями, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень. ( а.с. 11-12) Згідно з виписки з по господарської книги №4 за 1996-2000 р.р. Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області біля житлового будинку за [PERSON] рахувалася земельна ділянка площею 0,50 га, з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, 0,25 га для ведення особистого селянського господарства. ( а.с. 9) Як слідує з поданих матеріалів , а саме Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] відповідачка по справі [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Вільнянської сільської ради від 18.01.2002 року №2 отримала у приватну власність земельну ділянку площею 0,482 га, з яких 0, 250 га передано для обслуговування житлового будинку, 0,232 га передано для ведення особистого підсобного господарства(ОПГ), що розташована за адресою: [ADDRESS]. ( а.с. 10) У позовній заяві зазначено, що у січні 2015 року Позивачка дізналася, що земельна ділянка під житловим будинком частину якого вона успадкувала , була одноособово приватизована відповідачкою, без відома Позивачки та її згоди, не узгодивши зі своєю сестрою питання щодо розмірів земельної ділянки та не погодивши з нею межі земельної ділянки як суміжним землевласником. За клопотанням сторони до матеріалів справи було витребувано та приєднано копію Технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю громадянам в селі Вільно на території Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області. ( а.с. 140-157) У судовому засіданні суд мав змогу ознайомитись з копією рішенням виконавчого комітету Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області №2 від 18 січня 2002 року «Про затвердження технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності на землю» . яке міститься у матеріалах технічної документації. ( а.с. 152) Зі змісту рішення слідує, що виконавчий комітет вирішив затвердити технічну документацію по складанню державних актів на право приватної власності на землю громадянам згідно додатку; передати у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлових та господарських споруд, для ведення особистих підсобних господарств громадянам площею, згідно додатку. Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами. Відповідно до п.34 ст.26 вказаного Закону виключно на пленарних засіданнях сільської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка колишній сільський голова Вільнянської сільської ради Макарівського району Київської області Кушенко Володимир Петрович , який згідно матеріалів справи підписав рішення виконкому Вільнянської сільської ради №2 від 18.01.2002 року на запитання пояснив, що повноваження сесії Вільнянської сільської ради можливо на той час були делеговані виконкому сільської ради, проте точно він не пам'ятає. а саме тому оспорювань по даній справі рішення №2 від 18.01.2002 року прийнято виконкомом Вільнянської сільської ради. Питання земельних відносин виключно компетенція сесії сільської ради, був якийсь період що повноваження надавались виконкому, проте підтверджень не має. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач по справі , заперечуючи позов [PERSON] щодо правомірності рішення виконкому Вільнянської сільської ради №2 від 18.01.2002 року просив суд допитати свідка [PERSON], проте суд вважає, що свідок не підтвердив факт делегування повноважень Вільнянської сільської ради станом на 18.01.2002 року з питань земельних відносин виконкому Вільнянської сільської ради , оскільки його пояснення побудовані на припущеннях. Будь-яких інших доказів суду не надано. Крім того, суд звертає свою увагу на наступне. Відповідач по даній справі Вільнянська сільська рада , розглядаючи заяву громадянки [PERSON] не керувались вимогами діючого на той час законодавства при визначенні розміру земельних ділянок відповідно до поділу житлового будинку , можливо навіть не знали, що житловий будинок по [ADDRESS] є об'єктом спільної часткової власності. Так, відповідно до ст.30 ЗК від 18.12.1990 року №561-ХІІ ( діючого на час набуття права власності на будинок) при переході права власності громадян на жилий будинок і господарські будівлі та споруди до кількох власників, а також при переході права власності на частину будинку в разі неможливості поділу земельної ділянки між власниками без шкоди для її раціонального використання земельна ділянка переходить у спільне користування власників цих об'єктів. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗУ України від 20.12.2001 року ( діючого на час винесення рішення) при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди , якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказав, що при розгляді заяви [PERSON] про приватизацію земельної ділянки мала би бути врахована згода спадкоємця [PERSON], але чи така згода була він не може стверджувати. Таким чином, суд вважає, що виконком Вільнянської сільської ради Макарівського району при винесенні рішення № 2 від 18.01.2002 року були грубо порушені вимоги Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» , вимоги земельного та цивільного законодавства України . Винесенням рішення виконкомом Вільнянської сільської ради Макарівського району №2 від 18.01.2002 року «Про затвердження технічної документації по складанню державного акту на право приватної власності гр. [PERSON]» та в подальшому отриманням [PERSON] Державного акту на право власності на всю земельну ділянку площею 0, 482 га в [ADDRESS] були грубо порушені права позивача як співвласника житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] - [PERSON] Проте, суд не може проігнорувати письмову заяву про застосування строків позовної давності подану представником відповідача [PERSON] під час судового розгляду. Так, відповідно до вимог статті 256 ЦК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Частиною 1 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст.267 ч.3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. В матеріалах цивільної справи відсутні будь які докази, що підтверджували б те,що позивач [PERSON] дізналась про своє порушене право саме у січні 2015 року, як це зазначено у позові. На разі свідок позивачки [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що одружився з дочкою позивачки у 1996 році і постійно приїжджає до села Вільно для обробітку земельної ділянки на вихідні дні. Був період коли сторони по даній справі обробляли земельну ділянку разом, але потім відповідачка років шість-сім назад поділила город «на око» . Він пам'ятає розмову відповідачки з позивачкою щодо приватизації земельної ділянки і теща [PERSON] надала таку згоду. Це було пов'язано з тим, що [PERSON] потрібно було отримати дозвіл на будівництво магазину на землі при цьому розмір ділянки не ними озвучувався, така розмова мала місце на початку 2000 року. Свідок відповідача [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що знайомий з відповідачкою з 1989 року , а з позивачкою - з дня смерті їх матері [PERSON]. Він був у будинку в [ADDRESS] за життя [PERSON] та після її смерті, бо допомагав [PERSON] , тобто чоловіку відповідачки. На той час у будинку в селі Вільно жила відповідачка, а позивачка в місті Києві, однак город оброблявся обома родинами. З 1999 року він проживав у будинку сторін в [ADDRESS] протягом 3 років за проханням [PERSON] Йому достовірно відомо, що відповідачка узгоджувала питання приватизації земельної ділянки зі своєю сестрою, і позивачка була згодна на таку приватизацію. Що стосується розмірів земельної ділянки , їх частин , йому невідомо. Проаналізувавши пояснення свідків, суд приходить до висновку, що позивач по справі знала, або повинна була знати про те,що її сестра - відповідачка [PERSON] у 2000-2002 роках проводить приватизацію земельної ділянки біля житлового будинку в [ADDRESS] Таким чином, враховуючи вищевикладене , суд, зважаючи на те, що права позивачки [PERSON] були порушені ( обставини викладені вище) , проте загальний трьохрічний строк позовної давності позивачкою пропущений, заяв про його поновлення суду не подано, поважних причин для поновлення не встановлено, а отже у задоволенні позову має бути відмовлено.

Outcome: dismissed