Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом та просила визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] та внести зміни в актовий запис про народження дитини. В обґрунтування вимог посилалась на те, що вона з травня 2009 року проживала з відповідачем однією сім`єю без укладення шлюбу. [INFO] [PERSON] , народила доньку - [PERSON] . Відповідач є біологічним батьком дитини, однак подати в Органи РАЦС заяву про реєстрацію батьківства відповідач відмовився. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку ст. 135 Сімейного Кодексу України. Крім того, відповідач добровільно не надає допомогу на утримання дитини. Таким чином, просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, оскільки вона самостійно не має можливості надати дитині необхідне і достатнє утримання. А також просить стягнути витрати за проведення експертизи в розмірі 6 650,10 грн. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Від представника третьої особи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с. 61). Крім визнання відповідачем позову судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , про що в Книзі реєстрації народжень було зроблено відповідний актовий запис за № 2108 та що підтверджується копією свідоцтва виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції 13 березня 2012 року (а.с.8). Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень був проведений в порядку ст. 135 Сімейного Кодексу України. Згідно висновку експерта № 23 від 11.03.2020 встновлено, шо [PERSON] , [INFO] , може являтися біологічним батьком дитини - [PERSON] , [INFO] , народженою громадянкою [PERSON] , [INFO] з ймовірністю 99,99999 % (а.с.74). Крім того, відповідач не надає добровільно допомогу на утримання дитини. Неповнолітня донька проживає та знаходиться на утриманні матері. Також, судом встановлено, що [PERSON] , є інвалідом другої групи безстроково (а.с. 65), має захворювання - «Анапластична олігодендрогліома» (а.с.66), а ткож отримує пенсію в розмірі 4 986, 86 грн. (а.с. 97). Згідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 2 ст.125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Також, пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року N 3 постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини (п. 6 постанови пленуму). Відповідно до статей 213,215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (п. 9 постанови Пленуму). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За нормами ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд приймає до уваги стан здоров`я дитини, матеріальне становище платника, стан його здоров`я, стягувача аліментів, відсутність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків. Згідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про стягнення аліментів, допускає негайне його виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осоіб, підстав для неприйняття судом визнання позову відповідачем в судовому засіданні не встановлено (ст. 206 ЦПК України). Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , обґрунтовані, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в розмірі 840, 80 грн., в частині вимог про визнання батьківства та судовий збір на користь держави в розмірі 840, 80 грн. в частині вимог про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Отже, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати за проведення експертизи в розмірі 6 650,10 грн. (а.с. 87). На підставі ст.ст. 84, 128, 180, 181, 182, 191 СК України,

Outcome: partial