Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Турє-Полянської сільської ради Перечинського району про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №57 по вул. Шевченка у с. Т.Поляна Перечинського району Закарпатської області. Свої вимоги мотивує тим, що 23 листопада 1999 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку №57 по вул. Шевченка у с. Т.Поляна Перечинського району Закарпатської області. Заповіту чоловік не залишив, а вона, як спадкоємець першої черги, прийняла спадщину за ним, оскільки постійно проживала з чоловіком на момент його смерті, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України про відмову від спадщини не заявляла. Для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок вона звернулася до нотаріуса, однак їй було відмовлено у оформленні такої за відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, у звязку з чим право власності на нього не було зареєстроване. Тому просить задовольнити позов та визнати за нею право власності на вказаний будинок з господарськими будовами та спорудами в порядку спадкування за законом. Позивачка у підготовче судове засідання не зявилася, однак подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У підготовче судове засідання представник відповідача також не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечив. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що 23 листопада 1999 року помер чоловік позивачки [PERSON], що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії І-ФМ № 048334, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 15 грудня 2000 року (а. с. 7, 8, 9). Також встановлено, що згідно довідок виконкому Турє-Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області № 113 та № 114 від 02 лютого 2018 року, по погосподарській книзі №01, особовий рахунок №67 [PERSON], [INFO], який помер 23 листопада 1999 року, був головою дворогосподарства за адресою: с. Т.Поляна, вул. Шевченка, № 57 Перечинського району Закарпатської області, де на момент його смерті була зареєстрована та постійно проживала дружина [PERSON], [INFO] (а. с. 10, 11). Також, як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 51549090 від 12 квітня 2018 року, спадкова справа відносно спадкодавця [PERSON], який помер 23 листопада 1999 року, відсутня (а. с. 32, 33). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 цього Кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 цього Кодексу спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з цим, як вбачається з повідомлення в. о. завідувача Перечинською державною нотаріальною конторою № 13/01-16 від 06 лютого 2018 року, позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, а саме житловий будинок №57 по вул. Шевченка у с. Т.Поляна Перечинського району Закарпатської області, та право власності на вказаний будинок не було зареєстроване (а. с. 12). Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У підготовчому судовому засіданні встановлено, що [PERSON], будучи спадкоємцем першої черги за законом прийняла спадщину за чоловіком [PERSON], оскільки постійно проживала разом з ним на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 1 ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 цього Кодексу незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже враховуючи те, що позивачка протягом встановленого законом строку прийняла спадщину, однак у неї існують перешкоди у оформленні права на спадщину в нотаріальному порядку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved