Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, уточнивши яку (а.с. 144), просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтво про право власності їй належить вказаний житловий будинок. У будинку з 12.06.2009 року зареєстрований її син відповідач по справі, але в будинку не проживає, добровільно знятись з реєстрації не бажає. Реєстрація відповідача в її будинку порушує її право на отримання субсидії на комунальні послуги. В червні 2018 року відповідач без її дозволу вселився у вказаний будинок з метою примусити її закласти будинок для покриття своїх боргів за кредитними договорами, намагався визнати її недієздатною помістивши до психіатричної лікарні. Після втручання громади, поліції та преси відповідач виїхав з її будинку. Посилаючись на вказані обставини позивачка просить визнати відповідача втративши право користування її житловим будинком. На змінені позовні вимоги відповідач відзив не подавав. Позивачка в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала та пояснила, що відповідач з 2009 року був зареєстрований у її будинку, але не проживав ньому, а вселився лише в червні 2018 року без її дозволу з ціллю примусити її надати йому згоду на заставу її будинку для погашення його боргів по кредитам. Крім цього, він погрожував їй відправкою в психіатричну лікарню. Відповідач у грудні 2018 року звільнив її будинок та проживає в м. Одесі, але з реєстрації добровільно зніматися не хоче. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги позивачки підтримала та просила позовну заяву задовольнити. При цьому пояснила, що відповідач з 2009 року постійно не проживає в будинку позивачки, а тому просить визнати його втратившим право користування будинком позивачки. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що часто буває в гостях у позивачки, так як працює в лікарні та допомагає періодично їй. Зі слів позивачки вона знає, що її син не проживає з нею з 2009 року. У липні 2018 року відповідач без дозволу позивачки поселився до будинку її разом зі своєю дружиною і почав погрожувати позивачці відправити її у психічну лікарню та виселити з власного будинку, про те він через 3 місяці залишив будинок позивачки та виїхав. Заслухавши позивачку, її представника та свідка дослідивши надані докази,\~суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є власницею житлового будинку [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право власності на житловий будинок [ADDRESS] , видане 25 червня 2009 року виконавчим комітетом Біляївської міської ради Одеської області (а.с.7). З акту депутата Біляївської міської ради від 29.07.2018 року вбачається, що відповідач з 12 червня 2009 року зареєстрований в будинку позивачки та зі слів сусідів у вказаному будинку ніколи не мешкав, але з 01.06.2018 року проживав за місцем реєстрації. (а.с. 11). З акту депутата Біляївської міської ради від 10.06.2018 року вбачається, що відповідач зареєстрований в будинку позивачки, але проживає за адресою [ADDRESS] (а.с. 12). З приводу протиправного вселення відповідача до будинку позивачки, остання неодноразово зверталась до правоохоронних органів та й було рекомендовано звернутись до суду, про що свідчать листи начальника Біляївського ВП на адресу позивачки (а.с. 22-30). Відповідач звертався до суду з заявою про визнання [PERSON] недієздатною, про що свідчить копія ухвали Біляївського районного суду про відкриття провадження у справі від 17.09.2018 року та копія заяви (а.с. 86-93). З довідки виданої виконавчим комітетом Біляївської міської ради Одеської області від 11.06.2018 року № 1911 (а.с.13) та довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.151) вбачається, що відповідач зареєстрований у вказаному будинку. З матеріалів перевірок за зверненням [PERSON] проведених співробітниками поліції за №1618, 1961, 1838, 1925, 1930, 2161, 2224 вбачається, що між сторонами виникли неприязні стосунки з приводу тимчасового проживання в будинку позивачки відповідача. Реєстрація відповідача у житловому будинку порушує права позивачки, як власника, та обмежує її в отримані субсидії. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно положень ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не мешкав у будинку позивачки з моменту реєстрації в ньому, а саме з 12.06.2009 року, а тимчасова його поява в житловому приміщенні з метою незаконного утримання не може розглядатися як його повернення до постійного місця проживання, та не може розглядатись як повернення і перериває сплив річного терміну. У відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідач, який є сином позивачки, з 2009 року зареєстрований, але постійно не проживає у її будинку, а вселився в нього лише у липні 2018 року на певний період 3 місяці, намагався визнати позивачку недієздатною з метою управління її майном, а тому суд вважає, що періодичне вселення до житлового будинку позивачки було з метою незаконного управління її майном, та не пов`язане з постійним проживанням, а тому він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved