Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивачка вказує, що [INFO] в с. Вигнанка Любарського району Житомирської області у віці 85 років помер її батько [PERSON]. У відповідності з волею покійного, вираженої у заповіті позивачка являється спадкоємцем майна померлого, серед якого є земельна ділянка з кадастровим номером [NUMBER], право власності на яку посвідчено Державним актом [NUMBER] від 03.02.2005 року площею 2,9476 га. Оформити спадщину позивачка не може оскільки оригінал вказаного Державного акту втрачений та оголошений не дійсним, а тому вона змушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею в порядку спадкоємства за заповітом, права власності на земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]. Представник позивачки [PERSON] в попереднє судове засідання на розгляд справи не з'явився, в наявній в матеріалах справи заяві позовні вимоги своєї довірительки підтримує повністю та просить справу слухати у його відсутності. Представник Вигнанської сільської ради у попереднє судове засідання на розгляд справи не з'явився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Представник відділу держземагентства у Любарському раїні у попереднє судове засідання на розгляд справи не з'явився, в наявній в матеріалах справи довідці проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечує та просить справу слухати у його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: [INFO] у віці 85 років помер [PERSON] відповідно до свідоцтва [NUMBER] від 15.01.2015 року. Відповідно до заповіту №227 від 17.09.2002 року, [PERSON] все своє майно на випадок смерті заповідав [PERSON]. Архівна копія Державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 03.02.2005 року вказує, що [PERSON] належала земельна ділянка загальним розміром 2,9476 га. з кадастровим номером [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до повідомлення в газету «Житомирщина» від 24.07.2015 року, Державний акт [NUMBER] від 03.02.2005 року є втрачений та оголошений не дійсним. Відповідно до довідки №246 від 27.07.2015 року виданої Вигнанською сільською радою видно, що до дня своєї смерті [PERSON] проживав з [PERSON] та [PERSON] Згідно паспорта громадянина України [NUMBER] виданого 18.11.1998, [PERSON] народилась [INFO]. Відповідно до ст.346 ЦК України, однією з підстав припинення права власності є смерть власника, а відповідно до ст.331 ЦК України - право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцям з часу її відкриття. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що згідно матеріалів справи померлому [PERSON] належала земельна ділянка (пай) а позивачка є спадкоємцем майна померлого за заповітом, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved