Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом уточненим в процесі розгляду, просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , 2000 р.н. в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. За змістом позову: від шлюбу подружжя має дитину [PERSON] [INFO] , що проживає з позивачкою. Шлюб між сторонами остаточно розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2019 року. Рішенням від 05.11.2007 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] . [INFO] доньці сторін виповнилось 18 років. Проте на теперішній час донька сторін [PERSON] продовжує навчання в Запорізькому Національному університеті, на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу щоб самостійно отримувати заробіток. Водночас, відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні уточнених позовних вимог наполягала. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. 07.11.2019 року відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що уточнені вимоги позивачки про стягненні аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. визнає. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України. За ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає за можливе розглядати справу у судовому засіданні за відсутності сторін, на підставі ст. 206 ЦПК України, суд приймає визнання відповідачем позову, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, тому ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] у сторін по справі народилась донька [PERSON] . Батьком зазначено - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно довідки виданої Запорізьким національним університетом, [PERSON] є студенткою 1 курсу Біологічного факультету, форма навчання денна, контракт. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України). На підставі викладеного, суд вважає заявлені вимоги [PERSON] про стягнення аліментів законними, обґрунтованими та, з врахуванням позиції відповідача, задовольняє позов в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно п. 3 ч. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, тож судовий збір належить стягнути з відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Вказане узгоджується з нормами ст.. 142 ЦПК України.

Outcome: approved