Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

позивачка [PERSON] та її представник просять суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] трьох річного віку та стягнути з відповідача судові витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 200 грн., посилаючись на те, що вона проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з гр. [PERSON] з травня 2012 року по лютий 2013 року в с.Черкаське, Новомосковського району, Дніпропетровської області. Восени 2012 року вона завагітніла та в лютому 2013 року переїхала до м.Ватутіне щоб народжувати їхню спільну дитину. [INFO] року у них народився син [PERSON]. З часу народження дитини батько перестав цікавитися його життям і взагалі повністю усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Від такого обурливого ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов'язків вона з метою захистити їхнього сина вимушена була звернутися до суду з позовом про встановлення батьківства та стягнення аліментів на дитину до [PERSON]. Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 12.12.2013 року визнано [PERSON] батьком малолітнього [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів. На даний час дитина проживає біля неї і знаходяться на її повному утриманні. Вона ніде не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому єдиним джерелом доходів є соціальні виплати на дитину. Відповідач разом з ними не проживає, має офіційне місце роботи, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу, як на дитину так і на неї. А тому за таких обставин вона і змушена була звернутися до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] в засідання суду не з`явився, в заяві про перегляд заочного рішення просив справу розглядати у його відсутності, за участю представника - адвоката [PERSON], з позовними вимогами не згідний. Представник відповідача [PERSON] просить суд в позові відмовити, посилаючись на те, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі. Заслухавши сторони, які не заперечують проти розгляду справи у відстутності відповідача та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги позивачки законні, обгрунтовані і в судовому засіданні доведенні та стверджуються відповідними доказами. В судовому засіданні встановлено, що дійсно позивачка [PERSON] проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу з відповідачем гр. [PERSON] з серпня 2012 року по лютий 2013 року в с.Черкаське, Новомосковського району Дніпропетровської області та перебували у фактичних шлюбних відносинах, планували майбутнє, дбали про сімейний добробут, відповідач постійно проявляв піклування про позивачку, приносив заробітну плату, купував речі, що стверджеється копією рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 12.12.2013 року (а.с.5-6). Восени 2012 року позивачка завагітніла від відповідача, він визнав себе батьком дитини, ходив з нею на медичні обстеження. В лютому 2013 року позивачка переїхала до м.Ватутіне щоб народжувати їхню спільну дитину. [INFO] року у них народився син [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). З часу народження дитини відповідач перестав цікавитися його життям і взагалі повністю усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Від такого обурливого ставлення відповідача до виконання своїх батьківських обов'язків позивачка з метою захистити їхнього сина вимушена була звернутися до суду з позовом про встановлення батьківства та стягнення аліментів на дитину до [PERSON]. Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 12.12.2013 року (а.с.5-6) визнано [PERSON] батьком малолітнього [PERSON] та стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх доходів. На даний час дитина проживає біля позивачки і знаходиться на її повному утриманні, що стверджується довідкою (а.с.8). Позивачка ніде не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому єдиним джерелом доходів є соціальні виплати на дитину. Відповідач разом з позивачкою та неповнолітнім сином [PERSON] не проживає, він має офіційне місце роботи, є військовослужбовцем, що стверджується довідкою з ВЧ А1314 (а.с.49) та і про що він сам зазначає у своїх надісланих до суду телеграмі (а.с.15) та заяві (а.с.32), а тому він має можливість надавати матеріальну допомогу, як на дитину так і на позивачку до досягнення дитиною трьох річного віку. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч.4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч.ч. 2, 4 ст.84 СК України. А тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку кожного місяця, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 17.03.2014 року і до досягнення неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] трьохрічного віку. А також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 200 грн. понесених судових витрат по оплаті правової допомоги та 243 грн. 60 коп. судового збору в доход держави. На підставі ст.ст. 79, 80, 84, 91 СК України,

Outcome: approved