Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.04.2021, тобто з дати подачі заяви про видачу судового наказу і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування\~позову [PERSON] \~зазначає,\~що з 16 вересня 2006 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Однак рішенням суду від 26.05.2021 шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу у позивача з відповідачем є неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Які на даний час мешкають разом з позивачкою [PERSON] та перебувають на її утриманні. Розмір доходів позивача не дозволяє належним чином забезпечувати дітей. [PERSON] необхідно сплачувати комунальні послуги, купувати одяг та взуття, продукти харчування, ліки та інше. Відповідач є людиною працездатного віку, однак офіційно ніде не працює, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, інших дітей та осіб, що знаходяться на утриманні відповідача - немає. Крім того, [PERSON] зазначає, що відповідно до вимог ст. 194 ч. 1 СК України 09.04.2021 нею було подано заяву про видачу судового наказу, в задоволенні якої суд відмовив на підставі ч.9 ст.165 ЦПК України, а отже саме з цього часу необхідно стягувати аліменти на дітей. Відповідно до ч. 4\~ст.19 ЦПК України\~спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Відповідно до\~ст. 274 ч. 1 ЦПК України\~у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 листопада 2021 року\~було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Сторони в судове засідання не з`явилися. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, викликався в суд за допомогою SMS-повідомлення щодо дати розгляду справи надісланого на його контактний номер, зазначений ним в клопотанні про відкладення судового засідання призначеного на 17.11.2021. Окрім того, суд зауважує на тому, що відповідач був обізнаний щодо наявності даного позову, т.я. надсилав до суду клопотання про його відкладення. Згідно з вимогами ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до ст. 283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з урахуванням клопотання позивачки про слухання справи за її відсутності та в зв`язку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 5\~ст. 263\~ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено,\~що заочним\~рішенням Мелітопольського\~міськрайонного суду\~Запорізької області\~від 26\~травня 2021\~року по\~цивільній справі\~№937/3126/21\~шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано/а.с.5/. Від цього шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження/а.с.6-8/. Діти проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання [PERSON] /а.с.9/.\~\~ Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24 червня 2021 року [PERSON] відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів на дітей з [PERSON] , відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України/а.с.10/. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Таким чином, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтями 183, 184 СК України встановлено, що за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує наступне: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі статтею 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено з ч. 2, 3 ст. 182 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Суд зазначає, що обов`язок утримувати дітей - це найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідач зобов`язаний виконувати обов`язок по утриманню дитини нарівні з позивачкою. З врахуванням того, що діти перебувають на утримані матері та того, що батьки в добровільному порядку не домовились про участь в їх утриманні, наявні підстави для стягнення аліментів в примусовому порядку. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, який підлягає до стягнення, суд перш за все виходить із інтересів дітей та можливостей платника аліментів. Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. А тому, суд вважає за можливе стягувати аліменти на утримання дітей в тому розмірі,\~що просить\~позивач. При цьому, судом враховано, що зазначений позивачем розмір аліментів на трьох і більше дітей чинним законодавством фактично визначений як сталий, оскільки передбачає можливість видачі судового наказу у безспірному порядку саме в тому розмірі, що просить позивач, що передбачено п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України З урахуванням викладених обставин, приймаючи до уваги те, що відповідач добровільно не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання їх дітей, хоча є працездатним та має можливість надавати таку допомогу, інших неповнолітніх дітей у нього немає, стягнення по виконавчих документах з нього не проводиться, суд дійшов висновку, що [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі Ѕ частини усіх видів заробітку (доходу), але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Щодо вимог [PERSON] про стягнення аліментів з дати подачі заяви про видачу судового наказу з посиланням на ч. 1 ст. 194 СК України, суд вважає необхідним відмовити в цій частині у зв`язку з наступним. Частиною 1 статті 194 СК України передбачено, що аліменти можуть\~бути стягнуті\~за виконавчим\~листом за\~минулий час,\~але не\~більш як\~за десять\~років,\~що передували\~пред`явленню\~виконавчого листа\~до виконання. Тобто, в даному випадку неможливо застосувати положення цієї статті, у зв`язку з тим, що Судовий наказ за заявою [PERSON] не видавався, а отже відсутній виконавчий документ, який не пред`явлено до виконання. Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня\~пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ, від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів і позовні вимоги позивачки задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908,00 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial