Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що сторони перебувають у шлюбі з 18.07.1997 року. Від шлюбу народилась дитина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER]). У зв'язку з тим, що сімейне життя між позивачкою та відповідачем не склалося, характери у сторін виявилися несумісними, позивачка збереження сім'ї вважає неможливим та просить задовольнити позов про розірвання шлюбу. Відповідач припинив спільне проживання зі своєю сім'єю та не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, у зв'язку з чим [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 700 грн., щомісяця, починаючи з 04 червня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилась, сповіщена про час та місце судового засідання належним чином. Відповідач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18.07.1977 року. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного. При дослідженні судом дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них. Після розірвання шлюбу позивачка залишає прізвище «[PERSON]». Від шлюбу народилась дитина: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER]), яка проживає разом з позивачкою. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно із ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст.182 ЦПК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що відповідач на утримання дитини у добровільному порядку не надає матеріальну допомогу, вона знаходиться на утриманні позивачки. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з позовних вимог, суд встановив, що на утримання дитини щомісяця необхідні кошти, у розмірі 700 грн. При цьому згідно ст. 182 Сімейного кодексу України судом враховано, що дитина проживає з матір'ю, мати дитини здійснює догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Таким чином, враховуючи, що позивачка наполягає на присудженні коштів на утримання дитини у частці від доходу відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити позов шляхом стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. З урахуванням викладеного та враховуючи визнання позову відповідачем, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням вимог ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України та викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Стосовно вимог позивачки про стягнення коштів на навчання, суд зазначає наступне. Згідно статті 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.3 даної статті, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На підставі вищезазначеного, суд роз'ясненює позивачці, що остання може звернутися до суду з відповідними вимоги після вступу дитини до навчального закладу.

Outcome: partial