Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на двох малолітніх дітей щомісячно на кожну дитину по ? частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та до повноліття дітей. В судовому засіданні позивачка на позові наполягала та пояснила, що від шлюбу із відповідачем вони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON] та сина [PERSON]. Однак, відповідач добровільно не надає кошти на утримання їхніх дітей, які залишилися проживати разом із нею. Їй самій важко утримувати дітей. З отриманих нею коштів необхідно сплачувати комунальні послуги, купувати одяг та взуття собі та дітям, продукти харчування, ліки та інше. Не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Повідомлень про причини неявки до суду від нього не надходило. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 25 серпня 2012 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 555. Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. /а.с.6,7/. На даний час сторони сумісно не проживають, шлюбні відносини фактично припинені. Відповідно довідки голови квартального комітету №68 Мелітопольської міської ради позивачка разом із дітьми мешкає за адресою: м.Мелітополь, вул.О.Невського, 96 /а.с.8/. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст.182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не надає добровільно матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей. Позивачці, на утриманні якої знаходяться діти, з отриманих нею коштів необхідно сплачувати комунальні послуги, купувати одяг та взяття собі та дітям, продукти харчування, ліки та інше. Таким чином, матеріальний стан позивачки не дозволяє їй належним чином забезпечувати дітей. Однак, в процесі розгляду справи позивачкою не надано доказів розміру отримання відповідачем заробітку (доходу), тому, враховуючи норми діючого законодавства, яким передбачена можливість звернення стягнення на доходи особи в розмірі не більшому ніж 50 %, а також обовязок обох батьків брати участь в утриманні дітей, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на дітей у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. На підставі вимог ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial