Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову вказує, що вона 20.02.1993 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Батько дитини - відповідач є працездатною особою, працює начальником управління електронних сервісів Державної казначейської служби України і відповідно до норм чинного законодавства має утримувати свого неповнолітнього сина. А тому, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову і до повноліття дитини, а саме до 20.08.2019 року. Ухвалою суду від 05.11.2018 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, визнала що відповідач в добровільному порядку надавав їй матеріальну допомогу на утримання сина, в тому числі у вересні листопаді 2018 року, тому просила аліменти стягнути з відповідача, починаючи з дня винесення рішення, а саме з 27.11.2018 року і до повноліття дитини. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] підтримала думку позивачки та просила задовольнити її позовні вимоги з урахуванням наданих нею пояснень в судовому засіданні. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Також пояснив, що він в добровільному порядку надавав матеріальну допомогу позивачці на утримання їх сина, в тому числі і у вересні-листопаді 2018 року, тому просив це врахувати. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], її представника [PERSON], пояснення відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. \~ \~ \~ \~Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами ([PERSON] та [PERSON]) 20.02.1993 року був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження дитини серія I-СР № 091919 від 11.09.2001 року (а.с. 4). На даний час неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аліменти це обовязок утримання у визначених законом випадках одним членом сімї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст.\~150\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України\~(в ред., що діє з 08.07.2017 року) визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». В даному випадку судом враховуються вік відповідача, стан його здоровя, працездатність, відсутність в нього інших утриманців, а також те, що відповідач в судовому засіданні визнав даний позов та погодився сплачувати аліменти на утримання сина. А тому, враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані сторонами докази, а також те, що відповідачем визнано даний позов, і таке визнання позову не суперечить вимогам чинного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного, починаючи з 27.11.2018 року і до повноліття дитини. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80\~коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved