Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти у розмірі 570,00 грн., щомісяця, оскільки [PERSON] хоча і досягла повноліття, але продовжує навчання на денному відділенні ДВНЗ «Запорізький Національний Університет» МОНУ, і тому потребує матеріальної допомоги. Позивач вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу в такому розмірі. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримала, просить суд його задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, заперечень на позов не надав, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, у звязку з чим, відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Третя особа в судове зсідання не зявилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, з заявою про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталась. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов такого висновку. Згідно ст.ст. 198, 199 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той із батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом установлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про її народження (а.с.14). На даний час [PERSON] хоча і досягла повноліття, але продовжує навчання на денному відділенні Запорізького національного Університету, є студенткою І курсу факультету іноземної філології, що підтверджується відповідною довідкою №352 від 26.01.2017 року (а.с.23). [PERSON] не працює і самостійного доходу не має, а отже перебуває на утримання своєї матері, і тому потребує матеріальної допомоги, а відповідач у справі добровільно такої допомоги не надає. Відповідно до ч.1 ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Вирішуючи питання щодо розміру стягуваних аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, суд виходить з такого. Судом встановлено, що відповідач не працює і не має постійного джерела доходу, разом з тим, не страждає на хронічні захворювання, не має на утриманні інших непрацездатних осіб чи неповнолітніх дітей, осіб - інвалідів, а отже, має можливість надавати [PERSON] матеріальну допомогу у розмірі 570,00 грн., щомісяця, до досягнення [PERSON] віку 23 років за умови продовження навчання. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів на повнолітню дитину забезпечить можливість подальшого навчання та не ускладнить матеріальний стан відповідача. Згідно ст. 10 та ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, і підлягають задоволенню. Оскільки позивачі по даній категорії справ звільняються від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України ці витрати підлягають стягненню з відповідача у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved