Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

Позивачка звернувся\~у суд\~із позовом\~до Снятинської\~міської ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог вказала, що [INFO] померла сестра її діда [PERSON] . Померлій на підставі державного акту на право власності на землю, серії Р1 № 195020 від 18.02.2003р., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за №1100, належала земельна ділянка, площею 1,46 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Устянської сільської ради. Внаслідок смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступивла позивачка, оскільки з 1992р. проживала разом з померлою та здійснювала за нею догляд. У зв`язку з тим, що оригінал державного акту на землю був втрачений, державним нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, а тому остання вимушена звернутися до суду із даним позовом. Позивачка в судове засідання подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, позов просила задоволити, справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача Снятинської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, просив справу розглядати за його відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З довідки від 30.08.2021 р. № 01-03/9/33/752, виданої виконавчим комітетом Снятинської міської ради, слідує, що за померлою [PERSON] , 1927 р.н., яка померла [INFO] , зреєстровано земельний пай . На день смерті [PERSON] , 1927 р.н., в господарстві в [ADDRESS] були зареєстровані: племінниця [PERSON] , 1962 р.н., [PERSON] , 1962 р.н., зареєстрований, але не проживав, [PERSON] , 1981 р.н. зареєстрований, але не проживав, [PERSON] , 1984 р.н., зареєстрований, але не проживав. Заповіт від [PERSON] 1927 р.н. не посвідчувався в Устянській сільській раді . З державного акту на право приватної власності на землю Серії Р1 №195020, виданого на [PERSON] , слідує, що останній належить земельна ділянка площею 1,46 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка розташована на території Устянської сільської ради. Згідно рішення Снятинського районного суду від 12.05.2017р. за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з господарськими буділями, що знаходиться в [ADDRESS] . У даному рішенні суду зазначено, що постановою державною нотаріуса першої Снятинської районної державної нотаріальної контори від 13.03.2017 р. №474/02-31, відмовлено [PERSON] , 1963 р.н., жительці [ADDRESS] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, [PERSON] померла [INFO] . З свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , виданого на [PERSON] , слідує, що батьками останньої записано [PERSON] та [PERSON] . Із ч.1 ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а з ч.3 ст.1268 ЦК України слідує, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.ч.2, 3, 5 ст.158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності та користуванні громадян і юридичних осіб. Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» про те, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п.г. ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За наведених обставин суд вважає, що слід визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку ;907 площею 1,46 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Устянської сільської ради, Коломийського району Івано-Франківської області, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю Серія Р1 №195020, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1100 від 18.02.2003 р. На підставі наведеного, та ст. ст. 15, 16, 328, 392, 1268 ЦК України,

Outcome: approved