Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що з листопада 2012 року вона проживала спільно з відповідачем однією сім`єю. [INFO] у них народився син [PERSON] , який проживає з позивачкою. 19 грудня 2015 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, який рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 лютого 2017 року було розірвано. Згідно рішення Зарічного районного суду м. Суми від 24 січня 2017 року відповідач має сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 15 серпня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що на даний час спільний син потребує значно більших матеріальних коштів, збільшуються потреби дитини, крім дитячого садочка [PERSON] відвідує центр розвитку дошкільної підготовки, де платні послуги, зросли ціни по оплаті комунальних послуг та на продукти харчування, крім того дитина розвивається, йому цікаво читати книги, відвідувати музеї, кінотеатри, ці витрати [PERSON] оплачувати не бажає, її прохання\~розподілити витрати\~пов`язані з\~навчанням та\~вихованням дитини\~ігнорує,\~лише сплачує\~аліменти в\~розмірі 1000\~грн.\~за рішенням\~суду з\~постійним її нагадуванням. Дмитру вже 6 років, тому необхідні для виховання та прожиття дитини витрати збільшилися, збільшився і прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років, який, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік становить з 01.01.2019 - 30.06.2019 року - 2027 грн. з 01.07. - 30.11.2019 року 2118 грн., з 1 грудня - 2218 грн. Позивач зазначає, що не може забезпечити та задовольнити сама всі потреби сина [PERSON] , її матеріальне становище погіршилось, на даний момент вона разом з сином [PERSON] проживає у квартирі своєї матері в [ADDRESS] , не працює, так як перебуває на обліку в Сумському міському центрі зайнятості, та вже з 14 січня 2019 року не отримує допомоги по безробіттю, крім сина [PERSON] вона має на утриманні доньку [PERSON] від першого шлюбу, якій 14 років. Власного житла не має. Позивачка зауважує, що сину [PERSON] потрібні кошти для його розвитку, одягу, продукти харчування, гігієни, книги, також на лікування, підготовку для школи, тому збільшились витрати на дитину. Відповідач фізично здоровий, працює, має нерегулярний мінливий дохід, а тому вона не має можливості визначити розмір його доходу. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 січня 2017 року, та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 2500 грн. з індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття, починаючи з часу звернення до суду. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 березня 2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 березня 2019 року відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи та призначенням судового засідання 23 травня 2019 року о 08 год.40 хв. 23 травня 2019 року у зв`язку із клопотанням відповідача про відкладення розгляду справи, протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 08 липня 2019 року. 20 червня 2019 року від представника відповідача Мовчана [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що сторона відповідача не визнає позовні вимоги і не визнає обставини, на які посилається позивач. Позивач в своєму позові фактично зазначає, що виникли обставини, які пов`язанні з розвитком здібностей дитини, які потребують додаткових витрат, тому належний спосіб захисту у позивача є стягнення додаткових витрат на дитину. Вказує на те, що відповідач не працює і знаходиться на обліку як безробітний, не отримує жодного доходу, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків. Працювати відповідач не може, оскільки хворіє, крім того на його утриманні знаходяться його бабуся [PERSON] , 1932 р.н. та дідусь [PERSON] , 1928 р.н., які потребують сторонньої допомоги. Позивачка вводить суд в оману, так як вона на даний час працює, нещодавно придбала новий автомобіль, тому матеріальний стан у неї навпаки покращився (а.с. 47-48). 08 липня 2019 року протокольною ухвалою суду в судовому засіданні оголошено перерву до 05 серпня 2019 року, надано час для можливого мирного врегулювання спору. 05 серпня 2019 року у зв`язку з неявкою позивача в судове засідання, протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 19 вересня 2019 року. 19 вересня 2019 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 07 жовтня 2019 року у зв`язку з клопотанням позивачки про відкладення розгляду справи. 07 жовтня 2019 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 20 листопада 2019 року у зв`язку з неявкою в судове засідання позивачки. 20 листопада 2019 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 27 грудня 2019 року у зв`язку з клопотанням позивачки про відкладення розгляду справи. 27 грудня 2019 року протокольною ухвалою суду в судовому засіданні оголошено перерву до 28 грудня 2019 року за клопотанням представника відповідача про відкладення. 28 грудня 2019 року від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла заява про відвід судді Сидоренко А.П. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2019 року зупинено провадження по справі, передано заяву про відвід судді в канцелярію для визначення судді у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2019 року (суддя Грищенко О.В.) в задоволення заяви [PERSON] про відвід судді Сидоренко А.П. у вказаній справі відмовлено за необґрунтованістю. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 грудня 2019 року поновлено провадження по справі, призначено справу до розгляду на 23 січня 2020 року. 23 січня 2020 року у зв`язку із проведенням перевірки правоохоронними органами повідомлення за фактом замінування будівлі суду, слухання справи відкладено до 06 лютого 2020 року о 08 год. 30 хв. В судовому засіданні відповідач та його представник частково заперечували проти задоволення позову. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи сповіщена судом належним чином, надала суду нотаріально засвідчену заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі (а.с. 151). Суд, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засіданні, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З копії рішення Зарічного районного суду м. Суми від 08 лютого 2017 року вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 19 грудня 2015 року, згідно вказаного рішення шлюб між ними розірвано (а.с. 10). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24). Крім того, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 січня 2017 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з 15 серпня 2016 року на користь [PERSON] (а.с. 27). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою\~статті 181 СК України\~передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої\~статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження зміни майнового стану відповідача, зокрема, що отримувані ним на даний час доходи істотно збільшились та він має фінансову можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 2500 грн. 00 коп. щомісячно. Отже позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що у відповідача покращився матеріальний стан та погіршився її матеріальний чи сімейний стан. Не можуть бути взяті до уваги і твердження позивача щодо усунення відповідача від участі у додаткових витратах, оскільки з цього приводу позивачем таких вимог відповідно до ст. 185 СК України не заявлялося, та це не є підставою для збільшення розміру аліментів. В той же час, відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Положеннями частини третьої\~статті 181 СК України\~(зі змінами, внесеними відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилання захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року за\~№ 2037-VIII) встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, за змістом\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень\~статті 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.\~\~\~ При цьому суд враховує, що батьки зобов`язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач, не забезпечує нормального життєвого рівня дитини. Відповідно до Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2020\~рік» з 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2218 грн., тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що у законодавстві відбулися зміни стосовно мінімального розміру аліментів на одну дитину, тобто визначено мінімально необхідний розмір, який має забезпечувати мінімальний рівень матеріального забезпечення дитини. При цьому суд не погоджується з доводами відповідача про наявність підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки та обставина, що відповідач є безробітним та має на утриманні непрацездатних осіб, не звільняє його від обов`язку забезпечити належне утримання свого сина та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів, визначений рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 24 січня 2017 року, та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. При цьому суд зазначає, що згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 СК України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання цивільного позову до суду, про що просить позивачка. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про зміну способу стягнення аліментів, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial