Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 06.08.1999р. між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Твіржанській сільській раді Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис №5. Стверджує, що від даного шлюбу із [PERSON] у них (сторін) народився син [PERSON] , [INFO] , а інші діти досягли повноліття. Вказує, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 14.08.2019р. по справі №448/192/19 їхній (сторін) шлюб розірвано. Зазначає, що дитина проживає\~разом з\~нею,\~позивачкою,\~та перебуває\~на її\~утриманні,\~авідповідач самоусунувся від батьківського обов`язку щодо утримання своєї неповнолітньої дитини (сина). Покликається на те, що домовленості щодо утримання сина в добровільному порядку між ними не досягнуто. З огляду на те, що відповідач є працездатним, має регулярний дохід (працює в Львівській філії ДП «Укрзалізниця»), а тому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки від доходу, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 26.10.2020р. відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, так як згідно з вимогами ч.6 ст.19 ЦПК України поданий спір є малозначним, а тому у відповідності до ст.274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги [PERSON] визнає частково, покликаючись на наступні обставини: позивачка вводить суд в оману, стверджуючи що він самоусунувся від батьківського обов`язку щодо утримання неповнолітнього сина [PERSON] і що такий перебуває повністю на її утриманні та не надає належної матеріальної допомоги на утримання дитини; він, відповідач, з часу відокремленого проживання постійно спілкується із своїми дітьми (синами), допомагає їм усім, зокрема посезонно купляє одяг, по їх потребі дає їм кошти; він (відповідач) працює слюсарем з ремонту рухомого складу АТ «Українська залізниця» Виробничий підрозділ «Експлуатаційне депо «Клепарів» і його середньомісячний заробіток становить 11301 грн.; він, відповідач, часто хворіє, постійно змушений проходити реабілітацію та лікування, приймає обезболюючі ліки, так як в дитинстві переніс важку травму; допомагає своїм повнолітнім синам [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; допомагає своїм батькам, які є особами похилого віку, непрацездатними та з якими проживає на даний час; спроможний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку. Позивачка в судове засідання не з`явилася, а подала через канцелярію суду заяву, в якій зазначила, що зменшує позовні вимоги, зокрема просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу). Також просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду письмову заяву, в якій вказав, що не заперечує проти стягнення із нього на користь [PERSON] аліментів на утримання їхньої дитини в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно та просить розглядати справу за його відсутності. Дослідивши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи сторони відповідача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно з ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 14.08.2019р. по справі №448/192/19. Від подружнього життя в сторін народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття, син [PERSON] , [INFO] , який також досягнув повноліття, та син [PERSON] , [INFO] . Дитина син сторін [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, позивачкою по справі та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] офіційно працевлаштований, працює на посаді слюсара з ремонту рухомого складу АТ «Українська залізниця» (регіональна філія «Львівська залізниця») виробничий підрозділ «Експлуатаційне вагонне депо «Клепарів», де регулярно отримує заробітну плату. Вказані обставини підтверджуються такими доказами по справі, зокрема: письмовими заявами сторін; копією свідоцтва про народження сина сторін - [PERSON] ; довідкою про склад сім?ї позивачки, виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області 24.09.2020р. за №689; копіями паспортів сторін по справі; довідкою виданою відділом ЦНАП Мостиської міської ради за №3062 про склад сім?ї відповідача; актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім?ї відповідача [PERSON] ; довідкою про доходи відповідача [PERSON] ; епікриз-випискою із історії хвороби №6054, складеного щодо [PERSON] ; іншими матеріалами справи. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття; сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Змістом ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ч. 1 ст.182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом враховано матеріальне становище сторін, стан здоров`я та матеріальний стан дитини, ті обставини, що позивачка [PERSON] несе витрати по утриманню дитини, забезпечує її лікуванням вразі потреби, займається її вихованням, що потребує не тільки матеріальних витрат, а й значних моральних зусиль, а відповідач [PERSON] ухиляється від утримання дитини, його стан здоров`я, а також\~те,\~що відповідач\~має постійне\~місце праці,\~де отримує\~регулярний дохід\~(заробітну\~плату),\~на утриманні\~жодних інших\~неповнолітніх дітей\~немає,\~однак здійснює\~догляд за\~особами похилого\~віку \~батьками:\~ [PERSON] ,\~1948р.н.,\~та [PERSON] ,\~1954р.н.\~та проживає\~разом із\~ними,\~такий визнав\~даний позов. Окрім цього, враховано необхідний та розумний обсяг матеріальних витрат на утримання дитини, що буде забезпечувати її нормальний розвиток, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та інші обставини, що мають істотне значення, а також рівність обов`язку матері та батька по утриманню дитини. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Беручи до уваги усі наведені обставини та враховуючи заяву одержувача аліментів про визначення розміру аліментів на утримання дитини саме в частці від доходу її батька, враховуючи найкращі інтереси дитини, необхідність захисту права дитини на належне утримання, з урахуванням їх віку та потреб,

Outcome: approved