Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , Заставнівської районної державної адміністрації Чернівецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів ТОВ «Зелений гай» про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням 17 сесії XXIII скликання Васловівської сільської ради від 25.06.2001 їй передано у приватну власність земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,91 га, яка розташована на території Васловівської сільської ради. Вказана земельна ділянка складається із трьох ділянок, а саме: ділянка № [NUMBER] площею 0,60 га, ділянка № [NUMBER] площею 0,62 га та ділянка № [NUMBER] площею 0,69 га, що підтверджується планом зовнішніх меж земельної ділянки, відображеним в державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧВ № 013679 від 23.04.2002, зареєстрований Васловівською сільською радою в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 90. З метою присвоєння згаданим земельним ділянкам кадастрового номеру позивачка звернулася у відповідну організацію із землеустрою для виготовлення технічної документації щодо встановлення меж ділянки в натурі та звернулась із заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру. 30.03.2018 позивачка отримала рішення №РВ-7300925542018 державного кадастрового реєстратора Відділу у Заставнівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, у зв`язку із тим, що наявний перетин ділянок із ділянкою кадастровий номер 7321582200:01:002:0446 (площа співпадає на 37,0952%) та ділянкою 7321582200:01:002:0445 (площа співпадає на 62,9119%). Земельна ділянка з кадастровим номером 7321582200:01:002:0446, площею 1,03 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 361931 від 16.12.2008, виданого на підставі розпорядження Заставнівської РДА № 590 від 07.10.2008. Вказана ділянка передана в користування ТОВ «Зелений Гай» на підставі договору оренди земельної ділянки № 193 від 05.12.2014, строком на 10 років. Земельна ділянка з кадастровим номером 7321582200:01:002:0445, площею 1,01 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №598264 від 10.02.2011, реєстраційний номер 732158221000153, виданого на підставі розпорядження Заставнівської РДА № 542р від 25.11.2009р. Вказана ділянка передана в користування ТОВ «Зелений Гай» на підставі договору оренди земельної ділянки № 138 від 02.10.2014, строком на 10 років. В зв`язку із вказаним, оскільки відповідачами [PERSON] та [PERSON] порушується право приватної власності позивачки на земельну ділянку, шляхом накладення на неї частини їх земельних ділянок, просить право власності відповідачів на такі ділянки скасувати. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав вказаних в позовній заяві, просив їх задовольнити. Представник відповідача\~ [PERSON] \~надала суду\~відзив на\~позовну заяву\~з тексту\~якого вбачається,\~що виходячи з того, що право власності позивачка здобула 23.04.2002 року, тобто набагато раніше отриманого права власності на земельну ділянку відповідачем [PERSON] , останньою не заперечується факт часткового накладення її земельної ділянки на ділянку [PERSON] , а тому позовні вимоги в частині визнання державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії ЯЕ №361931, виданий 26.12.2008 на ім`я [PERSON] , в частині земельної ділянки № [NUMBER] , площею 1,03 га., кадастровий №7321582200:01:002:0446 недійсним та скасування державної реєстрації земельної ділянки вважають належним способом захисту. Вказала також, що [PERSON] не погоджується із скасуванням розпорядження Заставнівської районної державної адміністрації №590р від 07.10.2008 в частині затвердження технічної документації по виділенню в натурі (на місцевості) та надання у власність останній земельної частки (паю), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,\~площею 1,03\~га. Вважають, що в такому випадку суд позбавить відповідача [PERSON] можливості звернутися із заявою до Заставнівської районної державної адміністрації про виділення іншої земельної ділянки взамін на ту, яка накладається на ділянку позивачки. Посилається на те, що державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, у спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Таким чином, визнання державного акту для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, серії ЯЕ №361931, виданого 26.12.2008 на ім`я [PERSON] в частині земельної ділянки № [NUMBER] , площею 1,03 га., кадастровий №7321582200:01:002:0446 недійсним та скасування державної реєстрації земельної ділянки на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав позивачки на належну їй земельну ділянку у судовому порядку. У зв'язку із вищенаведеним, вважають, що скасування розпорядження Заставнівської районної державної адміністрації №590р від 07.10.2008 в частині затвердження Технічної документації по виділенню в натурі (на місцевості) та надання у власність [PERSON] земельної частки (паю), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,03 га. порушує право останньої, на підставі такого розпорядження, звернутися повторно із заявою до районної державної адміністрації для отримання іншої земельної ділянки (паю) у власність, у відповідності до норм чинного законодавства. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] вимоги відзиву підтримала та не заперечувала проти часткового задоволення позовних вимог з тих підстав, що накладка земельної ділянки має місце. Разом з тим, просила врахувати інтереси її довірительки та не скасовувати Розпорядження на підставі якого видано державний акт. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач швидше за неї та [PERSON] отримала державний акт про право власності на земельну ділянку. Дійсно накладка земельних ділянок одна на одну існує, однак, ще в 2015 році позивач дізналася про це та не вживала жодних заходів. Просила врахувати її інтереси при прийнятті рішення, оскільки вона бажає мати земельну ділянку у власності та використовувати її. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що про наявність накладки земельної ділянки їй відомо, однак вона хоче також мати у власності земельну ділянку, щоб використовувати її у власних цілях. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що здійснює догляд за нею та їй відомо, що у власності [PERSON] є земельна ділянка на території Васловівської сільської ради. Нещодавно вона дізналася, що земельна ділянка її довірительки накладається частково з земельною ділянкою позивача [PERSON] . З цього приводу вони зверталися до сільської ради, однак їм повідомили, що нічого зробити не можуть. При прийняття судом рішення просила врахувати інтереси її довірительки. Представник відповідача Чернівецької районної державної адміністрації, яка була залучена в якості правонаступника Заставнівської районної державної адміністрації, надав суду письмові пояснення з яких вбачається, що він вважає позов безпідставним та необґрунтованим. Посилаючись на це він вказав, що позивач [PERSON] отримала державний акт про право власності на земельну ділянку на підставі технічної документації із землеустрою по передачі земельних часток паїв у натурі із земель колективної власності ССС «Зелений Гай» від 2001 року, виготовленого Чернівецькою філією Інституту землеустрою, яка містить каталоги координат її землі, проміри, дирекційні кути повороту, тощо. Позивач підтверджує факт накладання своєї земельної ділянки документацією із землеустрою виготовленою у 2014 році, яка містить дещо інші каталоги координат земельної ділянки. Це свідчить про застосування неправильних вихідних даних для точного визначення місця знаходження землі позивача. Ця ж обставина свідчить про неналежність висновку експертного земельно-технічного дослідження як доказу. Щодо оспорюваних Розпоряджень Заставнівської районної державної адміністрації, то вказав, що вони прийняті відповідно до вимог чинного законодавства та вичерпали свою дію фактом їх виконання. З врахуванням правової позиції ВСУ викладеної в постанові від 11.11.2014 у справі №21-405а14, то скасування таких рішень не є дієвим способом захисту прав позивача, оскільки не забезпечує їх реального захисту. Також в своїх письмових поясненнях вказав, що згідно інформації архівного відділу Чернівецької РДА вбачається, що впродовж періоду з 2001 року по квітень 2002 року Васловівською сільською радою будь-які рішення з питань передачі у власність [PERSON] земельної ділянки не приймалось. Це в свою чергу свідчить, що позивач не отримувала у власність спірну земельну ділянку. Розгляд справи просив провести без його участі та врахувати надані пояснення. Представник третьої особи без самостійних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Зелений гай» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином судовою повісткою, про причини неявки суду не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності чи перенесення судового засідання від нього не надходило. Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи представника позивача, пояснення відповідачів та їх представників, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду наступного. Відповідно до ст.12, ч.6 ст.81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях При цьому, закріплений у статті 12 ЦПК України, принцип змагальності зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказами є будь-які\~дані,\~на\~підставі\~яких суд\~встановлює\~наявність\~або відсутність\~обставин\~(фактів),\~що\~обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення\~учасників\~справи,\~та\~інших\~обставин,\~які\~мають\~значення для\~вирішення\~справи (ст. 76 ЦПК України). Частиною 1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вбачається, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З врахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову у їх задоволенні. Вказане узгоджується із правовими позиціями викладеними в Постановах ВСУ від 19 листопада 2014 року у справі № 6-180цс14 та від 17 грудня 2014 року у справі № 6-137цс14. Частинами 1-2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що рішенням 17 сесії XXIII скликання Васловівської сільської ради від 25.06.2001 [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,91 га, яка розташована на території Васловіської сільської ради (а.с. 10). Вказана земельна ділянка складається із трьох ділянок, а саме: ділянка № [NUMBER] площею 0,60 га, ділянка № [NUMBER] площею 0,62 га та ділянка № [NUMBER] площею 0,69 га, що підтверджується планом зовнішніх меж земельної ділянки, відображеним в державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ЧВ № 013679 від 23.04.2002р., зареєстрований Васловівською сільською радою в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 90 (а.с. 7). Належність позивачці вищезгаданих земельних ділянок також підтверджується копією архівного витягу з додатку до рішення 22 сесії ХХІV скликання Васловівської сільської ради від 05.05.2005 (а.с. 11). Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Тобто, наявність в позивачки державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 22.04.2002р., навіть за відсутності кадастрового номера ділянки, свідчить про те, що остання сформована і [PERSON] є її законним титульним власником. В 2014 році позивачка звернулася до ПП «Андрієць О.Б.» з метою виготовлення технічної документації щодо встановлення меж ділянки в натурі, присвоєння земельним ділянкам кадастрового номеру та внесення відомостей до Державного земельного кадастру. Відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Згідно отриманого рішення №РВ-7300925542018 державного кадастрового реєстратора Відділу у Заставнівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області від 30.03.2018 позивачці було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру (а.с. 8). Причиною відмови стало те, що наявний перетин належних позивачці земельних ділянок із ділянкою з кадастровим номером 7321582200:01:002:0446 (площа співпадає на 37,0952%) та ділянкою з кадастровим номером 7321582200:01:002:0445 (площа співпадає на 62,9119%). Земельна ділянка з кадастровим номером 7321582200:01:002:0446 належить відповідачці [PERSON] , що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №361931 (а.с. 19). Вказаний державний акт був виданий 26.12.2008 на підставі розпорядження Заставнівської РДА №590р від 07.10.2008. Цим розпорядженням також затверджено технічну\~документації\~по\~виділенню в\~натурі\~(на\~місцевості)\~та\~надання\~у власність\~ [PERSON] згаданої земельної ділянки (а.с. 19). Земельна ділянка з кадастровим номером 7321582200:01:002:0445 належить відповідачці [PERSON] , що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №598264 (а.с. 22). Вказаний державний акт був виданий 20.01.2011 на підставі розпорядження Заставнівської РДА №542-р від 25.11.2009. Даним розпорядженням також надано [PERSON] \~дозвіл на\~виготовлення технічної\~документації по\~виготовленню державного\~акту на\~право власності\~на земельну\~ділянку (а.с. 22). Належність відповідачам [PERSON] та [PERSON] згаданих земельних ділянок також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 20, 23). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно частин 1, 2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам роз`яснено, що, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. В силу ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до частин 2, 5 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка є начальником відділу у Заставнівському районі ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області, показала, що сторони отримала державні акти на підставі Розпоряджень Заставнівської РДА взамін Сертифікатів про право на земельну частку (пай). Якщо суд має намір скасувати державний акт, то необхідно також скасовувати Розпорядження Заставнівської РДА, оскільки вони послужили підставою для їх видачі. Іншого механізму поновлення порушених прав позивача не має. З висновку № 16109 від 28.10.2016 експертного земельно-технічного дослідження межі ділянки [PERSON] , відображені в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЧВ № 013679, виданого 23.04.2002р., надається можливим встановити. Площа ділянки в цих межах складає 0,62 га; накладання земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку [PERSON] складає 0,3898 га; накладання земельної ділянки [PERSON] на земельну ділянку [PERSON] складає 0,2301 га. Накладання земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку [PERSON] складає 0,62 га (0,3898 га + 0,2301 га), що становить її повну площу (а.с. 24-33). Даючи оцінку зазначеному доказу, суд вважає, що останній є належним та допустимим письмовим доказом, оскільки здобутий стороною позивача в передбачений законом спосіб. Підстав для його не врахування при прийнятті рішення у суду не має. Посилання представника Чернівецької РДА на ту обставину, що державний акт про право власності на земельну ділянку виданий позивачу [PERSON] з порушенням не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, даний державний акт не є предметом спору, а тому суд виходячи з принципу диспозитивності не має змоги вийти за межі заявлених позовних вимог. З наведеного слід зробити висновок, що відповідачками [PERSON] та [PERSON] порушується право приватної власності позивачки на земельну ділянку, шляхом накладення на неї частини їх земельних ділянок, а тому право власності відповідачів на такі ділянки підлягає скасуванню. Враховуючи викладене, а також те, що факт накладення земельних ділянок відповідачів [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку позивача встановлено та підтверджено належними доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо доцільності скасування правових актів, що стали підставою для видачі державних актів про право власності на земельні ділянки відповідачам, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. В Постанові\~ВП ВС\~від 30.05.2018\~в справі\~№923/466/17\~йдеться про\~правовий висновок\~зроблений в\~подібних правовідносинах.\~Так,\~зокрема в\~п.п.64,\~65\~зазначено «Відновленням\~становища,\~яке існувало\~до порушення,\~є також\~визнання недійсним\~рішення органу\~місцевого самоврядування.\~На підставі\~оскаржуваного рішення\~селищної ради\~було здійснено\~державну реєстрацію\~права власності\~на спірну\~земельну ділянку,\~отже,\~вимоги про\~визнання оспорюваного\~рішення недійсним\~як окремий\~спосіб захисту\~поновлення порушених\~прав можуть\~бути предметом\~розгляду в\~господарських судах. Ураховуючи викладене вище, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що розгляд позову про визнання спірного рішення ради недійсним без заявлення вимоги про визнання недійсними правовстановлюючих документів, виданих на підставі зазначеного рішення щодо права користування земельною ділянкою, вплине на законність таких документів та відновить порушені права для користувачів спірної земельної ділянки. Таким чином, суд робить висновок про те, що позивач [PERSON] обрала правильний спосіб захисту своїх порушених прав шляхом визнання не тільки державних актів недійсними та скасування їх реєстрації, але й визнання незаконним та скасування актів органу державної влади, що стали підставою для їх видачі. У відповідності до ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідачів належить стягнути в рівних частинах судові витрати, понесені позивачкою за сплату судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 21, 391, 393 ЦК України, ст.ст. 152, 155, 158 ЗК України,

Outcome: approved