Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими що втратили право користування житловим приміщенням, треті особи: ЖКП «Азовжитлокомплекс», Служба по справам дітей Лівобережного району Маріупольської міської ради. В обґрунтування позовних вимог посилалась на ті обставини, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В зазначеній квартирі з 2009 року зареєстровані її син [PERSON], невістка [PERSON], та онук [PERSON], відповідачі по справі. В період з 2009 року по 2015 рік відповідачі проживали в квартирі, користувалися нею, та сплачували комунальні послуги. На початку 2015 року, її син разом зі своєю родиною (невісткою та сином) виїхали за межі України на постійне місце проживанні до Російської Федерації, де і проживають на даний час. Повертатися в Україну вони не бажають. Ніякого майна відповідачів квартирі не має. Відповідачі приховують місце їх фактичного проживання в Російській Федерації. Спілкуються тільки по телефону. Добровільно знятися з реєстрації не бажають. Комунальні послуги не сплачують, участі в утриманні майна не приймають. Наявність реєстрації відповідачів у квартирі створює низку додаткових витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Вважаючи, що відповідачі втратили право користування квартирою 39 будинку 46 по бульвару Морському в місті Маріуполі, просить визнати їх такими. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідачі до суду не прибули, судові повістки надсилались за зареєстрованою адресою їх проживання, та повернулися до суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Представник третьої особи ЖКП «Азовжитлокомплекс» - [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову. Представник третьої особи Служби по справам дітей Лівобережного району Маріупольської міської ради [PERSON] вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки [PERSON] за умови захисту інтересів малолітнього [PERSON]Є Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON]М, є власником квартири [ADDRESS] ( Комсомольському) в Лівобережному районі міста Маріуполя, що підтверджується договором купівлі продажу від 30 вересня 2009 року, завіреного Приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON], витягом з Державного реєстру правочинів № 7781011 від 30 вересня 2009 року, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Міським комунальним підприємством «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» № 24026008 від 2 жовтня 2009 року. ( а.с.5,6,7) Відповідно до ст.ст. 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Згідно з вимогами ст. 150 ЖК України, ст. 383 ЦК України, громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно з положеннями ст. ст.319, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом виселення осіб, які не набули право на користування таким майном. Згідно копії особового рахунку № 101839 від 11 вересня 2017 року в квартирі [ADDRESS], яка належить [PERSON] зареєстровані: син [PERSON], [INFO], невістка [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO]. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розьяснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Так, відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже в аспекті ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сімї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. З акту, складеного 7 листопада 2017 року представниками ЖКП «Азовжитлокомплекс» [PERSON]М, та [PERSON]М, зі слів сусідів з квартир № 41 та ; 42 будинку 46 по бульвару Морському в місті Маріуполі [PERSON]Н, та [PERSON], вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зареєстровані в [INFO], не проживають в зазначеній квартирі більше двох років. ( а.с.10) Відповідачі у судове засідання не зявилися, тим самим не побажавши реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування відсутності підстав для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зокрема наявності поважних причин відсутності в спірному помешканні понад встановлені строки. Також позивачкою [PERSON], на підтвердження проживання відповідачів за межами України, було надано характеристику з середньо освітньої школи № 46 Адміністрації муніципальної освіти міста Краснодара Російської Федерації, на учня [INFO], [INFO], який проживає в [INFO]. Зазначена характеристика завірена печаткою школи та підписами класного керівника і директора. ( а.с.43) Також позивачкою було надано копію та оригінал заяви [PERSON] та [PERSON], яка діє від свого імені та від імені малолітнього сина [PERSON] про надання згоди на зняття з реєстрації за адресою : [ADDRESS]. Зазначена заява завірена 22 вересня 2017 року нотаріусом Краснодарського нотаріального округу Російської федерації, однак не легалізована в Україні, а тому не має юридичного значення. ( а.с.42) При цьому зазначені докази підтверджують факт знаходження відповідачів за межами України а саме в Російській Федерації, де в них є місце проживання, де забезпечене право на освіту малолітньому [PERSON], а також підтверджують наміри знятися з реєстрації. Отже, враховуючи, що відповідачі понад встановлені законодавством строки відсутні за місцем реєстрації без поважних причин, суд вважає їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням а саме квартирою 39 будинку 46 по бульвару Морському в місті Маріуполі. На підставі ст.ст. 317, 321, 319, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved