Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заробітної плати посилаючись не те, що 01.05.2013р. між нею та фізичною особою підприємцем [PERSON] було укладено трудовий договір, який зареєстровано в Керченському міському центрі зайнятості Автономної республіки Крим, згідно якого вона була працевлаштована продавцем продовольчого магазину відповідачки на строк з 01.05.2013р. по 30.04.2015р.включно з оплатою праці 1147 гривен щомісячно. Однак заробітна плата за період її роботи взагалі їй не виплачувалась. Виходячи з положення трудового договору про те, що заробітна плата повинна бути не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати та положень Закону України «Про державний бюджет України» на 2013-2015 роки і розрахунку сума заборгованості на час звернення до суду складає 20138 гривен. Впослідуючому сума заборгованості уточнювалась і остаточно станом на 01.03.15р. визначена в сумі 26228грн. (а.с.79 т.1). Позивачка після подачі позову вийшла заміж та змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.118 т.1). В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала вимоги позову, пояснила, що вона спочатку неофіційно працювала у [PERSON] з 01.02.2013р. продавцем в магазині але після перевірки, проведеної районним центром зайнятості, між ними в Керчі було укладено трудовий договір. Вона працювала, а [PERSON] з»являлась лише на короткий час, її робочий графік фактично контролювали батьки [PERSON]. У березні 2014р. у зв»язку з подіями в Криму [PERSON] сказала, що необхідно розірвати трудовий договір в Криму і зареєструвати його тут у зв»язку з чим вона дала їй довіреність на розірвання трудового договору. [PERSON] з»явилась лише 30.06.14р., сказала, що договір розірвано, вона звільнена, але сам договір їй не показала з відміткою, вона побачила його лише у 2015 році. З 01.07.2014р. їй видали лікарняний і вона пішла у декретну відпустку. За увесь час роботи заробітна плата їй не виплачувалась жодного разу, бо у грудні 2013р. в результаті ревізії у неї було виявлено недостачу і [PERSON] пояснювала, що за рахунок її заробітної плати погашає недостачу, тому нічого не виплачує. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, про розгляд справи сповіщалась належним чином, заяви про відкладення судового розгляду не направила. Представник відповідачки в судовому засіданні не заперечував, що [PERSON] працювала продавцем магазину у ПП [PERSON] за укладеним трудовим договором, однак заробітну плату вона отримувала, що підтверджують довідки з підписами [PERSON] та трудовий договір було розірвано 01.04.2014р., ніякої заборгованості не існує. Вислухавши [PERSON], її представника, представника відповідачки, свідка дослідивши подані матеріали суд приймає до уваги слідуюче. В судовому засіданні встановлено, що 01.05.2013р. [PERSON] як особа, яка використовує найману працю, уклала трудовий договір з [PERSON] по 30.04.2015р. за умовами якого працівник зобов»язаний виконувати обов»язки продавця товарів продовольчої групи з робочим часом з 8-00 до 16-00 години, вихідним днем неділею, щорічною відпусткою 24 календарних дні згідно графіку, а фізична особа зобов»язується оплачувати працю працівника в розмірі 1147грн. на місяць. Розмір заробітної плати визначається за згодою сторін, але не нижче законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати, що підтверджується копією трудового договору. Представник відповідачки також не оспорював укладення трудового договору і що позивачка працювала продавцем в магазині ПП. [PERSON] на зазначених умовах. Позивачка дійсно виконувала свою роботу продавця, що не заперечує жодна сторона. Але [PERSON] стверджувала, що не отримувала заробітну плату у зв»язку з чим і звернулась до суду. Спірним є і період роботи позивачки у ПП [PERSON] Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд виходить з тих доказів, які надали сторони і встановленого в судовому засіданні. Представник відповідачки стверджує, що заробітна плата нараховувалась за фактично відпрацьований час, проводились відрахування і відповідна сума виплачувалась позивачці про що свідчать довідки про заробітну плату (а.с.39, 40 т.1), де міститься підпис [PERSON] про отримання заробітної плати. [PERSON] заперечує отримання нею заробітної плати і пояснила, що зазначені довідки їй надала [PERSON] на підпис пояснивши, що їх необхідно подати до податкової інспекції. В довідці за 2013 рік не визнає свій підпис; в довідці з даними за 2013-14 рік вона ставила свій підпис одночасно за 4 місяці в січні 2014 року, але зазначених у довідках коштів не отримувала. Матеріали справи містять (а.с.39, 40 т.1) копії довідок про заробітну плату, які були долучені представником відповідачки як підтвердження виплати заробітної плати [PERSON] у 2013-2014 роках. Дані копії не завірені належним чином і містять дані про нараховану заробітну плату але жодним чином не підтверджують отримання її позивачкою, виплату їй зарплати чи наявність заборгованості. Про це ж свідчить копія податкового розрахунку [PERSON] де вказано нарахований і виплачений дохід. Довідки, на які посилався представник [PERSON] як на підтвердження виплати заробітної плати не є тим документом, який підтверджує виплату працівникові заробітної плати. На аркуші справи 242 т.1 знаходиться довідка з пенсійного фонду з індивідуальними відомостями про застраховану особу [PERSON], яку надала позивачка суду і з якої вбачається, що [PERSON] подавала дані про заробіток для нарахування пенсії. Цей документ є офіційним документом державного органу, який показує дані, що надавала ПП [PERSON] про період роботи та суму зарплати. Зазначений документ суд вважає прийнятним доказом, який враховує при прийнятті рішення. Позивачка [PERSON] стверджує, що працювала до 01.07.14р. і з цієї дати пішла в декретну відпустку. Однак належних доказів тому, що вона працювала саме до цієї дати вона не надала. В матеріалах справи міститься копія трудового договору між сторонами по справі де знаходиться відмітка про розірвання трудового договору (а.с.157 т.1) з 01.04.2014р. та зняття його з реєстрації 02.04.2014р. Однак зазначена копія не завірена належним чином уповноваженою особою до того ж він за своєю формою і внесеними даними, мовою заповнення відрізняється від іншої копії (а.с.162 т.1) яка також не завірена і не містить відмітки про його розірвання, а в самому договорі передбачено, що він складається у трьох автентичних примірниках, які знаходяться у сторін договору та в державній службі зайнятості. Тому суд не може прийняти до уваги дані про розірвання трудового договору саме в зазначену в ньому дату. До того ж дані з Херсонського обласного центру зайнятості свідчать, що за наявними даними цей договір з реєстрації не знімався. Оригіналів жодного договору ні позивачка, ні представник відповідачки суду не надали. [PERSON] також пояснила, що у неї відсутня трудова книжка за період роботи у ПП [PERSON] і записи про прийняття на роботу та звільнення їй не робили. Ст.30 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який проводиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Роботодавець зобов»язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Згідно п.44.1 Податкового кодексу України працедавці зобов»язані вести облік доходів найманих працівників, що підлягають оподаткуванню на підставі первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку, інших документів, пов»язаних з обчисленням і сплатою ПДФО, ведення яких передбачене законодавством. Тобто, дані податкової декларації повинні бути документально підтверджені. Приватний підприємець є страхувальником своїх найманих працівників і платником єдиного соціального внеску з приводу якого повинен подавати звіт до Пенсійного Фонду України згідно п.4.1 Порядку № 22-2 Про формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов»язкове державне соціальне страхування звіт до ПФУ формується на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких здійснюється нарахування або які підтверджують нарахування доходів, в даному випадку зарплати найманим працівникам. Тобто нарахування а також виплата зарплати мають бути належним чином підтверджені. Відповідачка не довела належними доказами, що нею була виплачена заробітна плата [PERSON] за період роботи у неї, а позивачка не довела точний період своєї роботи у [PERSON] Тому, виходячи з даних пенсійного фонду, стягненню підлягає зарплата, вказана відповідачкою і за поданий нею період, бо іншого з прийнятних і допустимих доказів в судовому засіданні не встановлено. Сума визначається без проведення відрахувань передбачених законом обов»язкових податків та зборів. В даному випадку в позові стоїть питання про стягнення заборгованості з приватного підприємця [PERSON] і всі обставини вказують саме на це тому слід вважати, що позов пред»явлено до приватного підприємця [PERSON] на що також звернув увагу представник позивачки.

Outcome: partial