Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом з урахуванням уточнень вказуючи, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, який уклали 07.06.2008 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання та утримання дитини не надає, сім'єю не цікавиться, мешкає окремо у своїх батьків. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, а тому не має можливості для заробітку. Відповідач працює заступником начальника цеху по підготовці виробництва ПАТ «Азовелектросталь» м. Маріуполь, розмір заробітної плати складає близько 6500 грн. і є постійним. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку починаючи з 01.01.2014 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов по вищезазначеним підставам з урахуванням уточнених позовних вимог підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Суду також пояснила, що відповідач є рідним батьком її сина - [PERSON], [INFO], який мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона проживає разом з бабусею та дідусем, утримує будинок та щомісяця сплачує за комунальні послуги по 700-800 грн. Відповідач сім'єю не цікавиться, на даний час добровільно матеріальної допомоги на її утримання та утримання дитини не надає. Вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому потребує матеріальної підтримки з боку відповідача. Вважає, що відповідач може надавати їй та дитині матеріальну допомогу, оскільки він офіційно працевлаштований, працює заступником начальника цеху по підготовці виробництва ПАТ «Азовелектросталь» м. Маріуполь та стабільно отримує заробітну плату приблизно 6000 грн. щомісяця. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково. Суду пояснив, що згоден виплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від свого заробітку, а на утримання дружини може надавати матеріальну допомогу тільки в розмірі 300 грн. щомісячно. В більшому розмірі він не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивачки, оскільки він проживає разом з батьками, дідусем та сплачує за комунальні послуги близько 700 грн. щомісяця. Він працює заступником начальника цеху по підготовці виробництва ПАТ «Азовелектросталь» м. Маріуполь та отримує заробітну плату в середньому 6000 грн. щомісяця, з яких він витрачає приблизно 1500 грн. на проїзд на автомобілі до місця роботи та 400 грн. щомісяця у нього вираховують на заводі із заробітної плати на харчування. Також пояснив, що на даний час завод частково не працює. Аліментів нікому він не сплачує, на утриманні більше нікого не має. Ознайомившись з позовною заявою, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 07.06.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Донецької області. На підставі свідоцтва про народження, позивачка та відповідач є батьками неповнолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до наказу № 62-в від 18.10.2012 року [PERSON] знаходиться у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 25.10.2012 року по [INFO] року включно. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, враховуючи також, що відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання дитини та не заперечував проти задоволення позовної заяви в цій частині, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньою дитини: [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до повноліття дитини, задовольнивши позов в цій частині. Щодо вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, слід зазначити наступне. Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів сторін, беручи до уваги майновий стан сторін, враховуючи, щомісячний заробіток відповідача, який становить 6000 грн., що не заперечується сторонами, суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі саме 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку, тобто до [INFO] року, починаючи з 01.01.2014 року, оскільки відповідач на думку суду має можливість надавати дану допомогу саме в такому розмірі, а тому дана вимога підлягає задоволенню саме в цій частині, а в решті частини даної вимоги слід відмовити. Крім цього на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи що позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, і її вимоги задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 229,40 грн.

Outcome: partial