Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 16 лютого 1980 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що Василівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області був зроблений відповідний актовий запис за № 4. Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися, вони мають різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків. Причиною позову стало те, що відповідач зловживає спиртними напоями. Вказані причини призвели до втрати почуттів між ними, сімейно-шлюбні стосунки між ними припинені з 2002 року, проживають разом. Позивачка [PERSON] в судове засідання 25 квітня 2017 року не зявилась, заявою просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити (а.с. 17). Відповідач [PERSON], в судове засідання 25 квітня 2017 року не зявився, згідно поданої заяви просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу (а.с. 18). У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 лютого 1980 року, що зареєстрований Василівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №4 (а.с. 7). Спільне життя подружжя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, а причиною позову стало те, що відповідач зловживає спиртними напоями. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з 2002 року. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з 2002 року та до цього часу не поновили їх, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112\~СК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст.ст. 214, 215 ЦПК України. Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 640 грн., сплачений нею під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved