Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує про те, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14 травня 2014 року. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дітей - дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Крім того, позивачка зазначає, що дочка [PERSON] має статус інваліда дитинства. Відповідач [PERSON] є батьком дітей, проте матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча має таку можливість, оскільки є фізично здоровим та працездатним, інших утриманців він не має. В зв'язку з тим, що відповідач працює неофіційно, просить стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти на кожну дитину в заявленому розмірі. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 27 Конвенції батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14 травня 2014 року, на підставі рішення суду. Сторони є батьками двох неповнолітніх дітей - дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копій свідоцтв про народження дітей серії [NUMBER] та серії [NUMBER]. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд бере до уваги те, що відповідач є фізично здоровим, офіційно не працює, проте є молодою особою працездатного віку, що не позбавляє його можливості працевлаштуватися, інших осіб на його утриманні немає. Приймаючи до уваги обов'язок батьків утримувати своїх дітей, а також те, що неповнолітня дочка [PERSON] є дитиною-інвалідом, відповідач [PERSON] має нерегулярні, мінливі доходи, хоча являється особою працездатного віку, а тому є спроможним виконувати свої обов'язки по утриманню неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку, що аліменти підлягають стягненню в розмірі по 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред'явлення позову до суду до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved