Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . За життя померла [PERSON] склала заповіт на ім`я позивачки, яким заповідала їй земельну ділянку розміром 2,1133 га, яка знаходиться на території Василівської сільської ради, Солонянського району, Дніпропетровської області. На час смерті матері позивачка разом з нею не проживала та не була зареєстрована з померлою за однією адресою, тому і не знала про наявність заповіту. Разом з померлою на час смерті проживала [PERSON] , яка 20 травня 2018 року повідомила позивачці, що в особистих речах [PERSON] знайшла заповіт та Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, яка зазначена в заповіті. 24 травня 2018 року позивачка звернулась до державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої, [INFO] [PERSON] Постановою від 24 травня 2018 року, позивачці в зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини державний нотаріус відмовив у прийнятті заяви. Позивачка пропустила строк на прийняття спадщини, оскільки їй не було відомо про наявність заповіту на її ім`я та починаючи з 2008 року вона перебуває на диспансерному обліку у лікаря, а з 21 серпня 2017 року по 21\~лютого 2018 року, чотири рази перебувала на лікуванні. Сукупність складних обставин у її житті та необізнаність про наявність заповіту на її ім`я і власна хвороба позбавили її можливості вчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, тому просила встановити їй додатковий строк на прийняття спадщини. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в позовній заяві і просила його задовольнити. Представник відповідача, в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомив, надав суду письмові пояснення, згідно яких просив справу розглядати за їх відсутності, позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення (а.с. 112-113). Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце судового розгляду, згідно поданої заяви просив розглядати справу за їх відсутності (а.с. 115). Суд,\~заслухавши позивачку,\~дослідивши докази,\~що маються\~у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22 серпня 2017 року виданого Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, [INFO] померла [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу 08 жовтня 2014 року, спадкоємицею [PERSON] є [PERSON] (а.с. 7). Згідно заяви до Солонянської державної нотаріальної контори від 24\~травня 2018 року, [PERSON] звернулась до державного нотаріуса для прийняття спадщини після смерті [PERSON] померлої [INFO] (а.с.\~71 зворот). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 травня 2018 року державного нотаріуса Другої Дніпровської державної нотаріальної контори Тамарі Я.В., відмовлено [PERSON] у подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини (а.с. 76). Як вбачається з виписки з амбулаторної картки [PERSON] вона перебуває на «Д» обліку в амбулаторії за місцем мешкання, а з 05 грудня 2017 року по 07 березня 2018 року періодично перебувала як на амбулаторному так і на стаціонарному лікуванні (а.с 10). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України - якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в свій постанові «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини. Оцінивши в сукупності досліджені під час судового засідання докази, суд вважає, що позивачкою доведено наявність поважної причини пропуску строку для прийняття спадщини після смерті її матері, враховуючи, що їй не було відомо про наявність заповіту на її ім`я та зв`язку з її хворобою, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір сплачений нею під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved