Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

Позивачка звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 30.10.2017 року було розірвано. На її утриманні перебуває неповнолітня дочка - [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач. Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає. Оскільки відповідач офіційно не працює,має доходи від тимчасових заробітків,позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки в твердій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 05 серпня 2019 року та закінчуючи досягненням дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю,не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву до суду не подав. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання. Про наявність поважних причин неявки в судове засідання відповідач суд не повідомив,будь-яких клопотань не подав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження відповідно до вимог ст. ст. 280-281 ЦПК України та вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 30.10.2017 року було розірвано (а.с.4-6). На утриманні позивача перебуває неповнолітня дочка - [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач (а.с.11-12). Відповідач добровільно допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до положень ч.2 ст.51 Конституції України, обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків та закріплюється в сімейному законодавстві. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини. Згідно ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Згідно положень п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 12 ч. 1,2,3,4 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач відзиву не подав, доказів, які спростовували б обставини викладені в позовній заяві також суду не надав. Дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищезазначене суд задовольняє позов, стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] , в твердій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 05 серпня 2019 року та закінчуючи досягненням дитиною повноліття та допускає рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд у відповідності до положень ст.141 ЦПК України з урахуванням п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved