Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти у вигляді недоотриманої спадщини в розмірі 9677,19 грн., яка належить їй на свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.04.2019 р. Позивачка у наданій суду письмовій заяві позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав на позовну заяву відзив, в якому зазначено, що позивачка є спадкоємцем [PERSON] , яка перебувала на обліку в УПФУ в м. Лисичанську Луганської області. [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до вимог ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Звернення за виплатою недоотриманої пенсії відбулося 09.04.2019 р., тому розмір недоотриманої пенсії було нараховано відповідно до вимог ст. 46 вказаного Закону за три роки до дня звернення (з 09.04.2016 по 31.08.2018) у розмірі 24805,35 грн. Таким чином, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено,що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 квітня 2019 р., виданого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Кравченко В.О., реєстр № 608, спадкоємцем 1/2 частки зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є її донька - позивачка. Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається з 1/2 частки залишку недоотриманої пенсії за період з 01 лютого 2015 р. по 31 серпня 2016 р., в розмірі 34482,54 грн. Відповідачем на користь позивачки було сплачено частково кошти в сумі 24805,35 грн. Тому позивачкою вірно визначений спосіб захисту порушеного права шляхом звернення до суду із позовом про захист права власності. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.Виконання рішення суду забезпечує держава. На підставі ст. 387 ЦК, власник має право реалізувати своє право на захист шляхом звернення до суду з вимогою про витребування свого майна з чужого незаконного володіння з дотриманням вимог, передбачених Цивільним кодексом. Згідно ст.177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права… Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права визнаються речовими правами. Таким чином, позивачка звернулась до суду з позовом про захист свого порушеного майнового права на належне їй на праві власності успадковане майно - грошові кошти, які безпідставно утримуються відповідачем, і позов про захист порушеного права власності шляхом стягнення цих коштів підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved