Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду в інтересах недієздатного [PERSON] з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів в розмірі 29652 грн. 03 коп., неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 6146 грн. 16 коп., індексу інфляції за несвоєчасну виплату аліментів в сумі 7383 грн.36 коп., та 3% річних від простроченої суми в розмірі 1779 грн. 12 коп. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 17.11.2005 року був виданий виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь опікуна [PERSON] аліменти на утримання опікуваної дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, відповідач рішення суду не виконує, а тому позивачка просить суд стягнути з відповідача вказану вище заборгованості по сплаті аліментів, індексу інфляції, відсотків від простроченої суми заборгованості, та неустойку за прострочення сплати аліментів. Позивачка в судове засідання не з'явилася та подала клопотання в якому просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити в повному обсязі, не заперечила з приводу винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча про день, час і місце слухання справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою наявною в матеріалах справи, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направила, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до рішення Обухівського районного суду Київської області 17.11.2005 року був виданий виконавчий лист про стягнення з [PERSON], на користь опікуна [PERSON] аліменти на утримання опікуваної дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.10.2005 року. Судом встановлено, що у відповідача утворилася заборгованість, яка станом на 12.04.2013 р. за період з 01 лютого 2009 р. по 12 квітня 2013 р. становить - 29652 грн. 03 коп., що підтверджується відповідною довідкою-рахунком складеною державним виконавцем ВДВС Кагарлицького РУЮ. Відповідач, не дивлячись на належне повідомлення про час та місце слухання справи та повідомлення в цілому про наявність даної справи в провадженні суду з 03.04.2015 року не надала суду жодного доказу, всупереч ст. 60 ЦПК України, в спростування позовних вимог, у разі їх наявності та документальних підтверджень, що остання матеріально допомагає позивачці в достатньому розмірі утримувати неповнолітню дитину, у зв'язку з чим суд приймає рішення на підстав наявних в справі доказів. Відносини, що виникли між сторонами регулюються нормами СК України та ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу». Згідно із ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. У разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Також, суд бере до уваги ту обставину, що у разі непогодження боржника - відповідача по справі з розрахунком заборгованості по аліментам складеного ВДВС Кагарлицького РУЮ, він має можливість його оскаржити в 10-ти денний строк з дня отримання вказаної довідки - розрахунку, проте, як встановлено судом, відповідач не оскаржив цієї довідки, враховуючи те, що зазначений документ міститься в додатках до позовної заяви. Частиною 3 ст. 194 Сімейного кодексу України передбачено, що заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Враховуючи вище викладене, та з огляду на те, що виконавче провадження триває, задля уникнення подвійного стягнення за одним виконавчим листом, вимоги позову про стягнення із відповідача заборгованості по сплаті аліментів, задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Аналіз частини другої статті 625 ЦК України дає підстави для висновку, що відповідальність за порушення грошового зобов'язання, встановлена статтею 625 ЦК України, передбачає насамперед наявність договірних правовідносин, тобто положення зазначеної статті поширюються на порушення грошового зобов'язання. Таким чином, положення частини другої статті 625 ЦК України до спірних сімейних правовідносин не застосовується. Разом із цим, суд зазначає, що діючим Сімейним Кодексом передбачена відповідальність за порушення сплати аліментів у виді стягнення неустойки, іншого виду відповідальності за прострочення сплати аліментів Сімейним кодексом України не передбачено. Згідно із ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. В пункті 22 Постанови Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також зазначено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку що позовні вимоги позивачки в частині стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, підлягають задоволенню, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial