Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] у якій просить суд стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з моменту звернення її до суду із позовом і до досягнення сином повноліття. Також позивачка просить допустити негайне виконання судового рішення. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі під час якого у них народився син. Подружні стосунки з [PERSON] не склалися, а рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 03.04.2012 року їхній шлюб було розірвано. Вони з відповідачем проживають окремо, та після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати із нею. Відповідач проживає окремо та не приймає участі в утриманні дитини, матеріальної допомоги на сина не надає, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду із позовною заявою про стягнення аліментів. В судовому засіданні позивачка підтримала пред'явлений позов та посилаючись на викладені у ньому обставини позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення із нього на користь позивачки аліментів в сумі 200 грн. щомісячно. В обґрунтування своєї позицій посилався на обставини викладені у наданих до суду письмових запереченнях проти позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що з 18 вересня 2009 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 03 квітня 2012 року (справа № 2/0417/2705/2012) було розірвано. Під час шлюбу в сторін народився син - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати із позивачкою. Позивачка несе витрати по утриманню та вихованню сина, однак не має достатніх коштів для забезпечення всіх потреб. Допомогу на утримання дитини у розмірі встановленому законом відповідач не надає, що ним у судовому засіданні спростовано не було. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно із ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми, нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. В судовому засіданні встановлено, що відповідач періодично працює на будівництві, у зв'язку з чим має мінливий, нерегулярний дохід, який залежить від кількості і обсягу роботи. Про те, що відповідач займається вказаною справою свідчать його пояснення в судовому засіданні. Позивач також має мінливий та нерегулярний заробіток. Враховуючи встановлені обставини у їх сукупності, а саме те що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину, та не заперечує проти сплати аліментів але не в такому розмірі, що заявлений позивачкою, мотивуючи це недостатнім розміром доходів та недовірливим ставленням до позивачки щодо використання коштів, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та наявність законних підстав для їх часткового задоволення та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи стягувати з 06.03.2015 року до моменту досягнення дитиною повноліття. Окрім цього, відповідач не надав суду доказів про надання такої матеріальної допомоги щомісяця у розмірі встановленому Законом. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним і працює. Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону, а відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Відповідно по ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial