Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

позивачка [PERSON], уточнивши позовні вимоги, просить зняти арешт з нерухомого майна, а саме: з нежитлового приміщення по вул. [PERSON], 1б у м. Стрию Львівської області, реєстраційний номер обтяження 10307664, та виключити запис про його арешт з Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що вона є власником 95/100 частин нежитлових приміщень книжкового магазину, загальною площею 75,6 кв. м, що знаходяться в м. Стрию по вул. Коновальця Є., 1б, Львівської області, згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.12.2004 року по справі № 456/3913/14-ц. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» звернулася до відповідача з заявою про державну реєстрацію прав, однак рішенням державного реєстратора № 20430232 від 01.04.2015 року реєстраційної служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції Львівської області їй було відмовлено у державній реєстрації, оскільки на дане майно накладені обтяження повязані з відчуженням нерухомого майна. Наявність арештів та заборон на відчуження на належне їй майно, а саме, на 95/100 частин нежитлових приміщень, що розташовані за адресою: вул. [PERSON], 1б, м. Стрий, Львівської області, порушує та обмежує її право власності, яке підлягає захисту. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог обставини, просить суд позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] міськрайонного управління юстиції в судове засідання не зявився, подав суду заяву розгляд справи без його участі, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Представник відповідача відділу державної виконавчої служби [PERSON] міськрайонного управління юстиції в судове засідання не зявився, повідомив, що 29.09.2010 року до відділу надійшла ухвала Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.09.2010 року про заборону відчуження нежитлових приміщень по вул. Шевченка, 26 та по вул. [PERSON], 1б, в м. Стрию Львівської області до вирішення позову по суті. 30.09.2010 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та накладено арешт на нежитлове приміщення за адресою: вул. [PERSON], 1б, м. Стрий, Львівська область. 05.10.2010 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, згідно п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про причину неявки не повідомив, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 цієї статті особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 386 ЦК України визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Крім цього, ст. 391 ЦК України закріплено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12.12.2014 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, за позивачкою [PERSON] визнано право власності на 95/100 нежитлових приміщень книжкового магазину, загальною площею 75,6 кв.м, що знаходяться в м. Стрию по вул. Коновальця Є., 1б, Львівської області, та на 95/100 земельної ділянки, площею 0,0100 га, яка розташована в м. Стрию, вул. Коновальця, 1б; за [PERSON] визнано право власності на 5/100 нежитлових приміщень книжкового магазину, загальною площею 75,6 кв.м, що знаходяться в м. Стрию по вул. Коновальця Є., 1б, Львівської області, та на 5/100 земельної ділянки, площею 0,0100 га, яка розташована в м. Стрию, вул. Коновальця, 1б. Рішення набрало законної сили 23.12.2014 року. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно № 20430232 від 01.04.2015 року [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на 95/100 частини нежитлових приміщень книжкового магазину, загальною площею 75,6 кв.м, що знаходяться в м. Стрию по вул. Коновальця Є., 1б, Львівської області, оскільки щодо цього майна встановлені обтяження. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 57540335 від 18.04.2016 року на будинок, який знаходиться по вул. [PERSON], 1б в м. Стрию Львівської області, що на праві приватної власності належить [PERSON], накладено арешт, реєстраційний номер обтяження 10307664, на підставі ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.09.2010 року. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, на звернення до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення його з під-арешту. Відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з акту опису» від 27.08.1976 року, з подальшими змінами, за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Таким правом позивачка і скористалася, звернувшись до суду із зазначеним позовом. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна предявляються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що позивачці після поділу майна подружжя на праві власності належить 95/100 частини нежитлових приміщень книжкового магазину, загальною площею 75,6 кв.м, що знаходяться в м. Стрию по вул. Коновальця Є., 1б, Львівської області, який належав на підставі договору купівлі-продажу третій особі [PERSON], та на який було накладено арешт при виконанні ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16.09.2010 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними і вищезазначене майно слід звільнити з-під арешту та зняти заборони на його відчуження.

Outcome: approved