Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] уточнивши свої вимоги, звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи позов тим, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2000 року. Від даного шлюбу в них двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося внаслідок різних причин, вони перестали розуміти один одного. Відповідач відмовляється у добровольному порядку матеріально допомагати дітям, не зважаючи на те, що він працездатний. У звязку з цим позивачка просить суд : розірвати шлюб між нею та відповідачем; стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 09 червня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 29 березня 2019 року; стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 09 червня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 02 вересня 2023 року. Позивачка в судове засідання не зявилась, на розгляд суду від неї надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутність, на уточнених позовних вимогах наполягає (а.с.26). Відповідач в судове засідання не з'явився, на розгляд суду від нього надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність, з уточненими позовними вимогами згоден (а.с.27). Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі на підставі доказів представлених в матеріалах справи. Судом достовірно встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON] / Манте / [PERSON], [INFO] 11 листопада 2000 року уклали шлюб, який був зареєстрований Березинською селищною радою Тарутинського району Одеської області за актовим записом №17, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД №299136 (а.с. 9). Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії І-ЖД №347921, виданим 06 квітня 2001 року Березинською селищною радою Тарутинського району Одеської області за актовим записом №11 (а.с.11); [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії І-ЖД №038387, виданим 22 лютого 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області за актовим записом №32 (а.с.10). Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір чи спір про місце мешкання дітей у них відсутній. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] / Манте / [PERSON], [INFO] існує лише формально та позов підлягає задоволенню, оскільки ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивачка просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Мазурова» (а.с.4). Крім того, відповідач відмовляється у добровольному порядку матеріально допомагати дітям, не зважаючи на те, що він працездатний, однак на даний момент не працює. Згідно довідки виконавчого кимітету Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 23 травня 2016 року №845, діти мешкають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні (а.с.15). Відповідач [PERSON] офіційно не працює. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідачем не були вказані підстави та не були надані відповідні їм докази, що унеможливлювали б стягнення з нього аліментів. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей. Суд вважає за необхідне розяснити позивачці, що відповідно до ч.3 ст.184 СК України позивачка має право на державну грошову компенсацію в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів та 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. На підставі викладеного ст.ст. 110, 112, 113, 180, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved