Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначає, що є власником нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] . Станом на 03.08.2021 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно наявний запис про право власності [PERSON] на частку 11/50 нежилого приміщення, підвалу, загальною площею 382,8 за адресою [ADDRESS] , підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу від 23.04.2003 №818 та запис про право власності Територіальної громади в особі Ніжинської міської ради на частку 39/50 нежилого приміщення, підвалу, загальною площею 382, 8 за адресою [ADDRESS] . Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 22.03.2005 підвальне приміщення 8 за адресою [ADDRESS] , в тому числі і його частина розміром 84,2 кв.м., яка знадиться у власності [PERSON] , є об`єктом права спільної власності співвласників будинку і відчуження частини підвального приміщення, яке відбулося без згоди співвласників, призвело до порушення їх прав. На підставі вказаного рішення право власності [PERSON] на частину 11/80 підвального приміщення по [ADDRESS] було припинено, право власності Територіальної громади в особі Ніжинської міської ради на частину 39/50 підвального приміщення по [ADDRESS] було припинено. При цьому рішення про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно судом не приймалось. Згідно чинного законодавства запис про скасування державної реєстрації права власності вноситься до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Тому вона вимушена була звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Позивачка в судове засідання не з`явилась, на адресу суду подала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився та на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, не заперечує проти позовних вимог, просить прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. Враховуючи, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч.3 ст.211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, спадкову справу, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до рішення VII сесії XXIV скликання Ніжинської міської ради від 31.12.2002 «Про перелік об`єктів, що підлягають приватизації в 2003 році» до переліку об`єктів міської комунальної власності, що підлягають приватизації було включено нежитлове підвальне приміщення в житловому будинку по [ADDRESS] (а.с.37-38). Із копії свідоцтва про право власності за реєстровим номером №276 від 13.01.2003 вбачається, що нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] в цілому належить Територіальній громаді в особі Ніжинської міської ради на праві комунальної власності, складається з одного нежитлового підвального приміщення, загальною площею 382, 8 кв.м. (а.с.39). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №268834562 від 03.08.2021 11/50 нежитлового приміщення, підвалу, що розташоване за адресою [ADDRESS] зареєстроване на праві приватної власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.04.2003 та 39/50 на праві комунальної власності за територіальною громадою в особі Ніжинської міської ради (а.с.43-46) Рішенням Ніжинського міськрайонного суду у справі №2-40 від 22.03.2005 визнано недійсним рішення VII сесії XXIV скликання Ніжинської міської ради від 31.12.2002 «Про перелік об`єктів, що підлягають приватизації в 2003 році» в частині включення до переліку об`єктів міської комунальної власності, що підлягають приватизації в 2003 році нежитлового підвального приміщення в житловому будинку по [ADDRESS] ; визнано недійним рішення виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 09.01.2003 №14 в частині оформлення права комунальної власності з послідуючою видачею свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення загальною площею 382, 8 кв.м. в [ADDRESS] за територіальною громадою в особі Ніжинської міської ради; визнано недійсним свідоцтво про право комунальної власності територіальної громади в особі Ніжинської міської ради на нежитлове підвальне приміщення загальною площею 382, 8 кв.м. за адресою [ADDRESS] , видане виконавчим комітетом Ніжинської міської ради 13.01.2003 та зареєстроване в Ніжинському МБТІ за №276 в книзі №3 за 13.01.2003; визнано недійсним договір купівлі-продажу 11/50 частини підвального приміщення площею 84,2 кв.м. в будинку [ADDRESS] , укладений між територіальною громадою в особі Ніжинської міської ради та приватним підприємцем [PERSON] 23.04.2003, який посвідчений приватним нотаріусом Бублик Т. та зареєстрований у виконавчому комітеті Ніжинської міської ради 24.04.2003 №96; зобов`язано [PERSON] повернути територіальній громаді в особі Ніжинської міської ради одержану за договором купівлі-продажу частину підвального приміщення по [ADDRESS] , розміром 84,2 кв.м., а територіальну громаду в особі Ніжинської міської ради повернути [PERSON] 5 549 грн., одержаних від продажу частини підвального приміщення (а.с.14-22). Таким чином, вищезазначеним рішенням право власності [PERSON] на частину 11/50 підвального приміщення по [ADDRESS] було припинено, право власності Територіальної громади в особі Ніжинської міської ради на частину 39/50 підвального приміщення по [ADDRESS] було припинено. При цьому рішення про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно судом не приймалось. Відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду щодо недійсності правочину не зумовлює виникнення обов`язку скасування рішення про державну реєстрацію права власності на відповідний об`єкт нерухомого майна. Статтею 31-1 зазначеного Закону передбачено, що запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав саме на підставі рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію прав. За відсутності такого рішення суду реалізувати рішення суду про визнання правочинів недійсними, тобто відновити порушені права, неможливо. Відповідно до ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована відповідно до Закону України від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» та статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження. Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб`єктів прав, об`єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; Порядок ведення Державного реєстру прав визначає Кабінет Міністрів України згідно вищезазначеного Закону. Статтями 15, 16 вищезазначеного Закону передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам, яка проводиться на підставі заяви власника, іншого право набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи, разом із якою подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку. Відповідно до п.9 ч.1 ст.27 зазначеного Закону Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, запис про скасування державної реєстрації права власності вноситься до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 6 356 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Разом з тим, позивач в поданому позові просила не стягувати судовий збір з відповідача. Таким чином, судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

Outcome: approved