Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 25 жовтня 2014 року. Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, в житті дитини, її вихованні та розвитку участі не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює машиністом КУ 2 розряду у Квартирно експлуатаційному відділі м. Вінниці. За наведених обставин, просить стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісяця, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, підтвердила обставини, викладені в позові, та суду пояснила, що їй важко самостійно утримувати дитину, оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, вона ніде не працює, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, крім того, в неї на утриманні знаходиться ще донька від першого шлюбу [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково та суду пояснив, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, а може лише 1/10 частину, оскільки ? частину сплачує на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, крім того, матеріально допомагає у лікуванні батькові [PERSON] інваліду 2 групи, зокрема купує йому дорогі ліки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як встановлено в суді, [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 25 жовтня 2014 року., що підтверджується даними свідоцтва про шлюб, серії 1-АМ № 169583, виданого повторно 14.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козятинського МРУЮ у Вінницькій області. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 21 вересня 2015 року, яке набрало законної сили 02.10.2015 року, з [PERSON] вирішено стягувати аліменти на утримання [PERSON] під час вагітності у розмірі ? частини заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи з 31 серпня 2015 року. 12 березня 2016 року у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його народження, серії 1-БВ № 263484, виданого 15.03.2016 року Мокіївською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області Позивачка [PERSON] проживає в [INFO] та разом з нею проживають дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується даними довідки № 291, виданої 04.04.2016 року виконкомом Мокіївської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області. Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] працює на посаді машиніста КУ 2 розряду в Квартирно експлуатаційному відділі м. Вінниця та за період з вересня 2015 року по лютий 2016 року його сукупний дохід складає 17401 грн. 64 коп., а без врахування аліментів 15265 грн. 24 коп., що підтверджується даними довідки про доходи № 893 від 03.03.2016 року, виданої вказаним відділом. Аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки у відповідача є можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини і він є працездатною особою, то зобовязаний таку надавати. Отже, вимоги позивачки щодо стягнення з нього аліментів є справедливими, обґрунтованими та підставними. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище сторін, кількість дітей, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі 1/4 частини заробітку [PERSON], щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки сторони, які є батьками малолітнього [PERSON], в рівній мірі несуть обовязки щодо його виховання та утримання, і такі у виді матеріального утримання не можуть бути повністю покладені виключно на позивачку. Доводи відповідача про його матеріальну неспроможність сплачувати аліменти на утримання сина у визначеному позивачем розмірі, суд до уваги не приймає, оскільки згідно ст. 180 СК України\~обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, суд також не приймає до уваги доводи відповідача про перебування на його утриманні батька, оскільки такі не підтверджені належними доказами. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. За таких обставин,

Outcome: approved