Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивачка в особі представника [PERSON] 10.07.2019 р. звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 18 750 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.03.2016 року. Під час перебування у шлюбі у позивачки та відповідача народилися діти: [PERSON] , [INFO] , яка є повнолітньою, та [PERSON] , [INFO] . 22.03.2016 року між сторонами було укладено Договір про участь батьків у забезпеченні умов життя неповнолітніх дітей та вихованні дітей, відповідно якого, серед іншого, закріплено розмір аліментів, які відповідач сплачуватиме щомісячно в інтересах його сина [PERSON] , що становить 25 % від рівня сукупного доходу відповідача. Зазначає, що відповідачем їй було надано виписку АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку ФОП [PERSON] за період з 01.06.2018 р. по 24.06.2019 р., відповідно якої у період з 01.01.2019 р. по 24.05.2019 р. відповідачем був отриманий дохід у розмірі 375 000 грн., при цьому вона допускає також отримання відповідачем інших доходів. При цьому з січня 2019 р . по червень 2019 р. включно відповідач в добровільному порядку сплатив 93 750 грн., що середньомісячно становить 18 750 грн. Позивачка вказує, що 21.06.2019 р. відповідач їй прислав заяву-пропозицію укласти додаткову угоду про зміну умов договору від 22.03.2016 р. та встановити фіксований розмір аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі 10 000 грн. Позивачка зазначає, що через не посвідчення в нотаріальному порядку укладеного з відповідачем договору про участь батьків у забезпеченні умов життя неповнолітніх дітей та вихованні дітей від 22.03.2016 р. єдиною можливістю захистити права неповнолітнього сина в частині стабільного та регулярного у подальшому, враховуючи особливості дитини, забезпечення його необхідним для існування, харчування, побутових потреб, освіти, розвитку, лікування тощо з боку його батька є звернення до суду з метою стягнення аліментів в примусовому порядку. Вказує, що син [PERSON] має психіатричні розлади, йому рекомендовано навчання за програмою дітей із затримкою психічного розвитку, психологічний супровід. За умов інклюзивного навчання дитина потребує 6 годин для проведення корекційно-розвиткових занять. Через такий стан психічного здоров`я для здобуття дитиною освіти потрібно залучати до навчального процесу репетиторів. Також суттєво впливає на обсяг витрат на дитину наявна у сина лактозна непереносимість. Разом з тим, відповідач є фізичною особою-підприємцем, також є засновником ТОВ «Файнал Левел», основним видом діяльності товариства є комп`ютерне програмування. За підрахунками з фактично отримуваних від відповідача аліментів, середньомісячний дохід [PERSON] становить у розмірі 75 000 грн., також відповідач має на праві власності транспортний засіб. Позивачка зазначає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Ухвалою суду від 24.07.2019 р. відкрите провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання та за клопотанням представника позивача витребувані письмові докази (а.с. 49, 50). 08.08.2019 р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву з проханням відмовити в позові з посиланням на безпідставність і необгрунтованість позовних вимог. Зазначив, що позивачка не надала вмотивованої відмови улагодити спір в досудовому порядку, не надала доказів на підтвердження позовних вимог, а саме: виписки про доходи, про витрати на медичне обслуговування їхнього сина, про оплату освітніх послуг для дитини, по інших витратах на сина, а також звіт про суму отриманих нею від відповідача грошових коштів на утримання дитини за минулий рік - з 31.07.2018 р. по 31.07.2019 р. (а.с. 55-59). Ухвалою суду від 14.08.2019 р. відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про закриття провадження у справі (а.с. 84, 85). 28.08.2019 р. представником позивачки [PERSON] подано відповідь на відзив з проханням задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Після оголошення в судовому засіданні 14.08.2019 р. перерви за клопотанням сторін для позасудового врегулювання спору в судове засідання з`явились позивачка та представники позивачки. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили (а.с. 81). Відповідно положень частини 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. В судовому засіданні позивачка та її представники [PERSON] , [PERSON] підтримали позов і викладені у ньому обставини. Позивачка додатково пояснила, що відповідач останній час сплачував аліменти у розмірі по 12 000 - 15 000 грн., потім сказав, що платитиме по 10 000 грн., тому вона змушена звернутися до суду. Відповідач має великі доходи, проте приховує свої статки, купив новий автомобіль, часто подорожує. Їхній син [PERSON] за станом здоров`я потребує інклюзивного навчання через наявні патології та психічний розлад, навчається в школі, куди його потрібно возити автомобілем, який вона наймає, так як сину потрібний супровід. У [PERSON] лактозна непереносимість, тому на спеціальні продукти для харчування витрачаються значні кошти. Син перебуває на обліку у лікарів гастроентеролога, ендокринолога, з 22.08.2019 р. по 11.09.2019 року дитина перебувала на стаціонарному лікуванні, сину поставлений діагноз хронічний холецистит в стадії загострення, дискинезію жовчного пузиря, дисбіоз кишечника, функціональні розлади підшлункової залози, хронічну гіпертонічну інфекцію, порушення переварювання лактози, неврозоподібний стан. [PERSON] потребує періодичного лікування, через проблему з мовленням рекомендовано відвідування логопеда. Їхня старша дитина працює повний робочий день, має свої доходи, навчається на заочній формі навчання, тому фінансової допомоги від батька не потребує. Інших утриманців, окрім сина [PERSON] , відповідач не має. Суд, вислухавши пояснення позивачки та представників позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається із матеріалів справи, позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.05.1994 року, який розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.03.2016 року (а.с. 5, 5 зв.). Від шлюбу сторони мають двох дітей, з яких малолітній син [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що малолітня дитина сторін по справі постійно мешкає з матір`ю [PERSON] , нотаріально посвідчена угода щодо утримання сина між позивачкою та відповідачем не укладалася, домовленості між ними стосовно розміру аліментів не досягнуто, у зв`язку з чим виник спір. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина перебуває на утриманні матері. З пояснень позивачки [PERSON] у добровільному порядку з січня 2019 р . по червень 2019 р. за п`ять місяців сплатив 93 750 грн., у зв`язку з чим нею заявлено до стягнення з відповідача аліменти у розмірі по 18 750 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше (ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Інших неповнолітніх дітей, окрім сина [PERSON] , відповідач не має. Відповідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААБ № 841765 , [PERSON] з 06.12.2012 року зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 32, 33). Відповідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є засновниками юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАЙНАЛ ЛЕВЕЛ» (а.с. 34-34). Відповідач, заперечуючи розмір позовних вимог, зазначає, що його доходи мають мінливий характер, він пропонував позивачці сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі по 10 000 грн. щомісячно, що достатньо для матеріального забезпечення дитини та гарантує сину комфортні умови розвитку, разом з тим, позивачкою не надано доказів на підтвердження позовних вимог у заявленому розмірі. За нормою частини 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 18 750 грн. щомісячно. При цьому суд враховує розмір доходів відповідача, виходячи з виписки по рахунку АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] . ФОП за період з 01.06.2018 р. по 24.06.2019 р. (а.с. 13-16), відповідно якої за період з 01.06.2018 року по 31.05.2019 р. відповідач отримав доходи від [PERSON] ФОП та [PERSON] ФОП за договорами за послуги з розробки користувацьких інтерфейсів на загальну суму 690 000 грн., при цьому [PERSON] було сплачено податок у розмірі 38 625 грн. 72 коп. Згідно пункту 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, що є додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. N 146, утримання аліментів провадиться з суми заробітку(доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Отже, доходи відповідача за 12 місяців склали у розмірі 651 374 грн. 28 коп., у зв`язку з чим його середньомісячний дохід становить у розмірі 54 281 грн. 19 коп. Суд приймає до уваги, що відповідач має одну неповнолітню дитину [PERSON] , якого зобов`язаний утримувати, при цьому з наданих суду доказів убачається, що дитині сторін по справі за станом здоров`я рекомендовано навчання за програмою дітей із затримкою психічного розвитку, психологічний супровід, проведення корекційно-розвиткових занять, дитині встановлений діагноз порушення переварювання лактози, що потребує відповідного харчування, проходження клінічних аналізів, медичних оглядів, консультацій профільних лікарів, занять зі спеціалістами, залучення репетиторів для навчання та розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує вік дитини сторін по справі, стан її здоров`я, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, являється фізичною особою-підприємцем, має на праві власності автомобіль «Nissan almera», та беручи до уваги щоденну потребу у забезпеченні дитини необхідним харчуванням і предметами вжитку, умов для розвитку дитини, потреби в лікуванні та в сукупності оцінених судом доказів суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 13 570 грн. щомісячно, що становить ј частку від доходу [PERSON] (54 281,19 грн.) та є не нижче 50% прожиткового мінімуму на дитину, починаючи з 10.07.2019 року до досягнення дитиною повноліття, оскільки, на думку суду, такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати [PERSON] , є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. У решті позовних вимог слід відмовити. Доводи відповідача з посиланням на те, що позивачка повинна надати документи про витрати на дитину суд до уваги прийняти не може, оскільки контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування, що передбачено нормою ст. 186 СК України. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За викладених обставин позов підлягає задоволенню частково. Позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно положень п. 3) ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Аналіз вказаної норми закону дозволяє стверджувати, що оскільки на час ухвалення рішення Кабінетом Міністрів України не визначений порядок компенсації судових витрат, тому під час розгляду даної категорії справи про стягнення аліментів судові витрати щодо сплати судового збору відносяться за рахунок держави. Сторонами не заявлено відшкодування судових витрат, тому у порядку ст. 141 ЦПК України питання розподілу судових витрат між позивачем та відповідачем судом не вирішується. Відповідно п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Outcome: partial