Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом посилаючись на те, що після смерті 23 грудня 2004 року її прабаби [PERSON] залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 3,789 га , для ведення товарного сільгоспвиробництва, розташованої на території Межиріцької сільської ради., та права на майновий пай. Згідно складеного померлою заповіту від 30 жовтня 1998 року усе майно [PERSON] заповіла їй. Після смерті прабаби всі документи залишилися у матері позивачки. Про існування заповіту вона узнала в жовтні 2009 року від своєї матері [PERSON], яка доглядала [PERSON]Я, перед смертю, тому вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. 22 жовтня 2009 року вона звернулася до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області для оформлення спадщини, але їй було відмовлено у зв»язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Тому вона просила суд визнати за нею право приватної власності на земельну ділянку та майновий пай в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на ті самі обставини. Від відповідача надійшла заява про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Так, в судовому засіданні встановлено, що 23 грудня 2004 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. На підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 17.12.2002 року померлій належала земельна ділянка, площею 3,789 га, для ведення товарного сільгоспвиробництва, розташована на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. Крім того, на підставі свідоцтва № 914 на право на майновий пай від 25.12.2000 року їй належало право на майновий пай. Згідно складеного [PERSON] заповіту від 30 жовтня 1998 року, посвідченого секретарем виконкому Межиріцької сільської ради, усе належне їй майно [PERSON] заповіла [PERSON] Позивачка при одруженні змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження. Про існування заповіту позивачка дізналася від своєї матері [PERSON], яка доглядала перед смертю за [PERSON] і у якої знаходились всі документи померлої. Тому суд вважає, що позивачка пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин. Із довідки Межиріцької сільської ради від 16.10.2009 року вбачається, що [PERSON] перед смертю проживала одна. Вартість спірної земельної ділянки складає 50283,06 грн., що підтверджується довідкою з відділу Держкомзему у Павлоградському районі Дніпропетровської області від 25.11.2009 року № 6/03-8210. Згідно свідоцтва про право на майновий пай № 914, зареєстрованого 25.12.2000 року в Книзі реєстрації майнових паїв, розмір майнового паю складає 1638 гривень. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майно може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення(ч. 1 ст. 1225 ЦК України). За таких обставин позов підлягає повному задоволенню. Позивачкою сплачені судові витрати по справі: судовий збір в сумі 51.00 грн., що підтверджується квитанцією, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень, на правову допомогу адвоката в сумі 500 грн., які на підставі ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на її користь. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved