Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

Позивачка в особі свого представника звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється власником майнового паю Колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Руно» в сумі 299 171,00 грн. 22.07.2019 року зборами власників майнових паїв Колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Руно» було прийнято рішення про виділення їй майна в натурі, а саме: комплексу будівель, розташованих по [ADDRESS] . За актом приймання-передачі пайового майна у зв`язку з виділенням його в натурі об`єкти нерухомого майна, які ввійшли у такий комплекс будівель, були їй передані відповідачем. В послідуючому, звернувшись до Реєстраційного відділу Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області для проведення реєстрації права власності на нерухоме майно, вона отримала відмову у реєстрації права власності, мотивовану тим, що документи, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності та інших речових прав на нерухоме майно визначена в ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», а акт приймання-передачі майна, яке входить до складу пайового фонду, не міститься в даному переліку. Тому позивачка просила визнати за нею право власності на вищевказане нерухоме майно. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. В наданих заявах просили справу розглянути без їх участі. При цьому представник позивачки вказав, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, відповідач та представники третіх осіб проти задоволення позову не заперечують. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власником майнового паю Колективного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Руно» в сумі 299 171,00 грн. 22.07.2019 року зборами власників майнових паїв Колективного сільськогосподарського підприємства агрофірма «Руно» було прийнято рішення про виділення їй майна в натурі, а саме: комплексу будівель, розташованих по [ADDRESS] до складу якого входить: - пункт штучного запліднення під літ.«А» (складається з кабінету) площею 38,0м2, - сіносховище під літ.«Б» площею 1731,2м2, - приміщення для утримання овець під літ.«В» площею 1033,1м2, - приміщення корівника під літ.«Г» площею 1381,4м2, - приміщення корівника під літ.«Д» площею 1961,1м2. На виконання вищевказаного рішенням зборів власників майнових паїв відповідачем за актом приймання-передачі пайового майна вищевказані об`єкти нерухомості були їй передані в натурі. Для проведення державної реєстрації права власності на набуте майно позивачка звернулася в подальшому до Реєстраційного відділу Виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області, але отримала відмову, мотивовану тим, що перелік документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності та інших речових прав на нерухоме майно визначена в ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», до переліку якого акт приймання-передачі майна не входить. У відповідності зі ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності зі ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Ч.1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року № 952-IV встановлено, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Ч.1. ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, в тому числі і право власності на нерухоме майно. Ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України встановлено, що одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. У відповідності зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд виходить з того, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, так як стверджуються відповідними доказами. Наведені факти в ході судового розгляду не були оспорені з боку сторони відповідача та третіх осіб, які проти задоволення заявлених вимоги не заперечили, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved