Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідачки про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом та за заповітом. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] збудували житловий будинок, вартість якого згідно характеристики ОБТІ становить 191220 грн. Згідно із записом в погосподарській книзі №1 виконкому Колодіївської сільської ради, дане господарство мало статус колгоспного двору. Станом на 21 квітня 1991 року в ньому зареєстровані і проживали: [PERSON] - мама (голова двору), [PERSON] - батько, [PERSON], [PERSON] - чоловік та [PERSON] - син, що підтверджується довідкою Колодіївської сільської ради. В 2004 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На підставі рішення Тисменицького районного суду від 02 серпня 2004 р., [PERSON] визнано безвісно відсутнім. Син позивачки [PERSON] в 2010 році вибув з даного колгоспного двору та не проживає. Таким чином, [PERSON] - мати (голова двору), [PERSON]- батько, [PERSON], як члени двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991р.) проживали однією сім'єю в даному колгоспому дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили і стали його співвласниками по 1\\3 частині кожен. Інші члени колишнього колгоспного двору втратили право на частку в його майні, так як після виходу із господарства до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. [INFO] помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Дане спадкове майно складалось з 1\\3 житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS], яке належало померлому на праві спільної сумісної власності члена колишнього колгоспного двору, яке збереглося після припинення його існування. ' Як спадкоємці покійного за законом першої черги, спадщину прийняли шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном - дочка [PERSON] та дружина [PERSON]. Інші спадкоємці, а саме дочка [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті батька. [INFO] померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме 2\\6 частини будинковолодіння, як члену колишнього колгоспного двору та 1\\6 частини будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON]. На випадок своєї смерті. [PERSON] склала заповіт зареєстрований в виконавчому комітеті Колодїївської сільської ради 20.02.2003р., в реєстрі №62, відповідно до якого спадкоємцем ? житлового будинку, який належав на праві особистої власності і знаходиться по [ADDRESS] є позивачка [PERSON]. Під час складання заповіту не було враховано, що дане будинковолодіння належало до колгоспного двору. Таким чином позивачці [PERSON] належить будинковолодіння по [ADDRESS] в цілому: 1\\3 частина будинковолодіння, як члену колишнього колгоспного двору та 2\\3 в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та після смерті мами [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Однак, оформити право на спадщину на дане будинковолодіння в нотаріальній конторі Тисменицького району відмовили мотивуючи тим, що житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] належить до колгоспного двору. У зв'язку із вищезазначеним позивачка вимушена звернутись до суду для захисту своїх прав на спадкове майно. Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, від неї до суду надійшла заява, про те, що вона позов визнає, на спадкове майно не претендує та просить розглянути справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] збудували житловий будинок, вартість якого згідно характеристики ОБТІ становить 191220 грн. Згідно із записом в погосподарській книзі №1 виконкому Колодіївської сільської ради, дане господарство мало статус колгоспного двору. Станом на 21 квітня 1991 року в ньому зареєстровані і проживали: [PERSON] - мама (голова двору), [PERSON] - батько, [PERSON], [PERSON] - чоловік та [PERSON] - син, що підтверджується довідкою Колодіївської сільської ради. В 2004 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На підставі рішення Тисменицького районного суду від 02 серпня 2004 р., [PERSON] визнано безвісно відсутнім. Син позивачки [PERSON] в 2010 році вибув з даного колгоспного двору та не проживає. Таким чином, [PERSON] - мати (голова двору), [PERSON]- батько, [PERSON], як члени двору мали право власності на майно колишнього колгоспного двору, оскільки на день введення в дію Закону України «Про власність» (15 квітня 1991р.) проживали однією сім'єю в даному колгоспому дворі, свого права на частку в зазначеному майні не втратили і стали його співвласниками по 1\\3 частині кожен. Інші члени колишнього колгоспного двору втратили право на частку в його майні, так як після виходу із господарства до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. [INFO] помер [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Дане спадкове майно складалось з 1\\3 житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS], яке належало померлому на праві спільної сумісної власності члена колишнього колгоспного двору, яке збереглося після припинення його існування. ' Як спадкоємці покійного за законом першої черги, спадщину прийняли шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном - дочка [PERSON] та дружина [PERSON]. Інші спадкоємці, а саме дочка [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини після смерті батька. [INFO] померла [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме 2\\6 частини будинковолодіння, як члену колишнього колгоспного двору та 1\\6 частини будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON]. На випадок своєї смерті. [PERSON] склала заповіт зареєстрований в виконавчому комітеті Колодїївської сільської ради 20.02.2003р., в реєстрі №62, відповідно до якого спадкоємцем ? житлового будинку, який належав на праві особистої власності і знаходиться по [ADDRESS] є позивачка [PERSON]. Під час складання заповіту не враховано, що дане будинковолодіння належало до колгоспного двору. Таким чином позивачці [PERSON] належить будинковолодіння по [ADDRESS] в цілому: 1\\3 частина будинковолодіння, як члену колишнього колгоспного двору та 2\\3 в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та після смерті мами [PERSON] в порядку спадкування за заповітом. Однак, оформити право на спадщину на дане будинковолодіння в нотаріальній конторі Тисменицького району відмовили мотивуючи тим, що житловий будинок, який знаходиться по [ADDRESS] належить до колгоспного двору. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів, що визначені п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно із приписами ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що за позивачкою [PERSON], слід визнати право власності на будинковолодіння та господарські будівлі: літня кухня, стайня, стодола, комора, вбиральня, криниця, ворота по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та за заповітом після смерті мами [PERSON]. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 392, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved