Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона з 15.07.2000 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20.07.2006 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], актовий запис №199, батьком якого у свідоцтві про народження вказаний відповідач [PERSON]. Позивачка зазначає, що після розірвання шлюбу вона разом із сином проживають в належній їй на праві власності квартирі [ADDRESS]. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, зокрема, не підтримує зв'язок із сином, не цікавиться його життям та не надає матеріального забезпечення. Позивачка одноособово займається вихованням сина [PERSON], [INFO], самостійно матеріально забезпечує всім необхідним для його навчання та розвитку, активно приймає участь у шкільному житті дитини. Позивачка має самостійний бізнес, активну життєву позицію, що надає їй можливість приймати активну участь у вихованні та розвитку [PERSON], [INFO] року, бути прикладом та авторитетом для нього, передавати свої знання та життєвий досвід. [PERSON], [INFO], через відсутність будь-якого зв'язку із відповідачем взагалі не пом'ятає батька. Посилаючись на те, що відповідач з 2006 року не спілкується із сином, не опікується ним, не займається його вихованням та розвитком, не цікавиться здібностями та досягненнями сина, не приймає участі у шкільному житті дитини, тому позивачка просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], тому позивачка також просила суд стягувати щомісяця з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на її користь у розмірі 1500,00 гривень, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 10.11.2016 року. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений належним чином - через оголошення у газеті «Вісті Придніпров'я» № 97(1796) від 20.12.2016 року, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради- Заніздра А.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вважав за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO], про що надав відповідний висновок органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради. Вислухавши пояснення позивачки та представника третьої особи, показання неповнолітнього [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 15.07.2000 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20.07.2006 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], актовий запис №199, батьком якого у свідоцтві про народження вказаний відповідач [PERSON]. Після розірвання шлюбу позивачка разом із сином проживають у [ADDRESS], що підтверджується довідкою Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Теремок-1» про склад сім'ї. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, зокрема, не підтримує зв'язок із сином, не цікавиться його життям та не надає матеріального забезпечення. Висновком органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровського району «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітнього [PERSON], [INFO]» від 17.01.2017 року №4/4-54, визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно сина [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ст. 155 Сімейного Кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм та моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. За ст. 184 Сімейного Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Незважаючи на норми закону та моралі відповідач [PERSON] ігнорує закріплені законом, як права, так і обов'язки щодо виховання та утримання дитини [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні повністю знайшли своє підтвердження факти невиконання відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов'язків відносно [PERSON], [INFO], що підтверджується як матеріалами справи та висновком органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровського району від 17.01.2017 року №4/4-54, так і поясненнями [PERSON], [INFO], який був допитаний у судовому засіданні та підтвердив, що батька він не пам'ятає, оскільки не бачив його майже 10 років. Оскільки ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків негативно відображається на психічному стані, здоров'ї та вихованні малолітнього [PERSON], [INFO], тому суд вважає позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], уродженца с.Дуденіво Богородського району Самарської області Російської Федерації, у відношенні сина [PERSON],[INFO], та стягувати щомісяця з [PERSON], [INFO], аліменти на його утримання на користь матері [PERSON] у розмірі 1000 гривень до повноліття дитини, починаючи стягнення з 10.11.2016 року. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України, суд вважає стягнути з [PERSON] 551 гривню 20 копійок судових витрат на користь [PERSON], та 640,00 гривень судового збору на користь держави.

Outcome: partial