Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивачка в квітні 2016 звернулась в суд з вказаним вище позовом, у якому послалася на те, що 04.01.2013 року близько 19 години на автодорозі зі сполученням Червоноград-Львів поблизу перехрестя на м. Соснівка Львівської області, відповідач, керуючи автомобілем марки «Ауді 100», д.н.з. [NUMBER], скоїв наїзд на пішохода [PERSON], 1957 року народження, який внаслідок отриманих під час ДТП травм був госпіталізований у Червоноградську центральну міську лікарню, де [INFO] помер. По даному факту було розпочате досудове розслідування, відомості про яке 05.01.2013 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013150310000020 та триває на даний час. Зазначила, що вона є дружиною загиблого, тобто незалежно від вини відповідача, останній зобов'язаний відшкодувати їй моральну шкоду заподіяну в зв`язку з смертю близької людини, оскільки дана шкода заподіяна внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Вказує, що зазнала моральних страждань у зв'язку із несподіваною втратою чоловіка, батька її дитини, якого вона дуже любила, поважала, який виховував їхню дитину, допомагав їм в усіх труднощах та повсякденному житті. Вона відчуває постійний біль, запаморочення, нервові переживання, стривоженість і дискомфорт. В неї часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудженість, непокоять постійні неврози, які проявляються тривогою, страхом та нездатністю в повній мірі зосередитись на основних питаннях її життя. Після смерті чоловіка, внаслідок сильного потрясіння, значно погіршився стан її здоров'я, у зв'язку із чим вона зверталася за медичною допомогою, і тепер змушена постійно приймати ліки та препарати для покращення здоров`я. Крім того, після смерті чоловіка в неї на утриманні залишилась їхня дочка - [PERSON], [INFO], і їй важко, як матері, спостерігати як дочка сумує та постійно згадує про свого батька, що створює їй нестерпний біль та душевне занепокоєння. На даний час вона, як єдина утриманка сім'ї, змушена витрачати немало часу для заробітку коштів. На підставі наведеного просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію за заподіяну їй моральну шкоду, завдану у зв'язку зі смертю її чоловіка - [PERSON], внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (діяльності, пов'язаної з використанням транспортного засобу), в розмірі 200 000 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, позивачка суду пояснила, що на даний час досудове слідство по факту ДТП - триває. В судові засідання призначені на 18.01.2017 року, 08.02.2017 року та 14.03.2017 року, відповідач та його представник не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялися, з заявами та клопотаннями про розгляд справи у їх відсутності до суду не зверталися. 10.03.2017 року представник відповідача подав в суд заяву, згідно якої просить призначене на 14.03.2017 року судове засідання по справі перенести на іншу узгоджену дату, у зв'язку з тим, що в день засідання, він бере участь у справі в Львівському господарському суду, а відповідач не може з`явитись оскільки перебуває за межами території України. У зв'язку з наведеним, відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України, судом ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Як вбачається з копії довідки № 5725 від 03.09.2015 року виданої Сокальським РВ ГУМВСУ у Львівській області, 04.01.2013 року близько 19 години на автодорозі зі сполученням Червоноград-Львів поблизу перехрестя на м. Соснівка Львівської області, [PERSON], керуючи автомобілем Ауді 100, д.н.з. [NUMBER], здійснив наїзд на пішохода [PERSON], 1957 року народження, який внаслідок даної ДТП отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких [INFO] помер. [PERSON], [INFO], помер [INFO], та причиною смерті є: «пішохід травмований при зіткненні з легковим автомобілем», що стверджується довідкою про причину смерті №017 від 15.01.2013 року, виданої Червоноградським відділенням Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи, та копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.01.2013 року, виданою Сілецькою сільською радою Сокальського району Львівської області. За фактом даного ДТП було розпочате досудове розслідування, відомості про яке 05.01.2013 року було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013150310000020, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Відповідно до копії постанови Сокальського РВ ГУМВСУ у Львівській області від 09.11.2013 року, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013150310000020 від 05.01.2013 року, закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв'язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України. Згідно копії ухвали слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 25.05.2015 року, скаргу [PERSON] на рішення слідчого, зокрема на постанову від 13.03.2015 року про закриття кримінального провадження №12013150310000020 від 05.01.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України - задоволено. Постанову від 13.03.2015 року про закриття кримінального провадження №12013150310000020 від 05.01.2013 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України скасовано, матеріали кримінального провадження повернуто прокурору Сокальського району для проведення досудового розслідування. Зважаючи на наведене вище, на даний час досудове слідство по факту ДТП - триває, що також ствердила в судовому засіданні позивачка. Крім того, [PERSON], являється дружиною померлого [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER], виданого 15 червня 1996 року Сілецькою сільською радою, Сокальського району, Львівської області. Згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. У пункті 5 ч. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року зазначено, що відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце у випадках, спеціально передбачених законодавством. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частиною 1 ст. 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Як регламентовано ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п. 4 ч. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно вищевказаного, за встановлених обставин справи, слід прийти до висновку, що смерть потерпілого [PERSON] настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - наїзду автомобіля «Ауді 100» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], а отже, суд вважає, що навіть за відсутності чи наявності вини останнього, що на даний час встановлюється на стадії досудового розслідування, моральна шкода підлягає відшкодуванню. Як передбачено ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз'яснень, що викладені у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. Як регламентовано п. 9 зазначеної вище постанови розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуючи стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. В силу вимог ч.3 ст.10, ч.1 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі наведеного вище, беручи до уваги те, що у зв'язку зі смертю чоловіка позивачка перенесла значних моральних страждань, і до сьогодні душевний біль через втрату чоловіка у неї не пройшов, внаслідок сильного потрясіння погіршився її стан здоров`я, на її утриманні залишилась дочка, яка продовжує навчатися, у зв'язку з чим остання змушена витрачати немало часу та значних зусиль для заробітку коштів для утримання своєї сім`ї, то враховуючи характер і глибину фізичних та моральних страждань, яких вона зазнала, суд вважає, що їй завдана моральна шкода, яка підлягає до задоволення, але частково, виходячи з вимог розумності та справедливості, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 60 000 грн. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути на користь держави - 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved