Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з продовженням навчання, у розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісячно починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х річного віку. В обґрунтування вимог вказує, що син [PERSON] продовжує навчання у Технічному коледжі Тернопільського національного технічного університету ім.. І.Пулюя І-ІІ рівня акредитації, на денній формі навчання, у зв'язку з чим потребує від батька матеріальної допомоги. Відповідач має можливість надавати сину допомогу, хоча в добровільному порядку коштів на утримання сина та оплати половини вартості навчання не надає. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, зіславшись на доводи викладені у позові. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши думку позивачки, яка не заперечила щодо проведення заочного розгляду справи, вважає за необхідне, проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.12.1995 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 16.12.1995 року, виданим відділом РАГС Івано-Франківського міськвиконкому, про що зроблено актовий запис за №1923. Від даного шлюбу у сторін народилися сини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.03.2004 року, виданим відділом РАГС Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №395 та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.11.1996 року, виданим відділом РАГС Івано-Франківського міськвиконкому, про що зроблено актовий запис за №2040 . Рішенням тернопільського міськрайонного суду від 03.08.2010 року позовні вимоги [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 06.07.2010 року і до досягнення ними повноліття. [NUMBER] син [PERSON] досяг повноліття. Встановлено, що син [PERSON] продовжує навчання у Технічному коледжі Тернопільського національного технічного університету ім. І.Пулюя І-ІІ рівня акредитації, на денній формі навчання, за державним замовленням, що підтверджується довідкою за №3/22-605 від 11.09.2014 року, виданою Технічним коледжем Тернопільського національного технічного університету ім. І.Пулюя. Планове завершення навчання березень 2016 року. Самостійно заробляти на життя у зв'язку з навчанням на денній формі навчання син [PERSON] не має можливості. Син [PERSON] проживає разом із позивачкою в [ADDRESS], що підтверджується довідкою ПП ''Благоустрій'' за №1120 від 12.09.2014 року та не заперечує відповідач. Відповідач [PERSON] є пенсіонером та з 23.04.2014 року отримує пенсію у відповідності до ЗУ ''Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб'', розмір якої станом на 01.12.2014 року складає 2860,86 грн., що підтверджується довідкою Головного УПФ України в Тернопільській області за №5560/04 від 05.12.2014 року. Встановлено, що [PERSON] у добровільному порядку не виконує свого обов'язку щодо утримання сина [PERSON] у зв'язку з продовженням ним навчання, хоча може таку допомогу надавати. Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду від 03.08.2010 року, після досягнення старшим сином повноліття, з відповідач стягують аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки доходу(1/2/2). Інших утриманців крім двох синів не має. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до вимог ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Встановлено, що відповідач є пенсіонером та з 23.04.2014 року отримує пенсію у розмірі 2860,86 грн., має регулярним та стабільний дохід. Інших утриманців, крім сина [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON] не має. Син [PERSON] продовжує навчання та самостійно заробляти на життя не має можливості, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є працездатним, отримує стабільний, регулярний дохід, у вигляді пенсії, інших утриманців крім двох синів не має, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу сину, у зв'язку з продовженням навчання та розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача слід визначити у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягувати з 14.11.2014 року і до закінчення сином навчання , але не пізніше досягнення ним 23-річного віку. В силу вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм матеріальним становищем чи станом здоров'я не може надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання у розмірах визначених судом.

Outcome: partial