Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеною позовною заявою, в якій прохає стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення до суду і до досягнення донькам повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що відповідач ухиляється у виконанні своїх обов'язків щодо утримання дітей, в добровільному порядку матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча працює та має постійний заробіток. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час, день та місце розгляду справи повідомлена належним чином у встановленому законом порядку. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі.(а.с.22) Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти стягнення з нього аліментів не заперечує.(а.с.17) Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 18.09.2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печенізького районного управління юстиції Харківської області між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 17. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - «[PERSON]», дружини - [PERSON] Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Печенізького районного управління юстиції Харківської області 29.01.2008 року, актовий запис №03, [PERSON] народилась [INFO] року, її батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.4) Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Печенізького районного управління юстиції у Харківської області 28.08.2014 р., актовий запис № 30, [PERSON] народилась [INFO] року, її батьками є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.5) Шлюб між сторонами офіційно не розірваний. Згідно довідки № 969, виданої виконавчим комітетом Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області 21.03.2017 р., [PERSON] мешкає в [ADDRESS], має склад сім'ї: чоловік - [PERSON], 1979 р.н., донька - [PERSON], 2003р.н., донька - [PERSON], 2008р.н., донька - [PERSON], 2014 р.н. ( а.с.6). Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Одним із основних прав дитини є право на утримання. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, Держави учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як в середині Держави учасниці, так і за кордоном. У відповідності до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Конституційний обов'язок батьків щодо утримання дітей знайшов своє закріплення і в ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( ч. 2. ст. 182 Сімейного кодексу України). Зазначені положення містяться у правовому висновку Верховного Суду України у справі № 6-1798цс16. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які він дав в п. 17 постанови від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Судом встановлено, оскільки це не було спростовано відповідачем, що останній має задовільний стан здоров'я, ніяких зобов'язань за іншими виконавчими листами не несе, має постій заробіток, оскільки працює в ТОВ «Кулиничівський Хлібозвод» (смт.Кулиничі, вул. Шкільна, 17, Харківський район, Харківська область), але в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню ( ч.1 ст.61 ЦПК України). Враховуючи вищезазначене, а також те, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково. Стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітніх доньок аліменти у розмірі 1\\3 частики його заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 гривень 00 копійок підлягає стягненню в дохід держави з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial