Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по вул. Покровська, 82 в селі Біївці Богуславського району Київської області. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 10 лютого 2016 року померла її двоюрідна баба [PERSON], яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в [INFO]. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, в тому числі і на вищевказаний житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами. У зв'язку з тим, що за життя спадкодавцем не було складено заповідального розпорядження стосовно вказаного будинку, то спадкоємцями за законом є позивач по справі та [PERSON]. Позивачка та [PERSON] як спадкоємці за законом прийняли спадщину та звернулись до Богуславської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. 27 жовтня 2017 року державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори було посвідчено договір про поділ спадщини між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON], згідно якого позивачці виділено у власність житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в с. Біївці Богуславського району Київської області по вул. Покровській, 82. Постановою державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори від 27.10.2017 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом на спадковий будинок, у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ вищезазначений спадковий житловий будинок. Представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач Біївецька сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачкою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] і [PERSON] згідно ч. 2 ст. 1223, ст. 1265 ЦК України є спадкоємцями за законом пятої черги після смерті їх двоюрідної баби [PERSON], яка померла 10 лютого 2016 року у віці 89 років в с. Біївці Богуславського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця серії І-ОК № 360458 від 12.02.2016 року. У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Із відповідними заявами про прийняття спадщини в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини за законом пятої черги, згідно зі ст.1265 Цивільного кодексу України, звернулись позивачка по справі та інший спадкоємець за законом пятої черги [PERSON], що підтверджується відповідними копіями заяв, які містяться в матеріалах спадкової справи №253/2016. 27 жовтня 2017 року державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори було посвідчено договір про поділ спадщини між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON], згідно якого позивачці виділено у власність житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в с. Біївці Богуславського району Київської області по вул. Покровській, 82. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому позивачці та іншому спадкоємцю [PERSON] з дня смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 10.02.2016 року, належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За даними технічного паспорта на житловий будинок по вул. Покровській, 82, в с. Біївці Богуславського району Київської області, в господарстві спадкодавця знаходиться житловий будинок з такими технічними характеристиками: будинок житловий, 1954 року забудови, загальною площею 31,70 кв.м., житловою площею 13,90 кв.м., допоміжною площею 17,80 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: погріб з шийкою, сарай, ганок та огорожа. Належність спадкодавцю вищевказаного житлового будинку підтверджується довідкою №11 виданою 11.01.2018 року виконавчим комітетом Біївецької сільської ради Богуславського району Київської області, з якої вбачається, що згідно з записами в погосподарській книзі № 2 головою двору була [PERSON]. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обовязкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася у сільській місцевості. Також слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 року, тобто до 01.01.2004 року. Таким чином, спадкодавець [PERSON] після реєстрації житлового будинку в погосподарській книзі Біївецької сільської ради набула право власності на вказаний будинок, що підтверджується вищевказаною довідкою Біївецької сільської ради Богуславського району Київської області від 11.01.2018 року. Технічним звітом №209/18.01.18 від 18 січня 2018 року складеним експертом з технічного обстеження будівель і споруд [PERSON] підтверджується, що житловий будинок № 82 по вул. Покровській, в с. Біївці Богуславського району Київської області, 1954 року забудови з відповідними господарськими будівлями та спорудами, зведений (побудований) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати. Вказаний будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки, що підтверджено висновком експерта з оцінки протипожежного стану обєктів [PERSON] від 18 січня 2018 року. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачкою права власності на спадковий будинок, що залишився після смерті спадкодавця під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved