Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, вказавши в позові, що згідно Рішення Герцаївського районного суду Чернівецької області від 09.04.2015 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON], про визнання батьківства по відношенню до її сина [PERSON] [INFO]. 05 травня 2017 року дане заочне рішення вона оскаржила до Апеляційного суду Чернівецької області, оскільки вважає що відповідач не є батьком її дитини. Сторони біля двох років знаходилися у фактичних шлюбних відносинах, проживаючи в [INFO]. У звязку з важким матеріальним становищем в травні 2011 року вона за відома відповідача поїхала на заробітки в Італію, а син залишився проживати з батьками відповідача. Оскільки [PERSON] відмовився у добровільному порядку визнавати своє батьківство і виховувати дитину, вона була вимушена забрати сина з собою в Італію, де він проживав з нею біля року. З часом вона найняла громадянку [PERSON], проживаючу в [INFO], щоб остання доглядала за дитиною. Після створення сімї з іншою особою, останній рік дитина проживала у сімї її законного чоловіка в с. Берестя Новоселицького району Чернівецької області. Таким чином син з дня народження до 07 квітня 2017 року знаходився на її утриманні та вихованні, а з 01 вересня 2016 року навчався в 1 класі Берестянської школи Новоселицького району Чернівецької області. 07 квітня 2017 року відповідач [PERSON], без її дозволу, обманним шляхом забрав сина до себе і не дає їй можливості зустрічатися та спілкуватися з ним. На її прохання у добровільному порядку повернути їй сина він не реагує, погрожує фізичною розправою. По вині відповідача син з 07 квітня 2017 року не відвідує школу, пропускає заняття без поважних причин. Поведінка відповідача [PERSON], який курить в присутності сина, залишає його без догляду, негативно впливає на психіку дитини. [PERSON], в даний час не працює, не має постійного місця проживання, створив іншу сімю з іншою жінкою, яка на даний час на шостому місяці вагітності. Не маючи власного житла, орендує житловий будинок в с. Опришени, Глибоцького району Чернівецької області. В орендованому будинку також проживають двоє малолітніх дітей його співмешканки. У відповідача відсутні належні умови для нормального життя та розвитку його малолітнього сина. В житловому будинку його батьків проживають три сімї, які складаються з 6 осіб, крім відповідача та сина. Відповідач був раніше неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, та неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності. Відібрання дитини від відповідача та визначення місця його проживання з нею відповідає інтересам дитини. Тому просить суд, відібрати її малолітнього сина [PERSON], [INFO] у [PERSON] та передати його на утримання їй - [PERSON] та виховання. Визначити місце проживання дитини з матірю [PERSON] Позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, в своїх поясненнях підтвердили обставини, які викладені в позовній заяві, просили суд позов задовольнити. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи органу опіки та піклування Глибоцької РДА Чернівецької області в судове засідання не зявився, проте Глибоцька РДА надіслала суду заяву, в якій вказує, що вимоги позовної заяви підтримують повністю та не заперечують проти задоволення позову, а справу просять розглянути без участі представника органу опіки та піклування. Вислухавши пояснення позивачки, її представника і, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 09 квітня 2015 року, заочним рішенням Герцаївського районного суду Чернівецької області [PERSON], [INFO], визнано батьком [PERSON], [INFO], прізвище дитини змінено на «Безушко». Висновком органу опіки та піклування Глибоцької РДА Чернівецької області №01.12-341 від 31 травня 2017 року, вбачається недоцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON], [INFO]. Визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO] з матірю [PERSON], [INFO]. За місцем проживання позивачка характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою виконкому Берестянської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області № 221 від 19 квітня 2017 року. З акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON], [INFO] від 21 квітня 2017 року, виданого виконкомом Берестянської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області видно, що [PERSON], проживає разом з матірю [PERSON], вітчимом та ……, матеріально-побутові умови хороші. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Оскільки судом встановлено, що відповідач не працює, зловживає спиртними напоями та неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення правопорушень у стані алкогольного спяніння, веде аморальний спосіб життя оскільки проживає з двоюрідною сестрою, яка перебуває від нього у стані вагітності, що підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, суд вважає, що дитина, за таких обставин, не може виховуватися і проживати з батьком, оскільки це суперечитиме її інтересам. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. В той же час судом встановлено, що позивачка - матір дитини має постійне місце проживання, постійне місце роботи та джерело існування, вона створила всі умови для проживання, виховання та розвитку дитини, що підтверджується досідженими судом письмовими доказами. При цьому суд в цій справі не встановив виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дитини разом з матір'ю. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з матір'ю та відсутність правових підстав, передбачених вказаними нормами матеріального права, для розлучення дитини зі своєю матір'ю. Згідно ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав у випадках передбачених пунктами 2-5 ч. 1 ст. 164 цього кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоровя і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки і піклування. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, не працює, зловживає спиртними напоями та неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності за вчинення правопорушень у стані алкогольного спяніння, веде аморальний спосіб життя оскільки проживає з двоюрідною сестрою, яка перебуває від нього у стані вагітності, що підтверджується дослідженими судом письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги в частині відібрання у відповідача дитини також підлягають задоволенню. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 157-159 СК України,

Outcome: approved