Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з уточненим під час розгляду справи у суді позовом до Макіївської міської ради, в якому просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності у порядку спадкування після смерті її батька [PERSON], яка настала [INFO] року на житловий будинок та господарські споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Свій позов мотивує тим, що згідно свідоцтва №665 від 31 травня 1947 року, виданого інспектором комунального господарства Олександро-Григоровської селищної ради вбачається, що її батьку - [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за [ADDRESS]. В подальшому вулицю [ADDRESS] було перейменовано в вулицю [ADDRESS], а згідно рішення Макіївської міської ради №52/15 від 26.08.2009 року «Про затвердження «Переліку вулиць міста Макіївки» вулицю було в останнє перейменовано в провулок [ADDRESS]. Рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 22 грудня 2011 року було встановлено факт належності на праві власності батькові позивачки - [PERSON], при житті житлового будинку, розташованого за адресою: провулок [ADDRESS]. Крім того, згідно довідки, виданої Виконавчим комітетом Червоногвардійської Райради депутатів трудящих від 05.02.1964 року [PERSON], дійсно було виділено земельну ділянку для індивідуального будівництва за даною адресою. [INFO] року батько позивачки - [PERSON] помер. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді належного йому домоволодіння. Спадкоємцями після його смерті була моя мати - [PERSON] (дружина померлого) та я - [PERSON] (донька померлого). Зазначену спадщину вони прийняли, оскільки на момент смерті спадкодавця фактично проживали та були зареєстровані разом з ним. [INFO] року померла мати позивачки - [PERSON] Після її смерті позивачка також вчасно не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що проживаючи разом зі спадкодавцем на момент смерті, вона належним чином прийняла спадщину. Однак, при зверненні до Четвертої Макіївської державної нотаріальної контори 18 грудня 2013 року, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину) їй було відмовлено, у зв'язку з тим, що прийняття спадщини [PERSON] після смерті її матері [PERSON], яка складається з житлового будинку [ADDRESS], що належав [PERSON], померлому [INFO] року, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON], яка спадщину приймала, але юридично не оформила своїх спадкових прав, не можливе, оскільки зазначене спадкове майно не має державної реєстрації. На даний час зробити це неможливо, оскільки останній помер. Крім того, померлим, ще за життя була проведена реконструкція спірного домоволодіння, а саме: житловий будинок під літерою «А - 1» зруйнований, літня кухня під літерою «Б» переобладнана у житловий будинок під літерою «Б - 1», також самочинно збудовані господарські споруди: убиральня під літерою «В», сарай під літерою «Д», сарай під літерою «Є», сарай під літерою «Ж». Зазначене домоволодіння було обстежено ПП «Експерт-оцінка» та, у наслідок, виданий Звіт про експертне дослідження спеціаліста будівельно-технічної спеціалізації від 24 лютого 2014 року, у якому зазначено, що вищезазначені споруди відповідають вимогам надійності та можливості їх безпечної експлуатації. Таким чином, у зв'язку з відсутністю належним чином, оформленого правовстановлюючого документу, позивачка позбавлена можливості прийняти спадщину після смерті батька. Тому вважає, що для безперешкодного розпорядження своєю власністю необхідно визнати право власності у порядку спадкування на житловий будинок під літерою «Б - 1» та вищезазначені господарські споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] в повному обсязі підтримала свій уточнений позов, надала пояснення, аналогічні викладеним в ньому. Представник відповідача - Макіївської міської Ради до судового засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчать відповідні розписки про отримання листу суду, у зв'язку з чим, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 328 ЦК України Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до свідоцтва №665 від 31 травня 1947 року, виданого інспектором комунального господарства Олександро-Григоровської селищної ради батьку позивачки - [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок за [ADDRESS] (а.с.14). В подальшому вулицю [ADDRESS] було перейменовано в вулицю [ADDRESS]. Згідно рішення Макіївської міської ради №52/15 від 26.08.2009 року «Про затвердження «Переліку вулиць міста Макіївки» вулицю було в останнє перейменовано в провулок [ADDRESS] (а.с.19). Рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 22 грудня 2011 року було встановлено факт належності на праві власності батькові позивачки - [PERSON], при житті житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Крім того, згідно довідки, виданої Виконавчим комітетом Червоногвардійської Райради депутатів трудящих від 05.02.1964 року [PERSON], дійсно було виділено земельну ділянку для індивідуального будівництва за даною адресою (а.с.15). Відповідно до листа КП «БТІ м. Макіївки» від 05 березня 2012 року за № 1/35-17042 на адресу Міському голові Макіївської міської ради, за адресою: [ADDRESS] самочинно збудовані: убиральня під літерою «В», сарай під літерою «Є», сарай під літерою «Д», сарай під літерою «Ж», літня кухня під літерою «Б» переобладнана у житловий будинок під літерою «Б - 1». Дозвіл на будівництво, реконструкцію та проект в КП «БТІ м. Макіївки» не поданий, при цьому загальна площа складає 33,00 кв. м., житлова площа складає 8,40 кв. м. (а.с.13). Зазначене домоволодіння було обстежено ПП «Експерт-оцінка» та, у наслідок, виданий Звіт про експертне дослідження спеціаліста будівельно-технічної спеціалізації № 24/24/02/14 від 24 лютого 2014 року, у якому зазначено, що вищезазначені споруди відповідають вимогам надійності та можливості їх безпечної експлуатації. (а.с.49-51). Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 грудня 2013 року, державним нотаріусом Четвертої Макіївської державної нотаріальної контори Кирилловою А.В., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на нерухоме майно з державною реєстрацією (а.с.38). Відповідно до листа інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Донецькій області (а.с.48) на адресу позивачки від 17.02.2014 року № 70/0125 останній будо повідомлено, що порядок прийняття в експлуатацію житлових будинків з господарськими спорудами без оформлення в установленому законом порядку документу, що підтверджує право власності чи користування земельною ділянкою чинним законодавством не встановлено. Відповідно роз'яснень викладених у п. 9 ч.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 30.05.2012 року Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва) За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України . У зв'язку із цим, звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Судом не встановлено порушення права інших осіб через побудування житлового будинку та господарських споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з чим, суд вважає, що за життя [PERSON] володів та користувався зазначеним нерухомим майном на достатніх правових підставах. Відповідно роз'яснень викладених у п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 24/753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Вирішуючи питання, щодо визнання права власності на житловий будинок та самовільно побудовані споруди, розташовані на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за донькою померлого [PERSON] - [PERSON], суд приймає до уваги, що вона є спадкоємцем за законом відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Так, [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно 25 березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Червоногвардійського райуправління юстиції м. Макіївки Донецької області, актовий запис № 301 (а.с.22). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 02 вересня 1997 року Червоногвардійським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Макіївки Донецької області, актовий запис № 921 (а.с.18) Виниклі правовідносини щодо встановлення факту прийняття спадщини суд вважає за необхідне розглянути на підставі законодавства, що діяло на момент її виникнення, відповідно до положень п. 5 Заключних і перехідних положень ЦК України 2004 року. Як передбачено ст. ст. 548, 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути зроблені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно роз'яснень викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 24 червня 1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», з відповідними змінами та доповненнями, передбачений ст. 549 ЦК України шестимісячний термін для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою зацікавленої особи, за доведеністю поважності його пропуску. Якщо у встановлений термін позивач вступивши в управління чи володіння спадковим майном, або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права власності на спадкове майно, а не про продовження строку прийняття спадщини. Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді вищевказаного житлового будинку. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька на теперішній час є позивачка - [PERSON] Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР. Таким чином, після смерті забудовника, [PERSON], його спадкоємцем на теперішній час є позивачка, родинні стосунки підтверджуються відповідною копією свідоцтва про її народження, де у графі батьки зазначено: «батько - [PERSON]», «мати - [PERSON]». Крім того, зміна прізвища позивачки у подальшому з «[PERSON]» на «[PERSON]» простежується згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.21). Виходячи зі змісту частин першої і другої статті 331 ЦК України, частини першої статті 182 ЦК України та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об'єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд відзначає як законність будівництва житлового будинку за адресою: [ADDRESS], так і наявність у [PERSON] на момент його смерті права здачі та введення даного будинку в експлуатацію. Частиною1 ст. 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід припинення підлягають державній реєстрації, а відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації, оскільки встановлена відсутність права власності у померлого [PERSON] на момент його смерті, а також можливість вирішення питання належності будинку лише після прийняття його до експлуатації, а також вимоги ст. ст. 1296, 1297 ЦК України, суд приходить до висновку про законність вимог позивачки. В зв'язку з цим, судом враховуються положення ст. 117 ЦК України, згідно якої об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також іншу матеріальні і нематеріальні блага, крім того, положення ст. 190 ЦК України, відповідно до якої майном, як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Частиною 1 ст. 178 ЦК України передбачено, що об'єкти цивільних прав (тобто і майнові права) можуть вільно відчужуватись або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід'ємними від фізичної чи юридичної особи. З урахуванням викладеного, відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до п. 8 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалось згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва (до введення в експлуатацію) його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. В судовому засіданні встановлено, що позивачка прийняла спадщину, постійно проживала за вказаною адресою, що підтверджується довідкою квартального комітету від 22 серпня 2011 року (а.с.20), а тому згідно ч.3, ч.5 ст. 1268 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину і спадщина належить їй з моменту відкриття. За таких обставин, суд вважає можливим визнати за позивачкою вказаного вище майнового права, раніше наявного у спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] року. На підставі викладеного,

Outcome: approved