Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] до [PERSON], Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, третьої особи - відділу Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області про визнання недійсним державного акту та рішення сільської ради, посилаючись на те, що відповідно до рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.02.1991 року їй належить ? частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Державний акт на право власності на землю серії І-ОД № 018972 їй було видано на підставі рішення виконкому Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 12 жовтня 1999 року № 122 та їй була передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,032 Га в межах згідно з планом для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель (присадибна ділянка), яка розташована за вищезазначеною адресою. План зовнішніх меж виготовлявся у 1999 році без здійснення геодезії, а тому частково була зроблена помилка та вказані межі земельної ділянки інших розмірів та меншої площі. Земельна ділянка в [ADDRESS] була розділена між сусідами згідно акту обміру і відведення земельної ділянки в натурі від 26.11.1998 року. На той час її сусідкою була [PERSON] і вони встановили жорстку огорожу. З 1998 року огорожа не змінювалась, але при підготовці документів для обміну земельних ділянок земельному відділі їй повідомили, що відповідачці - [PERSON] виданий державний акт в якому зроблена помилка, та межі земельної ділянки вказані в державному акті не співпадають з межами земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному користуванні та розміри належних нам земельнх ділянок не співпадають з розмірами вказаними в державних актах, хоча межі земельної ділянки в натурі не змінювались з 1998 року. Представники позивачки: [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач - [PERSON] позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи відділу Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області - Новіткевич С.М. позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Розглянувши заявлений позов, вислухавши думку сторін, пояснення експерта, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до наказу № 25-к по радгоспу ім. 50 річчя Великого Жовтня від 01.06.1979 р. в зв'язку з продажем [PERSON] будинку в [ADDRESS] за [PERSON] було закріплено земельну ділянку розміром 700 кв.м. (а.с.10) Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.02.1991 року домоволодіння по [ADDRESS] було розподілено між подружжям [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожному. Двір літ. ІІІ та огорожа залишені в загальному користуванні сторін (а.с.9). Відповідно до витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] після шлюбу набула прізвище [PERSON] (а.с.11-12). 09.12.1999 року на ім'я [PERSON] видано державний акт на земельну ділянку площею 0,032 га., на підставі рішення Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 12.10.1999 р. № 122 (а.с.13, 14 (на звороті). 29.11.1999 року межі земельної ділянки встановлені в натурі (а.с.15). Відповідно до довідки Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 18.02.2008 р., виданої на підставі запису в погосподарській книзі № 8 за № 513 стор. 55 за [PERSON] числиться ? частина житлового будинку з надвірними господарями будівлями і спорудами по [ADDRESS], земельна ділянка знаходиться у користуванні з 1965 року (а.с.82). 21 серпня 2008 року на підставі рішення Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 21.08.2008 р. № 457-У [PERSON] належить 0.032 га. земельної ділянки по [ADDRESS], право власності на земельну ділянку зареєстровано за № 010852400260 (а.с.96). 26.03.2008 року земельна ділянка встановлена в натурі, що підтверджується актом (а.с.85). Відмовляючи у задоволенні вимог позивачки в частині скасування державного акту виданого на ім'я [PERSON], суд виходив з того, що при встановлені меж в натурі межі земельної ділянки були закріплені в присутності в тому числі і [PERSON] з боку якої не було висловлено жодного заперечення (а.с.85). Крім того, проведеною по справі експертизою та поясненнями експерта [PERSON] встановлено, що розміри земельної ділянки [PERSON] складають 334,30 м2 що на 24.30 м2 більше площі визначеної державним актом на землю від 09.12.1999 року (а.с.256 на звороті). Щодо земельної ділянки, яка знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] то площа земельної ділянки складає 313.62 м2, що на 6,38 м2 менше площі, зазначеної у державному акті від 21.08.2008 р. (а.с.260). При ухваленні рішення суд приймає до уваги пояснення сторін, щодо того, що за весь час користування фактичні межі земельної ділянки не змінювались. Судовим розглядом справи встановлено, що первинно відповідно до наказу № 25-к по радгоспу ім. 50 річчя Великого Жовтня від 01.06.1979 р. була виділена земельна ділянка розміром 700 кв.м., але по факту подружжя [PERSON], (а в подальшому [PERSON]) користувались земельною ділянкою розміром 647,92 кв.м. (334.30 кв.м. (земельна ділянка [PERSON] + 313.62 кв.м. (земельна ділянка [PERSON]) Задовольняючи вимоги [PERSON] в частині скасування державного акту на право власності на земельну ділянку суд виходив з того, що причиною подачі позову представник позивачки [PERSON] пояснювала необхідністю приведення документів до стану фактичного користування. Так як судовим розглядом справи встановлено не відповідність площі користування та площі зазначеної в державному акті на землю, суд вважає за правильним скасувати державний акт [PERSON], для його приведення у відповідність. Відмовляючи у задоволенні вимог в частині скасування державного акту [PERSON] за наявності не відповідності державного акту та фактичного користування на 6,38 кв.м. (в бік зменшення), суд приймає до уваги пояснення експерта в частині існування похибки при здійсненні замірів, які можна встановити лише при здійснені геодезичної зйомки усієї вулиці Рибачій в с. Крижанівка. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За нормами ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лишу у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 2 ст. 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лишу у випадках і в порядку встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності з ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Згідно ч.ч. 1,2 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Суб'єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади. Статтею 87 Земельного кодексу передбачено, що право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає: а) при добровільному об'єднанні власниками належних їм земельних ділянок; б) при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно-правовими угодами; в) при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами; г) за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 182, 321, 331, 319, ст.ст. 78, 81, 86, 87, 89 Земельного кодексу України,

Outcome: partial