Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину,обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вони з відповідачем мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно виконавчого листа виданого 15.09.2003 року Первомайським міським судом Миколаївської області, з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі ј частини усіх видів заробітку починаючи з 26.08.2003 року і до повноліття дитини, але не менше Ѕ частини неподаткового мінімуму доходів громадян. На даний момент донька проживає із нею та знаходиться на її утриманні. З 01.09.2018 року дитина зарахована студенткою 1 курсу денної форми навчання соціально-правового факультету НУ «Одеська юридична академія» за спеціальністю «Право» за кошти фізичних осіб, в зв`язку з чим у неї з`явились додаткові витрати, а саме, 08.08.2018 року вона сплатила за перший і другий семестри навчання 21650 грн. та 8075 грн. за проживання у гуртожитку. Крім того, в зв`язку з тим, що у 2006 році її донька потрапила до лікарні з діагнозом множинні укушені рани обличчя, вона з 2006 року і по теперішній несе витрати на лікування та реабілітацію доньки, розмір цих витрат складає 15470 грн. Позивачка вказує, що відповідач жодної участі у додаткових витратах на дитину не бере, а вона перебуває у декретній відпустці і її доходи не дають змоги у повній мірі забезпечити навчання доньки. Просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати, у сумі 22597 грн. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, 12.04.2019 року направив до суду відзив у якому вказав, що позовні вимоги визнає частково, оскільки додаткові витрати про які просить позивачка пов`язані із навчанням дитини в університеті, але така вимога за змістом ст. 185 СК України не може бути обставиною та підставою для покладення на нього додаткового обов`язку несення витрат. До того ж вказав, що кошти які сплатила позивачка за навчання доньки та гуртожиток вона просить стягнути з нього одного, тоді як згідно вимог Закону обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину покладено на обох батьків. Натомість, згоден, що позивачкою витрачались кошти на лікування дитини, проте вважає, що сплачені кошти, в сумі 12470 грн. належними та допустимими доказами не підтверджено, оскільки із наданого фіскального чеку від 12.10.2016 року вбачається, що медичному центру позивачкою сплачено 1000 грн. за невідому послугу, а 16.02.2016 року 500 грн. за придбання ліків, отже, всього надано доказів понесених витрат на лікування доньки, в розмірі 1500 грн., з яких він згоден сплатити 750 грн. Також зауважив, що він не має постійної роботи, має мінливий дохід, утримує двох малолітніх дітей, один з яких має захворювання серця та потребує додаткових витрат на лікування, має непрацездатного батька, який є інвалідом 1 групи. Представник відповідача - адвокат Сотська С.О. в судовому засіданні позицію відповідача підтримала, не заперечувала проти стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, у розмірі 750 грн. Вислухавши позиції позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, відзив відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , виданого 24.02.2006 року відділом РАЦС по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про зміну імені, виданого відділом РАЦС по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області 30.03.2016 року, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.9). Згідно довідки Первомайського МВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області, вбачається, що на підставі виконавчого листа, виданого 15.09.2003 року Первомайським міським судом, з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх видів заробітку починаючи з 26.08.2003 року і до повноліття дитини, але не менше Ѕ частини неподаткового мінімуму доходів громадян (а.с.11). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим, ухваленим у відповідності до норм матеріального та процесуального права, відповідати завданню цивільного судочинства, обґрунтованим, постановленим на всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» зазначено, що до участі у зумовлених особливими обставинами додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися лише батьки. Оскільки йдеться про понесені або передбачувані витрати, вони мають визначатися у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що 01.11.2017 року позивачка [PERSON] уклала з інститутом пластичної хірургії « Віртус» договір про надання медичних послуг (а.с.26). Згідно акту виконаних робіт, вартість медичних послуг склала 12470 грн. (а.с.21). Натомість, до матеріалів справи позивачка [PERSON] не додає жодних доказів сплати нею вказаної суми. В матеріалах справи міститься фіскальний чек від 12.10.2016 року № 28317 з якого видно, що позивачкою до медичного центру сплачено 1000 грн. за невідому послугу, а 16.02.2016 року 500 грн. за придбання ліків (а.с. 20,22). Тобто, документально підтверджені витрати на лікування неповнолітньої [PERSON] складають 1500 грн. Суд визнає стан здоров`я неповнолітньої [PERSON] як істотною особливою обставиною, яка потребує додаткових витрат, які зобов`язані нести її батьки відповідно до положень ст. 185 СК України. А тому суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивачки 50% витрат, які були проведенні на лікування та реабілітацію дитини, що становить 750 грн. Стосовно додаткових витрат позивачки за оплату навчання, в сумі 21650 грн. та 8075 грн. за проживання у гуртожитку, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки в розумінні ст. 185 СК України, зазначені витрати не є додатковими витратами, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), а тому відсутні правові підстави для їх стягнення. Виходячи з вищевикладеного та обов`язку батьків утримувати дитину до її повноліття, передбаченого ст. 180 СК України, враховуючи обставини відповідно до ст. 185 СК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню додаткові витрати на дитину, в розмірі 750 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір, в розмірі 24,90 грн., що становить 3,32 % від суми судового збору, який міг бути сплачений при зверненні до суду позивачкою з позовною вимогою, яка частково задоволена судом.

Outcome: partial