Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] громадянином [PERSON], який проживає в Україні на підставі посвідки про тимчасове проживання на Україні, вона перебуває в шлюбних стосунках з 27 вересня 2013 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. В березні 2015 року через відсутність взаєморозуміння вони з чоловіком припинили сімейні стосунки і з зазначеного часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вказуючи на те, що їх сімейні стосунки відновленню не підлягають, так як сімя розпалась остаточно, позивачка просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Окрім того, вказуючи на те, що батько дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо матеріального забезпечення дитини і допомоги на її утримання в добровільному порядку їй не надає, позивачка просить суд стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки його доходу, але не менше 30% його доходу щомісячно до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Відповідач, який зареєстрований за адресою: [INFO], будучи викликаним до суду рекомендованою повісткою, до судового засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, що є підставою вважати його неявку до судового засідання без поважних причин, з огляду на що суд за клопотанням позивача розглядає справу в заочному судовому засіданні на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 2013 року. Їх шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 268 (арк.спр.12). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю, що підтверджується свідоцтвом про її народження та довідкою про склад сімї (арк.спр.11, 13, 14). Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені у справі докази та позиція сторін дають суду підстави для визнання обґрунтованими доводів позивачки щодо неможливості відновлення сімейних стосунків та збереження сімї, тому суд вважає за можливе їх шлюб розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, місце проживання дитини, як свідчать досліджені докази, визначено сторонами самостійно. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка заявила про своє бажання надалі носити прізвище «Антонова», що є виключно її правом і не потребує згоди відповідача чи будь-якої іншої особи. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Одним з способів виконання батьками обовязку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 Сімейного Кодексу, при цьому мінімальний розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму, визначеного законом для дитини відповідного віку. Як зазначено позивачкою в судовому засіданні, дитина залишилась на її вихованні, що підтверджується і довідкою з місця проживання. Згідно довідок медичного закладу, ні дитина, ні відповідач на «Д» обліках не перебувають (а.с.15). Відповідно до довідки відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції, стягнення за виконавчими листами з відповідача не провадяться (а.с.26). Оскільки підстав для звільнення відповідача від обовязку утримувати дитину судом не встановлено, суд вважає за необхідне вимоги позивачки щодо стягнення з нього аліментів на її користь на утримання дитини задовольнити, стягнувши з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення нею повнолітнього віку. Суд вважає, що такий порядок визначення аліментів буде найбільш сприятливим і найбільш відповідатиме інтересам дитини. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved