Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 20 квітня 1976 року вона уклала шлюб з [PERSON], актовий запис про шлюб зареєстрований Первомайським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області за № 68. При реєстрації шлюбу нею було змінено прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Від спільного шлюбу вони мають повнолітніх дітей. Причиною їхнього розлучення є те, що відповідач зловживає спиртними напоями і на цьому ґрунті влаштовує скандали та сварки. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Спільне господарство з відповідачем не ведеться. Оскільки їх сімя розпалася близько місяця тому, зберегти її не можливо. Шлюб існує формально. Просила суд ухвалити рішення , яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, [PERSON], який був зареєстрований Первомайським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області 20 квітня 1976 року, актовий запис № 68. При розірванні шлюбу залишити прізвище [PERSON] ( а. с. 2 ). В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила позов розглянути у її відсутність, заявлений позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Судові витрати просила залишити за нею, проти заочного рішення не заперечувала. Наголосила на тому, що відповідач повідомлений належним чином про слухання справи, однак заявив, що до суду він не прийде. Строк для примирення не потрібен, так як життя з відповідачем стало не можливе. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення, де останній розписався особисто. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був повідомлений про слухання справи належним чином, не сповістив суд про причини своєї відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлені наступні обставини. 20 квітня 1976 року був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Перовомайським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 20.04.1976 року зроблено відповідний актовий запис за № 68, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія 1-ВЛ № 080395, виданого повторно 12 грудня 1998 року ( а. с. 3 ). Встановлено, що спільне життя у подружжя не склалося, подружжя мешкає окремо один від одного більш місяця, сім»я фактично розпалася, шлюб існує формально. Спільне господарство ними разом не видеться. Проти надання строку для примирення позивачка [PERSON] заперечувала, наголошувала на тому, що життя з відповідачем стало не можливе, оскільки останній зловживає спиртними напоями та влаштовує скандали та сварки. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сімї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу, завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюбні відносини між подружжям припинені, подружжя не повязано спільним побутом, господарство сумісно не ведеться, щодо надання строку для примирення позивачка заперечувала, наполягала на розірванні шлюбу, так як життя з відповідачем стало не можливе, оскільки останній зловживає спиртними напоями та влаштовує скандали та сварки, подальше життя суперечить інтересам позивачки, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у звязку з чим, шлюб необхідно розірвати. Судові витрати залишити за позивачкою. На підставі викладеного та

Outcome: approved