Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

позивачка [PERSON] у липні 2014 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із даним позовом, просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2012,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, але на даний час сім'я розпалася, шлюбно-сімейні відносити не підтримує. За час спільного проживання у них народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні. Матеріальної допомоги відповідач на утримання дітей не надає, а самотужки позивачка не може забезпечити повноцінне їх утримання. Просила стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2012,00 грн. Позивачка в судове засідання не з'явився, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд за згоди позивача, вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача, провівши заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Сторони в судове засідання не з'явились тому, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 141 СК України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2005 року. За час спільного проживання у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. На даний час малолітні [PERSON], [PERSON], проживають з матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою форми № 3 (а.с.6), і перебувають на її утриманні. Згідно зі ст. 200 СК України аліменти за рішенням суду можуть бути присуджені у частці від доходу платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач працює на телевізійному каналі СТБ, має стабільний заробіток, однак матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Суд приймаючи до уваги всі обставини у справі, вважає, що оскільки у відповідача є постійне місце праці та стабільний заробіток, а отже в інтересах дітей розмір аліментів необхідно присудити від доходу відповідача в розмірі 1/3 частини, щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення [PERSON] повноліття, а потім в розмірі ? частини і до повноліття [PERSON], а не в твердій грошовій сумі як просить позивачка. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення частково. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп.

Outcome: partial