Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя до [PERSON], вказавши в позовній заяві, що з 21.08.1982 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На момент звернення до суду шлюб між сторонами не розірвано. Шлюбний договір або інші правочини щодо поділу майна між ними не укладались. У період шлюбу, а саме 20.05.2010 за кошти спільного сімейного бюджету позивачкою та відповідачем було придбано житловий будинок з господарчими спорудами, за адресою : [ADDRESS], правовстановлюючі документи на нерухоме майно оформлені на [PERSON].(відповідача) Спільно нажитий будинок подружжю не вдається поділити добровільно в позасудовому порядку, в зв'язку з чим, [PERSON] просить суд виділити та визнати за нею право власності на частку у вказаному спільному майні, яка складає ? частини спірного майна Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника позивачки, який надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Справу розглянуто заочно відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача [PERSON] який не з'явився в судове засідання не повідомивши причин неявки. Про час слухання справи в суді був повідомлений належним чином. Представник позивачки проти винесення заочного рішення не заперечує. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04.03.2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 21.08.1982 року, який зареєстрований Виконавчим комітетом Гаврилівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис №9 (а.с.8). Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок (реєстровий №4-531) вбачається, що [PERSON] являється власником житлового будинку разом з господарськими будівлями та спорудами, розташованого в [ADDRESS] (а.с.9-11). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини та самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ч.1, 2 ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Беручи до уваги, що вищезазначена будівля, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] придбані позивачкою та відповідачем саме у період шлюбу, що випливає із матеріалів справи, суд вважає, що дане майно є спільною сумісною власністю сторін у справі, частки у котрій є рівними, оскільки іншого судом не встановлено. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі наведеного,

Outcome: approved