Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [PERSON], котра померла 24.07.2008 року належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул.Тарасівка, 35 в с.Буховичі Мостиського району Львівської області. За життя [PERSON] склала заповіт, заповівши належне їй майно сину, а її позивачки чоловікові - [PERSON] Вказує, що 26.08.2016 року помер її чоловік [PERSON], котрий за життя своїм майном не розпорядився. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом, крім неї (позивачки), є її діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], котрі у встановлений законом строк відмовилися від належних їм часток у спадщині в її користь. Стверджує, що у встановлений законом порядок вона звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка, однак у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на дане майно (спірне будинковолодіння) на імя спадкодавця, в позасудовому порядку оформити право власності на вищевказаний житловий будинок позивачка не має можливості. З огляду на наведене, просить суд визнати за нею, позивачкою [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул.Тарасівка, 35 в с.Буховичі Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, проте подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у її відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Мостиської міської ради Львівської області у підготовче судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Третя особа приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] у підготовче судове засідання не зявився, проте подав до суду копію спадкової справи №1031/2016, заведеної після смерті [PERSON], та заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого судового засідання. Судом встановлено, що 27.02.2016року відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До маси спадкового майна входить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами вул.Тарасівка, 35 в с.Буховичі Мостиського району Львівської області, проте право власності на даний будинок належним чином не оформлено, правовстановлюючі документи на такий - відсутні. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт від 26.07.1996 року, яким усе своє майно заповіла сину [PERSON], який у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживав разом із нею на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявила про відмову від спадщини. 26.08.2016 року відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] Як вбачається із матеріалів спадкової справи №1031/2016, заведеної у приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу [PERSON], за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є дружина померлого [PERSON], позивачка у справі, яка у відповідності до ст.1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті чоловіка подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інші спадкоємці першої черги (сини померлого) [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк та порядок відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька на користь матері позивачки [PERSON] В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове майно (спірний житловий будинок) позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у звязку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть [PERSON], [PERSON]; довідками, виданими виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області; копією заповіту [PERSON]; листом приватного нотаріуса [PERSON] вих.№1492/02-14 від 27.11.2017 року; копією технічного паспорта на садибний (індивудуальний) житловий будинок №35 по вул.Тарасівка у с.Буховичі Мостиського району Львівської області; висновком про вартість майна; копією паспорта позивачки; копією спадкової справи №1031/2016, заведеної після смерті [PERSON] та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.\~16\~цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved