Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення\~ 1/4 частки витрат по оплаті наданих послуг щодо утримання нерухомого майна. Посилається на те, що вона та її колишній чоловік відповідач, з яким вона перебувала в шлюбі з 03 вересня 1988 року по 14 серпня 2014 року є власниками ? частки нежитлового приміщення салону-магазину (квартири № 2) по вул. Головній, 78 в м. Чернівці. Власником іншої ? частки даного майна є [PERSON], внаслідок капіталовкладення якого, майно набуло нових якісних характеристик. Вказує, що для здійснення спільної діяльності з [PERSON] з пошиття та прокату весільного вбрання, купили квартиру [ADDRESS], загальною площею 74,9 кв.м., яку оформили на неї. 17 грудня 2001 року між ними було укладено договір про спільну діяльність, а 28 грудня 2001 року договір оренди даного приміщення. [PERSON], одержавши від неї нотаріально завірену згоду, зайнявся реконструкцією та ремонтом даної квартири. Відповідно до рішення виконкому Чернівецької міської ради від 05 лютого 2002 року №88/3, за нотаріально посвідченою її заявою-згодою, [PERSON] було дозволено переобладнання під салон-магазин зазначеної квартири. Внаслідок проведених робіт, вартість приміщення збільшилась, станом на липень 2002 року становила 83055 грн. 09 вересня 2002 року актом Державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом обєкта в експлуатацію, за її та забудовника [PERSON] участю салон-магазин було прийнято в експлуатацію, після чого вона отримала свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення салон-магазин, який складається з нежитлових приміщень загальною площею 78,1 кв.м. Оскільки її з [PERSON] часки є рівними і складають ? частки у кожного, відповідно, частка відповідача становить ? частки даного майна. Вказує, що всі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг по спільному майну, починаючи з 2013 року по даний час несе тільки вона, відповідач не несе жодних витрат, на її зауваження не реагує. Зазначає, що між нею та ПАТ «Чернівцігаз», ПАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго», КП «Чернівціводоканал» укладено договори про надання послуг з газопостачання, з постачання електроенергії, надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Крім цього, нею здійснено оплату за послуги з вивозу сміття з фірмою «Альтфатер Чернівці» та за послуги з обслуговування та утримання будинку надані ЖРЕП. Просить стягнути з відповідача на її користь ? частки понесених нею витрат по оплаті наданих послуг щодо утримання салону-магазину, загальною площею 78,10 кв.м., що розташований по вул. Головній, 78 в м. Чернівці, в розмірі 11231 грн. 83 коп. 23 березня 2017 року позивачкою подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на її користь ? частки понесених нею витрат по оплаті комунальних послуг за період з 2010 року по серпень 2014 року включно, в розмірі 6302 грн. 66 коп. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що частка відповідача в даній квартирі не визначена, на даний час існує спір щодо його частки, комунальні послуги, які понесені позивачкою надавались їй як споживачу - приватному підприємцю для здійснення підприємницької діяльності, обєкт використовувався позивачкою і [PERSON], відповідач ці послуги не споживав, а тому витрат по їх оплаті нести не повинен. Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити. Відповідно до\~статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 03 вересня 1988 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 14 серпня 2014 року. За час перебування у шлюбі сторонами набуто у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS], загальною площею 74,90 кв.м., що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.12). 17 грудня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про спільну діяльність, згідно якого позивачка надала [PERSON] для переобладнання під салон магазин квартиру [ADDRESS] (а.с.13), а 28 грудня 2001 року між ними було укладено договір оренди даної квартири (а.с.15). Відповідно до рішення виконкому Чернівецької міської ради від 05 лютого 2002 року №88/3, за нотаріально посвідченою заявою-згодою [PERSON] (а.с.17-18), [PERSON] було дозволено переобладнання під салон-магазин зазначеної квартири. 23 жовтня 2002 року [PERSON] виконкомом Чернівецької міської ради було видано свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення (салон-магазин), розташований за адресою: м. Чернівці, вул. Головна, 78, загальною площею 78,1 кв.м. (а.с.11). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 серпня 2016 року визнано, що частки [PERSON] та [PERSON] у спільному майні - нежитловому приміщенні салоні-магазині, загальною площею 78,10 кв.м., розташованому у м. Чернівцях по вул. Головній, 78 8/100 частин, є рівними, частки кожного складають по 1/2 (а.с.94-95). Між ФОП [PERSON] та ПАТ «Чернівцігаз», ПАТ «Енергопостачальна компанія «Чернівціобленерго», КП «Чернівціводоканал» укладено договори про надання послуг з газопостачання, з постачання електроенергії, надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Також позивачкою, як приватним підприємцем, здійснено оплату за послуги з вивозу сміття з фірмою «Альфатер Чернівці» та за послуги з обслуговування та утримання будинку надані КЖРЕП №5. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Разом з тим, правовідносини з приводу надання та отримання житлово-комунальних послуг регулюються спеціальним законом, який визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, а сааме:\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Так, відповідно до п. 2 ч. 1ст. 13 Закону, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо), послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Згідно з частиною 2 ст. 19 Закону учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Крім того,\~статтею 20 Закону\~визначено, що\~споживачем комунальних послуг є фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. При цьому, ст. 21 Закону визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений устатті 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Як встановлено судом, позивачем, як приватним підприємцем, оплата послуг з газопостачання, водовідведення та електроенергії в нежитловому приміщенні здійснювалася згідно показань засобів обліку відповідно до кількості спожитих послуг, що підтверджено наявними в матеріалах справи розрахунками, а саме : позивачем за період з 2013 року по серпень 2014 року за водопостачання та водовідведення згідно приладу обліку спожитих послуг оплачено 1389,83 коп., за послуги з газопостачання за період з 31.01.2013 року по 01.06.2014 року 6484 грн.39 коп., за період з 01.06.2014 по 22.08.2014 р. 692 грн. 11 коп., а всього 7176 грн. 50 коп.,за електроенергію за період з 2010 року по серпень 2014 року - 15190 грн.14 коп., за вивіз побутових відходів за період з 01.01.2013 року по 30.06.2016 р. сплачено 546 грн. 47 коп., а за 20 місяців сплачено 260 грн. 22 коп., за послуги з обслуговування та утримання будинку надані ЖРЕП№5 за період 2013 по серпень 2014 року оплачено 1194 грн.16 коп. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки відповідач нежитловим приміщенням не користувався, нежитлове приміщення використовувалося позивачем та [PERSON] для здійснення підприємницької діяльності, кількість спожитих послуг та їх оплата здійснюється згідно показників лічильника, відповідач не користуючись даними послугами, зокрема послугами з газопостачання, електроенергії та водовідведення і водопостачання, не повинен сплачувати вартість цих послуг, оскільки їх обсяг споживання визначався за встановленими лічильниками і відповідач фактично даними послугами не користувався. Щодо вимог позивачки в частині стягнення з відповідача вартості за вивіз побутових відходів, вартість із розрахунку 33,82500 грн. за 1 куб м., що складає 133 грн. 92 коп. за рік та утримання будинку і прибудинкової території, вартість яких залежить від загальної площі квартири, ці вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки частка відповідача в даному майні не визначена, на даний час існує спір щодо його частки , дані послуги надавались позивачу, як приватному підприємцю для здійснення підприємницької діяльності, обєкт не використовувався відповідачем і відповідач ці послуги не споживав, а тому в позові слід відмовити. На підставі викладеного та ст. ст.ст. 15,\~16,\~317, 320, 322, 328 ЦК країни, ст.ст. 1, 12, 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,

Outcome: dismissed