Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулася до суду з уточненим цивільним позовом до Державного підприємства «Хлібна база №73» державного агентства резерву України про стягнення грошових коштів, не виплачених при звільненні у розмірі 65183,24 грн. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог позивачка посилається на те, що у період з 24.07.2015 року по 21.01.2020 року вона знаходилась у трудових відносинах з Державним підприємством Хлібна база №73 Державного агентства резерву України, код ЄДРПОУ 20204928, що підтверджує записами у трудовій книжці. Під час знаходження позивачки у трудових правовідносинах з відповідачем з боку останнього була нарахована, але своєчасно не виплачена при звільнені заробітна плата у розмірі 18400,86 (вісімнадцять тисяч чотириста) грн. 86 (вісімдесят шість) коп. 02.03.2020 року [PERSON] поданий позов до Покровського районного суду Дніпропетровської області про стягнення заборгованості із заробітної плати з відповідача ДП «Хлібна база №7З »ДАРУ №189/243/20 (2/189/236/20). Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області у справі №189/243/20 (2/189/236/20) позовні вимоги задоволені у повному обсязі, з ДП «Хлібна база №7З »ДАРУ на користь [PERSON] присуджено стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 18400,86 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку в сумі 23510,38 грн., а також судовий збір в сумі 840,80 грн. Нікопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південо-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро 20.10.2020 року з ДП «Хлібна база №73»ДАРУ було стягнуто кошти на користь [PERSON] в сумі 18400,86 грн та 24351,18 грн. Позивачка вважає, що відповідно до вимог ст. 116 та ст. 117 КЗпП України відповідач ДП «Хлібна база №73» ДАРУ повинен виплатити їй середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме, з моменту звільнення 28.01.2020 року по день виплати заробітної плати 20.10.2020 року в розмірі 65183,24 грн. В судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені про час, дату та місце судового розгляду належним чином. Позивачка надала до суду письмове клопотання, в якому просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач заяв та клопотань не подавав, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки всі умови у сукупності існують, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі, про що постановив відповідну ухвалу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] наказом №88-к від 2307.2013 року прийнята у ДП «Хлібна база №73» ДАРУ на посаду помічника директора, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] (а. с. 6-8). [PERSON] наказом №16-к/тр від 28.01.2020 року звільнена з ДП «Хлібна база №73» ДАРУ з посади помічника директора за згодою сторін згідно ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] (а. с. 6-8). Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16.07.2020 року у справі №189/243/20 (2/189/236/20) з ДП «Хлібна база №7З »ДАРУ на користь [PERSON] стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 18400,86 грн., середній заробіток за весь період затримки розрахунку в сумі 23510,38 грн., а також судовий збір в сумі 840,80 грн. (копія рішення, а. с. 32-34). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження серії ВП №63002426 від 11.09.2020 року головним державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гукайло В.В. постановлено відкрити виконавче провадження про з виконання виконавчого листа №189/243/20 (2/189/236/20) виданого 19.08.2020 року про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 18400,86 грн. (копія постанови, а. с. 38). Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження серії ВП №63002149 від 11.09.2020 року головним державним виконавцем Нікопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гукайло В.В. постановлено відкрити виконавче провадження про з виконання виконавчого листа №189/243/20 (2/189/236/20) виданого 19.08.2020 року про стягнення середнього заробітку в розмірі 24351,18 грн. (копія постанови, а. с. 40). Згідно виписки по картці/рахунку [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 28.01.2020 - 13.11.2020 року, виданої Акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» 20.10.2020 року ДП «Хлібна база №7З» ДАРУ перерахувало на картку [PERSON] грошові кошти у розмірі 18400,86 грн. та в розмірі 24351,18 грн. (копія виписки, а. с. 17-19). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. За ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначеній статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно із ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно з п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п. п. 2, 3, 5, 8 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що провадиться обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно наданої відповідачем ДП «Хлібна база №73» ДАРУ довідки-розрахунку №194 від 21.10.2020 року розмір середньоденного заробітку позивача за останні 2 календарні місяці роботи, а саме, за листопад-грудень 2019 року становить 490,02 грн. з розрахунку нарахованих коштів, за цей період в розмірі 21071,02 грн. поділених на 43 робочі дні (довідка, а. с. 15). Як встановлено судом затримка з розрахунку тривала 181 день, а саме, в період з 28.01.2020 року по 20.10.2020 року (3 дні у січні, 20 днів у лютому, 21 день у березні, 21 день у квітні, 19 днів у травні, 20 днів у червні, 23 дні у липні, 20 днів серпні, 22 дні у вересні, 12 днів у жовтні). Виходячи з цього, розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку становить 88693,62 грн. з розрахунку: 181 робочих дні (кількість днів затримки розрахунку з дня звільнення 28.01.2020 року по 20.10.2020 року) помножених на 490,02 грн. (середньоденний заробіток за останні 2 календарні місяці роботи). Відповідачу надавався строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, що підтверджують заперечення проти позову, але відзив до суду не надходив. Відповідачем не спростовано факт наявності заборгованості по заробітній платі перед позивачем та факту затримки у розрахунку з позивачем. Таким чином, приймаючи до уваги зазначене, розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку при звільненні становить 88693,62 грн., з відповідача стягнута частина середнього заробітку за весь період затримки розрахунку в сумі 23510,38 грн., а тому суд доходить до висновку, що з відповідача Державного підприємства «Хлібна база №73» державного агентства резерву України на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день виплати заробітної плати в сумі 65183,24 грн. (88693,62 - 23510,38 = 65183,24), а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до приписів ст. 163.1.1 Податкового кодексу України, компенсація за затримку розрахунку при звільнені є базою для оподаткування податком з доходу фізичних осіб. Згідно ст. 18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати. Отже, зважаючи на наведене сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні має бути виплачена позивачу після утримання необхідних податків і зборів. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 840,80 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved