Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідач після розірвання шлюбу між сторонами у 2011 р. ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться долею сина, не приймає участі у його житті та вихованні, не надає фінансової допомоги на утримання дитини. Всі питання щодо виховання дитини позивачка вирішує самостійно. Представник позивачки у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник третьої особи - служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації у судовому засіданні підтримала позов [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] і просила цей позов задовольнити. Прокурор у справі вважав за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, оскільки це відповідає інтересам неповнолітньої дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. У зв'язку з тим, що зареєстроване місце проживання (перебування) його не відоме, про місце та час розгляду справи повідомлявся через оголошення у пресі у відповідності до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Враховуючи положення ст. 224 ЦПК України, а також те, що представник позивачки не заперечував проти вирішення справи у порядку передбаченому даною статтею, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення представника позивачки, представника третьої особи, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від якого [INFO] народився син [PERSON]. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05.12.2011 шлюб між сторонами розірвано. Як зазначив представник позивачки у судовому засіданні, після припинення між сторонами шлюбних стосунків у 2011, відповідач самоухилився від виконання своїх батьківських обов'язків щодо свого сина [PERSON]. За три останні роки бачився з сином три рази, кожного разу їх зустріч тривала декілька хвилин. Життям сина, його навчанням, успіхами не цікавиться, не приймає участі у його вихованні, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Вказані обставини в судовому засіданні підтверджені показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які показали, що з 2011 сторони проживають окремо, дитина проживає з матір'ю. З цього часу відповідач життям сина не цікавиться, не телефонує та не спілкується з ним, участь у вихованні дитини не приймає. Крім того факт ухилення відповідача від участі у вихованні дитини підтверджено наданими суду письмовими доказами. Так, згідно характеристики наданої спеціалізованою школою №71 Солом'янського району м. Києва вбачається, що неповнолітній [PERSON] навчається в даній школі з першого класу. Окрім іншого в характеристиці вказано, що батько [PERSON] протягом трьох років у школу не приходив, не цікавиться шкільними успіхами і дозвіллям свого сина. Відповідно до соціально-психологічного висновку від 21.03.2014 №48, наданого психологом спеціалізованої школи №71 Солом'янського району м. Києва, [PERSON] виказує найбільшу прихильність та любов до мами, вітчима [PERSON] та бабусі. Мати [PERSON] виступає для нього най значущою людиною. Свого вітчима [PERSON] називає татом. Участь кревного батька, [PERSON], у вихованні [PERSON] дослідженням не встановлено. Також, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 31.10.2012 з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON]. У зв'язку з тим, що відповідач в добровільному порядку не сплачує аліменти вказане рішення звернуте до примусового виконання, що вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження №43591367 від 04.06.2014. Виходячи з наведеного вище, судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні та навчанні дитини не приймає, її фізичним та психічним розвитком не займається та не цікавиться. З висновку органу опіки та піклування Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації від 08.05.2014 за №108-4700/01 слідує, що органом опіки та піклування розглянуто звернення гр. [PERSON] про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON], 2004 р.н. Орган опіки та піклування, виходячи з інтересів дитини, враховуючи думку дитини та рішення комісії з питань захисту прав дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], 2004 року народження. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані, виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України в частині 2 пункту 16 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 03.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач своїх батьківських обов'язків, зокрема обов'язку виховувати дитину не виконує протягом тривалого часу та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання, при чому робить це свідомо, без поважних причин, оскільки позивач не чинила перешкод для виконання ним своїх обов'язків та спілкування з дитиною. Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати понесені нею на оплату судового збору в сумі 243,60 гривень, а також витрати пов'язані з поміщенням оголошення в пресі в розмірі 420,00 грн.

Outcome: approved