Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

Позивачка звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із зазначеним позовом. В обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з лютого 2020 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , який народився [INFO] та доньку [PERSON] , яка народилась [INFO] . В своєму позові позивачка зазначила, що з кінця листопада 2020 року з чоловіком разом не мешкають, до вересня 2021 року відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дітей за власним розсудом, не офіційно , у визначеному самостійно розмірі та у визначені самостійно строки що ставило [PERSON] у скрутне матеріальне становище. [PERSON] зазначила, що не працює, оскільки у теперішній час перебуває у соціальній відпустці по догляду за дітьми , інших джерел доходу не має і тому потребує матеріальної допомоги на своє утримання до досягнення меншою дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 27 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розряду в порядку спрощеного провадження на 29.11.2021. Позивачка [PERSON] до початку розгляду справи надала письмову заяву в якій підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити . Відповідач [PERSON] до початку розгляду справи надав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності , позовні вимоги визнав у повному обсязі . Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України,у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони у справі - [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 2020 року . Під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей : син [PERSON] , який народився [INFO] та донька [PERSON] , яка народилась [INFO] про що свідчать свідоцтва про народження кожної дитини окремо і спору із цього приводу не існує. У теперішній час відповідач матеріальної допомоги добровільно та регулярно не надає. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання позивачка [PERSON] та діти зареєстровані та мешкають разом в квартирі [ADDRESS] . Згідно ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки в силу ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved