Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивачка [PERSON],посилаючись на те,що під час спільного шлюбного життя побудували разом з відповідачем за спільні кошти житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в м.Радомишлі Житомирської області по вул. Микгород,71-Е та придбали земельну ділянку площею 0,1000 Га (кадастровий номер 1825010100:06:006:0031),з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку,господарських будівель і споруд(присадибна ділянка),що розташована по вул.Микгород,71-Е в м.Радомишлі Житомирської області, на даний час шлюб між ними розірваний,а тому просила суд визнати спірне майно спільною сумісною власністю бувшого подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 ід. частину житлового будинку з господарськими спорудами та на 1/2 ід. частину зазначеної вище земельної ділянки. В судовому засіданні [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала,при цьому пояснила, що вона 07 вересня 1991 року зареєструвала шлюб з [PERSON], маючи дошлюбне прізвище - Щегрова. Від цього шлюбу у них народилася дитина син[PERSON], [INFO], котрий на даний час проживає з позивачкою. Ще під час шлюбу вона з Відповідачем за спільні кошти розпочали будівництво житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований в м.Радомишлі Житомирської області по вул. Микгород, 71-Е, який в січні 2013 року був готовий до здачі в експлуатацію, однак в зв»язку з фактичним припиненням шлюбних відносин будинок не був зданий в експлуатацію та до даного часу не отриманий правовстановлюючий документ так як Відповідач не бажає такий документ отримувати в зв»язку з небажанням розподілу будинку між бувшим подружжям. Також під час їх шлюбу, згідно Договору купівлі-продажу укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 02 липня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Радомишльського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] продав, а [PERSON] купив належну продавцю на праві власності земельну ділянку площею 0,1000 Га (кадастровий номер 1825010100:06:006:0031),з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по вул.Микгород,71-Е в м.Радомишлі Житомирської області, в подальшому останній зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно право власності на придбаний об»єкт нерухомості. 20 листопада 2014 року шлюб між ними був розірваний,що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу,серії 1-тп за №061761 від 20 листопада 2014 року(арк.спр.30), а так як Відповідач не бажає в добровільному порядку поділити згадане спірне майно,просила суд визнати вищезгадані житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку спільним сумісним майном бувшого подружжя та визнати за нею право власності на 1/2 ід.частину згаданого майна. В судовому засіданні [PERSON] не з»явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не надіслав, а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних доказів. Вислухавши пояснення позивачки по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 07 вересня 1991 року [PERSON] (маючи дошлюбне прізвище Щегрова) зареєструвала шлюб з [PERSON] Від цього шлюбу у них народилася дитина син [PERSON], [INFO],котрий на даний час проживає з позивачкою. Ще під час шлюбу Позивачка [PERSON] з Відповідачем за спільні кошти розпочали будівництво житлового будинку з господарськими спорудами,що розташований в м.Радомишлі Житомирської області по вул. Микгород,71-Е,який в січні 2013 року був готовий до здачі в експлуатацію, однак в зв»язку з фактичним припиненням шлюбних відносин будинок не був зданий в експлуатацію та до даного часу не отриманий правовстановлюючий документ так як Відповідач не бажає такий документ отримувати в зв»язку з небажанням розподілу будинку між бувшим подружжям. Також під час їх шлюбу, згідно Договору купівлі-продажу укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 02 липня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Радомишльського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] продав, а [PERSON] купив належну продавцю на праві власності земельну ділянку площею 0,1000 Га (кадастровий номер 1825010100:06:006:0031),з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка),що розташована по вул.Микгород,71-Е в м.Радомишлі Житомирської області,в подальшому [PERSON] зареєстрував в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно право власності на придбаний об»єкт нерухомості. У відповідності до ст.60 Сімейного Кодексу України майно,набуте подружжям за час шлюбу,належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того,що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку(доходу). Згідно з ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі,яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників,які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч.І ст. 70 СК України, розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя є рівним, при цьому при поділі майна, суд може відступити від засад рівності часток подружжя при наявності обставин, що мають істотне значення.Зокрема якщо один з подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї,приховав,знищив чи пошкодив спільне майно,витрачав його на шкоду інтересам сім»ї. Доказів про такі обставини щодо [PERSON] позивачкою [PERSON] в судовому засіданні не надано. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях. Приймаючи до уваги викладене та оцінивши всі докази та обставини справи суд приходить до висновку про те,що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають до задоволення. На підставі ст.88 ЦПК України суд вирішує питання судових витрат у справі. На підставі викладеного, згідно ст.ст. З, 4, 15, 31,60, 118-120, 123,124,131, 133, 134, 135 ЦПК України, ст.ст.60, 61, 62, 63, 65, 69, 70, 71, 73 Сімейного кодексу України, ст.ст. 355, 364, 366, 368, 369, 372, 373, 377, 530, 1046 Цивільного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,суд-

Outcome: approved