Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до повідомлення про ДТП (Європротоколу) [PERSON] визнав свою вину у скоєнні ДТП, в результаті якої було пошкоджено автомобіль позивачки. Звернувшись до страхової компанії винуватця ДТП із заявою на виплату страхового відшкодування, позивачка [PERSON] не отримала повідомлення про прийняте рішення. Оскільки виплата страхового відшкодування відповідачем не здійснена, позивачка просила суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 13 520.44 грн., пеню в розмірі 2 185,80 грн., інфляційні витрати в розмірі 831,48 грн., 3 % річних - 210,02 грн., моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. та судові витрати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій просить проводити судовий розгляд у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно ст.ст. 280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 10.08.2017 року сталася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу Ford Tranzit, р.н. [NUMBER], належного [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого засрахована ПрАТ СК «Здорово», згідно полісу обов'язкового страхування № АК/1326996 з терміном дії до 02.10.2017 р., та забезпеченого транспортного засобу ЗАЗ Forza, р.н. [NUMBER], що належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON], цивільно-правова відповідальність якої застрахована ГУ ПрАТ «УПСК» по м. Києву і Київській області, що підтверджується полісом обов'язкового страхування № АІ/9879818 з терміном дії до 02.09.2017 року. За фактом скоєння ДТП між водіями було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, відповідно до якого водій застрахованого транспортного засобу - Ford, р.н. [NUMBER] [PERSON] визнав свою вину у скоєному правопорушенні. 11.08.2017 р. позивачкою на адресу відповідача було направлено заяву-повідомлення про ДТП та заяву на виплату страхового відшкодування, однак відповідач на ці заяви жодним чином не відреагував. З матеріалів справи вбачається, що 19.08.2017 р. була проведена оцінка транспортного засобу позивачки та складено звіт № 2598/15, згідно з яким вартість відновлювального ремонту складає 13 520,44 грн. Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо водії транспортних засобів скористалися правом, передбаченим п. 33.2 ст. 33 цього закону, страховик відшкодовує виключно шкоду, визначену статтями 29, 30 цього закону. Статтею 29 наведеного Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством. Згідно ст.. 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та порядок його виплати, чи згідно ст.. 37 Закону прийняти рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування про, що протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Як вбачається з матеріалів справи, з метою самостійного встановлення причини невиплати страхового відшкодування, 01.02.2018 р. позивачка звернулась до відповідача з відповідною заявою, однак її дії були проігноровані. Статтею 992 ЦК України передбачено, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов?язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із позовної заяви вбачається, що внаслідок затягування відповідачем процесу виплати позивачці страхового відшкодування для ремонту її транспортного засобу, порушення ним своїх зобов'язань за договором страхування забрало значну частину часу позивачки та спричинило їй душевні хвилювання. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 611 УК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та відшкодування шкоди. Отже, вимоги позивачки про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування, пені, інфляційних витрат, трьох відсотків річних та моральної шкоди є обгрунтованими і підлягають задоволенню. Суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати в сумі 704,80 грн. у відповідності до ст. ст.. 133, 141 ЦПК України На підставі викладеного,

Outcome: approved