Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивачка в позовній заяві просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно на її користь матеріальну компенсацію за володіння та користування спільним майном у розмірі 105000 грн., посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину їй належить 3/10 частини житлового будинку № 148 по вул. Дружби в м. Мелітополі Запорізької області, [PERSON] є власником 9/20 частин, [PERSON]- власник 3/20 частин вказаного будинку. З 2008 року в зв`язку з неможливістю виділення в натурі 3/10 частин будинку, неприязними стосунками з відповідачами, вона не може користуватися будинком. В будинку мешкає [PERSON] зі своєю сім`єю. Тому вона вимагає від співвласника [PERSON] матеріальну компенсацію в розмірі 1 тис. грн. в місяць. Представник позивачкиадвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, при цьому пояснив, що позовна давність позивачкою не пропущена, вимоги не випливають з зобовязань договорів права власності, а мають ознаки негаторного позову, де строки давності не застосовуються. Враховуючи, що позивачці належить 3/10 частини спірного будинку, спільне користування не можливе. Відповідачі користуються всім будинком, а тому на користь позивачки слід стягнути 105000 грн. з 2008 року по березень 2016 року з розрахунку 1000 грн. за місяць, як за оренду житла. Позивачка була вселена в будинок, однак це формальність, оскільки [PERSON] не може користуватися житлом через неприязні відносини. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що 23.11.2016 вона намагалася вселитися в будинок, але відчинив вхідні двері виявила замість дверей вікно, яке без її дозволу вставила сімя [PERSON] У звязку з цим, а також протидії з боку сімї [PERSON] ввійти у будинок вона не змогла, що підтверджується висновком інспектора Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області від 29.11.2016. Відповідачі користуються її житлом, а її не пускають, тому відповідачі повинні сплачувати їй по 1000 грн. щомісячно за оренду житла. Вважає, що їй належить весь будинок з 2015 року на підставі рішення суду. Її вселяла виконавча служба, однак фактично, вселення не було, оскільки її кімната зайнята відповідачами, її син змушений знімати квартиру. Представник відповідача [PERSON], [PERSON]-адвокат [PERSON] позов не визнала та пояснила, що [PERSON] повинна повернути відповідачам 60600 грн., оскільки ці гроші вона отримала за будинок по договору купівлі-продажу, крім того, рішенням суду ця сума стягнута з [PERSON], проте вона гроші не повернула до теперішнього часу. В 2014 році [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення порядку користування будинком, в позові їй було відмовлено, оскільки не можна визначити порядок користування житлом по висновку судово-будівельної експертизи, мова йшла тільки про вселення. Проте, [PERSON] не збирається жити в спірному будинку, вона мешкає в іншому місці, а має намір вселити туди своїх дітей. Є акти про вселення позивачки в спірний будинок, однак вона не вселилася, а дії державного виконавця вважає невиконаними, тому написала скаргу на державного виконавця. В спірному будинку мається тільки один вхід, через який відбувалося вселення позивачки. 21.12.2015 повторно позивачку вселили в спірний будинок, однак вона в ньому не жила. [PERSON] намагалася вселятися у відсутність власників. Позивачці не виділена окрема кімната. Також є ще один співвласник [PERSON], проте в уточненому позові вона не вказана. 23.11.2016 була конфліктна ситуація, порушена кримінальна справа. На теперішній час позивачкою не надано жодних доказів того, що відповідачі чинять їй перешкоду у користуванні спірним будинком. Є відповідні вимоги та розрахунок для такого позову. Більш як за 8 років позивачка хоче стягнути з відповідачів суму за оренду житла, але строк позовної давності пропущено. Тому просить суд відмовити в позові. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та підтримала пояснення представника [PERSON] Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину належить 3/10 частини житлового будинку № 148 по вул. Дружби в м. Мелітополь Запорізької області ( а.с. 5). [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 08.12.2007, свідоцтва про право на спадщину від 11.01.1980, свідоцтва про право на спадщину від 26.09.2001 належить 9/20 частини житлового будинку № 148 по вул. Дружби в м. Мелітополь Запорізької області. Таким чином, житловий будинок № 148 по вул. Дружби в м. Мелітополь належить сторонам на праві спільної часткової власності. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Позивачка була за рішенням суду вселена в спірний житловий будинок, про що свідчать акти державного виконавця (а.с.69,70), але не користується ним, відповідачі не заперечують проти її проживання в житловому будинку. Заява представника відповідачів [PERSON] про пропущення позивачкою строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки строк позовної давності позивачкою не пропущено, рахуючи за останні три роки, а саме з 07.04.2013. Згідно ч. 1 ст. 811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі. У відповідності з ч.1 ст.812 ЦК України предметом договору найму житла може бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Позовні вимоги про стягнення з відповідачів орендної плати за користування належною позивачці частиною будинку безпідставні, оскільки ніяких домовленостей між сторонами відносно порядку користування будинком не було, договору оренди між сторонами теж укладено не було. Згідно з ч.1 ст. 820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Таким чином, посилання позивачки [PERSON] на ст. 358 ЦК України не відноситься до спірних правовідносин. На підставі викладеного суд вважає, що в позові [PERSON] про стягнення матеріальної компенсації за користування спільним майном слід відмовити.

Outcome: dismissed