Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з 15 вересня 2007 року по 21 вересня 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. До судового засідання позивачка надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд задоволити позовні вимоги. Відповідач надав суду заяву в якій просив суд розглянути справу без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного: 15.09.2007 року сторони зареєстрували шлюб у Квітчанській сільській раді Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, актовий запис № 10. Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 21.09.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно до ч. 1 ст. 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184\~цього Кодексу. Статтею 183 ч. 1 Сімейного кодексу України передбачено частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», а також у статтях 194 - 197, 274 СК. На підставі викладеного, та враховуючи матеріальне становище платника аліментів,визнання позовних вимог суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України), позивач до суду звернулася 09.06.2016 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved