Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований та фактично проживав за адресою: [ADDRESS] . Причиною смерті чоловіка став нещасний випадок на виробництві, який стався 23.09.2019 року на дільниці «1 сполучення північного польового штреку з орт-заїздом 7 осі горизонту 1340 м шахти «Ювілейна» ПрАТ «Суха Балка». За результатом смерті чоловіка був складений акт спеціального розслідування нещасного випадку від 15.10.2019 року. Оскільки на момент смерті чоловіка вона постійно проживали з ним з 27.05.2002 року по день його смерті в будинку [ADDRESS] , з метою оформлення соціальних виплат вона звернулась до Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області із заявою про призначення страхових виплат. Але, листом від 07.11.2019 року їй було відмовлено в призначенні страхових виплат, в зв`язку з ненаданням необхідних документів. З урахуванням цього, позивачка просила суд встановити факт її сумісного проживання з [PERSON] , померлим [INFO] , починаючи з 27.05.2002 року по день його смерті, за однією адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачка підтримала позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач явку свого представника за неодноразовими викликами не забезпечив, про причини неявки не повідомив. При цьому, надав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на недоведеність позивачкою належними та допустимим доказами факту спільного проживання з [PERSON] , ведення з ним спільного господарства, пов`язаності спільним побутом та наявності усталених стосунків, притаманних сім`ї. Заслухавши пояснення позивачки, перевіривши доводи, викладені відповідачем у наданому відзиві, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [INFO] помер [PERSON] , причиною чого став нещасний випадок на виробництві, факт чого підтверджується відповідним актом від 15.10.2019 року, затвердженим 16.10.2019 року. Згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції, чинній на момент настання нещасного випадку) страховими виплатами є грошові суми, які Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Частиною 6 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату. В листопаді 2019 року [PERSON] звернулась до відповідача з заявою про призначення їй страхових виплат відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Однак, листом відповідача від 07.11.2019 року їй було відмовлено в призначенні таких виплат з посиланням на ненадання всіх документів, передбачених зазначеним вище законом. При цьому зазначено, що відділення не має повноважень встановлювати факт сімейних відносин осіб, які зареєстровані за різними адресами або розглядати причини проживання подружжя окремо. Таким чином, з вказаного листа вбачається, що підставою для відмови в призначенні позивачки страхових виплат стала реєстрація останньої та її померлого чоловіка [PERSON] за різними адресами і не надання доказів спільного проживання на момент смерті останнього. Відповідно до ч.ч.2,3,4 ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Права члена сім`ї має одинока особа. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.1999 року №5-рп/99, визначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. З матеріалів справи вбачається, що позивачка є зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Як зазначила позивачка, з 27.05.2002 року вона та [PERSON] стали проживати однією сім?єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. 23.07.2007 року офіційно зареєстрували шлюб. З самого початку спільного проживання та до дня смерті чоловіка мешкали разом в будинку [ADDRESS] . Вказане підтверджується наданим позивачкою актом про спільне проживання та ведення спільного господарства від 04.10.2019 року; дублікатами квитанцій про оплату нею та [PERSON] комунальних послуг за вказаною вище адресою; показаннями допитаних в суді свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Таким чином, матеріалами справи об`єктивно підтверджено та відповідачем не спростовано факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 25.05.2002 року та після реєстрації шлюбу 23.07.2007 року до дня смерті [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] . При цьому, суд враховує, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] позивачка в силу закону набула статус члена сім`ї останнього та вказаний факт додатковому встановленню в судовому порядку не підлягає. Поряд з цим, з огляду на підстави відмови позивачці у призначенні страхових виплат через недоведеність факту спільного проживання із чоловіком на момент його смерті, суд вважає, що відповідні позовні вимоги про встановлення такого факту є належним способом захисту невизнаних прав позивачки та надасть їй можливість реалізувати свої права на отримання виплат, передбачених 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». В зв`язку з цим, позов [PERSON] слід задовольнити та встановити факт спільного проживання позивачки та [PERSON] з 27.05.2002 року по день смерті останнього [INFO] за однією адресою: [ADDRESS] . У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved