Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивачка звернулась до Бобровицького районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб, укладений між сторонами 24 листопада 1991 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перемозької сільської ради Ніжинського району, актовий запис №17. Від шлюбу мають повнолітнього сина. Причиною для розірвання шлюбу стало те, що вони не змогли по взаємній згоді вирішувати питання подружнього життя. На примирення позивачка не згодна, так як впевнена, що зберегти сім`ю не можливо. Крім того, вона зазначає, що ситуація ускладнена тим, що її чоловік перебуває в місцях позбавлення волі. Згідно вироку Козелецького районного суду Чернігівської області від 23.03.2020 року визнано винним відповідача за ч. 1 ст. 115 КК України. Відповідно до повідомлення ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» [PERSON] відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)». Тому позивачка вважає, що розлучення єдиний вихід з ситуації, який дасть можливість окремо кожному побудувати нове життя. Після розірвання шлюбу просить залишити за собою прізвище « [PERSON] ». У судове засіданні заявниця не з`явилася, у заяві до суду просила цивільну справу провести без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, правом на надання відзиву на заяву не скористався, бажання бути присутнім у судовому засіданні не висловив. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований 24 листопада 1991 року у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перемозької сільської ради Ніжинського району, актовий запис №17 (а.с.5). \~ Згідно вироку Козелецького районного суду Чернігівської області від 23 березня 2020 року [PERSON] засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України \~до 7 років позбавлення волі і відбуває покарання у ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» (а.с.6, 14-18). Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони у справі не виявили бажання примиритись . Згідно положень частини третьої та четвертої ст.\~56\~Сімейного кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося та припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст.\~114\~Сімейного Кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.\~115\~Сімейного кодексу\~України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В зв`язку з тим, що позивачка не заявляє вимог про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд,

Outcome: approved