Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] у вересні 2019 року звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що 11 серпня 1984 року між нею та [PERSON] відділом РАЦС м. Харцизьк Донецької області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 355. Під час перебування у шлюбі у сторін народилася спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] , який на даний час являється повнолітнім. Зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги один до одного. Сторони разом фактично не проживають тривалий час, не ведуть спільного господарства, можливості зберегти сім`ю не має, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. У зв`язку з чим просила розірвати шлюб. Позивачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду подала заяву, згідно якої просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслав заяву, згідно якої просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 11 серпня 1984 року між [PERSON] та [PERSON] відділом РАЦС м. Харцизьк Донецької області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 355, прізвище дружини після укладання шлюбу [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу серії [NUMBER] . Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, тривалий час сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 120 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажали поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є різниця інтересів, відсутність взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved