Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом , в якому просить визнати за нею, [PERSON], [INFO], право на користування житловим приміщенням у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], що є підставою для видачі їй, [PERSON], ордеру на право зайняття житлового приміщення у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], на визнання її уповноваженим квартиронаймачем житлового приміщення та для реєстрації її у зазначеній квартирі. В обґрунтування своєї заяви вказала, що вона, [PERSON], з серпня 2015 року до теперішнього часу постійно проживає у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. Уповноваженим наймачем цієї квартири була [PERSON], яка була її дальньою родичкою, і запропонувала їй поселитися у вказаній квартирі. Раніше вона проживала та була зареєстрована у м. Дніпрі, але за складними життєвими обставинами була вимушена переселитися до м. Камянське. [PERSON] була хворою людиною, одна проживала та була зареєстрована у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS]. В неї не вистачало коштів не тільки на ремонт квартири та оплату комунальних послуг, а й на власні потреби. Крім того, вона протягом останнього часу хворіла, страждала від болі у шлунку, часто знаходилася на стаціонарному лікуванні у лікарнях. Поселившись у квартирі № 932 по проспекту Перемоги в м. Камянське, вона привела квартиру до ладу, виконала ремонтні роботи, створила у квартирі належні житлові умови, тобто фактично поліпшила житловий стан приміщення, яке перебуває у комунальній власності міста. Це житлове приміщення стало її постійним місцем проживання і вона мала намір зареєструватися в ньому, зі згоди уповноваженого квартиронаймача. Вона допомагала [PERSON], вони разом вели спільне господарство і мали спільний бюджет. Вона весь час казала їй, щоб вона знімалася з реєстрації за своїм колишнім місцем проживання та прописувалася разом з нею. У березні 2016 року [PERSON] через погіршення стану здоровя потрапила до лікарні, де в неї виявили злоякісну пухлину дванадцятиперстної кишки. Вони домовилися, що після проходження нею курсу лікування та її повернення з лікарні, вони одразу вирішимо питання, повязане з її реєстрацією у квартирі [ADDRESS] в м, Камянське. Але 27 березня 2016 року, під час перебування у лікарні, [PERSON] раптово померла. Після смерті [PERSON], яка була зареєстрована у спірній квартирі та на імя якої був відкритий особовий рахунок на квартиру, вона залишилася проживати у цій квартирі, продовжувала підтримувати її житловий стан, сплачувала комунальні послуги. Уповноважений квартиронаймач квартири [PERSON] ніколи не заперечувала проти її проживання у спірному житловому приміщенні, не заперечувала проти її реєстрації у квартирі, але через незалежні від неї причини вона не встигла за її життя оформити свою реєстрацію в квартирі, а після смерті відповідального наймача квартири втратила можливість зареєструватися у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS]. В звязку з відсутністю у неї місця реєстрації, вона була вимушена тимчасово зареєструватися у сусідній квартирі [ADDRESS]. Після спливу шести місяців вона знялася з реєстраційного обліку по квартирі № 923. Таким чином, починаючи з серпня 2015 року і до теперішнього часу вона постійно проживає у квартирі, розташованій за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, проспект Перемоги, буд. 29. кв. 932. Вказане житлове приміщення є її єдиним місцем проживання. Але через те, що зазначене житлове приміщення не є приватизованим і відноситься до комунальної власності, відсутність реєстрації у квартирі позбавляє її визнаного органами місцевого самоврядування права на користування цим житловим приміщенням з реєстрацією у квартирі та внесенням відомостей до особового рахунку на квартиру. Вважає, що вона має право на визнання за нею права на користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], так як вона постійно протягом більше ніж шість місяців на момент смерті уповноваженого власника квартири [PERSON], зі згоди останньої, проживала у цій квартирі, і залишилися проживати у цій квартирі після її смерті. Позивачка свої позовні вимоги підтримує повністю , про що вказала у заяві . Просить розглядати справу у її відсутність. (а.с.18) Представник Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради у судове засідання не з'явився, письмово просили розглядати справу у відсутності їх представника.(а.с.28) Представник Відділу реєстрації (зняття з реєстрації) місця проживання фізичної особи Адміністрації Дніпровського району Кам'янської міської ради в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.27) Суд, враховуючи думку позивача та представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Факт проживання [PERSON], [INFO], з [PERSON] підтверджується актом про проживання ,складеним комісією КП КМР «УКОЖФ» на підставі свідчень сусідів [PERSON] та [PERSON], які мешкають у квартирах № 4 та № 44 по проспекту Перемоги, 29, згідно якого позивачка з серпня 2015 року до теперішнього часу постійно проживає у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], що.(а.с.12). [PERSON] померла 27 березня 2016 року , що підтверджується відміткою у особовому рахунку.(а.с.25). За даними Державного реєстра актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про смерть [PERSON] по архіву Заводського районного у місті Кам'янське відділу РАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. (а.с.23). Поселившись у квартирі [ADDRESS], позивачка [PERSON] привела квартиру до ладу, виконала ремонтні роботи, створила у квартирі належні житлові умови, тобто фактично поліпшила житловий стан приміщення, яке перебуває у комунальній власності міста, що підтверджується фотокарточками, які знаходяться в матеріалах справи. (а.с.8-11). Згідно ст. ст. 24, 33 Конституції України кожний громадянин має рівні права та свободи, має право на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, який ніким не може бути обмежений. Згідно ст. 47 Конституції України кожен громадянин має право на житло, і держава створює умови, на підставі яких кожен має можливість побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду….. Ніхто не може бути примусового позбавлений житла не інакше як за рішенням суду. Згідно зі статтею 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод закріплено право людини на повагу до свого житла. У статті 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім'я якого видано ордер. Відповідно до ст.ст. 64, 65 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Згідно зі ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Як роз'яснено у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 (з подальшими змінами) «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року №6-60цс-12, яка в силу ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для застосування судами України, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК УРСР). Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім'ї наймача, в розумінні ч. 2 ст. 64 ЖК України, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем. За змістом ст. 65 ЖК України за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні. Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Судом встановлено, що позивачка постійно проживала разом з наймачем [PERSON] до її смерті (27.03.2016 року), в квартирі [ADDRESS]. Вона вселилася у спірну квартиру та проживала у ній за усної згоди квартиронаймача [PERSON], за життя останньою питання про її виселення не ставилось. Відсутність письмової згоди квартиронаймача на вселення позивача у спірну квартиру не свідчить про те, що вона не набула права користування спірною квартирою, оскільки фактичними обставинами безспірно встановлено, що позивачка за згодою [PERSON] як наймача спірного житла вселилася у квартиру [ADDRESS], проживала у цій квартирі з наймачем як член її сім'ї до смерті останньої. Після смерті наймача [PERSON], позивачка продовжує проживати у спірній квартирі, сплачують комунальні послуги. Іншого житла позивачка не має. За таких обставин, позов [PERSON] про визнання права житловим приміщенням підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved