Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на будинковолодіння за адресою [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її мати, [PERSON], яка була зареєстрована і проживала у вказаному житловому будинку. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, посвідченим 26 червня 2000 року секретарем Воронської сільської ради, згідно якого все своє майно заповіла позивачці. Вона прийняла спадщину після смерті матері та звернулась до приватного нотаріуса з метою оформлення спадщини, однак отримала відмову оскільки свідоцтво про право власності видано лише на голову колгоспного двору, а крім нього були інші члени двору, частки яких не виділені. Позивач в судове засідання не з'явилась подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, подали заяви про визнання позову та розгляд справи без їхньої участі. Від своїх часток в майні колгоспного двору відмовляються. Взявши до уваги письмові заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Встановлено, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 02 березня 1988 року в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] (а.с.19). Даний факт також підтверджується випискою з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 58327 від 24.03.2017 року (а.с.30). Згідно заповіту, посвідченого 26 червня 2000 року секретарем Воронської сільської ради Коломийського району [PERSON] усе своє майно заповіла дочці [PERSON]. (а.с.13). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. ст.346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №30 „Про судову практику у справах за позовами про захист права власності спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст.123 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно довідки Воронської сільської ради від 21.02.2017 р. №123, померлій [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS]. Станом на 01.07.1990 року в даному господарстві були зареєстровані і проживали: [PERSON] - голова двору, померла [INFO], [PERSON] - чоловік, помер [INFO], [PERSON] - дочка та [PERSON] - дочка, тип двору колгоспний. На день смерті [PERSON] в даному господарстві були зареєстровані та проживали: дочка [PERSON], онука [PERSON], дочка [PERSON], онука [PERSON], онук [PERSON], зять [PERSON] Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався виконкомом Воронської сільської ради за № 16 від 16.06.2000 року, який не скасовувався і не змінювався. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла дочка померлої [PERSON], про що подала відповідну заяву до приватної нотаріальної контори, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. (а.с.14-15). Дочка померлої [PERSON] подала заяву, в якій вказала, що на частку в майні колгоспного двору вона не претендує. Як вбачається із постанови приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу від 07 червня 2017 року №129/02-31, [PERSON] не може бути видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки згідно ст.120 ЦК УРСР (в ред.1963р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності, нотаріус не має змоги встановити всіх співвласників зазначеного вище жилого будинку та їх частки у цьому майні та видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначений вище житловий будинок. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього права може бути визнання права. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. ст.346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Відповідачі на майно померлої не претендують,про що подали до суду відповідні письмові клопотання. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №30 „Про судову практику у справах за позовами про захист права власності спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно ст.123 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ст.ст.346, 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. Відповідачка, яка є спадкоємцем першої черги, подала до суду письмове клопотання, в якому не заперечує щодо позовних вимог позивачки і просить їх задовольнити. Згідно даних технічного паспорту в [ADDRESS] розташовані: житловий будинок літ. А, літня кухня літ. Б, сарай літ. В, стодола літ. Г, навіс літ. Д, навіс літ. Ж, вбиральня літ. З, криниця -№1, огорожі - №2,3. Згідно висновку про вартість обєкта оцінки від 08.09.2017 року, ринкова вартість житлового будинку, з господарським будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] становить 77850 грн.. На підставі наведеного суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову, та визнання за [PERSON] в порядку спадкування право власності на будинковолодіння за адресою [ADDRESS]. На підставі ст.16,328,346,347,392,1222,1234,1268 ЦК України та

Outcome: approved