Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Залишивши прізвище їй - [PERSON] . Стягнути на її користь понесені судові витрати за сплату судового збору та надання правової допомоги. Свої вимоги мотивує тим, що 14 листопада 2017 року вона вступила в шлюб із [PERSON] , і після одруження прийняла його прізвище. Від спільного проживання [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Дочка проживає з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні, відповідач у вихованні дочки участі не приймає, тому вона вимушена звертатися до суду із заявою про стягнення з нього аліментів в примусовому порядку. В серпні 2019 року вони припинили сімейні та подружні відносини, тому що між ними на побутовому (і не тільки) ґрунті виникали сварки, суперечки, конфлікти, чоловік поводив себе грубо, не цікавився дитиною, не приділяв належної уваги родині, зловживав інтернетом, не допомагав їй, в зв`язку з чим після чергового спору вона залишила його, та переїхала в смт. Глухівці до матері. З тих пір налагодити стосунки він не намагався, виїхав на заробітки за кордон, але їй з дочкою не надає матеріальної допомоги, ігнорує свої батьківські обов`язки. Вона вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно, примирення стало неможливим. Майнового спору не виникає. Після розірвання шлюбу неповнолітня дочка [PERSON] залишається проживати з нею, проти чого відповідач не заперечує. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи без його участі, позов визнає, не заперечує проти задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує чиїх - небудь прав та інтересів. Судом встановлено, що 14 листопада 2017 року сторони зареєтрували шлюб у Бердичівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирської області, за актовим записом 614, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с. 7). Від спільного проживання [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією народження серії [NUMBER] (а.с.8) . В серпні 2019 року сторони припинили сімейні та подружні відносини, тому що між ними виникали сварки, суперечки, конфлікти, в зв`язку з чим після чергового спору позивачка залишила відповідача, та переїхала в смт. Глухівці Козятинського району Вінницької області до матері. Майнового спору між сторонами немає. Ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом доведено, що шлюб носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, інші судові витрати у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що судовий збір та витрати за надання правової допомоги необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved