Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла її мати - [PERSON], яка до дня смерті постійно проживала в [ADDRESS]. З 2002 року по даний час вона постійно проживає та працює за кордоном в Італії, що підтверджено відповідними відмітками митної служби, зробленими у її закордонному паспорті. За весь час свого перебування вона весь час матеріально підтримувала свою матір, надсилала їй грошові кошти. Відразу після похорону матері вимушена була поїхати за кордон, оскільки виникла нагальна потреба у виготовленні документів на право проживання та роботи за межами України, а також на довготривале лікування. Повернувшись із-за кордону у 2002 році та маючи намір оформити своє право власності на майно, дізналась, що для цього необхідно спочатку у нотаріуса оформити спадщину після смерті матері, куди звернулася у листопаді 2012 року. Однак у цьому їй було відмовлено у зв'язку з пропуском встановленого законодавством шестимісячного строку та роз'яснено звернутися до суду із зазначеним позовом, так як спадкоємців, які б прийняли спадщину та які б надали згоду про включення її у коло спадкоємців в порядку вимог ч.2 ст. 1272 Цивільного кодексу України, немає. З тих підстав вважає, що з поважних причин пропустила строк звернення з заявою про прийняття спадщини, а тому просить постановити рішення, яким визначити їй додатковий строк на подання заяви про прийняття спадщини за законом. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в заяві обставини, та пояснила, що терміновий її виїзд зразу після похорону матері за кордон був пов'язаний із оформленням документів на право проживання та роботи, а також із важким недугом - захворюванням легень ( відкритою формою туберкульозу), з приводу чого вона тривалий час лікувалася, перебувала під безпосереднім наглядом лікуючого лікаря в Італії. Раніше про цю обставину замовчувала, комплексуючи з приводу виставленого їй діагнозу. Між нею та її братами - третіми особами [PERSON] та [PERSON] існували близькі родинні стосунки, а відтак вважала, що в позасудовому порядку досягнуть згоди щодо оформлення спадкових прав на майно матері. Про небажання досягти такої згоди зі сторони братів дізналася в кінці 2012 року. При житті матір склала заповіт, яким все своє майно заповіла в рівних частках її та її рідному брату [PERSON] З приводу оформлення своїх спадкових прав по заповіту звернулася із - за відмови нотаріуса у зв'язку з пропуском шестимісячного строку, що послужило підставою для звернення до Самбірського міськрайонного суду за захистом своїх прав. Рішенням суду від 25 січня 2013 року позов було задоволено, однак дане рішення було скасовано в апеляційному порядку. Вважає, що однією з підстав скасування цього рішення послужив факт замовчування нею з вищенаведених підстав при пред'явленні позову причини поважності пропуску на подання заяви про прийняття спадщини із - за важкого недугу. На даний час така медична документація нею в установленому законом порядку перекладена на українську мову, завірена та долучена до матеріалів позовної заяви. Пояснила, що і на даний час з приводу вставленого діагнозу перебуває у стресовому стані. Ці обставини, враховуючи характер родинних та приязних відносин з братами, перешкодили їй вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Ствердила, що [PERSON] та [PERSON] мають намір продати спірний будинок, в той час, як для неї він є батьківським куточком, куди вона приїжджає, доглядає за могилою матері, на якій за власні кошти встановила пам'ятник. Представник відповідача Стрілковицької сільської ради Самбірського району Львівської області [PERSON] позов визнала частково, посилаючись на те, що всі діти покійної [PERSON] повинні мати частку у її майні. Треті особи [PERSON] та [PERSON] вважають позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення з тих підстав, що рішеннями судів встановлено факт пропуску позивачки без поважних причин звернення з заявою для визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Вважають, що, незважаючи на хворобу, позивачка [PERSON] неодноразово була в Україні, а відтак мала можливість оформити свої спадкові права. Представник третьої особи Самбірської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 22 серпня 2005 року Державним органом реєстрації цивільного стану. Після її смерті відкрилася спадщина на все її майно: житловий будинок з надвірними спорудами, розташований в [ADDRESS], яке у відповідності до ст.1261 ЦК України повинні були успадкувати її четверо дітей: позивачка [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON] та ще один син - [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину та на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Така заява подається особисто. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Оскільки позивачка [PERSON] з такою заявою у встановлений законом строку не зверталась, то в силу ст. 1271 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що, вирішуючи питання про надання особі додатковго строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця та вчинення цих дій. Як було встановлено в судовому засіданні, позивачка на день смерті матері перебувала на Україні. Однак зразу на третій день після похорону із вищенаведених підстав вимушена була поїхати в Італію. Як ствердила сама позивачка і не заперечили треті особи [PERSON] та [PERSON], а відтак в силу ст. 61 ЦПК України ця обставина не досліджувалася, між ними на той час існували близькі родинні відносини, що не могло викликати перестороги у перші дні зразу після похорону близької людини звернутися з відповідною заявою до нотаріуса. Таких заяв не було подано і самими третіми особами. Вже на час смерті матері позивачці місцевим медичним закладом міста Болонья служби охорони здоров'я регіону Емілія - Романья в Італії був виставлений діагноз «туберкульоз легень», з приводу чого, починаючи з 14. 10. 2014 року вона неодноразово була госпіталізована, перебувала під постійним контролем лікаря. Зразу після похорону черговий контроль їй було назначено на 03. 08. 2005 року. Хвора підлягала госпіталізації на протязі тривалого часу і на даний час продовжує лікуватися. Ці обставини суд вважає поважними і такими, що служать правовою підставою для задоволення позову, а відтак не приймає до уваги посилань третіх осіб як на підставу у задоволенні позову на ту обставину, що позивачці попередніми судовими рішеннями було відмовлено у задоволенні аналогічного позову, оскільки така підстава позивачкою не зазначалася і судом не досліджувалася. На підставі викладеного,

Outcome: approved