Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду у Черкаській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про стягнення недоотриманої пенсії. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що вона є спадкоємицею за законом майна [PERSON], яка померла 28 вересня 2012 року. Державним нотаріусом Тальнівської державної нотаріальної контори 13 травня 2017 їй видано свідоцтво про право на спадщину, за яким вона є спадкоємцем майна [PERSON] Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в сумі 6976,55 грн. У звязку з припиненням з вересня 2011 року фінансового забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про соціальний захист дітей війни», нараховані управлінням Пенсійного фонду України в Тальнівському районі за судовими рішеннями кошти спадкодавцю [PERSON] за її життя не було виплачено. До органів державної виконавчої служби з приводу примусового виконання судового рішення спадкоємець не зверталася, що унеможливлює в даному випадку звернення позивачки до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадженні. За таких обставин, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь неї як спадкоємця [PERSON] недоотриману пенсію в сумі 6979,55 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.10.2018 відкрито спрощене позовне провадження, справу було вирішено розглядати з повідомленням сторін. Запропоновано відповідачам направити до суду відзив. Так, 29.10.2018 представником Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області скеровано до суду відзив на позовну заяву, яким просили відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги тим, що бюджетом Пенсійного фонду України на 2018 рік, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 8 від 11.01.2018 передбачено, що фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищення до пенсій, призначені за пенсійними програмами з урахуванням витрат пов'язаних з виплатою та доставкою пенсійних виплат здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Отже, недоотримана [PERSON] пенсія загальним розміром 6976,55 грн. повинна виплачуватись за рахунок коштів державного бюджету та може бути виплачена позивачці тільки після надходження відповідних коштів на рахунки Управління. Тобто, здійснення вказаної виплати за рахунок власних коштів ПФУ бюджетом не передбачено. Представником Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області також направлено до суду відзив на позов, яким пояснюють, що на час розгляду даної позовної заяви, будь-які рішення суду про зобовязання здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] на адресу Головного управління від управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області не надходили, оскільки стягувач при житті не виконала вимоги Порядку № 440 та не звернулась з відповідною заявою до органів ДВС. Крім того, не надходило до органів казначейства жодних виконавчих документів на виконання постанови Тальнівського районного суду Черкаської області від 15.07.2011. В судове засідання позивачка не з»явилася, скерувала заяву, якою просила розгляд справи проводити без її участі. Представники відповідачів в судое засідання не з»явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі. У звязку із неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів не проводилася. Дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. Постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 31.03.2011 у справі № 2-а-.1789/11 за позовом [PERSON], зобов'язано управління Пенсійного фонду України в Тальнівському районі. Черкаської області перерахунок та виплату [PERSON] як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю щомісячної доплати до пенсії відповідно до статей 39. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.09.2010 із розрахунку однієї мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. з. урахуванням фактично виплачених сум. Постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 04.10.2011у справі № 2-а-2801/11 за позовом [PERSON], зобов'язано управління Пенсійного Фонду України в Тальнівському районі. Черкаської області провести перерахунок та виплати [PERSON] надбавки до пенсії як «дитині війни» відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, яка визначається в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого у законі про Державний бюджет України на відповідний рік з 29.09.2010 з урахуванням фактично виплачених сум. Загальна сума недоотрималої доплати за рішеннями судів становить 6976,55 гри. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом майна матері [PERSON], яка померла 28.09.2012. Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідчений державним нотаріусом Тальнівської державної нотаріальної контори [PERSON], в якому вказано, що спадщина, на яку видано свідоцтво складається з: недоотриманої пенсії в сумі 6976,55 грн., в тому числі: за постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 31.03.2011 по справі №2-а-1789/11 5946,31 грн.; за постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 21.02.2012 по справі №2-а-2801/12- 1030,24 грн., яка належала померлій згідно з довідкою №3816/11, виданої Тальнівським відділом обслуговування громадян [PERSON] обєднаного управління Пенсійного фонду України Черкаської області 21.04.2017. Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали (ч. 1). Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім'ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті суми пенсії ділиться між ними порівну (ч. 2). У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини (ч. 3). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов'язку в натурі. Як було встановлено судом, відповідачами утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 6976,55 гривень, нарахованої пенсіонерці [PERSON] за рішенням суду і не виплаченій її за життя, право власності на яку в порядку спадкування за заповітом перейшло до позивачки. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачці, відповідачі порушують положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною. Так, у ст. 1 Протоколу № 1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і у ст. 41 Конституції України. У порушення вище зазначених норм позивачка позбавлена права користуватися своїм майном. В даному випадку її майном є грошові кошти, які вона успадкувала після смерті своєї матері і які відповідачі відмовляються їй сплачувати. Таким чином відповідачі порушують право власності позивачки на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов'язку в натурі, тобто стягнення її на користь позивачки. Заперечення відповідачів не спростовують позову і не беруться до уваги виходячи з того, що Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 року № 440, не передбачає права подання документів, зазначених у п. 4 цього Порядку, спадкоємцями померлого заявника - фізичної особи, на користь чи в інтересах якої ухвалено рішення суду або видано виконавчий документ. У зв'язку з цим зазначений Порядок не може бути застосований для виконання судових рішень, на підставі яких була нарахована сума пенсійних виплат [PERSON], право на одержання якої перейшло в порядку спадкування за заповітом до позивачки. Крім того, порядок отримання пенсійної виплати, яка була нарахована спадкодавцю за життя, але не виплачена, і входить до складу спадщини, регулюється нормами цивільного законодавства, а не адміністративного, внаслідок чого відсутні підстави для переведення на позивача прав стягувача за рішенням суду, згідно з яким було покладено виконання зобов'язань на УПФУ на користь матері позивачки, спадкодавця. Відсутність бюджетних коштів для виконання відповідачами своїх зобов'язаннь не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки виконання судового рішення проводиться відповідно до встановленого законом порядку. За встановлених судом обставин справи та відповідних їм правовідносин позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. За правилами ст. 141 ЦПК України, ст. ст. 1-4 Закону України «Про судовий збір» стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір, від сплати якого звільнена позивач. Проаналізувавши наведене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідальність за несвоєчасне виконання рішення суду настає у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії.

Outcome: approved