Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом (уточненим) до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах та (неустойки) пені за прострочення сплати аліментів, а саме, просила стягнути з [PERSON] на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в період з 01.01.2013 року по 13.08.2021 року у розмірі 38546,50 грн. Позовні вимоги мотивує тим, згідно виконавчого листа Покровського районного суду Дніпропетровської області від 10.10.2008 року у справі №2-1474 з [PERSON] присуджено до стягнення аліменти, на користь відповідачки, а саме, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.08.2008 року до досягнення дитиною повноліття. Позивачка зазначає, що її син [PERSON] проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини, проте не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною взагалі; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти і головне матеріально не забезпечує сина, хоча судом і винесено рішення про стягнення аліментів. Матеріальне становище позивачки є незадовільним. Коштів на утримання дитини катастрофічно не вистачає, відповідач матеріально не допомагає, аліменти сплачує частково, не в повному обсязі, в зв`язку з чим і виникла вказана заборгованість. Відповідач [PERSON] надав суду заперечення на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свою позицію мотивує тим, що отримавши ухвалу суду від 17.08.2021 року про відкриття провадження, відповідач дізнався про наявність заборгованості у розмірі 24654,60 грн. та в 20-их числах серпня він подав до Покровського районного відділу ДВС копії платіжних документів та у добровільному порядку погасив всю заборгованість. Відповідач зазначає, що станом на 07.09.2021 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник адвокат Єланський О.Г. надав суду письмове клопотання, в якому просив проводити розгляд справи без його участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримав у сумі, яка відповідає розміру заборгованості на дату подачі позову у розмірі 24654,60 грн. та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Лисий В.В. надав суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі та без участі відповідача. Окрім цього, адвокат Лисий В.В. у своїй заяві зазначив, що відповідачем визнаються позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) у розмірі 100 відсотків заборгованості на час її звернення до суду, а саме, 24654,60 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.06.2008 року (а. с. 5). Згідно виконавчого листа Покровського районного суду Дніпропетровської області від 10.10.2008 року справа №2-1474 з відповідача [PERSON] присуджено до стягнення аліменти, на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.08.2008 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 7). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, виданого Покровським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 09.08.2021 року - заборгованість зі сплати аліментів боржника [PERSON] перед [PERSON] по виконавчому листу №2-1474 від 30.10.2008 року за період з 01.01.2013 року по 01.08.2021 рік становить 24654,60 грн. (а. с. 10). Згідно розрахунку пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2013 року по 31.07.2021 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , за період з 01.01.2013 року по 13.08.2021 року становить 38546,50 грн. (а. с. 14). Згідно актуального розрахунку заборгованості по аліментах, виданого Покровським районним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 07.09.2021 року заборгованість зі сплати аліментів боржника [PERSON] перед [PERSON] по виконавчому листу №2-1474 від 30.10.2008 року за період з 01.01.2013 року по 07.09.2021 рік відсутня (а. с. 36, 50). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»). Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Відповідач [PERSON] зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Положеннями частин 1, 3 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на стягнення неустойки (пені) виникає в особи у зв`язку із юридичним фактом порушення особою обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов`язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов`язку зі сплати аліментів. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Перевіривши наданий позивачкою розрахунок пені, судом враховане положення ч. 1 ст. 196 СК України в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. За вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial