Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

Позивачка в квітні місці 2016 року звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2000 грн на утримання неповнолітнього сина [PERSON],[INFO], стверджуючи, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина. До судових засідань позивачка не зявляється, 01.02.2017 року до суду від [PERSON] надійшла заява про вирішення спору за її відсутності, позивачка зазначила, що вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач позов не визнав. Суд вислухав відповідача, вивчив надані документи і встановив наступне: Сторони з 2005 року по 2009 рік спільно проживали і підтримували шлюбні стосунки. 17 листопада 2008 року [PERSON] народила сина [PERSON]. При реєстрації народження дитини відповідач визнав своє батьківство і в актовий запис про народження дитини про [PERSON] внесені відомості як про батька дитини. З листопада 2009 року сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Малолітній [PERSON] до травня місяця 2016 року проживав з матірю, з кінця травня 2016 року дитина проживає з батьком. Позивачка у заяві стверджує, що відповідач ухиляється від виховання дитини та ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому вона позивачка - звернулась до суду з цим позовом посилаючись на скрутне матеріальне становище і просить стягнути з відповідача на утримання дитини щомісяця 2000 грн, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом. Відповідач, не визнаючи позовні вимоги, надав такі пояснення: після припинення сімейних стосунків з позивачкою, він [PERSON]- постійно опікувався долею сина: сплачував позивачці аліменти, купував дитині одяг, взуття, сплачував за навчання сина грошові кошти в спортивних секціях, в школі раннього розвитку, займався питаннями оздоровлення дитини. Крім того, по вихідним і святковим дням син проживав з батьком, а з літа 2010 року по вересень 2015 року за домовленістю з позивачкою син кожні дві неділі проживав з батьком. В травні місяці 2016 року після чергової сварки з матірю син прийшов жити до нього - [PERSON] постійно. Орган опіки і піклування Київська рай адміністрація - питання місця проживання малолітнього [PERSON] розглядав більше трьох місяців після обстеження умов проживання як матері так і батька, дослідження документів, наданих батьками, за їх участі та з урахуванням думки малолітнього [PERSON]. 15.08.2016 року Київська рай адміністрація зробила висновок за №1496\\01-11 про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON],[INFO] з батьком [PERSON] При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] про стягнення аліментів не підлягаючим задоволенню з таких підстав: ст.180 СК визначає « батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». Суд встановив, що батько дитини виконує батьківські обовязки і з народження дитини піклується про фізичний і духовний розвиток сина, забезпечує матеріальні потреби дитини, що більше 6 місяців малолітня дитини постійно проживає з батьком, місце проживання дитини з батьком визначено органом опіки і піклування і це рішення мати дитини не оспорювала. Відповідач свої доводи щодо належного виконання батьківських обовязків підтвердив належними письмовими доказами: довідками з місця навчання дитини, з спортивних секцій, з дитячої поліклініки, висновком органу опіки та піклування, квитанціями банку про перерахування грошових коштів на рахунок сина. З огляду на викладене, правові підстави для задоволення позову про примусове стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] відсутні.

Outcome: dismissed