Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є основним наймачем квартири № 122, розташованій в будинку № 28А по вул. Компресорній м. Запоріжжя. У цій квартирі окрім неї значаться зареєстрованими: [PERSON], який є її колишнім чоловіком та їх діти [PERSON] та [PERSON], але фактично в спірній квартирі проживає вона разом з дітьми. Відповідач [PERSON] тривалий час в зазначеній квартирі не проживає та не з»являється до неї, а саме з часу розірвання їх шлюбу у березні 2011 року відповідач вже не проживав в зазначеній квартирі. Стосунки з того часу вони не підтримують і місцезнаходження відповідача їй невідомо. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних платежів, які не споживаються відповідачем, але нараховуються, чим обєктивно порушуються її права, так як вона самостійно сплачує усі витрати повязані з утриманням квартири та комунальні платежі. Наявність реєстрації відповідача в спірній квартирі, змушує її сплачувати комунальні послуги за відповідача, в той час коли він не користується цими послугами, оскільки в квартирі не проживає тривалий період часу. Таким чином, відповідач [PERSON], який не сплачує комунальні послуги, не несе ніяких витрат з утримання житла та не проживає в спірній квартирі більш ніж 6 місяців, відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням згідно ст. 72 ЖК України у судовому порядку, у зв»язку з чим вона вирішила звернутися до суду та просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення в квартирі № 122, розташованій в будинку № 28А по вулиці Компресорна м. Запоріжжя. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник позивачки [PERSON], яка діє на підставі договору та ордеру, в судовому засіданні позовні вимоги позивачки [PERSON] підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог надала суду пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Про день та час розгляду справи відповідач [PERSON] був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, в зв»язку з чим, суд відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивачка та її представник не заперечували. 3-я особа [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що її батько [PERSON] вже тривалий період часу в спірній квартирі не проживає. Останній раз батька вона бачила десь 3-4 роки потому. Їй відомо, що батько перебуває за кордоном. Особистих речей батька в їх квартирі немає і в квартирі він не з»являється, комунальні послуги не сплачує. Їх квартира не є приватизованою. 3-я особа [PERSON] в судове засідання не з»явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Суду надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Представник 3-ої особи МКП «Основаніє» [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував та суду пояснив, що відповідач [PERSON] є зареєстрованим в спірній квартирі. Працівниками МКП «Основаніє» був здійснений вихід за адресою проживання позивачки з ціллю вручення судової повістки відповідачу та зясовано, що відповідач [PERSON] дійсно не проживає у спірній квартирі, яка не є приватизованою. Суд, заслухавши пояснення позивачки [PERSON], її представника [PERSON], пояснення 3-ї особи [PERSON] та представника 3-ї особи МКП «Основаніє», допитавши свідка, та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ордеру на житлове приміщення № 314 серії М від 22.04.2010 року, виданого виконавчим комітетом Запорізької міської ради, позивачці [PERSON] на сім»ю з 4 осіб було надано право на зайняття жилої площі в квартирі № 122, розташованої в будинку № 28А по вул. Компресорна м. Запоріжжя. Склад сім»ї: [PERSON]- чоловік, [PERSON] дочка, [PERSON] син(а.с.38). З довідки від 20.04.2015 року № 2099, виданої центром обслуговування абонентів № 4 єдиної абонентської служби Запорізької міської ради вбачається, що в спірній квартирі, розташованій за вищевказаною адресою значаться зареєстрованими: позивачка [PERSON], як основний наймач, відповідач [PERSON] та 3-ї особи: [PERSON], [PERSON], як члени її сім»ї(а.с.6). Згідно заочного рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29 березня 2011 року, яке набрало законної сили 09 квітня 2011 року, шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] був розірваний(а.а.8). З інформації наданої адресно-довідковим підрозділом УДМС в Запорізькій області вбачається, що відповідач [PERSON] до теперішнього часу значиться зареєстрованим за адресою: [INFO](а.а.11). У відповідності зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причинах понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї понад шість місяців, лише у випадках спеціально передбачених діючим житловим законодавством України. Перелік цих випадків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що підтримує з позивачкою [PERSON] дружні стосунки і знайома з її сім»єю понад 15 років. Коли позивачка проживала разом однією сім»єю з відповідачем [PERSON] вони разом зустрічали свята, а потім відповідач поїхав за кордон. Спочатку він приїжджав, а потім взагалі перестав приїжджати і останні 5 років вона зовсім його не бачить і в спірній квартирі він не проживає та не з»являється. Його особистих речей в квартирі вона не бачила, комунальні послуги за квартиру сплачує лише позивачка [PERSON]. Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений факт того, що він без поважних причин не проживає в спірній квартирі понад 6 місяців і тривалий період часу, втратив до цього житла будь-який інтерес, оскільки взагалі до квартири не приходить, житлово-комунальні послуги він не сплачує. Таким чином, всі зазначені дії відповідача свідчать про те, що він втратив інтерес до цього житлового приміщення і не ставиться до нього, як до свого постійного місця проживання, в звязку з чим він може бути визнаний таким, що втратив право користування ним. При цьому суд враховує, що відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, не скористався своїми правами сторони в процесі і не надав суду жодного з доказів, що спростовують доводи позивачки, а відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову щодо визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі.

Outcome: approved