Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

Позивачка [PERSON], яка діє також в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про вселення, визначення порядку користування квартирою №149 будинку №188-А по вулиці Богомаза у м.Дніпропетровську, виселення та усунення перешкод у користуванні квартирою. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилалася на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим №1622, на праві власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Інша 1/2 частина вказаної квартири на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим №737, належить відповідачці [PERSON]. Позивачка зазначає, що до грудня 2012 року вона разом з відповідачем [PERSON] та двома дітьми [PERSON] та [PERSON] проживали у [INFO]. Під час чергової сварки, [PERSON] у грудні 2012 року вигнав позивачку з дітьми з вказаної квартири, після чого відповідачі змінили замки від вхідних дверей та перешкоджають їй в доступі до житла. На теперішній час вона з дітьми проживає в орендованому будинку. Також позивачка посилається на те, що відповідач [PERSON] безпідставно проживає у [INFO], він не є членом її родини, згоди на його заселення вона не надавала, до того ж, він зареєстрований за іншою адресою, тому просила виселити з вищевказаної квартири відповідача [PERSON], без надання іншого житлового приміщення. У квітні 2016 року позивачка зверталась до співвласника квартири [PERSON] з вимогою у добровільному порядку надати їй ключі від вхідних дверей, на що отримала відмову у категоричній формі, тим самим їй чиняться перешкоди у користуванні власністю. Посилаючись на ст.ст. 321, 391 ЦК України, позивачка просила суд усунути їй перешкоди у користуванні власністю та вселити її разом з дітьми [PERSON] та [PERSON] в квартиру [ADDRESS] й у м. Дніпропетровську. Як вбачається з технічного паспорту від 12.01.2017 року на квартиру [ADDRESS] й у м. Дніпропетровську, в даній квартирі відбулось переобладнання та на теперішній час вона складається з двох житлових кімнат житловою площею 12,8 кв.м. та 17,0 кв.м., а також коридору, санвузла, кухні, холу, коридору, балкону та лоджії. Також, посилаючись на те, що між співвласниками не визначений порядок користування житловими приміщеннями у квартирі, через особисті неприязні стосунки добросусідське проживання неможливо, тому позивачка просила визначити порядок користування квартирою, яка складається з двох житлових кімнат житловою площею 12,8 кв.м. та 17,0 кв.м., а також коридору, санвузла, кухні, холу, коридору, балкону та лоджії, визначивши їй з дітьми у користування житлову кімнати площею 17,0 кв.м. разом з лоджією 2,1 м.кв., яка прилягає до цієї кімнати, а [PERSON] визначити у користування житлову кімнату площею 12,8 кв.м. та балкон; коридори, кухню, санвузол і хол залишити у загальному користуванні співвласників. У судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причин неявки суду не повідомила, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на те, що вони проживають в спірній квартирі з дозволу власника [PERSON], яка є співвласником квартири. Також [PERSON] зазначив, що вказана квартира за домовленістю між ним та позивачкою після розірвання шлюбу перейшла у його користування .Позивачка має житло та вони не зможуть разом проживати у спірній квартирі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпра в особі Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у м.Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, просив рішення постановити згідно з вимогами чинного законодавства та в інтересах малолітньої дитини, справу просив слухати за його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивачки та відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.12.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим №1622, на праві власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Інша 1/2 частина вказаної квартири на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим №737, належить відповідачці [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] з 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 04.12.2013 року був розірваний. Спірна квартира згідно з технічним паспортом від 10.10.2000 року складалась з трьох житлових кімнат житловою площею 13,0 кв.м., 18,2 кв.м. та 17,0 кв.м., а також кухні, ванної та туалетної кімнат, коридору, кладової, балкону та лоджії. До грудня 2012 року позивачка разом з відповідачем [PERSON] та двома дітьми [PERSON] та [PERSON] проживали у [INFO]. У зв'язку з неприязними стосунками між подружжям з грудня 2012 року позивачка не проживає в даній квартирі, оскільки відповідачі змінили замки від вхідних дверей та перешкоджають їй в доступі до житла. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Також судом встановлено, що у спірній квартирі було проведено переобладнання приміщень в результаті чого, відповідно до технічного паспорту від 12.01.2017 року, квартира складається з двох житлових кімнат житловою площею 12,8 кв.м. та 17,0 кв.м., а також коридору, санвузла, кухні, холу, коридору, балкону та лоджії (ас. 81-82). Відповідно до норм ЖК України, норма жилої площі встановлюється в розмірі 13,65 квадратних метрів на одну особу. Згідно з роз'ясненнями Пленуму ВСУ у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» в силу ст.104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі. Суд звертає увагу на те, що порядок користування квартирою неможливо визначити між співмешканцями, оскільки разом із [PERSON] проживають неповнолітні діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які згідно з нормами СК України та ЖК України є членами сім'ї наймача (співвласника). Виходячи зі змісту ст.50 ЖК України при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев'ять років, крім подружжя. Виходячи з вищевказаних норм, враховуючи загальну та житлову площу спірної квартири 29,8 м.кв., на думку суду, неможливо визначити порядок користування квартирою не порушуючи інтереси інших співвласників, виділивши в користування [PERSON] житлову кімнату площею 17,0 кв.м. з лоджією площею 2,1 м.кв., яка прилягає до цієї кімнати, а також виділити в користування [PERSON] житлову кімнату площею 12,8 кв.м. та балкон. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що вказує на те, що цьому праву власника відповідає зобовязання інших осіб утримуватися від порушення його правочинності. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що відповідачі чинять перешкоди позивачці у праві користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS], місце проживання якої зареєстровано в установленому законом порядку, тому суд вважає усунути [PERSON] перешкоди у користуванні власністю 1/2 частиною квартири [ADDRESS], шляхом зобов'язання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] передати [PERSON] ключі від вхідних дверей квартири та не чинити перешкоди у користуванні квартирою. Оскільки відповідач [PERSON] є близьким родичем (сином) відповідачки [PERSON], та з її згоди, як співвласника спірної квартири, мешкає в належному цьому власному житловому приміщенні, тому в частині позовних вимог про виселення [PERSON] з вказаної квартири, без надання іншого житлового приміщення, суд вважає відмовити. Окрім цього в дану квартиру [PERSON] вселився з моменту її придбання на правах члена сім'ї (чоловіка) позивачки [PERSON], яка є співвласником спірної квартири. Також суд вважає за необхідне, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 367 грн. 47 коп., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 367 грн. 47 коп., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 367 грн. 47 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial