Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача вказуючи, на виконанні у Центральному ВДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій знаходиться виконавчий документ про стягнення з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно. Проте відповідач не виконував свій обов'язок щодо сплати аліментів, та за період з 07.10.2016 року по 30.09.2018 року утворилась заборгованість становить 54169,75 грн. На підставі викладеного просить стягнути з відповідача на її користь неустойку за вказаний період у розмірі 157209,74 грн. та просила судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивачка не викликалась. Відповідач повідомлявся про час і місце розгляду справи, не надав суду відзив на позов, а також клопотання про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження. Представник третьої особи також повідомлявся про час і місце розгляду справи, не надав суду відзив на позов, а також клопотання про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 14.11.2016 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07.10.2016 року та до повноліття дитини. Згідно довідки Центрального відділу державної виконавчої служби ГУТУ юстиції в Донецькій області від 18.10.2018 року за В14, заборгованість [PERSON] перед [PERSON] по сплаті аліментів за період з 07.10.2016 року по 30.09.2018 року становить 54169,75 грн. Вирішуючи позов по суті, суд виходить з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а незалежних від відповідача обставин, в результаті яких дана заборгованість виникла, судом не встановлено, отже наявна вина відповідача у виникненні заборгованості є підставою для стягнення неустойки (пені). Відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається держаним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи із середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. На підставі чого і був виданий державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби ГУТУ юстиції в Донецькій області вказаний розрахунок заборгованості відповідача по аліментам. Згідно зі ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до зазначеного, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки будь-яких обставин, за яких можливо було б звільнити відповідача від неустойки за прострочення сплати аліментів суду не надано, тому суд вважає, що останній повинен понести відповідальність, передбачену ст. 196 СК України, оскільки це буде відповідати насамперед інтересам дитини. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р., неустойка (пеня) сплачується за весь час прострочення сплати аліментів. Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 Цивільного кодексу України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. Перевіряючи наданий позивачкою розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів у сумі 157209,74 грн., судом встановлено, що позивачка зробила вказаний розрахунок за кожен день за весь час прострочення, відповідно до положень ст. 196 СК України, тому суд з ним погоджується. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved