Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа Третя Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, в якому просить визнати за [PERSON] (реєстраційний номер платника податків [NUMBER], паспорт серія [NUMBER], виданий Київським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 11 листопада 2008 року) право власності на квартиру [ADDRESS], житловою площею 30,4 м2, загальною площею 46,4 м2, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] [INFO], яка померла [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивачка, [PERSON], посилалася на те, що вона є спадкоємицею за заповітом своєї бабусі [PERSON], яка померла [INFO] в м. Харкові, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис N 12522, та видано свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] від 04 вересня 2014 року. На день смерті [PERSON] мешкала у [ADDRESS]. 20 лютого 2015 року, у строк що не перевищує 6 (шести) місяців з дати відкриття спадщини, позивачка особисто, як спадкоємець за заповітом (посвідченим Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою 01 липня 2008 року за реєстровим № 2393) звернулася до Третьої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на її користь. Заповіт на день смерті заповідача не відмінено, не змінено, не скасовано, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповітів/спадкових договорів) № 39686185 від 20.02.2015 року. Дочка померлої, [PERSON], спадкоємиця за ст. 1241 ЦК України, спадщину не прийняла, на спадщину не претендує, про що подала відповідну заяву до Третьої Харківської державної нотаріальної контори. На користь позивачки, [PERSON], нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори Лученко Л.А. було заведено спадкову справу N 47/2015, яка зберігається у Третій Харківський державній нотаріальній конторі. Спадкодавиця, [PERSON], отримала у спадок від свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO], квартиру [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину, виданим Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою 12 лютого 2002 року за реєстровим № 2-486. При огляді вказаного документу нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори було встановлено, що квартира не була зареєстрована у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації». Це ж саме було підтверджено повідомленням КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № 1273 від 04 березня 2015 року. 13 березня 2015 року Державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори, посилаючись на ст. 182 ЦК України, яка передбачає, що право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації, було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на тій підставі, що спадкодавиця, [PERSON], свого часу право на спадщину на квартиру [ADDRESS] за життя не зареєструвала, таким чином право власності на це майно за чинним раніше законодавством у неї не виникло. В зв'язку з цим, позивачка, [PERSON], не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], оскільки квартира не зареєстрована у передбаченому законодавством порядку. Відповідач, Харківська міська рада,до судового засідання надала заперечення на позовну заяву, де посилалася на те, що: - [PERSON] не є спадкодавцем, оскільки свідоцтво про право на спадщину, видане [PERSON] нотаріусом підлягало обов'язковій державній реєстрації у реєстрі прав власності на нерухоме майно, проте [PERSON] не здійснила реєстрацію права власності; - матеріали справи не містять доказів про відсутність інших спадкоємців за законом чи за заповітом, а також осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. У судове засідання представник позивача, [PERSON], надала заяву з проханням слухати справу за відсутності позивача. Відповідач, Харківська міська рада, належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, представник в судове засідання не прибув. Третя особа - Третя Харківська державна нотаріальна контора належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, представник в судове засідання не прибув, заперечень не надав. Суд, вивчивши надані заяви, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Спадкодавиця, [PERSON], отримала у спадок від свого чоловіка [PERSON], померлого [INFO], квартиру [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину, виданим Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою 12 лютого 2002 року за реєстровим № 2-486. Вказана квартира не була зареєстрована у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», що підтверджено повідомленням КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» за № 1273 від 04 березня 2015 року. 01 липня 2008 року спадкодавиця, [PERSON], склала заповіт на користь [PERSON]. Заповіт посвідчено Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою 01 липня 2008 року за реєстровим № 2393. Прізвище змінено з [PERSON] на [PERSON] у зв'язку з укладенням шлюбу, та підтверджується свідоцтвом про шлюб між громадянином [PERSON] та громадянкою [PERSON], Серія [NUMBER], видане 09 серпня 2008 року. [INFO] в м. Харкові спадкодавця, [PERSON], померла про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис N 12522, та видано свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] від 04 вересня 2014 року. На день смерті спадкодавиця [PERSON] мешкала у [ADDRESS]. 20 лютого 2015 року, у строк що не перевищує 6 (шести) місяців з дати відкриття спадщини, позивачка, [PERSON], особисто, як спадкоємець за заповітом (посвідченим Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою 01 липня 2008 року за реєстровим № 2393) звернулася до Третьої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на її користь. Заповіт на день смерті заповідача не відмінено, не змінено, не скасовано, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповітів/спадкових договорів) № 39686185 від 20.02.2015 року. Дочка померлої, [PERSON], спадкоємиця за ст. 1241 ЦК України, спадщину не прийняла, на спадщину не претендує, про що подала відповідну заяву до Третьої Харківської державної нотаріальної контори. На користь позивачки, [PERSON], нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори Лученко Л.А. було заведено спадкову справу N 47/2015, яка зберігається у Третій Харківський державній нотаріальній конторі. 13 березня 2015 року Державним нотаріусом Третьої Харківської державної нотаріальної контори, було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В обґрунтування винесеної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, Державний нотаріус Третьої Харківської державної нотаріальної контори посилається на ст. 182 ЦК України, яка передбачає, що право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації, а відтак оскільки спадкодавиця, [PERSON], свого часу право на спадщину на квартиру [ADDRESS] за життя не зареєструвала, таким чином право власності на це майно за чинним раніше законодавством у неї не виникло. В зв'язку з цим, позивачка, [PERSON], не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], оскільки квартира не зареєстрована у передбаченому законодавством порядку. Наведені вище обставини вказують на наявність у позивачки права на звернення до суду за захистом свого невизнаного спадкового права, що передбачено ч. 1 ст. 3 ЦПК України. Заперечення відповідача, Харківської міської ради, суд вважає необґрунтованими. Так, суд не погоджується з твердженням відповідача, стосовно того що : «[PERSON] не є спадкодавцем, оскільки свідоцтво про право на спадщину, видане [PERSON] нотаріусом підлягало обов'язковій державній реєстрації у реєстрі прав власності на нерухоме майно, проте [PERSON] не здійснила реєстрацію права власності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації». В основу заперечення відповідача покладено посилання на Цивільний Кодекс України від 16 січня 2003 року та Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», які визначають, що право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. Суд не може погодитись із вказаними посиланнями, оскільки Свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] (спадкодавиця) отримала 12.02.2002 року - тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тобто в момент отримання [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину за законом норми, на які посилається відповідач, до даних правовідносин не застосовувались. У даному випадку правовстановлюючим документом на квартиру є Свідоцтво про право на спадщину за законом. Цивільний кодекс УРСР від 18.07.1963 року не передбачав державної реєстрації як права власності на нерухоме майно, так і правочину щодо нього. Таким чином, право власності на квартиру у [PERSON] виникло з моменту отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.02.2002 року, а реєстрація права власності в органах БТІ на той час мала технічний характер. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на квартиру. Твердження відповідача, Харківської міської ради, стосовного того, що матеріали справи не містять доказів про відсутність інших спадкоємців за законом чи за заповітом, а також осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині - спростовуються матеріалами справи. Так, в матеріалах справи міститься постанова Державного нотаріуса Третьої Харківської державної нотаріальної контори від 13 березня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій зазначено що дочка померлої, [PERSON], спадкоємиця за ст. 1241 ЦК України, спадщину не прийняла, на спадщину не претендує, про що подала відповідну заяву до Третьої Харківської державної нотаріальної контори. Крім того, зазначене підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповітів/спадкових договорів) № 39686185 від 20.02.2015 року. Відповідно до ст. ст. 3, 4, 5 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспорюваного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого і визнання права власності. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. При цьому, зверненню до суду для розгляду спадкової справи має передувати попереднє звернення спадкоємців у нотаріальну контору та відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. В даному випадку ці умови дотримано, отже спадкоємець має право на звернення до суду. Відповідно до абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з даними спадкової справи інші особи з заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] у шестимісячний строк до нотаріальної контори не зверталися. Виходячи з наведеного, правомірним вбачається застосування до даних відносин Книги третьої ЦК України, зокрема Глави 24 «Набуття права власності» ст. 328, оскільки Книга шоста «Спадкове право» ЦК України, не передбачає набуття права власності на спадкове майно за рішенням суду, а у нотаріуса, як особи, чия діяльність направлена на захист цивільних прав, відсутні правові підстави для видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, [PERSON], вважається такою, що прийняла спадщину. [PERSON] право власності на квартиру квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] не зареєструвала у передбаченому законодавством порядку. Це унеможливлює отримання свідоцтва про право на спадщину спадкоємицею за заповітом [PERSON]. Тому суд вважає за необхідне визнати запозивачем, [PERSON], право власності на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON]. З огляду на вищевказане, суд вважає, що позивачем виконані вимоги закону щодо доведення викладених ним обставин, на які позивач посилаються, як на підставу позовних вимог.

Outcome: approved