Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про захист права власності, захист права на житло та виселення з житлового приміщення, мотивуючи свої вимоги тим, що за адресою: [ADDRESS], раніше проживали: її мати - [PERSON] та її чоловік [PERSON], який для неї є вітчимом. Вказана квартира, належала їм на праві спільної сумісної власності, на підставі акту про приватизацію. [INFO], її мати померла, ті після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини вказаної квартири. Спадщина нею була прийнята, та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, від 01 грудня 2011 року, їй належить 1/4 частина вищевказаної квартири. Відповідно, її вітчим [PERSON], який також прийняв спадщину, став власником ? частин спірної квартири. Таким чином, вона та її вітчим - [PERSON] є співвласниками спірної квартири, яка належить їм на праві спільної часткової власності. У грудні 2009 року, її вітчим [PERSON] захворів на психіатричну хворобу, та з цього часу він постійно знаходиться на стаціонарному лікуванні у комунальній медичній установі «Макіївська міська психіатрична лікарня». На теперішній час, на підставі рішення суду [PERSON] визнаний недієздатним, та на підставі рішення Макіївської міської ради, йому призначений опікун, його рідна сестра - відповідачка [PERSON]. Як опікун, відповідачка [PERSON] здійснює нагляд за майном її недієздатного вітчима, у тому числі за належними йому 3/4 частинами вказаної квартири. До березня 2012 року вона користувалася належною їй часткою у спірній квартирі, як житловим приміщенням, для тимчасового мешкання, на час її приїзду до м. Макіївки, де у неї є багато знайомих, оскільки вона народилася та виросла у цьому місті. Приблизно у березні 2012 року від сусідки вона дізналася, що опікун її вітчима - відповідачка [PERSON], без її відома, змінивши замки на вхідної двері вищевказаної квартири, вселила до неї молоде подружжя - квартирантів, таким чином незаконно розпорядившись належною їй часткою квартири, чим порушила її майнові права. Відповідно до ч.1, ч.2, ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Таким чином, відповідачкою [PERSON] порушено її право на володіння та користування майном, що є спільною частковою власністю. Вважає, що відсутні підстави того, що відповідачка [PERSON] передавши вказану квартиру в користування інших осіб, діяла в інтересах особи яку вона опікає - [PERSON]. Відповідно до пункту 4.7. Правила опіки та піклування, затверджених Наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.99 N 34/166/131/88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 р. за N 387/3680: «Опікун не має права без дозволу органів опіки та піклування укладати угоди, якщо вони виходять за межі побутових. Такими угодами є договори, що вимагають нотаріального засвідчення та спеціальної реєстрації, про відмову від майнових прав, які належать підопічному, поділ майна, поділ, обмін та продаж житлової площі, а також видача письмових зобов'язань тощо. Укладання договору про передання в користування єдиного житла підопічного, де він зареєстрований по місту постійного проживання, виходить за межі побутового. Відповідно до листа виконавчого комітету Макіївської міської ради від 24.04.2013 року за №00801-91-2-13, що додається до позовної заяви, опікун [PERSON] із заявою про надання дозволу на укладення договору відносно майнових прав на користь свого підопічного [PERSON] не зверталася. Таким чином, опікун [PERSON], зловживаючи опікунськими правами, діяла всупереч інтересів підопічного [PERSON], та у своїх власних інтересах. Через своїх давніх знайомих, що є родичами її вітчима [PERSON] та відповідачки [PERSON], вона дізналася, що особами, яки без її згоди вселилися до вказаної квартири є подружжя: відповідачі [PERSON] та [PERSON], які є дальніми родичами відповідачки [PERSON]. У березні 2012 року та у травні 2013 року, а також в інші рази, коли вона намагалася відвідати належну їй частку у спірній квартирі, то відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовилися допустити її до квартири, пояснивши, що вони її орендують на підставі усної домовленості з відповідачкою [PERSON], яка є власником квартири, та сплачують їй за користування квартирою гроші. Незважаючи на відому їм обставину, що вона є співвласником спірної квартири, відповідачі [PERSON] та [PERSON] не реагують на її вимоги звільнити квартиру, що належить їй на праві спільної часткової власності. Таким чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON], самовільно, без її згоди, як співвласника житла, вселилися до квартири, та без законних підстав користуються її майном, а тому є незаконними, недобросовісними володільцями належного їй майна. Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 400 ЦК України, недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку, заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. Відповідачка [PERSON] пояснила їй, що вона, будучи піклувальником [PERSON], вважає своїм правом на власний розсуд розпоряджатися спірною квартирою, та в подальшому вона має намір будь-яким чином та у будь-який спосіб стати одноосібним власником цієї квартири, та взагалі не вважає її власником вказаної квартири та не визнає її права на частку вказаної квартири, та права користування належним їй майном, яке одночасно є для неї тимчасовим житлом. Крім того, [PERSON] змінила замки на вхідної двері квартири, що взагалі робить неможливим користування квартирою. Таким чином, відповідачка [PERSON], не визнає її право власності на 1/4 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та чинить їй перешкоди щодо користування власним майном, яке одночасно є для неї житловим приміщенням. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В зв»язку з чим вона звернулася до суду та просить зобов»язати відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди в користуванні належною їй на праві спільної часткової власності квартирою, яка розташована за вищевказаною адресою, та передати їй ключі від вхідної двері зазначеної квартири; витребувати з незаконного володіння недобросовісних володільців - відповідачів [PERSON] та [PERSON], належне їй на праві спільної часткової власності майно у вигляді вищевказаної квартири, та висилити їх зі спірної квартири, а також вселити її до належної їй на праві спільної часткової власності спірної квартири. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку. Суду надала заяву з проханням справу розглянути без її участі/а.с.25/. Представник позивачки - [PERSON], який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги позивачки [PERSON] підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. В обґрунтування позовних вимог надав суду пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві та наданих до неї уточненнях. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та суду пояснила, що вона на підставі рішення суду є опікуном [PERSON], який є співвласником квартири [ADDRESS]. На теперішній час [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні у психіатричному закладі. Співвласником вище зазначеної квартири, а саме ? частки є позивачка [PERSON], яка проживає в м. Харкові і приїжджає до м. Макіївки лише раз на рік, та не має ніякого інтересу до житла, не утримує квартиру в належному стані. Речей позивачки в квартирі також не має. Ніяких перешкод у користуванні квартирою вона їй не чинила та не чинить. Заміна замків вхідної двері квартири з 2009 року не проводилась, а тому зазначені ствердження позивачки не відповідають дійсності, оскільки вона має ключі від спірної квартири. На вселення до спірної квартири відповідачів [PERSON] та [PERSON] вона отримала згоду позивачки [PERSON] в усній формі. Їх вселення до квартири було здійснено лише в інтересах її підопічного [PERSON], оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] повністю за свій рахунок сплачують комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, а також послуги з опалення квартири. Позивачка [PERSON] комунальні послуги з часу виникнення у неї права власності на частку квартири не сплачувала, а лише з літа 2013 року почала вносити оплату комунальних послуг. Особисто вона, ніякої матеріальної вигоди від проживання сім»ї [PERSON] в спірній квартирі не має. Крім того, відповідачі [PERSON] та [PERSON] доглядають за квартирою, проводять дрібний ремонт, та підтримують квартиру в придатному для проживання стані. Ніякого договору з сім»єю [PERSON] з питання їх проживання в спірній квартирі, вона не укладала і вони проживають в квартирі за усною домовленістю. Вважає, що її діями не були порушені права позивачки [PERSON] як співвласника частки вищевказаної квартири, в зв»язку з чим вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та просить суд відмовити в їх задоволенні. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки [PERSON] не визнала, та суду пояснила, що відповідачка [PERSON] є її бабусею, яка вселила їх в квартиру [ADDRESS], завдяки чому вони познайомилися з позивачкою [PERSON]. Вони проживають в зазначеній квартирі разом з дитиною, підтримують квартиру у її нормальному стані, та сплачують комунальні послуги. Позивачка [PERSON] не заперечувала проти їх вселення в спірну квартиру, та навіть пропонувала їм купити у неї належну їй ? частку квартиру, але вони не дійшли згоди по її вартості. Був такий випадок, коли позивачка прийшла до квартири, але оскільки в квартирі була лише дитина, він її не впустив і не відкрив двері. В минулому році [PERSON] забрала з квартири свої речі. Спочатку позивачка не заперечувала проти їх проживання у спірній квартирі і почала заперечувати проти цього, коли вони відмовилися придбати у неї належну їм частину квартири. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у встановленому законом порядку. Суду надав заяву з проханням справу розглянути без його участі. Представник третьої особи органу опіки та піклування Макіївської міської ради - Шевченко М.О., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні не визнала та суду пояснила, що [PERSON] на підставі рішення суду визнаний недієздатним, та його сестру [PERSON] призначено опікуном, яка виконує свої обов»язки, як опікун. За місцем проживання [PERSON] був здійснений вихід спеціаліста УПТСЗН, яким встановлено, що умови проживання в квартирі є задовільними, зроблений ремонт, про що складений акт. З органом опіки та піклування опікун повинен узгоджувати лише укладання договорів від імені підопічного, які потребують нотаріального посвідчення. Вважає, що інтереси недієздатного [PERSON] не були порушені. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка, і дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Положеннями ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд. З свідоцтва про право власності на житло від 17.01.1996 року, свідоцтв про право на спадщину за законом від 01 грудня 2011 року, витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 01.12.2011 року, а також згідно витягів про державну реєстрацію прав КП «БТІ м. Макіївки» від 20.12.2011 року вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності [PERSON] та її чоловіку [PERSON], та після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, і спадкоємцями майна [PERSON] у вигляді ? частки квартири [ADDRESS], є її чоловік - [PERSON], та донька [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину на ? частину видано доньці померлої [PERSON] та чоловіку [PERSON]./а.с.6,7,50,51,52,53/. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч.1,2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно відповіді виконавчого комітету Макіївської міської ради від 24.04.2013 року, наданої на звернення позивачки [PERSON] з питання продажу ? частки квартири за адресою: [ADDRESS] на користь недієздатного [PERSON],позивачці було роз»яснено, що відповідно до ч.4 ст. 72 ЦК України, п.4.7 «Правил опіки та піклування» опікун без дозволу органів опіки та піклування не має права укладати угоди та договори, що вимагають нотаріального засвідчення та спеціальної реєстрації. Опікун [PERSON] із заявою про надання дозволу на укладення договору відносно майнових прав на користь підопічного [PERSON] до опікунської ради не зверталась/а.с.8/. З акту від 04.05.2013 року, складеного мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON] (квартира [NUMBER]), [PERSON] (кв.[NUMBER]), [PERSON] (кв.[NUMBER]) вбачається, що вони засвідчили про те, що в квартирі [ADDRESS] зазначеного будинку з березня 2012 року проживає молода сім»я без законних підстав. Власник ? частки вказаної квартири [PERSON] не може потрапити до квартири/а.с.9/. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він знайомий з позивачкою [PERSON], оскільки є її сусідом, і одного разу, в травні 2013 року, коли він її зустрів, а до цього не бачив приблизно два роки, вона попросила його допомогти їй, оскільки вона не могла попасти до своєї квартири. Коли вони прийшли за адресою: [ADDRESS], вони постукали у двері, та хлопчик їм відповів, що нікого немає вдома. Ключ, який мала при собі позивачка [PERSON], до замку вхідної двері не підходив і вона не змогла своїм ключем відчинити замок. Крім того, йому відомо, що в зазначеній квартирі проживає молода сім»я з дитиною. Відповідно до посвідчення [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Макіївської міської ради, відповідачка [PERSON] згідно рішення Центрально - Міського районного суду м. Макіївки Донецької області від 31.05.2010 року призначена опікуном над недієздатним [PERSON], [INFO]/а.с.42,43,44/. Згідно ордеру на житлове приміщення №1952 від 11.07.2011 року, [PERSON] з сім»єю з 3-х осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON]., надане право на зайняття житлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. Зазначені особи значаться зареєстрованими за вище вказаною адресою з 03.08.2011 року, що підтверджується копією особового рахунку, виданого ТОВ «Керуюча компанія - Лідер»/а.с.28,29,30/. Відповідно до листа Макіївської ОДПІ від 17.06.2013 року надісланого на ім.»я [PERSON], вбачається, що Макіївською ОДПІ на виконання завдання прокуратури м. Макіївки щодо приховування громадянкою [PERSON] доходів від надання в оренду нерухомого майна, не встановлено доказів щодо отримання останньою доходів від надання майна в оренду/а.с.31/. З квитанції №416/70643 від 21.06.2013 року вбачається, що позивачка [PERSON] сплатила на користь ПП «Макринок - Сервіс» квартплату у розмірі 100,00грн/а.с.32/. З акту обстеження фактичного проживання недієздатного [PERSON] від 29.05.2013 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] умови проживання задовільні, в квартирі є все необхідне для проживання. На момент відвідування квартири, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні. В квартирі знаходилась [PERSON], яка є племінницею [PERSON] та [PERSON] Родичі проживають квартирі за проханням [PERSON] з жовтня 2012 року та здійснюють нагляд за житлом у період відсутності [PERSON]. Зі слів [PERSON], за час проживання в квартирі, ними було здійснено ремонт опалювальної, каналізаційної, водопровідної та газової систем, виведено грибок зі стін, ведеться підготовка до ремонту даху/а.с.95/. Положеннями ч.2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS]. Зазначена квартира належить на праві спільної часткової власності їй та [PERSON], який на підставі рішення суду визнаний недієздатним, над ним встановлено опіку і відповідачку [PERSON] призначено його опікуном. Діючи як опікун, відповідачка [PERSON] вселила до вище вказаної квартири відповідачів [PERSON] та [PERSON] разом з їх неповнолітньою дитиною, при цьому останні не є членами сім»ї співвласника спірної квартири [PERSON], договір найму житлового приміщення з ними не укладався, що було визнано відповідачами в судовому засіданні, а тому ці обставини не підлягають доказуванню відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України. Належних та достовірних доказів того, що вселення відповідачів [PERSON] та [PERSON] відбулося з дозволу співвласника квартири позивачки [PERSON] суду не було надано, а остання, як і її представник в судовому засіданні заперечували цей факт. Таким чином, на підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що вселення відповідачів [PERSON] та [PERSON] до спірної квартири відбулося без дозволу позивачки [PERSON], як співвласника цієї квартири, а також без будь-якої правової підстави, лише з дозволу опікуна [PERSON]. Разом з тим, на підставі наданих достовірних письмових доказів судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітня дитина мають в користуванні інше житлове приміщення, яке надане ним відповідно до чинного законодавства та до теперішнього часу зберігають за собою право користування цим житлом, у той самий час жодних правових підстав для зайняття та користування житловою площею у спірній квартирі у відповідачів немає. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] підтвердив той факт, що позивачка [PERSON] не мала змоги потрапити до приміщення спірної квартири та ключ від замка вхідної двері, який у неї мався, не підходив до нього. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до вимог ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні достовірно встановлений факт того, що відповідачами порушено право позивачки [PERSON] на володіння та користування належним їй майном, що є спільною частковою власністю, в зв'язку з чим її позовні вимоги в частині усунення перешкод в користуванні спірною квартирою, передачі їй ключів від вхідної двері, а також виселення відповідачів [PERSON] та [PERSON] зі спірної квартири та вселення позивачки в спірну квартиру є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В той самий час, суд вважає, що позовні вимоги в частині витребування з незаконного володіння відповідачів спірної квартири є зайво заявленими, оскільки квартира є нерухомим майном, розташована у багатоквартирному житловому будинку, позивачці [PERSON] належить не вся квартира, а лише її 1/4 частина, а тому суд приходить до переконання, що обрані позивачкою способи захисту її порушеного права у вигляді усунення перешкод в користуванні спірною квартирою, виселення відповідачів та вселення позивачки в спірну квартиру вже будуть достатніми для захисту у повному обсязі її порушених прав, як співвласника житлового приміщення, а тому позовні вимоги в цій частині не можуть бути задоволені судом. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві-пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких відповідачеві відмовлено. Отже, з відповідачів на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 229,40грн., сплата якого у зазначеному розмірі передбачалася на час звернення з позовом до суду. У той самий час оплата банківських послуг не відноситься до судових витрат, а тому не підлягає стягненню з відповідачів.

Outcome: partial