Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Позивачка звернулась до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12.11.1983 року Відділом РАЦС Купянського міськвиконкому Харківської області, актовий запис № 329. Позивачка вказує, що шлюбні відносини з відповідачем припинені, з 1999 року спільно вони не проживають, що привело до неможливості збереження сімї, між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага один до одного. Від шлюбу неповнолітніх дітей на даний час не мають. Майновий спір між сторонами відсутній. Відомостей про звернення позивачки до суду з аналогічною позовною заявою немає. 18.12.2018\~року суддею\~направлявся запит\~щодо підтвердження\~місця реєстрації\~відповідача. Після отримання відповіді 26.12.2018 року, провадження по справі було відкрито та призначено підготовче засідання на 28.01.2019 року. 28.01.2019 року відповідач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, на розірвання шлюбу погодився, претензій до позивачки він не мав ( а.с.20). Також, 29.01.2019 року від позивачки по пошті надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, позов підтримує у повному обсязі і просить задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Враховуючи заяви сторін, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. Суд, дослідивши докази та зясувавши обставини справи, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 12.11.1983 року Відділом РАЦС Купянського міськвиконкому Харківської області, актовий запис № 329, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії ІІ-ВЛ № 376560 (а.с.4). Від шлюбу неповнолітніх дітей на даний час не мають. Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України\~передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст.\~55 Сімейного Кодексу України\~ \~дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3,4\~ст. 56 Сімейного Кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3\~ст.105 Сімейного Кодексу України\~\~передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що подружжя шлюбно-сімейних відносин не підтримує, за наданий судом строк вони не виявили бажань поновити стосунки і зберегти сімю та примиритися, суд приходить до висновку, що їх подальше спільне життя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, у звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка у своєму позові і заяві не вказала, що бажає змінювати шлюбне прізвище, у звязку з чим суд вважає доціьним залишити їй прізвище «Кизим» після розірвання шлюбу.

Outcome: approved