Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, згідно якого просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 30.09.2000 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають двох синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось, відповідач з 2011 року перебуває в розшуку органами МВСУ. Ведення між сторонами спільного господарства та сумісного проживання остаточно припинено, за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у неї розвинулась неприязнь до відповідача, втрачено почуття любові та поваги. Кожен із сторін мав діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім'ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери, принижував її в присутності дітей, підкреслював свої зв'язки з кримінальними структурами, погрожував позбавити власності та сфальсифікувати обставини, внаслідок яких вона опиниться в місцях позбавлення волі або психіатричних закладах. Поведінка відповідача до членів сім'ї характеризувалась грубістю. Відповідач емоційно неврівноважений та схильний до образ. Позивачка вважає, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливе. Діти проживають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Після розірвання шлюбу позивачка просила відновити дівоче прізвище - [PERSON] Представники позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, в тому числі через засоби масової інформації, про що в справі містяться відповідні документи, заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності, та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представників позивачки, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.09.2000 року між сторонами укладено шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 1175. (а.с.11) Від шлюбу мають двох синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с. 9-10) Спільне життя у сторін не склалось, відповідач з 2011 року перебуває в розшуку органами МВСУ. Ведення між сторонами спільного господарства та сумісного проживання остаточно припинено, за глибоким переконанням позивачки, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у неї розвинулась неприязнь до відповідача, втрачено почуття любові та поваги. Шлюб підлягає розірванню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає можливим після розірвання шлюбу, відновити дошлюбне прізвище позивачки на [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: approved