Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, оскільки відповідач постійної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Сторони в судове засідання не з'явилися, завчасно письмово сповістили про можливість розгляду справи за їхньої відсутності. Відповідно до письмової заяви [PERSON] вона підтримує вимоги та просить позов задовольнити у повному обсязі. Згідно із письмовою заявою і поясненнями відповідача він позовні вимоги визнає. За встановлених обставин, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи за відсутності сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони є батьками дитини [PERSON], який народився 01 жовтня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 510356. Спільна дитина сторін мешкає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою житлової організації а місцем проживання позивача та дитини, а саме довідкою № 79 від 19.09.2016 року Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Залізничник № 31». Позивачка несе витрати по утриманню сина. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи встановлені обставини, з огляду на ст. 180 СК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на дитину у судовому порядку в розмірі 1/36 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення позивачки до суду, та до повноліття дитини, оскільки відповідач є батьком дитини та зобовязаний її матеріально утримувати. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач має можливість надавати оскільки є працездатним. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved