Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 вересня 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області України. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що від шлюбу із відповідачем [INFO] у них народився син - [PERSON] . На протязі останнього часу, внаслідок різних поглядів на шлюб та сім`ю, між ними погіршилися взаємовідносини, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, вони не ведуть спільного господарства, втратили почуття любові та поваги, та їх шлюб існує лише формально. З цих підстав, позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, а також зазначає, що після розірвання шлюбу бажає відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Посилаючись на наведені обставини просить шлюб розірвати. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 липня 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Відзиву на позовну заяву відповідач [PERSON] не подавав. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала , що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив, що заявлені позовні вимоги по розірвання шлюбу визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу. Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 17 вересня 2007 року, про що складено актовий запис №85, Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області України, яким 17 вересня 2007 року видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 08 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції (актовий запис №2905). Спільне життя сторін не склалося. Внаслідок різних поглядів на шлюб та сім`ю, між ними погіршилися взаємовідносини, втраченіо почуття любові та поваги, у зв`язку із чим, сторони припинили подружні відносини та не ведуть спільного господарства. Сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов [PERSON] - до задоволення. У відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За вказаних обставин, суд вважає за можливе відновити позивачці її дошлюбне прізвище [PERSON] . Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved