Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02.01.2008 року. За час перебування у шлюбі у них народилася одна дитина: син [PERSON], [INFO], який на даний час є малолітнім. У них з відповідачем сімейне життя не склалося, останні роки вони не можуть проживати як сім'я разом, виконувати сімейні обов'язки, у них різні погляди на життя. Між ними безпричинно виникають сварки та скандали, що негативно впливає на їхню дитину, примирення між ними неможливе. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріально їй та їхній дитині не допомагає, участі у вихованні не приймає, внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати їхнього малолітнього сина. А тому позивачка просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, дитину залишити їй на виховання та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1300,0 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, однак подала до суду письмову заяву про зменшення позовних вимог, в якій вона просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В решті позовні вимоги підтримала, просила позов з врахуванням зменшених позовних вимог задовольнити та справу розглянути без її участі. Додатково просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] . в судове засідання не з'явився, відповідно до ст. 74 ЦПК України вважається таким, що повідомлений про час і місце судового розгляду у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можна провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов, з врахуванням зменшення позовних вимог, підлягає до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено, що 02.01.2008 року між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб (а.з. № 1), що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 4). За час перебування у шлюбі у них народилася одна дитина: син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5), де в графі «Батько» вказано [PERSON] (відповідач). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Судом встановлено, що відповідач та позивачка шлюбних відносин не підтримують, примирення між ними не можливе. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам позивачки і даний шлюб слід розірвати. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи письмову заяву позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». На думку суду, місцем проживання малолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO] слід визначити місце проживання його матері. Згідно довідки №362 від 24.04.2017 року, виданої ТзОВ «РОДОСЛАВ ЛТД» [PERSON] (позивачка) дійсно працює в ТзОВ «РОДОСЛАВ ЛТД» на посаді бухгалтера, і їй за період з листопада 2016 року по березень 2017 року нарахована заробітна плата 11611 грн. 66 коп. (а.с. 9). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей. При ухиленні від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки,сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Врахувавши те, що позивачка зменшила позовні вимоги в частині розміру стягнення аліментів, з`ясувавши обставини, які згідно ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів, суд вважає, що зменшені вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини підлягають до задоволення, а тому з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти у твердій грошовій сумі на утримання малолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісячно на, до досягнення ним повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць належить допустити до негайного виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. При такому вирішенні позову з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі за позовною вимогою про стягнення аліментів. На підставі вищенаведеного, відповідно до ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 160 180-182, 184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved