Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду 04 червня 2015 року з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи, що від шлюбу з відповідачем мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю. Батько дитини мешкає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитині не надає, в зв'язку з чим вона звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів, а саме згідно уточнень просить стягувати на утримання доньки аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Позивачка зазначила, що ознайомившись з запереченнями відповідача, де він не заперечує проти стягнення аліментів у розмірі 1000 гривень, також згодна стягувати по 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник відповідача зазначив, що відповідач [PERSON] не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №368 від 01.03.2011 року, яка проживає з матір'ю. В силу статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Спірні правовідносини регулюються ч.1 ст. 184 СК України, за якою підставою для присудження аліментів у твердій грошовій сумі є те, що відповідач офіційно не працевлаштований та має мінливий заробіток, тобто не регулярно. Відповідно до роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) ії матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Враховуючи аліментний обов'язок батька дитини, відсутності даних щодо наявності у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, те що він має нерегулярний, мінливий дохід, та за наявністю згоди відповідача на сплату аліментів в зазначеній сумі, суд вважає можливим визначити розмір аліментів в твердій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно на утримання дитини з дня пред'явлення позову та до повноліття дитини, чи зміни матеріального стану платника аліментів. В силу ч.1 ст. 191 ЦПК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць з дати звернення позивачки до суду.

Outcome: approved