Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , і стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування заяви зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 29 березня 2011 року. Від шлюбу є двоє дітей: [PERSON] та [PERSON] . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживання з нею та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач [PERSON] у вихованні та утриманні дітей жодної участі не приймає, фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, залишивши весь догляд за дітьми лише на неї. Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 27 грудня 2011 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання двох його неповнолітніх синів в твердій грошовій сумі по 300 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 5 грудня 2011 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі цього рішення суду нею було отримано виконавчий лист та пред`явлено до виконання, однак відповідач аліменти на утримання дітей не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, розмір якої станом на 1 жовтня 2019 року становить 56322 грн. 45 коп. З моменту розірвання шлюбу [PERSON] не бере жодної участі в матеріальному забезпеченні дітей, не навідує їх, не цікавиться їхнім життям та здоров`ям, не приймає участі у їх вихованні, не відвідує навчальні заклади, в яких на даний час їхні діти навчаються. За її заявою до Єдиного реєстру досудових розслідування в жовтні 2019 року внесені відомості про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України (ухилення від сплати аліментів). В зв`язку з противною поведінкою відповідача, яка полягає в повному ігноруванні обов`язків щодо виховання їхніх дітей, вважає за необхідне позбавити його батьківських прав. Ухилення відповідача від виховання та утримання малолітніх дітей є умисним та свідомим, оскільки ніщо не перешкоджає йому матеріально підтримувати дітей, приймати участь у їх вихованні та турбуватися про них як батькові. 29 жовтня 2019 року [PERSON] написав письмову заяву про те, що згідний із позбавленням його батьківських прав відносно двох його дітей, що свідчить про відсутність у нього бажання приймати участь у їх житті та вихованні. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] позовні вимоги підтримав з викладених у позовній заяві підстав і просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечив щоб його позбавили батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , про що заявив як під час підготовчого судового засідання, так і під час розгляду справи по суті. Представник органу опіки та піклування Горохівської районної державної адміністрації Карпук Т.М. в судовому засіданні пояснила, що відповідач вихованням, розвитком та матеріальним забезпеченням своїх дітей не займається, і останній сам не заперечує щоб його позбавили батьківських прав, у зв`язку з чим органом опіки та піклування Горохівської районної державної адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення його батьківських прав. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, представника органу опіки та піклування, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до вимог частин 2 і 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Підстави для позбавлення матері, батька батьківських прав визначені ст. 164 СК України, у відповідності до якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з вимогами ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як зазначається у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уродженців с. Михлин Горохівського району, Волинської області, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданими Горохівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинської області 26 січня 2018 року (а.с. 6, 7). Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 29 березня 2011 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9), і вони проживають окремо. Відповідач [PERSON] вихованням своїх дітей [PERSON] та [PERSON] не займається, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться їх фізичним та моральним розвитком, не проявляє батьківської уваги та турботи про них, не піклується про їх навчання, про що він не заперечив в судовому засіданні, та, будучи проінформований судом про правові наслідки позбавлення батьківських прав, передбачені ст. 166 СК України та наслідки визнання позову, передбачені ч. 4 ст. 206 ЦПК України, безумовно визнав позов про позбавлення його батьківських прав. Неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають з матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї та проживання від 4 жовтня 2019 року № 234 (а.с. 15). З висновку органу опіки та піклування Горохівської районної державної адміністрації вбачається, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , оскільки він вихованням та утриманням дітей не займається, і сам не заперечує щоб його позбавили батьківських прав (а.с. 10). Такими чином, суд дійшов висновку, що відповідач не турбується про належне виховання його дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, їх навчання, не забезпечує необхідного харчування, лікування, не спілкується з дітьми, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, тобто фактично ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх дітей без об`єктивних поважних причин. З урахуванням вищезазначеного і беручи до уваги, що відповідач позов визнав, і таке визнання ним позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його двох неповнолітніх дітей належить задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 384 гривні 20 копійок, а інших 50% відсотків сплаченого судового збору, що становить 384 гривні 20 копійок, належить стягнути на користь позивачки з відповідача.

Outcome: approved