Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 24 листопада 2012 року у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що сторони не змогли створити міцної сімї, в них різні погляди на сімейне життя та обовязки. Стосунки які на даний час існують між ними виключають можливість збереження сімї. Спільно не проживають з 2016 року, спільне господарство з відповідачем не ведеться, спору про поділ майна немає. За наведених обставин просить шлюб розірвати, дитину залишити на проживанні з нею. Позивачка в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, у своїх письмових запереченнях не заперечив проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про одруження серії 1-СГ № 196196 від 24 листопада 2012 року сторони зареєстрували шлюб у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за № 541 (а.с.12). В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-СГ № 499943 від 26 квітня 2006 року (а.с. 6) Довідкою № 02-02/2106 виписка з будинкової книжки про реєстрацію та склад сімї від 05.05.2017 року підтверджується проживання позивачки [PERSON] та її дочки [PERSON] за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Василя Стуса, 25/93 (а.с.10) Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, миритися не бажають. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та нормальному вихованню їх дитини. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, дитину залишити на проживанні з матірю. На підставі наведеного, пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved