Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивачка звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому вказано, що вона є опікуном малолітнього [PERSON] на підставі рішення Лисичанської міської ради від 18.08.2015 № 249. Мати дитини [PERSON] засуджена рішенням Сєвєродонецького міського суду від 21.05.2015. Батько дитини [PERSON] записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Малолітня дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідачка добровільно матеріальну допомогу не надає. Просила суд стягнути з відповідачки на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини, [PERSON], у розмірі ? частини з усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду подала письмову заяву, у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, відбуває покарання у Качанівській виправній колонії № 54, згідно доручення суду їй вручено позовну заяву та копії документів. На виконання доручення суду, відповідачкою надано заяву, в якій вона просить розглядати справу за її відсутності, позов визнала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову. З матеріалів справи вбачається, що згідно зі свідоцтвом про народження серії 1-ЕД № 300200, виданим 29 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] народився 10 лютого 2005 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 147. Батьком дитини записаний [PERSON], матірю [PERSON] /а.с.7/. Згідно рішення виконавчого комітету Лисичанської міської ради № 191 від 07.07.2015 вбачається, що [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування у звязку з тим, що його батьки: мати [PERSON] засуджена вироком Сєвєродонецького міського суду від 21.05.2015; батько [PERSON], записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України /а.с.3/. Згідно рішення виконавчого комітету Лисичанської міської ради № 249 від 18/08.2015 вбачається, що [PERSON], [INFO] призначено опікуном над малолітнім онуком [PERSON], [INFO], до повернення його матері з місць позбавлення волі /а.с.4/. За таких обставин, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не надає позивачу матеріальної допомоги на утримання дитини, а позивач потребує такої допомоги, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, позовні вимоги підтверджено протягом судового засідання, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України Про судовий збір від сплати державного мита звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 487 гривень 20 копійок. У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved