Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування коштів на лікування дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що у них з відповідачем є спільна дитина інвалід - дочка [PERSON] , 2001 року народження. За рішенням Чортківського районного суду від 29 червня 2010 року з відповідача стягнуто на її /позивачки/ користь аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18 травня 2010 року і до повноліття дитини. Рішенням від 30 жовтня 2010 року із відповідача призначено стягнення коштів на утримання подружжя з яким проживає дитина-інвалід у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 03 вересня 2010 року протягом усього часу проживання та опікування нею. У зв`язку із важкістю захворювання дитини вона не має змоги працювати. 25 вересня 2017 року донька поступила в Інститут травматології та ортопедії НАМН України, де було проведено кілька операційних втручань. Забезпечення ліками, післяопераційний догляд, реабілітацію позивачка проводила за рахунок власниз заощаджень. Відповідач участі у додаткових витратах на дитину не приймав та не приймає. Тому, просить стягнути з відповідача кошти в сумі 31450,84 грн. понесених нею на лікування дитини. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, які зазначені в позові та просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнає, суду пояснив, що відповідач систематично сплачує аліменти на утримання дочки та дружини. Суд, заслухавши пояснення та доводи учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив наступні обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Сторони сімейно-шлюбні відносини не підтримують, відповідач проживає окремо від дитини, має іншу сім`ю та на утриманні неповнолітню дитину. За рішенням Чортківського районного суду від 29 червня 2010 року з відповідача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 18 травня 2010 року і до повноліття дитини. Рішенням Чортківського районного суду від 30 жовтня 2010 року із відповідача призначено стягнення коштів на утримання подружжя з яким проживає дитина-інвалід у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 03 вересня 2010 року протягом усього часу проживання та опікування нею. [PERSON] є дитиною інвалідом і має право на пільги встановлені законодавством України, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] виданим 13 вересня 2017 року УСЗНСП Чортківської міської ради. Згідно виписки з історії хвороби стаціонарного хворого №медичної карти 479544 ДУ «Інституту травматології та ортопедії НАМН України» гр. [PERSON] , 2001 р.н. госпіталізована 25 вересня 2017 року по 18 жовтня 2017 р. з діагнозом ДЦП; спастичний тетапарез; дисплазія кульшових суглобів; складна, ригідна деформація стоп; вертикальне положення таранної кісти справа; згинальна порочна установка в правому кистьовому суглобі. 28 вересня 2017 р. виконано операцію трьохсуглобового артродез лівої стопи. 12 жовтня 2017 р. виконано поза суглобовий артродез лівої стопи. Згідно із виписок Більче-Золотецької обласної фізіотерапевтична лікарня реалібітації дитина-інвалід [PERSON] , 2001 року народження перебувала з 21 січня по 09 лютого 2019 р. та 08 липня по 27 липня 2019 р. на стаціонарному лікуванні. Після перенесених у дитини виникли проблеми зі здоров`ям, тому позивачка була вимушена звернутися до стоматологічної клініки, де 03 вересня 2018 року проводилися стоматологічні втручання під загальним знеболенням, що вимагає додаткових витрат. Відповідач добровільно такої допомоги не надає. Відповідач [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] Від шлюбу [INFO] народилася [PERSON] , про що 19 червня 2013 року виконавчим комітетом Новороздільської міської ради Львівської області видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] . За змістом ст. 185 СК України,той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору, такого висновку прийшла Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України в ухвалі від 16 грудня 2009 року № 6-20478св09. Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї, в даному випадку у зв`язку із хворобою, оскільки дитина потребує лікування та на розвиток дитини. Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст.181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Батьки беруть участь у додаткових витратах на дитину рівною мірою, сторона, що звертається з вимогою про відшкодування вже зроблених додаткових витрат або з вимогою про їхнє попереднє фінансування, має надати суду докази фактично понесених або майбутніх витрат, їхній розрахунок й обґрунтування. З наданих квитанцій [PERSON] вбачається, що дитина [PERSON] ,2001 р.н. є інвалідом з дитинства та потребує постійного лікування та реабілітацію. Позивачка сплатила за лікування 31450,84 грн., що підтверджується квитанціями. В правовій позиці Верховного Суду України, висловленій 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, зазначено, що виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів на аліменти, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. За положенням ст.ст.76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільний справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, яка потребує лікування. Виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи, що дитина потребує матеріальної допомоги на лікування, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 31450,84 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 768,40 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved