Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] у вересні 2014 року звернулася у суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вказав, що на даний час сім'я сторін фактично розпалась. Підставою для розпаду сім'ї стало непорозуміння та постійні сварки, у зв'язку з чим шлюбні відносини між ними припинено, в результаті чого сторони близько 6 місяців проживають окремо. Позивач примиритися категорично не бажає. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], народження [INFO], якого позивач просить залишити проживати з батьком. Також позивач просить не відновлювати їй дошлюбне прізвище. Позивач у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, додатково вказала, що з відповідачем не підтримують стосунки вже близько шести місяців. Також просить залишити неповнолітнього сина [PERSON] проживати з батьком, оскільки вона планує виїхати на деякий час в іншу область і не має змоги забрати з собою неповнолітнього сина, який у м. Пирятин навчається в загальноосвітній школі та відвідує гуртки. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав заяву у якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом установлено, що факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про одруження виданим 16.09.2003 виконкомом Мокиївської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], народження [INFO], у свідоцтві про народження якого батьком записано [PERSON], матір'ю - [PERSON] (а.с. 6). Спору про місце мешкання малолітнього [PERSON] у сторін не виникає він залишається проживати з батьком - [PERSON]. Відповідно до довідки № 172 виданої 06.10.2014 директором Пирятинського ліцею Хропко В.В., [PERSON], народження [INFO], навчається у 4 а класі вищезазначеного навчального закладу( а.с.11). При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно з'ясовано взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, врахувавши норми сімейного законодавства, та те, що шлюбні відносини між сторонами припинені у зв'язку з чим сторони вже близько шести місяців не підтримують відносини, суд рахує, задовольнити позов та розірвати шлюб. Судові витрати позивач залишає за собою.

Outcome: approved