Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулася до суду із цивільним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» про стягнення орендної плати по договору оренди земельної ділянки, а саме, просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» на свою користь орендну плату за 2020-2021 роки, за користування земельною ділянкою площею 1,1979 га, в тому числі рілля 1,979 га, кадастровий номер 1224255100-01-098-2255 у сумі 5613,81 грн. з яких: 5100,00 грн. - сума боргу, 367,44 грн. - інфляційне збільшення, 146,37 грн. - штрафні санкції. Позов мотивований тим, що позивачка є власником земельної ділянки площею 1,1979 га, кадастровий номер 1224255100-01-098-2255. 01.08.2015 року позивачка уклала з відповідачем договір оренди земельної ділянки, відповідно до якого ТОВ «Відродження» в оренду була передана земельна ділянка площею 1,1979 га, в тому числі рілля 1,979 га, кадастровий номер 1224255100-01-098-2255. За договором оренди відповідач зобов`язувався вчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, однак ТОВ «Відродження» вчасно не виконує умови договору по сплаті орендної плати. З метою вирішення спору у позасудовому порядку позивачка неодноразово зверталася до ТОВ «Відродження» з проханням сплатити заборгованість, але представники відповідача кожного разу повідомляли про відмову у видачі орендної плати, мотивуючи відмову відсутністю коштів у орендаря. Представник відповідача надав суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Свою позицію мотивував тим, що дійсно 01.08.2015 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 1224255100-01-098-2255, загальною площею 1,1979 га, терміном на 10 років. 04.09.2021 року позивачці була виплачена орендна плата у розмірі 3538,00 грн. з яких: 2550,00 грн. - плата за користування земельною ділянкою у 2020 році та 988,00 грн. - пеня, інфляційні збільшення та штрафні санкції. Таким чином, заборгованість по орендній платі за 2020 рік, між позивачем та відповідачем не існує. Вимога позивачки про стягнення орендної плати за 2021 рік заявлена передчасно, оскільки відповідно до п. 4.1 договору орендна плата сплачується до 20 листопада кожного року дії договору оренди. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Письмових заяв та клопотань до суду не подавала. Відповідач ТОВ «Відродження» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових заяв та клопотань до суду не надавав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №162765, виданого 14.02.2007 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,1979 га, розташованої на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області за кадастровим номером 1224255100-01-098-2255 (а. с .4). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.07.2020 року, виданого та посвідченого приватним нотаріусом Покровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Головко М.Г., [PERSON] успадкувала після померлого чоловіка [PERSON] земельну ділянку розташовану на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області площею 1,1979 га, кадастровий номер 1224255100-01-098-2255, яка належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №162765, виданого 14.02.2007 року (а. с. 9). Право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 1,1979 га, кадастровий номер 1224255100-01-098-2255 підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а. с. 7). 01.08.2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Відродження» укладений договір оренди земельної ділянки площею 1,1979 га, кадастровий номер - 1224255100-01-098-2255 (а. с. 5-6). 01.08.2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Відродження» був складений акт приймання-передачі земельної ділянки та акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 1,1979 га, кадастровий номер - 1224255100-01-098-2255 (а. с. 8). Згідно пункту 1.1 договору оренди земельної ділянки від 01.08.2015 року, [PERSON] надає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Відродження» приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області. Відповідно до пункту 1.3 договору в оренду передається земельна ділянка площею 1,1979 га, в тому числі: ріллі 1,1979 га, кадастровий номер - 1224255100-01-098-2255. Як зазначено в пункті 3.1 договору договір укладено на термін 10 (десять) років. З урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою, договір оренди є чинним до 31 грудня останнього року оренди. Відповідно до пункту 4.1 договору за кожен рік використання землі орендар виплачує орендну плату у грошовій формі, в розмірі, що становить 2550,00 грн. (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят гривень 00 коп.). Сплачується орендна плата до 30 листопада кожного року дії договору оренди. В разі неврожаю з природних причин (посухи, морозів, тощо), строк видачі орендної плати може бути подовжено Орендарем до 31 березня наступного року, але не звільняє орендаря від обов`язку оплати орендної плати за даний період. Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного Кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до статей 509, 510, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (статей 525, 625 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Закон України «Про оренду землі» від 06.10.1998 р. №161-Х1У є спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі. За змістом ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Відповідно до пункту 4.1 договору за кожен рік використання землі орендар виплачує орендну плату у грошовій формі, в розмірі, що становить 2550,00 грн. (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят гривень 00 коп.). Згідно до пункту 4.3 договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації. Сторони не заперечили те, що договір оренди укладений і діє на зазначених умовах. У своєму позові позивачка [PERSON] зазначає, що орендна плата за користування земельною ділянкою за 2020-2021 роки їй не виплачена. В той же час, представник відповідача у своєму відзиві зазначив, що орендна плата за 2020 рік позивачці була виплачена 04.09.2021 року в розмірі 3538,00 грн. з урахуванням пені, інфляційного збільшення та штрафних санкцій, що підтверджується відомістю про виплату готівки №870 від 04.09.2020 року (а. с. 20-21, 26). Ознайомившись з договором оренди, суд дійшов висновку, що орендна плата орендодавцю згідно умов договору повинна бути виплачена: за 2020 рік - до 30 листопада 2020 року, за 2021 рік - до 30 листопада 2021 року включно. Судом встановлено, що орендна плата за 2020 рік на момент ухвалення рішення позивачці була виплачена в повному обсязі, з урахуванням пені, інфляційного збільшення та штрафних санкцій, а тому в частині позовних вимог про стягнення орендної плати з 2020 рік, інфляційного збільшення та штрафних санкцій слід відмовити. Окрім цього, щодо вимоги про стягнення орендної плати за 2021 рік, суд зазначає, що відповідно до пункту 4.1 договору оренди орендна плата сплачується до 30 листопада кожного року дії договору оренди, у зв`язку з чим, орендна плата за 2021 рік позивачці згідно умов договору повинна бути виплачена до 30.11.2021 року включно. Суд приходить до висновку, що вимога про стягнення орендної плати за 2021 рік заявлена передчасно та не обґрунтована належними правовими підставами, а тому, в цій частині позовних вимог позивачці слід відмовити. У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог позивачки відсутні. У зв`язку з відмовою в позові, на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed