Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивачка в позові вказує, що перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому 16.04.2011 року в виконкомі Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, актовий запис №02. Від даного шлюбу у них є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. Однак, сімейні стосунки [PERSON] та [PERSON] не склалися. Відповідач відмовляється добровільно брати участь в утриманні та вихованні їхньої дитини. ЇЇ матеріальне становище вкрай скрутне. Тому позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення з останнього аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно та на її утримання до досягнення дитиною віку 3 роки в розмірі 350 грн., щомісячно. Позивач [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом до відповідачки (позивачки за первісним позовом) [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення із актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO] даних про нього як батька дитини. Так він із [PERSON] проживав у фактичних шлюбних відносинах із грудня 2010 року та в зареєстрованому шлюбі з 16.04.2011 року по 2013 рік. [INFO] народився син [PERSON]. Однак він не вважає себе біологічним батьком сина [PERSON], поскільки відповідачка неправильно вела себе в присутності інших чоловіків і він вважає, що вона порушувала подружню вірність. Крім того відповідачка [PERSON] безпідставно обвинувачувала його в подружній невірності і виявила небажання разом з ним проживати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] (відповідачка за зустрічним позовом) змінила позовні вимоги. Так просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти: на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідно її віку; на своє утримання в розмірі 260 грн., щомісячно, до досягненням сином трьохрічного віку. Крім того позивачка [PERSON] просить стягнути із відповідача [PERSON] на її користь 500 грн. понесених нею транспортних вимог на поїздку в м. Київ із малолітнім сином [PERSON] в зв'язку із проведенням судово-медичної генетичної експертизи. Також позивачка [PERSON] просить відмовити відповідачу [PERSON] (позивач за зустрічним позовом) в задоволенні зустрічного позову про оспорювання батьківства та виключення із актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO] даних про нього як батька дитини. Так син [PERSON] народився в неї під час сумісного проживання із відповідачем в зареєстрованому шлюбі та відповідач після народження сина по липень 2012 року визнавав себе його батьком. Відповідач [PERSON] безпідставно обвинувачував її у подружній невірності. Відповідач [PERSON] (позивач за зустрічним позовом) в судовому засіданні змінені позовні вимоги позивачки [PERSON] визнав повністю, оскільки згідно висновку судово-медичної генетичної експертизи №390 від 29.11.2013 року його біологічне батьківство відносно сина [PERSON] практично доведено. В зв'язку з цим відповідач [PERSON] (за зустрічним позовом позивач) також просить відмовити йому в заявленому зустрічному позові про оспорювання батьківства та виключення із актового запису про народження сина [PERSON] даних про нього як батька дитини. Також не заперечує щодо стягнення з нього на користь позивачки [PERSON] 500 грн. на відшкодування транспортних витрат на поїздку в м. Київ із малолітнім сином в зв'язку із проведенням судово-медичної генетичної експертизи. Оцінивши зібрані по справі докази, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов позивачки підлягає до часткового задоволення, а в зустрічному позові відповідача відмовити згідно таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачка з відповідачем перебували в шлюбі, зареєстрованому 16.04.2011 року в виконкомі Пиківської сільської ради Калинівського району Вінницької області, актовий запис №02. Від даного шлюбу у них є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. Однак, сімейні стосунки [PERSON] та [PERSON] не склалися. Більше ніж півроку сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. За весь час відповідач декілька разів приносив незначні подарунки синові [PERSON], однак коштів на його утримання не надає. Дитина на даний час проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. В даний час відповідач участі у вихованні і утриманні дитини не приймає. Позивачка знаходиться в дуже скрутному становищі. Позивачка на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] [INFO], до досягнення ним 3-річного віку. Крім невеликої державної допомоги інших джерел для існування і заощаджень позивачка не має. Відповідач має тимчасові заробітки і має змогу надавати утримання позивачці та їх синові [PERSON], однак не бажає цього робити. Стягнення по виконавчих листах з відповідача не проводяться. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані приймати участь в утриманні дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Тому вимоги позивачки є законними. Зустрічний позов про оспорювання батьківства задоволенню не підлягає, поскільки відповідач [PERSON] просить відмовити в задоволенні даного позову в зв'язку з тим, що він дитину [PERSON], [INFO], визнає своїм сином. Такі обставини підтверджуються також висновком судово-медичної генетичної експертизи №390 від 29.11.2013 року, згідно якого біологічне батьківство відносно сина [PERSON] практично доведено. Крім того свідки [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні показали, що відповідач [PERSON] від народження дитини [PERSON] [INFO] по червень 2012 року визнавав останнього своїм сином. На підставі викладеного,

Outcome: partial