Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивачка в червні 2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 14.03.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва за актовим записом № 154. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 14 березня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від даного шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO], позивачка вказує, що протягом останнього року вона з відповідачем не проживають разом, внаслідок виникнення у стосунках непримиренних протиріч, ними втрачено почуття любові один до одного, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, кожен має різні погляди на подальше життя, шлюб фактично розпався, а сім'я існує лише формально, а тому збереження шлюбу неможливе, враховуючи викладене та посилаючись на ст.ст. 110, 112 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначала, що хоча вона з відповідачем і проживають разом, однак останні чотири роки вони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим, крім того виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Враховуючи думку позивачки, яка не заперечувала щодо заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе на підставі ст.77, 169, 224 ЦПК України розглянути справу в порядку заочного розгляду. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (дошлюбне прізвище Захарчук) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 березня 2008 року, про що є актовий запис № 154 (а.с. 4 - копія свідоцтва про укладення шлюбу). Як вбачається з копій свідоцтва про народження, від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 11 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивачки та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, заслухавши пояснення позивачки дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали останню на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично останні чотири роки не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, спільного бюджету не мають, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved