Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про визнання за нею права власності на земельні ділянки, що належали її чоловіку [PERSON] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після смерті чоловіка відкрилась спадщина до складу якої входить земельні ділянки, які розташовані на території Лісконогівської сільської ради, право власності на які посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку від 20.10.2004 року серії ЧН №004058. На даний час правовстановлюючий документ втрачений, про що зроблено оголошення у засобах масової інформації. Позивачка прийняла спадщину чоловіка в порядку, передбаченому ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Після звернення до нотаріуса виявилося, що без оригіналу державного акту видати свідоцтво про право на спадщину нотаріус не може. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, при цьому подала письмове клопотання про розгляд справи без її участі, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Лісконогівської сільської ради у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, в якій зазначив, що позовні вимоги сільська рада визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Як встановлено, [INFO] в с. Б.Песочна, Торжокского району, Тверської області, Російської Федерації помер [PERSON] (а.с.5). 20.10.2004 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 004058, яким було посвідчено його право власності на земельні ділянки площею 0,3719 гектари з кадастровим номером 7423686200:03:000:0854, площею 0,4904 гектари з кадастровим номером 7423686200:03:000:1230, площею 1,9195 гектари з кадастровим номером 7423686200:03:000:0101 та площею 0,2966 гектари з кадастровим номером 7423686200:03:000:0478. Зазначені вище земельні ділянки розташовані на території Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.11-14,15). При цьому оригінал вказаного державного акту було втрачено, про що зроблено повідомлення в газеті «Сіверський край» від 15.02.2019 року (а.с. 16). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27.09.1988 року, [PERSON] та [PERSON] , 27.09.1988 року уклали шлюб, який було зареєстровано Заводським районним відділом ЗАГСу м. Запоріжжя (а.с.6). 21.06.2016 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.7). Як вбачається з копії довідки виконкому Ляшківської сільської ради Царичанського району, Дніпропетровської області №686 від 07.11.2017 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно проживав без реєстрації за адресою [ADDRESS] . На день смерті [INFO] до складу його сім`ї входила дружина - [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №57886898 від 11.10.2019 року, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] інформація щодо спадкових справ та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.10). Отже, в силу положень статтей 1220, 1261, 1268 ЦК України [PERSON] будучи спадкоємицею першої черги за законом, належним чином прийняла спадщину свого чоловіка [PERSON] , при цьому інші спадкоємці відсутні (а.с.10). Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Частиною першою статті 131 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набути у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільного-правових угод. Отже, після смерті [PERSON] всі належні йому права та обов`язки, у тому числі й право власності на земельні ділянки, перейшли до його єдиної спадкоємиці за законом, яка належним чином прийняла спадщину, тобто до позивачки [PERSON] . Водночас через відсутність правовстановлюючого документу позивачка не може належним чином оформити прийняту спадщину (а.с.9). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Оскільки судом встановлено, що позивачка набула у порядку спадкування за законом право власності на земельні ділянки, розташовані на території Лісконогівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, площею 0,3719 гектари з кадастровим номером 7423686200:03:000:0854, площею 0,4904 гектари з кадастровим номером 7423686200:03:000:1230, площею 1,9195 гектари з кадастровим номером 7423686200:03:000:0101 та площею 0,2966 гектари з кадастровим номером 7423686200:03:000:0478, які належала [PERSON] і право власності останнього на які посвідчувалося державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 004058 від 20.10.2004 року, однак вказане право не визнається через відсутність документу, яким воно посвідчувалося, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для визнання позову відповідачем та у зв`язку з цим для задоволення позову повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved