Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відділу державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції про зняття арешту, в якій просить зняти арешт з житлового будинку [ADDRESS] накладений постановою відділу Державної виконавчої служби Козятинського району від 19 вересня 2003 року. В обґрунтування позовних вимог вказала, що вона є власником житлового будинку під [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок № 08 від 02 лютого 2004 року. Право власності зареєстровано в КП «Вінницьке обласне буро технічної інвентаризації № 4217 від 12.02.2014 року. В жовтні 2014 року позивачка вирішила продати належний її на праві власності будинок, звернулася до нотаріуса для оформлення договору купівлі - продажу, але в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна містяться відомості про накладення арешту постановою відділу Державної виконавчої служби Козятинського району АА № 846420 від 19 вересня 2003 року на житловий будинок [PERSON], ідентифікаційний код [NUMBER]. Вважає, що її права порушені, оскільки арешт на мій будинок накладено помилково і на даний час вона не має можливості розпорядитись своїм будинком на власний розсуд. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10 вересня 2003 року в цивільній справі за позовом [PERSON] і [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про відшкодування шкоди було накладено арешт на все майно, яке належить [PERSON]. З громадянином [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, однак шлюб між ними розірваний ще 14 жовтня 1976 року. При накладенні арешту на майно [PERSON], державний виконавець помилково наклав арешт на майно [PERSON], тобто на її майно. Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 лютого 2004 року арешт був скасований, однак відділом державної виконавчої служби Козятинського міськрайонного управління юстиції знятий не був. Постановою ВДВС Козятинського міськрайонного управління юстиції від 20.10.2014 року було відмовлено в прийнятті провадження з примусового виконання, оскільки строк пред'явлення виконавчого документа закінчився, оскільки вона не була стороною по цивільній справі по якій накладено арешт, не є стороною виконавчого провадження, арешт на її будинок накладено помилково, а тому вона змушена звернутися в суд для захисту своїх прав та інтересів. Крім того, відповідно до ч.1,2 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до яких особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суд з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14» Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження, роз'яснив, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з - під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ними на законних підставах. Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення, перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги позиваки в своїх поясненнях підтримав позицію позивачки, яка викладена в позовній заяві. В судовому засіданні представник відділу ДВС Козятинського міськрайонного управління юстиції не заперечує проти задоволення позовних вимог позиваки, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, повідомив суду в своїх поясненнях, що ніяких обтяжень на житловий будинок з погосподарськими будівлями, адреса: [ADDRESS] по даних якими володіє він та в відділі ДВС Козятинського міськрайонного управління юстиції не має. Суд вислухавши, пояснення представника позивача, представника відділу ДВС, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Судом встановлено, що арешт накладався ухвалою Козятинського міськрайсуду Вінницької області від 10.09.2003 року відповідно до ст..152 ЦПК України в цілях забезпечення позову і був накладений на все майно [PERSON], який проживав в [ADDRESS] . Ухвалою Козятинського міськрайсуду Вінницької області від 25.02.2004 року, арешт був скасований на все майно [PERSON], який проживає в [ADDRESS] та ухвала була направлена на виконання в ДВС Козятинського РУЮ для виконання, але арешт не було знято. Позивачка [PERSON] надала до позовної заяви свідоцтво про розірвання шлюбу, в якому заначено, що [PERSON] і [PERSON] розірвали шлюб 1976 року жовтня місяця 14 числа і зроблено запис за № 172, та після розірвання шлюбу прізвище громадянки залишилось «[PERSON]», свідоцтво [NUMBER] видано громадянці [PERSON] 17 вересня 1999 року. Копією свідоцтва про шлюб від 04.05.2014 року за актовим записом № 36, підтверджується, що [PERSON] одружилась і після реєстрації шлюбу отримала прізвище [PERSON]. Також позивачка надала свідоцтво № 08 про право власності на жилий будинок від 02.02.2004 року, в якому зазначено, що цілий жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] та право власності зареєстровано в КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації № 4217 від 12 лютого 2004 року. Як вбачається з доданого до позову витягу відомостей з реєстру права власності на нерухоме майно за об'єктом нерухомого майна, параметри запиту адреса [ADDRESS], фізична особа [PERSON], то постановою АА 846420 від 19.09.2003 року державної виконавчої служби Козятинського району було накладено арешт на житловий будинок з погосподарськими будівлями, адреса: [ADDRESS], власник вказаний у витягу [PERSON]. Таким чином суд приходить до висновку, що поскільки арешт який був накладений в цілях забезпечення позову був скасований ухвалою суду і направлена ухвала для виконання у відділ ДВС Козятинського району, проте на даний час встановлено, що арешт на жиловий будинок по [ADDRESS] був накладений без з'ясування кому на праві власності належить зазначений вище будинок, що вбачається з витягу реєстру прав власності на нерухоме майно, тому слід позовні вимоги позивачки задовольнити, оскільки вона є власником жилого будинку в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності, а шлюб з [PERSON] розірвала ще в 1976 році. Відповідно до ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення, перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Outcome: approved