Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 лютого 2014 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що дітей не мають. З 19 липня 2021 року вони не проживають разом, шлюбні стосунки припинені. Сумісне життя не склалось з причин різності характерів та відношення до шлюбу. Протягом останніх років спільного проживання сімейне життя поступово погіршувалось, про призвело до постійних сварок та до припинення шлюбних відносин. Втрачено почуття поваги та любові один до одного. Рішення про розірвання шлюбу вона прийняла остаточно і змінювати його не має намірів, оскільки примирятись з відповідачем вони пробували неодноразово, однак все безрезультатно. Наразі у неї суттєва змінились особисті обставини, примирення з відповідачем вважає неможливим. Відповідач не погоджується вирішити це питання у добровільному порядку, тому вона вимушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 11 серпня 2021 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив надати йому строк для примирення та відновлення сім`ї. Ухвалою суду від 3 вересня 2021 року вказане клопотання відповідача задоволено, сторонам надано строк для примирення, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу. У сторін виникали сварки, внаслідок чого вони втратили повагу один до одного, відповідач пішов від неї, та вони проживають окремо. За час, наданий судом для примирення, відповідач жодних кроків для примирення не приймав, з позивачкою з цього приводу не спілкувався, а лише пред`являв претензії щодо майна. Він не має ніякого наміру зберегти шлюб, а утворює позивачці перепони у розірванні шлюбу лише з метою схилити її до вирішення майнового спору на його користь. Відносини у сторін неприязні. В даний час у позивачки створились відносини з іншим чоловіком, та поновлення шлюбних стосунків з відповідачем є неможливим. У судове засідання відповідач двічі не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов відповідач не подав. Представник відповідача [PERSON] подав клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що він- представник - перебуває у відпустці з вильотом до Анталії. Враховуючи, що відповідач в судове засідання неодноразово не з`являється, відзиву на позов не надав, судом було задоволено його клопотання про відкладення судового розгляду, доказів поважності причин неявки в судове засідання не надав, виходячи з положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та його представника. Суд, вислухавши представника позивачки [PERSON] , дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони зареєстрували шлюб 14 лютого 2014 року у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (актовий запис № 72). Дітей від шлюбу не мають. Внаслідок відсутності взаєморозуміння сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо. Позивачка вважає неможливим поновлення шлюбних стосунків. Відповідач не скористався правом на подачу відзиву на позов у зазначений судом строк, не зазначив обставин, які б свідчили про його дійсний намір зберегти шлюб та можливість збереження шлюбу. Крім того, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись також на те, що у неї виникли відносини з іншим чоловіком. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно з ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вказані вище обставини справи та закріплена в ст.51 Конституції України, ст. 24 СК України добровільність шлюбу, категоричне заперечення позивачки проти збереження шлюбу свідчать про те, що шлюб сторін існує формально, подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам позивачки. Суд виходить з того, що шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка, на почуттях взаємної любові та поваги. Враховуючи наведене, позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За наявності майнових претензій до позивачки відповідач не позбавлений права на звернення до суду з відповідними позовними вимогами.

Outcome: approved