Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом до Першої Полтавської державної нотаріальної контори, третя особа: Полтавський обласний державний нотаріальний архів про скасування арешту з нерухомого майна, в якому просила скасувати заборону, що міститься в єдиному реєстрі заборон відчуження об»єктів нерухомого майна об»єкта нерухомого майна - квартири [ADDRESS], тип: обтяження (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 1754304, зареєстрований: 11.03.2005 12:41:34 за № 1754304 реєстратором: Перша Полтавська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: ухвала б/н, Ленінський райсуд, об»єкт обтяження: квартира, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS], власник [PERSON], причина відсутність коду: архівний запис. В обґрунтування вказувала, що під час оформлення спадщини з»ясувалось, що на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] - накладено арешт. Вказувала, що наявність арешту на спадкове майно за відсутності правових підстав для цього порушує її права внаслідок чого вона позбавлена можливості оформити спадщину та в повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Позивачка надала до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутність. Просила суд позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив виключити їх з числа відповідачів у вказаній справі, розглядати справу без участі їх представника, з приводу самого спору свою думку не виказували. Третя особа Полтавський обласний державний нотаріальний архів , будучи належним чином повідомленим про день час та місце слухання справи в судове засідання свого представника не направив , на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу без їх участі, при вирішені спору покладались на розсуд суду. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [INFO]. померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], актовий запис № 1357. Згідно витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 51245899 від 15.03.2018 р. та листа № 378/02-14 від 02.07.2018 року, позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємицею після померлої [PERSON] До складу спадкової маси померлої [PERSON] входить нерухоме майно, яке складається з двокімнатної квартири [ADDRESS], що належала її матері на підставі свідоцтва про право власності на житло б/н від 10.08.1998 р. Під час оформлення спадщини з'ясувалось, що на спадкове майно - квартиру [ADDRESS] - накладено арешт. Так, з Інформаційної довідки № 129374644 від 02.07.2018 р. вбачається, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна міститься арешт, зареєстрований Першою Полтавською державною нотаріальною конторою 11.03.2005 р. (реєстраційний номер обтяження 1754304) на підставі ухвали Ленінського районного суду б/н від 19.03.1997 р. Додаткові дані: архівний номер: 14591РОГТАУА1, архівна дата: 11.08.1997 р., дата виникнення: 19.03.1997. № реєстра: 2020-4. внутр. № [NUMBER], коментар: 97. Власником обтяження вказано фізичну особу - [PERSON] При цьому, його повне ім'я, ло-батькові та реєстраційний номер облікової картки платника податків не зазначено, що унеможливлює його ідентифікацію. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Полтави із заявою про надання копії ухвали Ленінського районного суду б/н від 19.03.1997 р. З відповіді Ленінського районного суду м. Полтави № 21087/03-32/2018 від 16.07.2018 р. вбачається, що останній не може надати запитувану ухвалу, оскільки в провадженні Ленінського районного суду м. Полтави знаходилась справа, де однією зі сторін був [PERSON], але станом на 09.07.2018 р. справа знищена, а в рішенні суду від 24.10.1997 р. про накладення арешту на вищезазначену квартиру жодних відомостей не зазначено. З відповіді № 1754/01-16 від 10.07.2018 р. Першої Полтавської державної нотаріальної контори вбачається, що інформація з паперових носіїв про арешт майна від 19.03.1997 р. була перенесена реєстратором Полтавської філії ДП «Інформаційний центр» під інсталяцією Першої Полтавської державної нотаріальної контори у 2005 р. Оскільки справи за 1997 р. передані на зберігання до Полтавського обласного державного нотаріального архіву, надати копію запитуваної ухвали немає можливості. Згідно листа № 1735/01-21 від 11.07.2018 р. Полтавського обласного державного нотаріального архіву повідомлено, що ухвала Ленінського районного суду б/н від 19.03.1997 р. в архіві не збереглась, оскільки не передавалась. Згідно повідомлення Ленінського районного суду м. Полтави від 01.10.2018 року, останній повідомляє про неможливість надати копію ухвали суду б/н від 19.03.1997 року про накладення арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS], власником якої являється [PERSON] оскільки в провадженні Ленінського районного суду м. Полтави знаходилась на розгляді справа, де однією із сторін був [PERSON] але станом на 09.07.2018 року справа знищена, а в рішенні суду від 24.10.1997 року про накладення арешту на вищевказану квартиру жодних відомостей не зазначено, згідно запиту. Згідно зі ст.ст.316,317 ЦК України, право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1ст.321 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Такі правові регулювання містяться і в ст.1 Першого протоколу ЄвропейськоїКонвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод». Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). На сьогоднішній день вищевказаний арешт не знято, що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог і необхідність їх задоволення, оскільки відсутні підстави для існування арешту майна. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, дійшов висновку про можливість задоволення позову повністю.

Outcome: approved