Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться по [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування вимог зазначає, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після смерті чоловіка залишилось спадкове майно, до складу якого входить, зокрема, житловий будинок та надвірні будівлі, що розташовані по [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом є вона, як дружина, та відповідачі по справі, які є рідними дітьми спадкодавця та на спадщину не претендують. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок та надвірні споруди неможливо у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Позивачка [PERSON] 25 травня 2020 року подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить визнати за нею право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що не була успадкована її дітьми, тобто відповідачами у справі, які на час смерті спадкодавця були неповнолітніми, та справу розглянути у її відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви, із змісту яких вбачається, що вони просять справу розглянути у їх відсутності. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Статтею 524 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, передбачалося, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 531 цього Кодексу, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. При спадкоємстві за законом, спадкоємцями першої черги, згідно зі ст. 529 ЦК Української РСР, в рівних частках є діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Як передбачено ст.ст. 548, 549 вказаного Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК в редакції 1963 року). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON] , їх шлюб було зареєстровано 2 травня 1976 року (а.с. 4 ). Від шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 5, 6, 7). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 8). З довідки Видертської сільської ради № 2772 від 26.11.2019 вбачається, що [PERSON] був головою домогосподарства, яке знаходиться по [ADDRESS] , домоволодіння збудоване не самовільно. Згідно з витягом з погосподарської книги № 7 за 2016-2020 роки Видертської сільської ради, що виданий сільською радою 26.11.2019 за № 2773, зазначений житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, № ПГО -0598-1, був збудований у 1981 році. Будинковолодіння побудоване [PERSON] у період шлюбу з [PERSON] , отже, згідно з положеннями ст. 22 КЗпШС України в редакції 1969 року, воно було їх спільною сумісною власністю і кожен з них мав рівні права володіння, користування і розпорядження ним. Беручи до уваги, що зазначений житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами збудований в сільській місцевості і зареєстрований у погосподарській книзі, тому цей будинок вважається прийнятим в експлуатацію і не є самовільним будівництвом. З технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна, виготовленого інженером з інвентаризації нерухомого майна - експертом Пастернак О.І. станом на 5 грудня 2019 року, вбачається, що біля вищезазначеного житлового будинку - літ. «А-1», 1981 року побудови, є прибудова - літ. «а», 1985 року побудови, літня кухня - літ. «Б-1», прибудова - літ. «б», хлів - літ. «В-1», 1981 року побудови, сарай - літ. «Г-1», сарай літ. «Д-1» 1984 року побудови, навіс літ. «Е-1» та вбиральня літ. «Є», 1985 року побудови, колодязь - (а.с. 13-15). Після смерті [PERSON] , який заповіту не залишив, відкрилася спадщина і до складу цієї спадщини, з огляду на вищевикладені обставини, ввійшла 1/2 частина зазначеного будинковолодіння. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та діти - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Позивачка [PERSON] , як вбачається з копії спадкової справи № 90 до майна померлого [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка до Камінь-Каширської державної нотаріальної контори звернулася лише 7 жовтня 1994 року (а.с. 49). Разом з тим, [PERSON] проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і вступила у володіння та управління спадковим майном, що підтверджується повідомленням Видертської сільської ради № 44 від 25.02.2020, згідно з яким остання є головою домогосподарства, що знаходиться по [ADDRESS] . На час смерті спадкодавця [PERSON] його діти були неповнолітніми, а тому кожен з них, а також дружина померлого, які на час відкриття спадщини проживали разом з спадкодавцем, і, отже, фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, успадкували по 1/8 частці спірного будинковолодіння. Згідно з повідомленням Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області від 27 листопада 2019 року № 1083/02-14 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, оскільки остання не подала правовстановлюючих документів на нього та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 9). Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що за позивачкою [PERSON] належить визнати право власності на 5/8 частин спірного житлового будинку і господарських будівель (1/2 частина як спільне сумісне майно подружжя + 1/8 частина житлового будинку та господарських будівель в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка).

Outcome: approved