Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначила, що 02.05.2018 року між нею та Акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено кредитний договір №Z75.00401.003896756. Відповідно до ч.2 до п.1.10 договору за обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Відповідно до п.6 Графік щомісячних платежів за кредитним договором та п.6.1 щомісячні внески наведені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та сплачуються на транзитний рахунок № [NUMBER] . Вважає, що відповідач скористався її необізнаністю, кредитний договір укладений з грубим порушенням прав споживача, містить умови, які є несправедливим, суперечать принципів сумлінності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача. 02.05.2018 року вона отримала кредитні кошти в сумі 42158 грн. Відповідно до п.6 Графіку щомісячних платежів визначена загальна сума кредиту 49999 грн., проценти за користування кредитом 10379 грн. 22 коп., платежі за додаткові та сукупні послуги 71518 грн. 56 коп. Свої обов`язки за кредитним договором вона виконала в повному обсязі, за період з 01.06.2018 року по 30.04.2020 року сплатила кошти в сумі 56870 грн. Зазначена в договорі сума в розмірі 71518 грн. 56 коп., як плата за додаткові та сукупні послуги, встановлена несправедливо та незаконно. В зв`язку з цим, посилаючись на положення ст.ст.203,215 ЦК України, ст.ст.11,18 Закону України «Про захист прав споживачів», позивачка просила визнати недійсними з моменту укладання положення п.1.10 та п.6 кредитного договору від 02.05.2018 року №Z75.00401.003896756 щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором. В наданій заяві представник позивачки просила проводити розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач явку свого представника в судові засіданні повторно не забезпечив, про причини неявки останнього не повідомив. Відзиву на позовну заяву не надав та будь-яких клопотань по справі не заявляв. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02.05.2018 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк (після зміни найменування - Акціонерне товариство «Ідея Банк») було укладено кредитний договір №Z75.00401.003896756, відповідно до умов п.п.1.1,1.2 якого було передбачено надання банком позичальнику кредиту на поточні потреби в сумі 49999 грн. на строк 48 місяців. Пунктом 1.10 кредитного договору було передбачено, що за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банком позичальником із використанням різних каналів зв`язку; позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Графік щомісячних платежів за кредитним договором наведений в таблиці в пп.6.1 п.6 кредитного договору. Зокрема, в графі 7.4 таблиці визначено щомісячну плату за обслуговування в розмірі 1489 грн. 97 коп., що за весь період становить 71518 грн. 56 коп. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Предмет договору та цільове використання кредиту, зазначені в п.1.1 кредитного договору, з огляду на положення п.23 ч.1 ст.1, ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору), свідчать про укладення між сторонами договору про споживчий кредит, а тому особливості регулювання відносин сторін в даному випадку визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». При цьому, судом також враховується рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 року №15-рп/2011, з якого вбачається, що положення пп.22,23 ст.1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями ч.4 ст.42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Особливості регулювання правовідносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування». При цьому ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (який набрав чинності 10.06.2017 року, тобто був чинним на момент укладення спірного кредитного договору 02.05.2018). Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Крім того, за змістом ст.ст.11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитись перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо в супереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Отже, несправедливим є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїх постановах від 26.06.2019 року у справі №686/5078/18 та від 16.08.2019 року у справі №357/14311/17) які стосується безпосередньо кредитних договорів, укладених Акціонерним товариством «Ідея Банк». За умовами п.1.10 кредитного договору Z75.00401.003896756 від 02.05.2018 року вбачається, що останніми встановлено плату за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо, про стан рахунку, за опрацювання запитів позичальника, тобто має місце встановлення у спірних положеннях кредитного договору оплатності послуг про надання інформації з приводу виконання кредитного договору, що прямо суперечить вищенаведеним нормам Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, плата за ці послуги становить 1489 грн. 97 коп. щомісячно, а за весь період, на який видано кредит, становить, 71518 грн. 56 коп., що є більшим за розмір кредиту та процентів за користування останнім разом взятих. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України). Згідно з ч.ч.1-3,5 та 6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Враховуючи встановлені судом обставини та наведені положення діючого законодавства, суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволеннях позовних вимог в повному обсязі і визнання недійсними з моменту укладання положення п.1.10 та п.6 кредитного договору від 02.05.2018 року №Z75.00401.003896756, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором. Оскільки позивачку в силу ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнено від сплати судового збору та враховуючи задоволення позову, з відповідача на користь держави у відповідності до ст.141 ЦПК України слід стягнути судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved