Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивачка в березні 2017 року звернулася в суд з даним позовом, в якому вказала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 27.10.2007 року. Від подружнього життя у них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя у них з відповідачем не склалось, оскільки мають різні погляди на життя, різні інтереси, один одного не розуміють та давно разом не проживають, а тому їхній шлюб існує лише формально. Зазначила, що втратила почуття любові та поваги до відповідача. Крім того ствердила, що відповідач не цікавиться долею їх спільної дитини, не виявляє жодної уваги та турботи, не піклується, жодної матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. На даний час дочка перебуває повністю на її матеріальному утриманні, і їй самій дуже важко забезпечити дитину усім необхідним. На підставі наведеного просить суд шлюб між ними розірвати, та стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала в суд клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав в суд клопотання про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.10.2007 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 27.10.2007 року, зареєстрованого відділом РАЦС Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області. Від подружнього життя у сторін народилася дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.05.2013 року. Спільне життя в сім'ї не склалося, сторони разом не проживають, їхній шлюб існує лише формально, збереження сім`ї суперечить їхнім інтересам, в добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, не цікавиться її долею та потребами. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що подальше перебування сторін в шлюбі неможливе, сім'я розпалась остаточно, шанси її збереження втрачено, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тому позовну вимогу про розірвання шлюбу слід задовольнити. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3«Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів вирішуючи питання щодо розміру аліментів», суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 1ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби малолітньої дитини, зумовлені її розвитком та станом здоров'я, беручи до уваги те, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), то суд вважає позовну вимогу про стягнення аліментів обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, такі складаються з судового збору в розмірі - 640,00 грн.

Outcome: approved