Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання договору іпотеки недійсним і свої вимоги мотивує тим, що виходячи із норм Закону України «Про іпотеку», іпотека є похідною від кредитного договору і виникає з укладеного кредитного договору. А договір є укладеним в тому разі, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов даного договору. В свою чергу, кредитний договір, укладений з ПАТ КБ «ПриватБанк» №SUC4GA0000000008 від 14.05.2008 року не відповідає вимогам статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг України» та сторонами при його укладенні не досягнуто згоди по всім істотним умовам, а тому просить суд визнати договір іпотеки від 14.05.2008 року недійсним. Представник позивачки [PERSON] в письмовій заяві позов підтримав повністю, просить суд слухати справу у його відсутність. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» Старовойтова О.О. в письмовій заяві проти позову заперечує в повному обсязі, просить суд слухати справу у її відсутність. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов є необґрунтованим і не підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом при розгляді справи встановлено, що 14.05.2008 року між позивачкою [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № SUC4GA0000000008, згідно з яким [PERSON] отримала кошти в сумі 36180,00 дол. США зі строком повернення 14.05.2023 року. В забезпечення виконання зобов»язань по зазначеному кредитному договору [PERSON] надала ПриватБанку в іпотеку нерухоме майно, про що було укладено договір іпотеки квартири від 14.05.2008 року, який нотаріально посвідчений нотаріусом Сумського міського нотаріального округу [PERSON]. Посилання Позивачки [PERSON] на той факт, що кредитний договір не відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг України» спростовуюється умовами самого кредитного договору, а саме: договором чітко передбачено, що кредит надається в сумі 36180,00 дол. США; зазначені сторони договору- це позичальник [PERSON] та Банк - ПриватБанк. Також п. 9 Договору зазначені адреси та реквізити сторін. Пунктом 8.1. передбачений строк останього платежу та умови погашення кредитної заборгованості. Разом з договором було підписано сторонами графік погашення заборгованості. На підставі ч. 1 ст. 202 Цивільного Кодексу України «Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків». На підставі ч. 2 ст. 203 Цивільного Кодексу України «Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі». Той факт, що Позивачка була ознайомлена в письмовому вигляді з усіма умовами кредитування підтверджується анкетою - заявою, яка власноруч була підписана Позивачкою до укладення договору 12.05.2008 року. На підставі ч. 1 ст. 215 Цивільного Кодексу України «підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.» Враховуючи документи надані сторонами по справі, кредитний договір №SUC4GA0000000008 від 14.05.2008 року та договір іпотеки квартири від 14.05.2008 року в момент укладення відповідали вимогам діючого Законодавства України, і як слідство не можуть бути визнані недійсними. Доказом того, що сторонами було досягнуто всіх істотних умов по договору є те, що після укладення кредитного договору Позивачка отримала кошти і до певного часу виконувала зобов»язання по кредитному договору, а саме: погашала кредит. Відтак, суд вважає, що позивачка при встановлених обставинах не довела заявлені позовні вимоги. Враховуючи викладене, суд вважає, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed