Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати за нею, в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року матері [PERSON] право на завершення приватизації та отримання на своє ім'я правовстановлюючих документів на: -земельну ділянку площею 0,66 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (пай [NUMBER]), на яку на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації №4 від 03 січня 2003 року на ім'я [PERSON] був виготовлений Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 06 лютого 2003 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №463; -земельну ділянку площею 0,62 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області (пай [NUMBER]), на яку на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації №4 від 03 січня 2003 року на ім'я [PERSON] був виготовлений Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 06 лютого 2003 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №560. Вимоги мотивує тим, що після смерті матері відкрилась спадщина на вищезазначені земельні ділянки, які розташовані на території Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області та Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, зазначає, що є спадкоємцем після смерті матері та в установленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Оскільки, при зверненні до нотаріальної контори позивачем не були надані оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом. Позивачка в липні 2017 року звернулась до відповідачів з приводу завершення нею процедури приватизації зазначених земельних ділянок, але в усній формі їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права на завершення приватизації. Позивачка зазначає, що не може прийняти спадщину та отримати свідоцтва про право на спадщину на зазначені ділянки, у зв'язку з чим позбавлена можливості розпоряджатися своїм майном у відповідності до чинного законодавства. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачі - Територіальна громада селища Олишівка в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області та Територіальна громада села Серединка в особі Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської областів судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи без участі їх представників, позовні вимоги визнають в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечують. Треті особи - Чернігівська районна державна нотаріальна контора та Міжрайонне управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області в судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи без участі їх представників, проти задоволення позову не заперечують. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін, оскільки у справі є достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюєтьсяне здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до наданої копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] року, про що виконкомом Ладинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області зроблено актовий запис за № 10 (а.с.13). Після її смерті відкрилась спадщина. До спадкового майна належать земельні ділянки надані для ведення особистого селянського господарства площею 0,66 га, площею 0,62 га, які розташовані на території Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області та Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. Зазначені земельні ділянки належать померлому спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та Державного акту серії [NUMBER], виданих 06 лютого 2003 року, виготовлених на підставі розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області № 4 від 03 січня 2003 року та зареєстрованих у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 463, № 560 (а.с.19-20). Згідно довідки № 2/500 Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 21 липня 2017 року [PERSON] на день смерті [INFO] року була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS]. Разом з ню за зазначено адресою був зареєстрований та проживав її чоловік [PERSON] (а.с.21). Позивачка [PERSON] відповідно до ст. ст. 1217, 1261, 1268, 1269 ЦК України є спадкоємцем за законом спадкового майна померлої матері, подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори і є такою, що прийняла спадщину. Зважаючи на те, що виникнення спадкових прав у особи в даному випадку пов'язується зі здійсненням спадкування, суд вважає, що позивачка набула його після смерті [PERSON] Як вбачається з листа Управління Держгеокадастру у Чернігівськоиу районі Чернігівської області №Г-268/0-323/6-17 від 04 квітня 2017 року, Державні акти на право власності на земельні ділянки на ім'я [PERSON], площею 0,6600 га серія [NUMBER] від 06 лютого 2003 року на території Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області та площею 0,6200 га, серія [NUMBER] від 06 лютого 2003 року року на території Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області не були отримані до 01 січня 2013 року, про що свідчить відсутність підпису особи в книзі реєстрації. Отже, право власності на дані земельні ділянки не використано (а.с.18). З матеріалів справи вбачається, що 17 листопада 2005 року на ім'я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері на земельну ділянку площею 2,99 га, що розташована на території Ладинської сільської ради Чернігівського району та області (а.с.15) Родинни відносини між [PERSON] та померлою [PERSON] підтверджуються записами у свідоцтві про народження позивачки (а.с.11). На підставі свідоцтва про шлюб позивачка дошлюбне прізвище «[PERSON]» змінила на прізвище «[PERSON]» (а.с.12). Як вбачається з копії спадкової справи Чернігівської районної державної нотаріальної контори, 27 липня 2005 року була заведена спадкова справа № 551 після померлої [INFO] року [PERSON]. 27 липня 2005 року із заявою про прийняття спадщини звернулась дочка спадкодавця [PERSON], яка прийняла спадщину за законом. 02 серпня 2005 року до нотаріальної контори звернувся чоловік спадкодавця [PERSON], який відмовився від своєї частини у спадковому майні на користь [PERSON] Відповідно до положень ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За змістом ст. 1296 Цивільного кодексу України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. У п.п.4.15 п.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5 визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Відповідно до Перехідних положень Земельного Кодексу України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно до ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Згідно розяснень Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у п. 3.5 визначено, що правильною є практика судів, які у випадку не завершення процедури приватизації земельної ділянки яку розпочав за життя спадкодавець, та не встиг закінчити, визнають за спадкоємцем таке право. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до Конституції України органи та посадові особи мають діяти в межах своєї компетенції та відповідно до Законів, чинних на час їх застосування. Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК України, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Враховуючи вищевикладене, померлий спадкодавець [PERSON] за свого життя набула право на отримання у власність зазначених вище земельних ділянок і за її життя були виготовлені відповідні правовстановлюючі документи на них (Державні акти), але таке право вона не встигла реалізувати через непереборні обставини та свою смерть, в свою чергу позивач по справі [PERSON], прийнявши спадщину після смерті матері, набула право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали останній, включно з правом на завершення приватизації земельних ділянок та одержання правовстановлюючих документів. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки позивач позбавлений іншого способу захисту своїх спадкових та майнових прав окрім як шляхом звернення до Чернігівського районного суду Чернігівської області із позовною заявою про визнання за нею права на завершення приватизації та отримання правовстановлюючих документів на земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері, визнати за нею право на завершення приватизації та отримання на своє ім'я правовстановлюючих документів на земельні ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved