Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа Відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про розірванння шлюбу та визначення місця проживання дітей. Ухвалою суду від 18.09.2217 року позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] в частині визначення місця проживання дітей залишено без розгляду В позовній заяві позивач посилається на те, що сімейне життя між сторонами не склалося із-за різних характерів, життєвих прагнень та поглядів на подружнє життя. У судовому засіданні 18.09.2017 року позивачка та її представник - [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити, надали суду аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві, додатково позивачка зазначила, що відповідач зловживає алкогольними напоями та неодноразово застосовував фізичне та психологічне насилля над нею, що негативно сказується на їх спільних дітях, які через постійні сварки батьків хворіють. Відповідач в судове засідання не з'явилися, хоча про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином у встановленому порядку, чим позбавив суд можливості вислухати його думку по суті. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Тоді суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2009 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №973. З свідоцтва вбачається, що дошлюбне прізвище позивачки- «[PERSON]». Від шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON],[INFO], які проживають разом з позивачкою. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з 21.05.2017 року. Діти після розірвання шлюбу залишається на вихованні у матері. На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред'явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у звязку з відсутністю вільної згоди позивачки на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у звязку з чим, є неможливим. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved