Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаною позовною заявою про відшкодування матеріальної шкоди та вартості робіт по усуненню пошкоджень приміщення в розмірі 20000,00 гривень, яка буде встановлена після проведення експертиз, а також моральної шкоди в розмірі 6000,00 гривень, завданої внаслідок залиття квартири [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . 21 жовтня 2018 року квартиру позивачки було затоплено водою з верхнього поверху, про що 22 жовтня 2018 року було складено Акт комісії Житлово-експлуатаційного підприємства ТОВ «МДЛ Маріуполь». Причиною затоплення вказано недбалість користувачів квартири [ADDRESS] . Власником квартири [ADDRESS] , є відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Внаслідок залиття квартири позивачці було завдано майнову шкоду, квартира потребує термінового поточного ремонту, приблизна вартість якого складає 20000,00 гривень.В добровільному порядку відповідачі відмовляються відшкодувати шкоду, що і змусило позивачку звернутися до суду за захистом порушеного права. Також позивачка зазначила, що вона понесла моральну шкоду, яку оцінила в розмірі 6000,00 грн. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідачів судові витрати. На підставі наведеного, позивачка просила позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 26 квітня 2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків. Ухвалою суду від 31 травня 2019 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження. 31.01.2020 року на адресу суду від відповідачів [PERSON] , [PERSON] надійшли письмові пояснення, у яких вони просили відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідачі вважають, що Акт від 22.10.2018 року, на який посилається відповідач в обґрунтування позовних вимог, є неналежно оформленим, оскільки не відповідає вимогам Додатку №4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, а тому не може слугувати доказом у даній цивільній справі. Крім того, фактично причини залиття квартири комісією, яка склала зазначений акт, не встановлювались, тому не можливо встановити, чи дійсно внаслідок дій або бездіяльності відповідача відбулось завдання шкоди. На підставі викладеного, відповідачі просили відмовити у задоволенні вимог позову у повному обсязі. 04.02.2020 року на адресу суду надійшов висновок №1/с від 25.01.2020 року судової будівельно-технічної експертизи, за яким вартість ремонтно-будівельних робіт та вартість будівельних матеріалів, необхідних для усунення пошкоджень, що утворились внаслідок затоплення квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , становить 21400, 54 гривень з ПДВ. Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, на позовних вимогах наполягала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі просили суд прийняти їх письмові пояснення та відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у зазначених поясненнях. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч.ч. 1, 6 статті\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що [PERSON] є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] , частка: 1/2, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно 4474025 від 17.08.2004 року Маріупольського бюро технічної інветнарізації. Відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] є\~власниками квартири\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Даний факт\~визнається учасниками\~справи,\~а тому\~відповідно до\~ч.1\~ст.82\~ЦПК України не підлягає доказуванню, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Правовідносини між сторонами є деліктними, оскільки виникли у зв`язку із спричиненням шкоди, а тому регулюються Главою 82 ЦК України. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed