Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що вона та відповідач є батьками малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] , у зареєстрованому шлюбі з відповідачем не перебувала. З моменту народження доньки, відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не дбає про здоров`я, фізичний та духовний розвиток дитини, її навчанням не цікавиться, матеріально її не підтримує, з дитиною не спілкується. Дитина проживає разом з нею, навчається у школі, займається танцями, є творчою особистістю та бере активну участь у різноманітних конкурсах. Всі обов`язки по вихованню, навчанню, утриманню та розвитку дитини виконує вона, оскільки відповідач не бажає брати будь-якої участі у житті дитини. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.11.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 21.11.2019 р. відповідачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності, з вимогами заяви згоден, не заперечує проти задоволення позову, просив розглядати справу за його відсутності у зв`язку з роботою, пов`язаною з відрядженнями, наміру являтися до суду не має, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Крім того, подано відзив, аналогічний за змістом заяві про розгляд справи за відсутності, до якого не додано доказів його надіслання іншим учасникам справи. 10.12.2019 р. представником позивачки подано клопотання про долучення доказів. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.03.2020 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 12.08.2020 р. представником Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради подано висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав. В судовому засіданні позивачка (в режимі відеоконференції) та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Допитана в судовому засіданні в якості свідка позивачка [PERSON] суду пояснила, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, від яких народилась донька [PERSON] . Відповідач з моменту народження дитини фактично не допомагав ні фінансово, ні будь-яким іншим чином. Подарунків не дарує, грошей не висилає. Дитина займається танцми, їх запрошують на змагання у різні країни, однак, донька не має можливості виїхати через те, що потрібно брати дозвіл у відповідача, який отримати дуже складно. Відповідач з донькою спілкується дуже рідко, тільки тоді, коли вона йому напише. Вона з донькою 5 років фактично мешкає у Франції. До цього часу вони з відповідачем проживали разом періодично, але і у період сумісного проживання відповідач успіхами дитини не цікавився, не утримував її, вихованням не займався, батьківську турботу не виявляв. В судовому засіданні, в присутності матері [PERSON] заслухано думку малолітньої [PERSON] , якій виповнилося повних 12 років та яка пояснила, що з батьком майже не спілкується, лише тоді, коли потрібен дозвіл на виїзд. Допомоги він не надає, участі у її вихованні не приймає. Після оголошення в судовому засіданні переви, для з`ясування питання щодо стягнення з відповідача аліментів, представником позивача подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів та закінчення розгляду справи у його відсутніть. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився - про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив у встановленому ЦПК України порядку не подав. Представник третьої особи була допущена до участі у справі в якості вільного слухача, оскільки на момент розгляду справи за суттю не надано довіреності на представлення інтересів третьої особи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, заслухавши думку позивачки та її представника ухвалив проводити заочний розгляд справи, ухваливши заочне рішення. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу після оголошення перерви не здійснювалося. Суд, заслухавши позивачку та її представника, думку дитини, допитавши позивачку як свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. [PERSON] народилася [INFO] , батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження виданим повторно серії [NUMBER] від 30.09.2014 р. (арк. справи 11). Згідно свідоцтва про закінчення 2018-2019 навчального року, виданого 23.05.2019 р. директором Державної початкової школи Сент-Елен, [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , зарахїовується до першого класу середньої школи на 2018-2019 навчальний рік (арк. справи 29-31). З довідки про проходження курсу від 26.08.2019 р. виданої директором Державної початкової школи Сент-Елен, вбачається, що [PERSON] , [INFO] відвідувала курс навчання 2017-2018 навчальний рік, з 04 вересня 2017 року по 03 вересня 2018 року, початковий курс навчання, 2-й рік (арк. справи 32-33). З висновку Виконавчого комітету Корабельної районної у м. Херсоні ради №02-14-270-25 від 11 серпня 2020 року вбачається, що Орган опіки та піклування Корабельної районної у місті Херсоні ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (арк. справи 55-56). У відповідності зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати свою дитини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач вихованням своєї дитини не займається, матеріально її не забезпечує, необхідних умов для розвитку дитини не надає, не цікавиться її долею та здоров`ям, маючи при цьому об`єктивну можливість, тим самим свідомо нехтує своїми обов`язками. У відповідності до ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок про те, що відповідач, маючи об`єктивну можливість виконувати свої батьківські обов`язки у відношенні дитини, ухиляється від їхнього виконання, самоусунувшись від виконання батьківських обов`язків. У відповідності зі ст. 164 ч.1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадку, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин по справі, зокрема ставлення батьків до дитини. Пунктом 16 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачає, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим вважає за необхідне, як крайню міру, позбавити відповідача батьківських прав у відношенні його дитини, оскільки байдужість відповідача до дитини свідчить про винну поведінку відповідача та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками. Доказів, що спростовують вказане відповідачем суду не надано. Також, суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що за приписами ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена до досягнення дитиною повноліття. Згідно рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 20.01.2015 року стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.11.2014 р. і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи наведене, відсутні підстави для стягнення з відповідача аліментів на підставі ч. 3 ст. 166 СК України. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складене 15 січня 2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved