Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, який 04.01.2016 року уточнила та просила суд поновити її стан, що існував до порушення її особистих немайнових прав відповідачкою і зобов'язати відповідачку [PERSON] спростувати поширену нею недостовірну і негативну інформацію стосовно неї на засіданні постійної комісії із земельних спорів Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області, що розташована за адресою: вул. Леніна, 63, с. Піщанка, Красноградського району Харківської області впродовж одного календарного місяця з моменту набрання законної сили рішенням суду за цим позовом. На обґрунтування своїх вимог позивачка в позові вказала, що 05.08.2015 року під час засідання постійної комісії із земельних спорів Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області одна із учасниць земельної суперечки відповідачка [PERSON] припустилася публічної непристойної поведінки у вигляді нецензурної лайки у її бік та прилюдно назвала її «алкашкою», при всіх плюнула їй у обличчя. Це сталося у присутності членів земельної комісії сільської ради та громадянки [PERSON] Факт непристойної публічної поведінки відповідача підтверджується письмовим поясненням [PERSON] від 11.08.2015 року на адресу начальника Красноградського РВ ГУМВС України в Харківській області та її письмовим поясненням на ту ж адресу, а також письмовим зверненням її до прокуратури Красноградського району Харківської області, яке було скеровано листом в.о. прокурора району молодшого радника юстиції [PERSON] № 02-49-р від 13.08.2015 року до начальника Красноградського РВ ГУ МВС України в Харківській області полковника міліції [PERSON] Згідно висновку ДІМ Красноградського РВ старшого лейтенанта міліції [PERSON] від 31.08.2015 року встановлено, що на протязі тривалого часу між [PERSON] та [PERSON] склалися неприязні стосунки, що стало причиною сварки між ними 05.08.2015 року в приміщенні Піщанської сільської ради, під час якої [PERSON] висловлювалася в адресу [PERSON] брутальною лайкою, опитати [PERSON] не вдалося можливим, так як остання після конфлікту виїхала до доньки до Німеччини, при встановленні її місця перебування [PERSON] буде опитана та притягнута до адміністративної відповідальності за ст.. 173 КУпАП.. Позивачка вважає, що брутальна лайка з боку відповідача на її адресу, плювання у її обличчя є образливою для неї. Також стверджувальний вислів «алкашка» не є оціночним фразеологізмом, а по суті містить у собі неправдиву і негативну інформацію стосовно неї, порушує її право на повагу до честі, гідності і ділової репутації, так як вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій: порушення правил моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному житті і яка на думку позивача порушує його право на повагу до її честі, гідності і ділової репутації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або існували, але відомості про яких не відповідають дійсності. Позивач вважає, що вказана неправдива і негативна інформація стосовно неї поширена відповідачем, оскільки озвучена у публічному місці. Отже її право на повагу до її честі, гідності і ділової репутації підлягає захисту у судовому порядку шляхом поновлення її стану на момент до протиправного вчинку, який мав місце на засіданні постійної комісії із земельних спорів Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області з боку [PERSON] через особисте спростування нею поширених недостовірних відомостей. Позивачка та її представник, адвокат Сунцов В.В. в судовому засідання позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити та стягнути з відповідачки понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487, 20 грн і витрати за надання правової допомоги в розмірі 8 256, 99 грн. Відповідачка та її представник, адвокат Віробян Л.В. просили в позові відмовити, так як [PERSON] на засіданні вищезазначеної комісії не плювала на [PERSON] та не обзивала ніякими її непристойними словами, в тому числі і «алкашкою», що підтверджуються показами свідка [PERSON] та поясненням [PERSON], яка вона надавала працівникам міліції. Також згідно постанови судді Красноградського районного суду від 23.09.2015 року саме [PERSON] визнанною винною у скоєні адміністративного правопорушення передбаченого ст.. 173 КУПАП, так як 05.08.2015 року близько 10.30 години в приміщенні сільської ради Красноградського району Харківської області висловлювалася нецензурною лайкою. Крім того, на їх думку витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги позивача явно завищені і не відповідають складності і об'єму справи. Суд, вислухавши доводи сторін, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Згідно протоколу № 9 засідання постійної комісії з питань сільського господарства, земельних відносин, екології та земельних спорів Піщанської сільської ради Красноградського району Харківської області 05.08.2015 року, дійсно на комісії були присутні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також Піщанський сільський голова [PERSON] та землевпорядник сільської ради [PERSON] Засідання відкрила голова комісії [PERSON], яка повідомила, що буде слухатися питання про надання дозволу на затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для оформлення права власності гр.. [PERSON] Під час засідання комісії виступила [PERSON], яка вказала, що вона проти затвердження технічної документації, що у неї нема проходу до земельної ділянки, якою вона користується для ведення особистого селянського господарства. Потім виступила [PERSON], яка повідомила, що у неї приватизована земельна ділянка і вона проти надання проходу [PERSON] та [PERSON] до земельних ділянок, якими вони користуються. У зв'язку з конфліктною ситуацією з сусідами [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду. ( а.с. 26). Свідок [PERSON] пояснила в суді, що під час засідання комісії першою виступила [PERSON], яка розмовляла різко, спровокувала конфлікт, вона попросила її вийти і коли [PERSON] виходила із кабінету, то обізвала [PERSON] чи то «алкашкою», чи то «алкоголічкою». Вона також вийшла з кабінету, так як їй стало погано, вона не бачила як плювала [PERSON] на [PERSON] але брутальною лайкою [PERSON] не висловлювалася. Свідок [PERSON], яка була секретарем на засіданні комісії, також підтвердила, що [PERSON] спровокувала конфлікт і обізвала [PERSON] «алкашкою», потім плюнула у її бік, нецензурно [PERSON] не висловлювалася. Свідки [PERSON], [PERSON] вказали, що в їх присутності на засіданні змельної комісії Піщанської сільської ради 05.08.2015 року [PERSON] обізвала [PERSON] «алкашкою» та коли на вимогу голови комісії виходила із кабінету плюнула з неповагою у її бік, брутально вона не висловлювалася. Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством є: здоров'я, честь, гідність і ділова репутація, ім'я (найменування), авторство, свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Статтею 297 ЦК України закріплено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними.Фізична особа має право звернутись до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 р передбачено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Відповідно до Словника української мови за ред. І.К. Білодіда.-К.-Наукова думка, 1970-1980-Т.1.-С.34 «алкоголік», «алкоголічка», а, ч. Той, та, хто, яка хворіє на алкоголізм; п'яниця, їх очі блищали.., неначе скляні або кришталеві, які бувають.. в алкоголіків у найважчий час їх хвороби (Н.-Лев., IV, 1956, 235); Хронічний алкоголік. На думку суду вищевказаним висловлюванням принижено честь, гідність та ділову репутацію позивачки, так як загальноприйняте значення слів «алкашка», «алкоголічка» має виражений негативний характер. Частинами третьою та четвертою статті 277 ЦК України передбачено, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Факт розповсюдження негативної інформації відповідачкою на адресу позивачки підтверджується поясненнями голови вищезазначеної комісії [PERSON], секретаря комісії [PERSON], які перебувають у приязних стосунках, як із [PERSON], так із [PERSON], а також свідками [PERSON], [PERSON] Пояснення свідка [PERSON] про те що, відповідач не казала в бік [PERSON] слово «алкашка» суд оцінює критично, так як вона конфліктує із [PERSON] в зв'язку з чим в суді розглядається цивільна справа про встановлення межі земельних ділянок, якими вони користуються. Однак, навіть під час додаткового допиту [PERSON], в суді, вона вказала, що [PERSON] в її присутності висловлювалася, що [PERSON] «лакає алкоголь». Також суд не може прийняти до уваги, пояснення [PERSON], яке вона давала начальнику Красноградського РВ УМВСУ в Харківській області, так як вона не попереджалася про кримінальну відповідальність, не приводилася до присяги. Свідок [PERSON] яка була допитана за клопотання відповідачки пояснила, що в її присутності ні [PERSON], ні [PERSON] брутальною лайкою не висловлювалися. Постанову судді Красноградського районного суду Харківської області від 23.09.2015 року про визнання [PERSON] винною в скоєні дрібного хуліганства 05.08.2015 року під час засідання вищезазначеної комісії, суд не може прийняти до уваги як доказ на користь відповідачки, так як в описовій частині постанови лише вказано, що [PERSON] висловлювалася брутальною лайкою, а от як поводилася [PERSON] на засіданні комісії в постанові ніяких даних не приведено. ( а.с. 38). В той же час висновком ДІМ Красноградського РВ ГУМВСУ в Харківської області від 31.08.2015 року підтверджено, що під час конфлікту в сільській раді саме [PERSON] висловлювалася в адресу [PERSON] брутальною лайкою, але опитати [PERSON] не вдалося можливим, так як остання після конфлікту виїхала до доньки в Німеччину, при встановленні її місця перебування [PERSON] буде опитана та притягнута до адміністративної відповідальності за ст.. 173 КУпАП. ( а.с. 8 ). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка на адресу позивачки висловилась в принизливій та непристойній формі. Відповідачкою не наведено доказів які б спростовували негативне значення висловленого в адресу позивачки слова «алкашка» в відповідному контексті. Навпаки, позивачка надала довідку Красноградської районної лікарні від 19.01.2016 року, що вона на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті не перебувала і не перебуває, позитивну характеристику за місцем свого проживання, копію трудової книжки із записами про нагородження її почесними грамотами ( а .с. 50, 51 ). Разом з тим, позивачка не довела, що [PERSON] висловлювалася брутальної лайкою в її адресу та плювала їй в обличчя. Відповідно до ч.1, ст.. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Із заяви позивачки про судові витрати витікає, що вона просить стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 487, 20 грн та оплачені послуги її адвоката в розмірі 8 256, 99 грн. Адвокат Сунцов В.В. в своєму розрахунку про розмір вартості його послуг послався на Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». При цьому адвокат максимально оцінив вартість своїх послуг в розмірі 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину своєї участі в розмірі 551, 20 грн. На думку суду вказана суму значно завищена, так як дана справа є невеликого об'єму, великої складності для підготовки та прийняття участі при її розгляді в судовому засіданні не представляє, тому суд вважає, що один час роботи адвоката необхідно оцінити в 200, 00 грн. Підсумувавши весь робочий час адвоката, який він вказав у своєму розрахунку, суд встановив загальну кількість 14, 98 години, які необхідно помножити на 200 і тоді сума його послуг складе 2 996, 00 грн. Однак судом позов задоволено частково в розмірі 70 відсотків, так як судом не встановлено, що відповідачка брутально лаялася, та плювала в обличчя позивачці, то сума витрат на правову допомогу складе 2097, 20 грн. Оцінюючи розмір витрат на правову допомогу адвоката Сунцова В.В. суд також виключив вартість правових послуг «з переїздом» які адвокат зазначив у своєму розрахунку, так як згідно ч.1, ст.. 84 ЦПК України сторони несуть тільки витрати пов'язані із правовою допомогою.

Outcome: partial