Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з зазначеним позовом та свої вимоги мотивує тим, що вона та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 липня 2006 року по 06 червня 2012 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , який проживає разом з позивачкою. Після розлучення батько свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо сина: не дбає про його духовний, моральний та фізичний розвиток, не піклується про стан його здоров`я, не забезпечує здобуття ним повної загальної освіти, не готує його до самостійного життя, не займається вихованням сина, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Позивачка вказує, що відповідач веде протиправний, антисоціальний спосіб життя, був неодноразово засуджений та відбував покарання в місцях позбавлення волі. Посилаючись на вказані обставини, просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з нього судовий збір в сумі 804,80 грн. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 травня 2020 року матеріали справи за вказаною позовною заявою передано для розгляду за підсудністю до Ковпаківського районного суду м. Суми. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 серпня 2020 року відкрито провадження по зазначеній справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судове засідання на 13:00 год. 10 вересня 2020 року. 10 вересня 2020 року ухвалою суду підготовче провадження закрите та призначено справу до розгляду на 13:00 год. 01 жовтня 2020 року. 01 жовтня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача в зв`язку з необхідністю залучення професійної правничої допомоги на 14:00 год. 05 листопада 2020 року. 05 листопада 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 11:30 год. 23 листопада 2020 року з тих же підстав. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Додатково позивачка суду пояснила, що за час перебування в шлюбі з відповідачем з 2006 по 2012 рік фактично вони проживали разом близько 2 років, оскільки весь інший час він перебував у місцях позбавлення волі. Після розлучення [PERSON] зовсім нетривалий час намагався бути гарним батьком, протягом 3 місяців відвідував сина, займався його вихованням, допомагав матеріально. Наразі він абсолютно не цікавиться життям їхньої спільної дитини, не приймає жодної участі в житті сина, не цікавився чим він харчується, в що вдягнутий, чи займається, не знає в якому класі навчається та як взагалі виглядає [PERSON] . Від відповідача жодної матеріальної допомоги позивачка не отримувала і не отримує, з позовом про стягнення аліментів до суду вона не зверталася, оскільки не бачить в цьому ніякого сенсу, бо відповідач фактично ніколи ніде не працював. Коли син йшов до першого класу, відповідач дійсно придбав йому якісь речі та шкільне приладдя. Жодних перешкод в спілкуванні з дитиною вона відповідачу ніколи не чинила, дозволяла відвідувати дитину, декілька разів вони спілкувалися по телефону. В ті незначні проміжку часу, коли відповідач не перебував в місцях позбавлення волі, він жодним чином не намагався відвідувати дитину. Позивачці відомо, що в 2013 чи 2014 році відповідач приходив до сина на тренування. Зауважила суду, що син не має бажання спілкуватися з батьком, для нього він стороння людина, яку він знає виключно по фотографіям. Фактично вихованням хлопчика займається дідусь і на майбутнє вона не має наміру оформлювати батьківство чи то опікунство за сином на іншого чоловіка. Позивачка наголошувала, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо свого сина, востаннє бачив його у 2014 році, після цього, перебуваючи на волі, ніякої участі в житті та вихованні сина не брав і не бере, а тому вважає, що наявні всі передбачені законом підстави для позбавлення його батьківських прав. Не заперечувала проти стягнення аліментів з відповідача на особистий рахунок [PERSON] в розмірі 1/4 частки від всіх доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив суд не позбавляти його батьківських прав відносно його сина [PERSON] , оскільки для хлопчика це буде більша травма, ніж усвідомлення дитиною, що його батько перебуває в місцях позбавлення волі. Зауважив, що позбавлення батьківських прав буде аморальним, як для сина, так і для сім`ї, в якій він виховується. Наміри позивачки пояснюються виключно тим, що вона побачила в іншій людині перспективу, а в ньому стабільності вона не бачила та ніколи йому не довіряла. Свого сина він бачив в 2014 році, в кінці вересня 2015 року знову потрапив під арешт, зустрічався також з хлопчиком в 2017 році на футбольному полі таємно від матері, оскільки вона забороняла їм зустрічатися, а відвідувати сина вдома він не міг, бо там мешкає новий чоловік позивачки. Тоді ж в 2017 році він придбав сину деякі речі, проте взяти їх хлопчик відмовився через вплив когось з членів сім`ї. З позовом про усунення перешкод в спілкуванні з неповнолітньою дитиною та встановлення графіку зустрічей до суду не звертався. Грошову допомогу на утримання дитини в даний момент відповідач не надає, бо не має такої можливості. Проте жодним чином не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь хлопчика, що буде для нього додатковим стимулом для офіційного працевлаштування та дотримання законослухняної поведінки. З днем народження сина відповідач вітає при можливості, оскільки не завжди може зателефонувати з місць тримання під вартою. Коли він телефонує позивачці, вона не передає трубку хлопчику, листи він не писав, бо має обґрунтовані сумніви щодо того, що їх віддадуть хлопчику. Востаннє відповідача взяли під варту в липні 2017 року, наразі він відбуває покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 лютого 2019 року за вчинення крадіжки, на 16 грудня 2020 року призначений апеляційний розгляд його апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Відповідач запевнив суд, що в майбутньому він зробить все, що від нього залежить, для виконання своїх батьківських обов`язків, зв`язок між ним та сином неодмінно відновиться. Представник відповідача зауважив, що відповідач не був засуджений за злочини, пов`язані з застосуванням насильства або ж пов`язані з заподіянням шкоди дитині, позбавлення батьківських прав це крайній захід, який тягне серйозні наслідки, а тому просив суд повірити відповідачу, оскільки він збирається вийти на волю і, будучи не ізольованим від суспільства, зможе вживати належні заходи по піклуванню, матеріальному забезпеченню свого сина. Суд, заслухавши думку учасників справи та дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. Частина 3 ст.12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що позивачка перебувала в шлюбі з відповідачем з 21 липня 2006 року по 06 червня 2012 року (а.с.6). Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Позивачка та неповнолітній [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , частка якої їм обом належить на праві власності (а.с.8-9). Син сторін навчається в Комунальній установі Сумська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №6, м. Суми, з приводу навчання сина батько з класним керівником та вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує, вихованням дитини займається матір (а.с.10-11). Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради надало Висновок про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] № 1869/27.1-26 від 04 листопада 2020 року, згідно якого служба у справах дітей Сумської міської ради вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 65). [PERSON] був засуджений вироком Ковпаківського районного суду міста Суми від 13 лютого 2019 року за ст.ст.15 ч.2, 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. (а.с. 18). З вказаного вироку вбачається, що [PERSON] був раніше засуджений: 17 липня 2008 року Зарічним районним судом м. Суми за ч.2 ст.185, 81, 71 КК України до 2 років позбавлення волі; 30 березня 2011 року Зарічним районним судом м. Суми за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі; 23 листопада 2012 року Зарічним районним судом м. Суми за ч.3 ст.185, ч.1 ст.69 КК України, до 6 місяців арешту; 20 квітня 2015 року Зарічним районним судом м. Суми за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць; 03 лютого 2016 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ст.128, ст.71, ст.72 ч.5 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 міс., звільнений 17.10.2017 року по відбуттю строку покарання. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не цікавиться життям, здоров`ям дитини, не бере участі у його вихованні, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчанням, не відвідує його та не зустрічається з ним, не вітає з днем народження, не надає допомоги на його утримання. Між батьком та сином втрачений зв`язок. Вказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Так, свідок [PERSON] , який є батьком позивачки, суду пояснив, що його донька [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] мешкають разом з ним приблизно з 2012-2013 р.р. За час спільного життя його доньки з [PERSON] свідок не пам`ятає скільки разів він перебував в місцях позбавлення волі. Після реєстрації шлюбу народився [PERSON] , йому не виповнилося і року, відповідач знову потрапив за грати, донька з онуком їздили до нього на побачення. Після звільнення вони жили разом в квартирі відповідача, облаштовували побут, проте їхнє життя не складалося, виникали сварки. За час проживання доньки з онуками в батьківській квартирі, свідок не пам`ятає, щоб відповідач приходив до них додому відвідувати сина. Чи допомагає відповідач утримувати дитину, свідок не знає, бо не вважає за потрібне рахувати чужі кошти, доньці з дітьми допомагає він, бо має військову пенсію. Близько року назад відповідач телефонував йому та просив дати сину телефон, проте [PERSON] відмовився з ним спілкуватися. Онук не казав йому, що хоче побачити батька або ж спілкуватися з ним. Будь-яких перешкод у спілкуванні з сином його донька відповідачу не чинить. Свідок [PERSON] , яка підтримує дружні стосунки з позивачкою близько 16 років, суду пояснила, що [PERSON] з [PERSON] жили разом однією родиною зовсім недовго, вони постійно скандалили. З 2012 року [PERSON] з дітьми переїхала жити до батьків. Останній раз свідок бачила відповідача на святкуванні дня народження [PERSON] , коли хлопчику виповнилося 1 рік, після цього свідок його не бачила, не спілкувалась. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що дитину відповідач не відвідує, грошима не допомагає. З [PERSON] свідок спілкується дуже часто, бо разом працювали до недавнього часу, постійно зустрічаються, відвідують одна одну. Жодного разу свідок відповідача в домі [PERSON] не бачила. Свідок була присутньою на святкуванні першого дзвоника, коли [PERSON] йшов в перший клас, батька хлопчика при цьому не було. В її присутності один раз відповідач зателефонував [PERSON] з місць позбавлення волі і просив йому допомогти. Свідку відомо, що протягом першого року після розлучення відповідач намагався підтримувати стосунки з сином, навідував його, брав на прогулянки, дарував подарунки. Свідок [PERSON] , яка також підтримує дружні стосунки з позивачкою більше 20 років, суду пояснила, що зі слів [PERSON] їй відомо, що відповідач не приймає участі в житті сина і його присутності свідок в їхньому житті не помічала. Свідку відомо, що сторони одружилися в 2006 році, з цього часу вона і знайома з відповідачем, після розлучення у 2011-2012 р.р. позивачка разом з дітьми переїхали мешкати до батьків. З [PERSON] часто спікується телефоном, зустрічаються близько 1 разу на три місяці, їхні діти товаришують. З [PERSON] свідок ніколи не спілкувалася про його батька, про ставлення хлопчика до нього повідомити нічого не може. Свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою позивачки, суду повідомила, що сторони розійшлися, коли дитині був 1 рік, позивачка переїхала з дітьми від [PERSON] до батьків, після цього вона його не бачила. До батьків свідок навідується раз на два тижні, під час своїх візитів відповідача там жодного разу не бачила. Їй не відомі факти, що він приймає участь в житті дитини. Від [PERSON] , від сестри свідок не чула, що хлопчик хоче бачити батька. Син свідка товаришує з [PERSON] , хлопці спілкуються на різні теми, про батька [PERSON] не згадує. Свідок, як хрещена матір [PERSON] , присутня на кожному дні народженні хлопчика, відповідач був присутнім один раз, коли святкували 1 рік. [PERSON] ніколи не перешкоджала спілкуванню батька з сином, проте відповідач сам не має бажання приймати участі в житті дитини. Жодних подарунків чи то допомоги на утримання сина відповідач позивачці не надавав. На виконання вимог ст.171 СК України, судом враховується думка дитини [PERSON] , який під час бесіди зі спеціалістом управління «Служба у справах дітей» повідомив, що батька він не бачив дуже давно, він не дарує йому подарунків, не вітає з днем народження, у хлопчика немає великого бажання бачитись чи спілкуватися зі своїм батьком. Встановлені факти у сукупності свідчать про ухилення [PERSON] від виховання малолітнього сина [PERSON] та свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками. При цьому, перебування відповідача в установах позбавлення волі на виконання ухвалених відносно нього вироків суду, не є виключною обставиною, що унеможливлює виконання ним його батьківських обов`язків, оскільки будь-яких об`єктивних причин, які б виправдовували таку поведінку відповідача та таке його ставлення до дитини та її виховання протягом досить тривалого часу, суду не наведено. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З огляду на встановлені факти, надані сторонами та досліджені судом докази, виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За нормами ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст.182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, особи, які перебувають на його утриманні, відсутні, може бути працевлаштованим в умовах позбавлення волі і має таке бажання. Тобто відповідач має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Тому, суд вважає необхідним стягувати з нього аліменти на користь його сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Саме такий розмір аліментів буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини При цьому, аліменти на користь дитини [PERSON] підлягають перерахуванню на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, відкритому на її ім`я законним представником. Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved