Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 березня 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що від шлюбу із відповідачем у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Внаслідок зловживання відповідачем алкогольними напоями, між ними часто виникали сварки та непорозуміння, що призвело до того, що на даний час вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Між ними втрачені почуття любові та поваги, шлюб між ними існує лише формально. Зазначає, що неповнолітні діти проживають разом із нею. За таких обставин просить шлюб розірвати, оскільки, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 лютого 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до підготовчого судового засідання. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавав. \~ \~ \~ \~Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 травня 2020 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено її до судового розгляду. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 01 березня 2008 року, про що складено актовий запис №201 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким 01 березня 2008 року видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 16 вересня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, актовий запис №2209. Також, [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , про що складено актовий запис №2208 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, яким 16 вересня 2009 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Спільне життя сторін не склалося, між ними часто виникали сварки та непорозуміння, що призвело до того, що на даний час вони проживають окремо, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Між сторонами втрачені почуття любові та поваги. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав: Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рішення суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка зазначає, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов [PERSON] до задоволення. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved