Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтуванні своїх вимог зазначає, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач останні роки не надає кошти на утримання сина в добровільному порядку. Просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, з часу подачі заяви до суду та до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити. Також пояснила, що відповідач не надавав кошти на утримання сина, що стало підставою для звернення в березні 2013 року до суду з позовом. За її заявою позов було залишено без розгляду, у зв'язку із укладення усної домовленості про добровільну сплату відповідачем аліментів, про що свідчить ухвала Болехівського міського суду від 16.04.2013 року (а.с.7). Після винесення ухвали відповідач виїхав за межі України на заробітки і з того часу не надає кошти на утримання сина, що стало підставою для повторного звернення до суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, незважаючи на те, що про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення з газети «Галичина». У зв'язку з цим було ухвалено проводити розгляд справи в порядку заочного провадження. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Свідоцтвом про розірвання шлюбу підтверджено, що шлюб між сторони розірвано (а.с.4). Про те, що позивачка від відповідача народила сина, свідчить ксерокопія свідоцтва про народження (а.с.5). В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя з відповідачем не склалося по причині непорозуміння ним своїх батьківських та сімейних обов'язків, зловживання алкоголем та негативною поведінкою в побуті. Неповнолітній син [PERSON] проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд визнає, що проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Судом встановлено, що відповідач не має інших дітей або осіб, яких він зобов'язаний утримувати. Про способи виконання обов`язку утримувати дітей в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує, те що позивачка не працює, її важке матеріальне становище, стан здоров'я дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей; та інші обставини, що мають істотне значення. Будь-яких доказів, які б спростовували вказаний розмір аліментів відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. І тому, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісяця. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з вимогами - 21 січня 2014 року, а тому з цього часу слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дітьми повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача слід стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави та 300,00 грн. на користь позивачки витрат за правову допомогу адвоката. На підставі, ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved