Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивачка звернулась до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до ТОВ « ВУТЕК-ІНВЕCТ» про захист прав споживачів, розірвання договору кредиту та визначення розміру заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14 квітня 2016 року між нею та відповідачем у справі було укладено кредитний договір у фактичному розмірі 5000 гривен, з відсотками у розмірі 622,2 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом, строком до 14.05.2016 року. Як зазначає позивачка в травні 2016 року вона втратила роботу і разом з нею всі джерела прибутків, у звязку з чим не має можливості надалі виконувати свої зобовязання за спірним договором, та вважає, що вказані обставини суттєво впливають на спірні договірні стосунки. В звязку з цим позивачка просить розірвати кредитний договір ХОХА\\С\\16.534 від 14.04.2016 року, укладений між нею та відповідачем, визначити розмір її заборгованості за вказаним кредитним договором, з врахуванням усіх сплачених нею коштів відповідачу в погашення заборгованості. В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог. Зазначила, що в травні вона втратила свій паспорт та кошти, та банківські картки, після цього звернулась до правоохоронних органів, відновила паспорт громадянина України, проте свою діяльність, як підприємець призупинила, так як її рахунки були заблоковані. В звязку з цим вона не може сплачувати кредитні зобовязання. Крім того зауважила, що договір не містить суттєвих умов, тому і виконуватися не повинен. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що позивачка неодноразово зверталась до ТОВ « ВУТЕК-ІНВЕCТ» з метою отримання кредитів. Добре обізнана з умовами кредитування, та попередні кредити своєчасно сплачувала. Звернув увагу суду на той факт, що відсутність коштів у позивача не може бути підставою для розірвання кредитного договору. Надав письмові заперечення. Вислухавши думку учасників судового засідання суд вважає позовні вимоги не мотивованими, та такими, що не підлягають задоволенню. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При розгляді справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 14 квітня 2016 року між [PERSON] та ТОВ « ВУТЕК-ІНВЕCТ» було укладено кредитний договір ХОХА\\С\\16.534 у фактичному розмірі 5000 гривен, з відсотками у розмірі 622,2 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом, строком до 14.05.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (Кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Предметом кредитного договору можуть бути лише грошові кошти, але в жодному разі не речі. В цьому і полягає одна з головних відмінностей кредитного договору від інших схожих договорів, направлених на передачу майна. Грошові знаки також є речами, але не на всі з них закон поширює правовий режим грошей. Так, стаття 192 ЦК України поширює правовий режим грошей, лише на грошову одиницю України гривню. Іноземна ж валюта може використовуватися в Україні лише у окремих випадках, встановлених законом. Зокрема, таким випадком є розрахунки субєкта зовнішньоекономічної діяльності з іноземними контрагентами, які здійснюються в іноземній валюті. Тобто, на іноземну валюту закон поширює правовий режим речі. Що стосується валюти договору споживчого кредиту(кредиту на поточні потреби) як зобовязання, яке виникло на території України та регулюється національним цивільним законодавством, то відповідно до ст. 524 ЦК України, зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Позивачка уклала вказаний договір вільно у повній цивільній дієздатності та зобовязалась нести повну відповідальність у разі їх невиконання. Зміна економічної ситуації є комерційним ризиком позичальника за кредитним договором, а тому, не може бути підставою для невиконання зобов'язань за таким договором. Таким чином, ризик зміни зазначених в позовній заяві обставин несе саме позивач, який мав можливість отримати кредит. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання і статтею 3 ЦПК України надано право на звернення до суду за їх захистом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Стаття 57 цього Кодексу визначає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ці дані встановлюються, зокрема, на підставі пояснень сторін. Проте, під час розгляду справи позивачем належними і допустимими доказами не підтверджено порушення його прав чи інтересів. Враховуючи все вищевикладене, суд вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задовленню. На підставі викладеного,

Outcome: approved