Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 16.06.1958 року. 12.09.2013 року звернулась до Третьої державної нотаріальної контори м.Маріуполя з заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Крім неї спадкоємцем першої черги за законом є їхній син [PERSON], який фактично спадщину не прийняв та заяву про прийняття спадщини не подавав. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими прибудовами, розташований в [ADDRESS], зведений ними спільно в 1961 році на земельній ділянці площею 546кв.м., відведеній чоловікові на підставі рішення виконавчого комітету Іллічівської районної ради депутатів трудящихся м.Жданів №10 від 17.05.1961 року. 16.01.2014 року позивачка звернулась до нотаріуса з проханням видати свідоцтво про право власності на спадщину на житловий будинок. Постановою нотаріуса від 16.01.2014 року їй відмовлено у видачі правовстановлюючого документу, у зв'язку з відсутності реєстрації будинку в БТІ. Зареєструвати об'єкт нерухомості до 31.12.2012 року [PERSON] за життя не встиг, у зв'язку з чим позивачка вимушена звернутись до суду та просить визнати за нею право власності за законом на об'єкт нерухомості, розташований в [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] під час розгляду справи уточнила позовні вимоги, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на об'єкт нерухомості, розташований в [ADDRESS], вартістю 97372,00грн., а саме на житловий будинок літ.А-1, прибудову літ.а-1, прибудову літ а1-1, житлову прибудову літ.А1-1, що складається з гардеробу 1-1, площею 6,7 кв.м., передньої 1-2, площею 9,0кв.м., жилі кімнати 1-3, жилою площею 8,1кв.м., 1-4, жилою площею 8,2кв.м., 1-10, жилою площею 8,2кв.м., сеней 1-6, площею 9,5кв.м., сеней 1-7 площею 4,7кв.м., кухні літ.1-8, площею 10,5кв.м., санвузлу 1-9, площею 5,0кв.м., кладової 1-11, площею 4,7кв.м., вбиральні літ.Е-1, площею 1,1кв.м., гаражу літ.В-1, площею 18,50кв.м., огорож №1, 2 та замощень. 20.03.2014 року до судового засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності. Представник позивачки [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила в їх задоволенні відмовити, надала заперечення, в яких вказала, що [PERSON] розташовані в [ADDRESS] житловий будинок, веранду, літню кухню-навіс в експлуатацію не здав, отже право власності на вказані будівлі в нього не виникло. Ніякого переходу прав від [PERSON] до спадкоємців бути не може. Дозвіл на проведення будівельних робіт по зведенню прибудов літ.а1-1, житлової прибудови літ.А1-1, гаражу літ.В-1, вбиральні та акту про прийом в експлуатацію вказаних будівель позивачкою не надано. Жилий будинок літ.А-1, прибудова літ.а-1 не були здані в експлуатацію, прибудова літ.а1-1, житлова прибудова літ.А1-1, гараж літ.В-1, вбиральня та мощення побудовані без дозволу на виробництво будівельних робіт і в експлуатацію не здавалися. Таким чином, вказані будови є самовільно зведеними. Третя особа [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється іншою особою або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦПК України. Судом встановлено, що 16.06.1958 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Павлопільської сільської ради Новоазовського району Донецької області. Рішенням виконавчого комітету Іллічівської районної ради депутатів трудящих від 17.05.1961 року [PERSON] виділено земельну ділянку площею 546кв.м. для індивідуального жилого будівництва по проїзду [ADDRESS] у безстрокове користування. На підставі вказаного рішення 22 серпня 1961 року укладено договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності, засвідчений нотаріусом Іллічівської нотаріальної контори, згідно з яким [PERSON] на праві безстрокового користування надано земельну ділянку по [ADDRESS] загальною площею 546кв.м. План земельної ділянки та проект будівництва будинку знаходяться по одному екземпляру у відповідному бюро технічної інвентаризації та у забудовника. Згідно дозволу інспекції державного буд контролю м.Жданів №1099 [PERSON] надано дозвіл на проведення будівельних робіт по зведенню індивідуального жилого будинку з надвірними прибудовами на ділянці [ADDRESS], строк закінчення робіт серпень 1964 року. На момент виділення [PERSON] спірної земельної ділянки в 1961 році діюче законодавство не передбачало отримання державного акту на користування ділянкою, або державної реєстрації такого права. Судом безперечно встановлено, що на час виділення [PERSON] земельної ділянки він отримав належні передбачені на той час документи - рішення виконавчого комітету районної ради від 17.05.1961 року та договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки від 22.08.1961 року, посвідчений нотаріально, які давали [PERSON] законне право на безстрокове користування зазначеною земельною ділянкою для будівництва жилого будинку. Крім того, зміст договору від 22.08.1961 року підтверджує наявність плану земельної ділянки, відведеної [PERSON]а також наявність відповідного проекту будівництва будинку. В судовому засіданні досліджено витребувану з Маріупольського буро технічної інвентаризації справу на житловий будинок [ADDRESS] в м.Маріуполі, з якої вбачається, що відмітки про самовільне збудовані споруди чи приміщення на земельній ділянці за вказаною адресою відсутні. При цьому з часу надання [PERSON] земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва жилого будинку і до часу його смерті [INFO], також як і після його смерті виконавчим комітетом ніколи не ставилося питання про вилучення цього будинку як такого, що не відповідає проекту або встановленим нормам і правилам, також як ніколи з 1961 року до теперішнього часу не приймалося рішення про вилучення земельної ділянки. А за таких обставин відсутні передбачені законом підстави вважати жилий будинок, зведений [PERSON] на земельній ділянці по проїзду [ADDRESS] в м.Маріуполі самочинним будівництвом, в зв'язку з чим відсутні підстави для позбавлення його спадкоємців права на отримання спадщини. Разом з тим представник відповідача не надала суду достатніх достовірних доказів того, що жилий будинок на земельній ділянці був зведений без установленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від останнього, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил. Таким чином не надано суду достовірних доказів про те, що жилий будинок на земельній ділянці був самовільно збудованим. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтва про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина на домоволодіння, розташоване в [ADDRESS] та на грошовий внесок, що знаходиться у філії №10004/0465/053 Ощадного банук на рахунку [NUMBER]. У встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася його дружина [PERSON], яка фактично прийняла спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.01.2014 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок розташований в [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. Згідно інформаційної довідки Маріупольського бюро технічної інвентаризації від 20.12.20137 року будинок [ADDRESS] за [PERSON] не зареєстрований. В інвентаризаційній справі на будинок [ADDRESS], власником будинку зазначений [PERSON] З домової книги будинку [ADDRESS] вбачається, що померлий [PERSON] та позивачка зареєстровані у вказаному будинку. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до cт.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ч.1 ст. 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно положень п.1.ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються права на житлові будинки, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України). Тому, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] до Маріупольської міської ради, третя особа [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved