Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом яким просить визначити додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] та встановити факт належності [PERSON] заповіту, посвідченого 15 січня 2008 року сільським головою Новоюр?ївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, та зареєстрованого в реєстрі за №17. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначила, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті вона поховала його, так як родичів у нього не було та на момент смерті [PERSON] проживав один. В січні 2021 року вона дізналася від старости села, що [PERSON] склав заповіт на її ім`я. Вона звернулася до приватного нотаріуса Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Паліюк Л.М. щодо спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , але їй було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини та в заповіті допущена помилка, а саме її прізвище зазначено як « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Тому просила суд встановити факт належності їй зазначеного заповіту та надати додатковий строк для прийняття спадщини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Вільнозапорізької сільської ради Новобузького району Миколаївської областів судове засідання не з`явився, подав відзив, в якому просить розглянути дану справу за його відсутності, оскільки не заперечує проти задоволення позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.01.2008 року [PERSON] склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідав [PERSON] все майно, належне йому за законом на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 01 листопада 2010 року встановлено, що [INFO] , у віці 71 рік, в с. Новокостянтинівка, Новобузького району, Миколаївської області помер [PERSON] , про що 01 листопада 2010 року складено відповідний актовий запис №09. Після смерті [PERSON] спадкоємці за законом відсутні. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, що підтверджено заповітом, посвідченим сільським головою Новоюр?ївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області Шепелем Петром Григоровичем та зареєстрованим 15.01.2008 року в реєстрі за №17. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області Паліюк Л.М. щодо спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - прийнятті заяви про прийняття спадщини, оскільки вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини та в заповіті її прізвище помилково вказано « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру. Після його смерті спадкоємці за законом відсутні. Згідност.1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно п.24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 « Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину; при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Крім того, згідно з п. 6. 2 ч. 1 ст.315ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено та з паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 28.03.2019 року, орган, що видав 4830 вбачається, що такий видано на ім`я « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] зазначено прізвище ім`я по батькові на російській мові « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 27.02.2019 року зазначено прізвище ім`я по батькові « [PERSON] », після укладення шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Разом з тим, в заповіті посвідченому сільським головою Новоюр?ївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області [PERSON] та зареєстрованим 15.01.2008 року в реєстрі за №17, зазначено прізвище « [PERSON] ». Усунення допущеної помилки в написанні прізвища позивачки в заповіті неможливе в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки наявність розбіжності у написанні прізвища у правовстановлюючому документі позбавляє позивача можливості отримання спадщини. Встановлення даного факту має юридичне значення, так як усуває перешкоди в отриманні спадщини; встановлення даного факту пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; позивач не має іншої можливості внести виправлення у документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичного факту, тому доцільним є встановлення даного факту в позовному провадженні разом з вимогами про продовження строку для прийняття спадщини. На підставі вищезазначених норм чинного законодавства, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. На стягненні з відповідача судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, остання не наполягала, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved