Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

Позивачка в січні 2017 року звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина та аліментів на утримання дружини з відповідача. В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві посилалась на те, що 13 квітня 2016 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі 09 жовтня 2016 року народився син [PERSON], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Шлюб на даний час не розірваний, але спільно не проживають з серпня 2016 року, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Після того, як [PERSON] пішов з дому, відповідач фактично припинив надання матеріальної допомоги їй та приймати участь в утриманні дитини. Так, з серпня 2016 року по січень 2017 року, відповідач передав їй 2500 гривень. На даний час ніяких коштів він родині не надає. Вона перебуває в декретній відпустці і не забезпечує себе самостійно, а син потребує значних витрат на харчування, одяг медичне обслуговування. Син має діагноз: «вроджена повна ущелина мякого піднебіння, з порушенням акту ковтання та смоктання». 12.01.2017 року син визнаний інвалідом дитинства. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини аліменти в розмірі одного прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, який затверджено Верховною Радою України в Законі про Державний бюджет на відповідний рік та стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі одного прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який затверджено Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік до досягнення дитиною шести років, тобто 09 жовтня 2022 року. Допустити стягнення аліментів від дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та вирішити питання про негайне виконання рішення суду. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволені. Вказала, що відповідач має додатковий заробіток, так, він є ріелтором з продажу елітної нерухомості. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині стягнення аліментів на утримання малолітнього сина в розмірі, який передбачений діючим законодавством для працюючих осіб. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини просив суд відмовити. Вказав, що він офіційно працює в ТОВ «Логос» та інших додаткових заробітків не має. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 13 квітня 2016 року зареєстрували шлюб в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану міста Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 188. Прізвище дружини після одруження «Какуліа» (а.с.8). Згідно до копії Свідоцтва про зміну імені Серія І-КИ №016091, виданого Індустріальним районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 02 вересня 2016 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.7). Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9.). Згідно довідки ТОВ «Логос» від 20.02.2017 року №20 [PERSON] є працівником товариства з 08.08.2016 року по даний час та йому нараховано 4636,42 грн. за період з 08.08.2016 року по 31.01.2017 року. Згідно зі\~ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1\~ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 2\~ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Згідно\~ст. 184 СК України\~якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Отже, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, таким чином, беручи до уваги, те, що позивачем не надано доказів щодо отримання відповідачем додаткових доходів, а відповідач офіційно працює, то суд вважає, що справедливим та співмірним буде присудити стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 січня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Таку допомогу відповідач може надавати, оскільки працездатний, інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами з нього не проводяться. Щодо заявлених позовних вимог позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі одного прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність до досягнення дитиною шести років, тобто 09 жовтня 2022 року. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно до ч.3 ст.84 Сімейного Кодексу України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. А відповідно до ч.4 ст.84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Із пояснень сторін, матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі, позивачка перебуває у декретній відпустці. Згідно Виписки із протоколу №1 від 12.01.2017 року, засідання лікарсько-контрольної комісії у [PERSON], [INFO] встановлено діагноз захворювання : «вроджена повна ущелина мякого піднебіння, з порушенням акту ковтання та смоктання». Рішенням ЛКК первинно оформлено медичний висновок про дитячу інвалідність. Дитина має право на виплату державної соціальної допомоги строком до 12.01.2022 року. Як показала в судовому засіданні позивачка, перебуваючи в декретній відпустці по догляду за дитиною, вона не має змоги працювати і отримувати заробітну плату та перебуває у тяжкому матеріальному становищі, відповідач же добровільно надавати матеріальну допомогу не бажає. Суд не може прийняти твердження відповідача про те, що він не повинен оплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки такі твердження не ґрунтуються на законі. Виходячи із вищевикладеного, оцінюючи всі докази по справі суд приходить до висновку, що оскільки дитина має вади фізичного розвитку та визнана інвалідом дитинства, то суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково і підлягають стягненню із відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку ( доходу) до досягнення сином шести років. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Оскільки позовні вимоги про стягнення аліментів задовольняються, а позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судових витрат, то відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати по справі в розмірі 1280 грн. Згідно зі ст.ст. 75,76,84, 180, 181,182,184 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial