Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 19.05.2006 року зареєструвала шлюб із відповідачем. [INFO] в них народилась донька [PERSON] . В період перебування у шлюбі відповідач займався туристичним бізнесом та був директором туристичного агентства «Одисей». З березня 2009 року, в зв`язку із кризою у відповідача виникли проблеми на роботі, він заборгував велику суму грошових коштів різним особам. В травні 2009 року він пішов з дому та залишив їй листа, що хоче покінчити життя самогубством. Через тиждень він повернувся до суду, бу дуже занепокоєний, з якоюсь психологічною травмою та ліг на лікування до психіатричної лікарні. Вона постійного підтримувала колишнього чоловіка, навідувала його в лікарні. Але після виписки з лікарні він додому не повернувся. 25.05.2009 року [PERSON] зателефонував їй та повідомив, що знаходиться у м.Києві, де його проти волі утримують особи, яким він заборгував кошти. Також він зазначив, що з боку вказаних осіб може бути здійснена фізична розправа та може постраждати вона та діти. Вимагав переоформити належну їй на праві приватної власності земельну ділянку. Перебуваючи у шоковому стані, вона погодилась на ці вимоги та підписала необхідні документи. Після повернення [PERSON] з м.Києва він проживав у своєї матері. Вона з дітьми проживала окремо. Однак, проблеми з боргами не вирішились, їй постійно телефонували невідомі з вимогами повернути борги. Будучі занепокоєною за дітей, вона звернулась до су з позовом про розірвання шлюбу. 11.11.2009 року за рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська у справі №2-2049/2009 шлюб із відповідачем було розірвано. Приблизно через 8 місяців, при сварці, [PERSON] повідомив їй, що він не був в м.Києві, його ніхто не утримував проти волі та не погрожував. Він все вигадав з метою заволодіння її земельною ділянкою. За вказаним фактом вона звернулась до правоохоронних органів та вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 31.01.2011 року останнього було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. Через його шахрайські дії вона втратила земельну ділянку з побудованим на ній будинком, залишилась без даху над головою з двома малолітніми дітьми на руках, з яким була змушена проживати у квартирі батьків першого чоловіка. Відповідач деякий час спілкувався з донькою, телефонував їй. Однак, в подальшому все зводилось до чисельних обіцянок щодо часу побачення, подарунків, спільного відпочинку, приїзду на чисельні виступу доньки у дитячий садок, школу, гуртки. Всі його обіцянки залишились невиконаними та згодом він припинив будь-яке спілкування із нею та донькою. 22.01.2018 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська у справі №203/4719/17 було видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Однак, аліменти на дитину ним не сплачуються, заборгованість станом на 13.06.2019 року становить 38716 грн. 67 коп. 18.12.2018 року за фактом ухилення від сплати аліментів було відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.164 КК України, досудове розслідування у якому триває. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.05.2019 року у справі №203/37/19 з [PERSON] на її користь було стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 23963 грн. 65 коп. Проживаючи згідно із домовленістю в квартирі [ADDRESS] , право власності на яку зареєстроване на доньку, відповідач комунальні послуги не оплачує, внаслідок чого виникла значна заборгованість. Таким чином, відповідач не лише ігнорує обов`язки щодо утримання та виховання доньки, а й вчиняє дії щодо накопичення боргів. Життям та навчанням доньки останній не цікавиться, дитину не відвідує, не спілкується з останньою, ухиляючись тим самими від виконання своїх батьківських обов`язків. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та стягнути з останнього на її користь понесені по справі судові витрати. Ухвалою від 17.10.2019 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 15.10.2020 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, було закрито підготовче провадження по справі та призначено останню до розгляду по суті. Під час розгляду справи позивачка та її представник підтримали позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач 25.09.2020 року згідно його заяви був ознайомлений з матеріалами справи. В підготовчому судовому засіданні 30.09.2020 року, що проводилось за його участю, згідно клопотання відповідача судом було оголошено перерву для надання відповідачу можливості скористатись правовою допомогою. Проте, в подальші судові засідання не з`являвся, яву свого представника не забезпечив, відзиву на позов не надав. З огляду на це, враховуючи обізнаність відповідача про наявність в провадженні суду даної справи та ознайомлення з матеріалами останньої;, достатність наданого відповідачу часу для вчинення відповідних процесуальних дій, неодноразову його неявку в судові засідання та не надання доказів щодо поважності причин такої неявки, дотримання розумних строків розгляду справи, суд визнав за можливе провести подальший розгляд справи по суті за відсутності відповідача. Третя особи явку своїх представник в судові засідання не забезпечили, пояснень по суті справи не надали. Проте, органом опіки та піклування в особі Дарницької районної у м.Києві державної адміністрації та в особі Центральної районної у м.Дніпрі ради було надано висновки про розв`язання спору в порядку ст.19 СК України. Перевіривши доводи позовної заяви, заслухавши пояснення позивачки та її представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 19.05.2006 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, під час якого в них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11.11.2009 року у справі №2-2049/2009 шлюб між сторонами було розірвано та після його розірвання дитини залишилась проживати разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Згідно ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Частинами 1,2 ст.152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Згідно ч.ч.1,2,4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1, ч.ч.3,4 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першо- основою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`я-зані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, нав-чання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Суд враховує, що позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. З матеріалів справи вбачається, що після розірвання шлюбу відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що стало приводом для звернення позивачки до суду в інтересах дитини про стягнення аліментів на її утримання. 22.01.2018 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська у справі №203/4719/17 було видано судовий наказ про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Однак, аліменти на дитину відповідачем не сплачуються, внаслідок чого, згідно розрахунку державного виконавця, станом на 13.06.2019 року існувала заборгованість в сумі 38716 грн. 67 коп. Під час розгляду справи представником відповідачки було надано розрахунок державного виконавця, з якого вбачається, що станом на 26.06.2020 року розмір заборгованості по сплаті аліментів тільки збільшився та становить 58782 грн. 61 коп. Також з матеріалів справи вбачається, що внаслідок злісного ухилення відповідача від сплати аліментів СВ ДВП ГУНП в Дніпропетровській області 18.12.2018 року було відкрито кримінальне провадження №12018040030002892 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України. Крім того, судом встановлено, що за домовленістю між сторонами відповідач проживає в квартирі [ADDRESS] , що належить на праві власності малолітній доньці сторін [PERSON] , 12.07.2007 року. Проте, за спожити комунальні послуги не сплачує, внаслідок чого утворилась значна заборгованість, розмір якої постійно збільшується, що підтверджується наданими позивачкою довідками відповідних постачальників послуг. Згідно довідки-характеристики КЗО «ССЗОШ №22 з поглибленим вивченням іноземної мови» ДМР від 24.05.2018 року вбачається, що за роки навчання дитини в школі відповідач батьківські збори не відвідував, в телефонному режимі з вчителями не спілкувався, консультацій вчителів-предметників не отримував. Відповідно до академічної довідки учня від 01.06.2017 року, виданої МКЗК «Дніпропетровська дитяча музична школа №7 ім.Л.Когана», вбачається, що за період навчання батька дитини жодного разу не бачили, процесом навчання він не цікавився. Згідно довідок Художньої творчої майстерні Ольги Барабанової від 22.04.2019 року, Художньої майстерні Борисенко від 18.05.2019 року, студії Хоббі-арт центр Mon Avis від 17.05.2019 року, Ішвар йога-центру від 28.05.2019 року вбачається, що за час навчання батьком дитини не приходив не дзвонив та не цікавився навчанням дитини. Згідно довідки ПП «Полімед» від 02.05.2019 року [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку у лікаря-стоматолога з 04.11.2010 року. Батько з питаннями відносно здоров`я [PERSON] жодного разу не звертався. Допитані під час розгляду справи в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, що після розірвання шлюбу між сторонами, відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає, її життям не цікавиться, з дитиною не спілкується у будь-який спосіб, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до висновку Дарницької районної у м.Києві державної адміністрації від 28.01.2020 року з метою захисту майбутнього та інтересів дитини, на підставі ст.164 СК України, визнано за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку виконавчого комітету Центральної районної у м.Дніпрі ради від 19.08.2020 року враховуючи, що [PERSON] не приймає участі у вихованні доньки, систематично ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно [PERSON] , [INFO] , та думку дитини, відповідно до ст.164 СК України визнано за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . З вказаного висновку вбачається, під час розгляду відповідного питання сама дитина не заперечувала проти доцільності позбавлення батьківських прав її батька, подавши відповідну письмову заяву. Суд вважає, що вказані висновки органу опіки та піклування узгоджуються із дослідженими судом письмовими доказами та показами допитаних свідків. В свою чергу відповідні письмові докази та показання свідків не протирічать один одному, не є взаємовиключними та визнаються судом належними та допустимими доказами, які в своїй сукупності свідчать про те, що відповідач на протязі тривалого часу не спілкується з дитиною ані особисто, шляхом зустрічей, ані через засоби зв`язку, не цікавиться життям дитини, її навчанням, інтересами, станом здоров`я; ухиляється від матеріального утримання дитини у будь-який спосіб, не оплачує за комунальні послуги, що споживає за місцем проживання в квартирі, що належить на праві приватної власності дитині. Вказані обставини в своїй сукупності дають підстави прийти до висновку, що відповідач ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо нехтує своїми обов`язками, що має постійний характер та продовжується на протязі тривалого часу. При цьому, суд враховує також ставлення самої дитини до цих обставин, яка під час розгляду питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав подала до органу опіки заяву про доцільність такого позбавлення, що свідчить про втрату зв`язку між дитиною та батьком внаслідок самоусунення від спілкування з дитиною та участі у її житті. Також суд враховує поведінку відповідача під час розгляду справи, який протягом розгляду справи, що тривав близько півтори роки, з`явився лише в одне судове засідання. Після оголошення перерви за його клопотанням в судовому засіданні, що проводилось 30.09.2020 року, до суду більше не з`являвся, ходом розгляду справи не цікавився. Ані в судовому засіданні 30.09.2020 року, ані в подальшому будь-яких заперечень проти позову не висловлював, що також свідчить про його байдужість до вирішення розглядаємого питання та відсутність інтересу до дитини. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність передбаченихі п.2 ч.1 ст.164 СК України підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, обгрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог та необхідність задоволення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також слід стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved