Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, від 16.03.1990 року, виданого виконкомом Хустської районної ради, її батько [PERSON] був головою колгоспного двору за адресою с. Липча вул. Зарічна буд №1, Хустського району Закарпатської області. Однак, у свідоцтві про право власності на майно колгоспного двору батько був записаний помилково як [PERSON]. Саме такі ініціали батька підтверджуються наданими до матеріалів справи свідоцтвами про народження батька, про одруження батьків, військовим квитком, пенсійним посвідченням та рішенням виконкому Липчаньскої сільської ради від 11.08.1970 року №59, про надання дозволу на перебудову житлового будинку, довідкою про склад сімї та свідоцтвом про смерть батька. Позивачка стверджує, що з часу побудови будинку вона з батьками постійно проживала у ньому, але вони не зверталися до державних органів влади для переоформлення права власності на будинок. 26.01.1996 року її батько - [PERSON] помер, мати - [PERSON] померла 22.01.2009 року. При житті її батьки заповіту не складали, вона постійно проживала разом з ними у вказаному будинку, та продовжує проживання у ньому зі своєю сімєю, фактично набувши права спадкоємця. Рішенням №13 виконкому Липчанської сільської ради від 28.01.2016 року їхньому дворогосподарству присвоєно №9 по вул. Зарічній в с. Липча, Хустського району. Її рідна сестра - [PERSON] 11.07.2017 року оформила заяву про відмову від спадкування за померлими батьками в її користь. При звернені до нотаріуса з наміром оформити свої спадкові права, їй було розяснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки житловий будинок зареєстровано як власність колгоспного двору, головою якого був померлий батько. Свідоцтво про право власності на житловий будинок колгоспного двору мало бути переоформлене на фізичних осіб - членів колгоспного двору, оскільки колгоспні двори припинили своє існування у звязку з прийняттям Закону УРСР «Про власність» від 07.02.1991 року. Однак, такого переоформлення батьками зроблено не було, тому вона звернулася до суду з даним позовом та просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою с. Липча вул. Зарічна буд №9 (колишній №1), Хустського району Закарпатської області. В судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі. Вимоги позовної заяви підтримала та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача Липчанської сільської ради в судове засідання не зявився. До суду надійшов лист за підписом Липчанського сільського голови [PERSON] про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечив. З Хустської ДНК до суду також надійшов лист за підписом завідуючої [PERSON] з повідомленням про розгляд даної справи без участі їхнього представника, проти задоволення позову не заперечують та повідомляють про відсутність за даними Спадкового реєстру заведеної справи про оформлення спадщини за померлою [PERSON] В порядку, передбаченому ст.ст.169,197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи, без фіксування судового процесу. Зясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази додані до позовної заяви, суд приходить до висновку що позов [PERSON] підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 16.03.1990 року, виданого виконавчим комітетом Хустської районної ради народних депутатів, батько позивачки [PERSON] являвся головою колгоспного двору, №1 (далі №9) по вул. Зарічній в с.Липча, Хустського району. При житті батьки позивачки заповіту щодо належного їм майна не складали. За життя батьків та після їхньої смерті позивачка постійно проживала разом з ними у вказаному будинку, та продовжує проживання у ньому зі своєю сімєю, фактично набувши права спадкоємця. Відповідно до наявних в матеріалах справи копії свідоцтв про смерть, батько позивачки [PERSON] помер 26.01.1996 року, мати позивачки - [PERSON] також померла 22.01.2009 року. Найменування «Колгоспних дворів» припинило своє існування 15.04.1991 р. з прийняттям ЗУ «Про власність». Оскільки право власності на житловий будинок №9 (№1) по вул. Зарічній в с.Липча, Хустського району було зареєстровано у встановленому порядку відповідно до діючого на той час законодавства, як власність колгоспного двору, головою якого на момент припинення існування колгоспних дворів був батько позивачки, відповідно до ст.100,120,123 ЦК УРСР він та члени колгоспного двору повинні були набути права особистої власності на вказаний будинок. Після смерті батьків позивачка і надалі продовжує володіти та управляти житловим будинком, обробляти прилеглу до будинку земельну ділянку, та являється такою, що фактично прийняла спадщину. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ч.5 ст.1268 незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] обґрунтований, доведений та підлягає до задоволення.

Outcome: approved