Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивачка в липні 2017 року звернулася в суд з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, якій в подальшому неодноразово нею уточнювався, в останній редакції заяви про уточнення вимог позову просила суд про усунення перешкод в користуванні нею автомобілем [NUMBER], 2011 року випуску, що чиняться з боку відповідача [PERSON] Встановити наступний порядок користування автомобілем [NUMBER], 2011 року випуску, з 01 числа по 15 число включно користується відповідач і з 16 числа по 30 число кожного місяця користуєтьсяя вона. Порядок передачі автомобіля [NUMBER], 2011 року випуску від одного співвласника іншому здійснювати за місцем реєстрації її та відповідача: [ADDRESS] о 18.00 годині. Мотивувала вимоги свого позову тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13.04.2016 року в тому числі в порядку поділу майна подружжя визнано за нею право власності на вказаний вище транспортний засіб. Зважаючи на те, що відповідач чинить їй перешкоди в користуванні автомобілем, постійно самостійно використовує його в своїх цілях, вона була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 20.07.2017 року позову заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою суду від 08.08.2017 року відкрито провадження у даній цивільній справі. В судовому засіданні позивач підтримала свій позов та просила суд про його задоволення. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, вказував на те що дійсно він не може дозволити позивачу керувати автомобілем, оскільки у неї немає посвідчення водія, крім того, він не може дозволити керування ним третій особі, якій позивач, а у нього є всі підстави про це стверджувати, може надати право керування. Крім того, зазначив, що рішенням суду крім поділу автомобіля було також визнано право власності по Ѕ частині за кожним з них на квартиру [ADDRESS], якою після розподілу майна подружжя позивач розпоряджається також на свій розсуд проживаючи там з дітьми, а він має інше місце реєстрації та проживання з вересня 2017 року. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до слідуючого. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13.04.2016 року позовну заяву [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між сторонами у справі, що був зареєстрований 24.04.1999 року розірвано. Позовну заяву [PERSON] про поділ майна подружжя задоволено частково, серед іншого майна подружжя в порядку поділу майна визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності за кожним на Ѕ частину автомобіля [NUMBER], 2011 року випуску, а також за кожним по Ѕ частині квартири [ADDRESS]. Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ч. 1,3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України встановлює, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.(Ч.1,2 ст.319 ЦК України). Відповідно до ст..372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Стаття 391 ЦК України встановлює, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В судовому засіданні відповідачем у справі не заперечувався факт перешкоджання в користуванні та розпорядженні автомобілем [NUMBER] позивачкою у справі з його боку, не дивлячись на те, що Ѕ його частина належить їй на праві власності. Вказаний транспортний засіб зареєстрований на відповідача та після розірвання шлюбу та поділу майна подружжя залишився в його користуванні, позивач зазначила, що не має змоги використовувати його для своїх потреб. Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що позивач має посвідчення водія ВХР 469413, що видане 18.08.2017 року. Відповідно до ст..4 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом звернутись за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Аналізуючи зібрані докази в сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки при розгляді справи судом встановлено порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту судом. Також суд приходить до висновку з урахуванням усіх досліджених в судовому засіданні доказів та пояснень учасників судового процесу про можливість встановлення порядку користування спірним транспортним засобом який відрізняється від порядку, який просить встановити позивач, а саме - перший та третій тиждень кожного місяця користується позивач, другий та четвертий тиждень кожного місяця користується відповідач, вважаючи такий порядок користування автомобілем більш ефективнішим та зручним для сторін у справі. Що стосується місця передачі транспортного засобу для його користування, суд вважає за необхідне крім адреси місця реєстрації позивача зазначити про таким місцем передачі зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання та реєстрації відповідача у справі.

Outcome: partial