overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 25.06.2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через протилежні погляди на шлюб та сім'ю, нехтування відповідачем сімейними цінностями, постійні сварки. Шлюбні стосунки з відповідачем припинено з серпня 2015 року. Спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Вважає подальше збереження шлюбу та примирення неможливим та просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позову. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 червня 2005 року виконкомом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №33. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що сторони з серпня 2015 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Згідно заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити - [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 25.09.1998 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей. Шлюбні відносини з відповідачем припинено майже рік. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, в зв'язку з відсутністю кохання між ними, встановлення сильних особистих неприязне них відносин. В зв'язку з викладеним позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання заявленого позову. Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив згоду відповідача на розірвання шлюбу та не заперечував в зв'язку з цим проти задоволення позову. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 вересня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис №734. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач визнав позов, той факт, що сторони близько одного року подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам сторін. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй заяві позивачка просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 25.09.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов′язки, відсутність взаємопорозуміння та поваги один до одного, що призвело до припинення з квітня 2017 року шлюбних відносин та спільного проживання, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності та задовольнити позов. Після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище Осипова. Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позову. За вказаних вище обставин, враховуючи положення ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 вересня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №849. Від шлюбу мають малолітніх дітей доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що сторони з квітня 2017 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, позивачка згідно поданої заяви підтримала позов, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на вільній згоді жінки та чоловіка, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Згідно заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище позивачки відновити на дошлюбне Осипова. Враховуючи визнання позову відповідачем та положення ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп., а також повернути позивачці з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 26.02.2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем почалось погіршуватись з 2015 року через відсутність спільної мови з побутових та інших питань, що призводило до постійних сварок та негативно впливало на психологічний стан дітей, призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з середини 2016 року, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просила розірвати шлюб з відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище Павленко. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та також наполягав на розірванні шлюбу з позивачкою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 лютого 2010 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №72. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його пояснень визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що сторони з середини 2016 року припинили шлюбні стосунки, на теперішній час проживали окремо та спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Згідно заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити Павленко. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 26.04.2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через протилежні погляди на життя, обов'язки до сім'ї, через що виникали напружені відносини та конфлікти. 26.01.2016 року шлюбні відносини були припинені, шлюб носить формальний характер та його подальше збереження суперечить її інтересам. В зв'язку з викладеним позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила задовольнити останній. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. З урахуванням повторної неявки в судове засідання відповідача, думки позивачки, судом у відповідності до ст.ст.169,224 ЦПК України, було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 квітня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю реєстраційної служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №158. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що подружні стосунки між сторонами припинено з 26.01.2016 року, спільне господарство не ведеться, вони проживають окремо та примирення за цей час між сторонами не відбулось, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, протирічить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище позивачки слід відновити на дошлюбне - [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 26.09.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину доньку [PERSON], [INFO] Через неприязне ні стосунки з відповідачем шлюбні відносини між ними було припинено з 2011 року. Підставою розпаду шлюбу стала несумісність характерів, внаслідок чого виникали часті сварки. Чоловік поводив себе агресивно, ображав та погрожував, застосовував фізичну силу. Відношення в родині негативно впливають на психологічний стан та розвиток їх дитини. Проживають окремо, спільного господарства не ведуть. В звязку з викладеним позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини своєї неявки не повідомив. З урахуванням повторної неявки відповідача, думки позивачки та положень ст.169,224 ЦПК України, судом було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 вересня 2009 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №815. Від шлюбу мають дитину доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що подружні стосунки між сторонами припинено з 2011 року, сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть, примирення між ними протягом цього часу не відбулось та позивачка вважає подальше збереження шлюбу та відновлення сімейних стосунків неможливим, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 27.07.2002 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Посилаючись на те, що останнім часом між ними виникали сварки внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги один до одного та припинення шлюбних відносин, позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,169,197,224 ЦПК України, судом було ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін в заочному порядку та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 липня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №231. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи доводи позовної заяви про припинення між сторонами шлюбних відносин та ведення спільного господарства, наполягання позивачки згідно поданої заяви на розірванні шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, протирічить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище позивачки слід залишити [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 27.08.2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов′язки, відсутність взаємопорозуміння та поваги один до одного, що призвело до припинення з січня 2015 року шлюбних відносин та спільного проживання, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності та задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засіданні повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. В зв'язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши надані позивачем до заяви на підтвердження позовних вимог докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 серпня 2005 року Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції, актовий запис №438. Від шлюбу мають малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, той факт, що сторони з січня 2015 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, позивачка згідно поданої заяви підтримала позов, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на вільній згоді жінки та чоловіка, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Згідно положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище позивачки слід залишити - [PERSON]. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 27.09.2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина Анатолія, [INFO] Сімейні життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, різні погляди на побут, життя та сімейні цінності, втрату почуття любові та поваги. З липня 2016 року шлюбні відносини з відповідачем припинено, спільне господарство не ведеться. З кінця серпня 2016 року вона з сином мешкає окремо. В звязку з викладеним, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти викладених в заяві підстав для розірвання шлюбу, посилаючись на те, що основною причиною розпаду сім?ї стала зрада позивачки. Проти, розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 вересня 2013 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1326. Від шлюбу мають малолітню дитину сина Анатолія, [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивачка наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач про цього не заперечував, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, протирічить їх інтересам, а тому позов підлягає задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений останню при подачі позову судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved