Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивачка в липні 2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та зареєстрований 11.07.2012 року у Солом'янському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 916. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 11 липня 2012 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб в Солом'янському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що є актовий запис № 916, від даного шлюбу мають спільну дитину - малолітнього сина [PERSON], [INFO], позивачка вказує, що на протязі останніх півтора роки сімейне життя між нею та чоловіком поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю та виховання дитини, на даний момент припинено ведення спільного господарства, а тому подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає так, як вже рік проживають окремо та не спілкуються, зазначала, що за домовленістю сторін, дитина залишиться проживати з нею - позивачкою, а тому на підставі ст.ст. 110, 112, 180-182 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначала, що з липня 2016 року вона з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим, крім того виявила бажання після розірвання шлюбу змінити прізвище на «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 липня 2012 року, про що є актовий запис № 916 (а.с. 6 - копія свідоцтва про шлюб). Як вбачається з матеріалів справи, від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивачки та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично з липня 2016 проживають окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, спільного бюджету не мають, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved