Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що після спливу одинадцяти років сумісного життя, а саме наприкінці 2013року відносини між ними розладналися, вони перестали вести спільне господарство, кожний з них став жити окремим своїм життям. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], які проживають за домовленістю між сторонами з матір'ю, позивачем по справі. Позивач в судове засідання не з'явилася, повідомлена про дату, час та місце слухання справи належним чином. Суду надала заяву, згідно якої свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутність.Не заперечувала проти постановлення по справі заочного рішення.(а.с.18). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив, надав суду заяву про згоду на розірвання шлюбу та розгляду справи у його відсутність. Розглянувши подані заяви сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов'язані з розірванням шлюбу. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За правилами, встановленими ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 11.10.2002року Кучурганською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження на підставі актового запису № 10.(а.с14). Від цього шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії № [NUMBER], від 13.05.2005року, на підставі актового запису № 14(а.с.5), сина - [PERSON],[INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], від 27.06.2006року, на підставі актового запису № 24,(а.с.6),сина - [PERSON],[INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], на підставі актового запису №4,(а.с.7), батьками яких є сторони по справі. Сторони миритися не бажають, наполягають на розірванні шлюбу. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права подружжя. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує формально, а тому підлягає розірванню. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано заяву про залишення їй прізвища, яке вона отримала під час реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, позивачу залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається - «[PERSON]». На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved