Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 травня 2018 року у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Від шлюбу [INFO] у них народився син - [PERSON] . Однак,спільне життя із відповідачем не склалося. Внаслідок різних характерів та поглядів на життя між ними часто виникають непорозуміння, що призвело до того, що вони проживають окремо, шлюб носить лише формальний характер. З цих підстав позивачка просить шлюб розірвати, проти примирення заперечує, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 квітня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження о 9 годині 11 травня 2021 року із викликом сторін. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву до суду не подавав. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Вказала, що категорично настоює на розірванні шлюбу, на примирення подружніх відносин не згідна, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не погодився із викладеними у позові обставинами, проте, не заперечив проти розірвання шлюбу між ним та позивачкою [PERSON] . Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 12 травня 2018 року, про що складено актовий запис №702 Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, яким 12 травня 2018 року видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що складено актовий запис №841 Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, яким 19 квітня 2019 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Сімейне життя сторін не склалося. Внаслідок різних характерів та поглядів на життя між ними часто виникають непорозуміння, що призвело до того, що вони разом не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Між ними втрачені почуття любові, поваги та взаєморозуміння, шлюб носить формальний характер. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав: Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов [PERSON] - до задоволення. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved