Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із цивільним позовом до [PERSON], яким просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 23 вересня 2006 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, від шлюбу в них народився син - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між сторонами припинені, разом вони не проживають, відповідач не підтримує позивачку та сина матеріально. Позивачка вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 (дві тисячі) щомісячно, оскільки часто перебуває на заробітках за кордоном. В судому засіданні позивачка підтримала позов у повному обсязі, відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані письмові докази, встановив наступне. 23 вересня 2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що у Книзі реєстрації шлюбів 23.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис № 80 (копія свідоцтва про шлюб серія 1-КИ № 047955, а. с. 4). Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на «Новік». 26.08.2007 року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (копія свідоцтва про народження серія 1-КИ № 129852, а с. 5). Заочним рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 26.07.2016 року, яке набрало законної сили 22.08.2016 року, шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний (копія рішення, а. с. 6). Згідно довідки Першотравенської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 08.02.2018 року [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] та має склад сімї: [PERSON] син, [INFO] та [PERSON] батько, [INFO] (а. с. 7). Позивачка працює у комунальному закладі освіти «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 8 Дніпровської міської ради вихователем-методистом, згідно довідки про заробітну плату за період з жовтня 2017 року по березень 2018 року отримала дохід в сумі 31722,45 грн. (а. с. 30). Таким чином, суд встановив, що дитина дійсно проживає з позивачкою, яка її утримує та виховує, працює та отримує заробітну плату близька 4,000 5,000 грн. у місяць. В судовому засіданні відповідач не заперечував, що дійсно часто працює за кордоном та має змогу сплачувати аліменти в сумі, зазначеній в позовній заяві. У той же час, працює він неофіційно і має мінливий, нерегулярний заробіток. Суд також встановив, що відповідач є працездатною особою, не має інших утриманців, не є інвалідом. Суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року з відповідними змінами, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виходячи з наведеного, батьки зобов'язані забезпечити такий рівень життя своїх дітей, який є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей на\~рівні, що визначений законодавством. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Згідно ч.3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, вибір способу стягнення аліментів є правом позивача. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Відповідно до ч 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення\~для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, отже, суд приймає рішення на підставі наявних в справі письмових доказів пояснень сторін в судовому засіданні та наданих письмових доказів з боку позивачки, оскільки відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи фактичні встановлені обставини справи та позицію сторін, зокрема, те, що відповідач не заперечував проти позовних вимог, суд вважає за можливе задовольнити позов у повному обсязі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою подачі позову є 13 лютого 2018 року. Оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі положень ст.141\~ЦПК України він підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved