Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом, в якому просить в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. Позов обґрунтовує тим, що 22.01.2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Сімейне життя не склалось і в липні 2013 року вона переїхала проживати до своїх батьків та звернулась в суд з позовом про розірвання шлюбу. Під час шлюбу ними було придбано житловий будинок за вищезазначеною адресою. У договорі купівлі-продажу житлового будинку покупцем вказано відповідача, але кошти на придбання будинку були їх спільними. На даний час відповідач змінив замки в будинку, спільної згоди щодо його поділу ними не досягнуто, а тому вона вимушена звернутись в суд з даним позовом та посилаючись на зазначені обставини, норми діючого законодавства просить задовольнити позов. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини, що в ньому зазначені. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, надали суду заперечення, посилаючись на обставини, що в них викладені, просили в задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.01.2011 року та припинили шлюбні відносини в липні 2013 року. В період шлюбу, а саме 21.10.2011 року, сторонами було будинок в [ADDRESS], покупцем якого згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 2004 від 21.10.2011 року. є відповідач [PERSON]. Частиною 3 статті 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказане кореспондується і ст. 60 СК України відповідно до якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу, а ч.1 ст. 69 СК України визначає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За правилами ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню. При розгляді справи відповідачем не надано доказів та не обгрутовано відповідно до вимог чинного законодавства свої заперечення проти позовних вимог [PERSON] Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають понесені нею та документально підтверджені судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в сумі 388,00 грн. На підставі викладеного і статей 60, 68, 69, 70 СК України, 368 ЦК України,

Outcome: approved