Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] подала до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить укладений між нею та [PERSON] шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кельменецького району Чернівецької області 01.02.2004 року актовий запис 31, розірвати. Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС покласти на [PERSON] Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася та надіслала до суду заяву у якій просить розглянути справу без її участі у судовому засіданні. Подану позовну заяву підтримує у повному обсязі. Судом досліджені наступні докази: свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] видане 29 вересня 2009 року на бланку серії [NUMBER], копію свідоцтва про народження [PERSON] виданого 19 жовтня 2010 року на бланку серії [NUMBER], копію свідоцтва про народження [PERSON] виданого 29 вересня 2009 року на бланку серії [NUMBER]. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Козирянської сільської ради Кельменецького району Чернівецької області 01 лютого 2004 року. Сторони мають малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу між сторонами. Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. В порушення ст. 60 ЦПК України відповідач не надаа суду жодного доказу, який би підтверджував можливість примирення. Крім того відповідач не надав суду доказів, що між ним та позивачкою дійсно існують сімейні відносини як між подружжям. Враховуючи, що позивачка заперечує проти збереження сім'ї, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам [PERSON], а тому позовні вимоги слід задовольнити. Суд вважає що у задоволені вимоги про покладення витрат за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС на позивачку слід відмовити. Зокрема чинним законодавством не передбачено право суду під час вирішення справи про розурвання шлюбу визначати на кого саме із сторін покладати витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах РАЦС. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: partial