Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права на спадкове майно. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 17 грудня 2013 року помер її син [PERSON], про що складено відповідний актовий запис за № 935 Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецької області 18 грудня 2013 року. Після смерті сина позивачки, [PERSON] відкрилась спадщина, яку він фактично прийняв на підставі заповіту після померлої 21 січня 1995 року бабусі [PERSON], але належним чином не оформив її. Після померлого 17 грудня 2013 року сина [PERSON] залишилось фактично прийняте майно, яке складається з ? частки житлового будинку з надвірними спорудами, яке розташоване по вул. Новоросійська, буд. № 90 у місті Маріуполі Донецької області, але позивачка вчасно не прийняла цю спадщину у встановленому законом порядку. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно. За життя спадкодавець заповіту не залишав, одружений не був, дітей не має. Після його смерті позивачка прийняла спадщину, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки прожила разом із ним на день його смерті та проживає до теперішнього часу де і зареєстрована, іншого житла немає. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після померлого [PERSON] - відсутні. Позивачці також на праві власності належить друга ? частка житлового будинку № 90 по вул. Новоросійська, у місті Маріуполі на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.09.2011 року, яке належним чином зареєстровано за позивачкою. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява в якій вона просить розглянути справу за її відсутності та наполягає на задоволенні позову. Представник Маріупольської міської ради в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив розглянути справу з урахуванням наданого відгуку. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, інвентарну та правову справу на спірне домоволодіння, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову в повному обсязі. Судом встановлено, що власниками житлового будинку № 90 по вул. Новоросійська в Приморському районі в м. Маріуполі Донецької області є: [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 04.09.1995р. та позивачка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 08.09.2011 року (а.с. 55, 76). Відповідно до свідоцтва про народження, актовий запис № 343, який зроблений у книзі реєстрації актів про народження 23 квітня 1974 року Відділом РАЦС Приморського райвиконкому м. Маріуполя, [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], та який помер 17 грудня 2013 року (а.с. 6, 11). Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на\~спадкування\~за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом також встановлено, що після смерті [PERSON], відкрилася спадщина на ? частину будинку № 90 по вул. Новоросійська, у місті Маріуполі. Позивачка є спадкоємицею першої черги за законом та фактично прийняла спадщину, оскільки постійно мешкала в будинку (а.с. 33-34, 90). Після смерті [PERSON], 07.09.2015 року у приватного нотаріусу [PERSON] була відкрита спадкова справа № 48/15, що підтверджується витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі № 41417628 (а.с. 88). Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.09.2015 року, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Маріуполя, вул. Новоросійська, буд. 90, після смерті її сина [PERSON], оскільки спадкоємицею не було надано документів, які підтверджують право власності спадкодавця (а.с. 89). Згідно з п. п. 3 п. 19 Постанови ПВСУ № 7 від 30/05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Виходячи із роз'яснень вказаної вище Постанови ПВСУ, беручи до уваги, що [PERSON] постійно проживала у спадковому будинку, суд приходить до висновку, що вона фактично прийняла спадщину. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня її відкриття, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved