Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 03.06.2014 року вона з Відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому у Олешанській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 6. Від шлюбу у них дітей немає. Вказала, що сімейне життя не склалось, шлюбні відносини фактично припинені, оскільки у них з Відповідачем різні характери та погляди на життя, Відповідач не поважає її як дружину, не цікавиться сімєю та з грудня 2015 року проживає окремо та вивіз свої речі з квартири. Перебувати у подальших шлюбних відносинах Позивачка не бажає, примирення є неможливим, а тому просить шлюб між ними розірвати, відновити їй дошлюбне прізвище «Мазур» та покласти на відповідача судові витрати. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, однак подала до суду письмову заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити та розгляд справи провести у її відсутність. Стосовно вимоги про стягнення з Відповідача на її користь судових витрат відмовилась. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, заперечень на позов не подав, однак до суду подав письмову заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність. Стосовно судових витрат понесених позивачкою просив покласти на її рахунок. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 03 червня 2014 року між Позивачкою та Відповідачем у Олешанській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб (а.з. № 6), що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Судом встановлено, що Відповідач та Позивачка шлюбних відносин не підтримують, примирення між ними не можливе. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам сторін і даний шлюб слід розірвати. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу Позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід відновити дошлюбне прізвище «Мазур». Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі вищенаведеного, відповідно до ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved