Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 10.06.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] двох малолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Сумісне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння зі всіх питань сімейного життя, в зв'язку з чим між ними постійно виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги, довіри та любові. В січні 2013 року вони остаточно припинили сімейні відносини, проживають окремо, спільного бюджету не мають, домашнє господарство не ведуть. Відповідач виїхав до своєї матері в м.Санкт-Петербург. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, протирічить її інтересам. В зв'язку з викладеним позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. В телефонному режимі повідомив, що в зв'язку з перебуванням в Росії не має можливості з'явитись до суду. Проти задоволення позову не заперечував. З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 червня 2011 року Красногвардійським відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №441 (а.с.5). Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи визнання позову відповідачем, того факту, що сторони з січня 2013 року припинили шлюбні відносини, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, за цей час примирення між ними не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй заяві позивачка після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved