Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з позовом до відповідача, просить розірвати шлюб, зареєстрований 04.03.2008 року Відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 220. Крім того, просить суд стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що сторони не підтримують сімейні стосунки, спільного господарства не ведуть. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину: дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач хоча і проживає за однією адресою з ними, він більше часу перебуває за кордоном, так як там працює. Фактично всі обов`язки щодо виховання вона несе самостійно. Кошти, які ним надаються, є недостатніми для утримання їх доньки. Майновий спір між сторонами відсутній. Від позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, судом було вжито заходів для належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи за адресою останнього відомого місця реєстрації. Про час, дату та місце судового розгляду відповідач був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відзиву до суду не надійшло. Згідно із заявою вх. ЕП 17217 від 11.10.2021 р. відповідач вимоги позовної заяви в частині розірвання шлюбу визнає у повному обсязі та просить їх задоволити. В частині вимог щодо стягнення аліментів визнає вимоги в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягування з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Просить справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 04.03.2008 року Відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 220 (свідоцтво серія [NUMBER] ). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. При з`ясуванні фактичних взаємин подружжя встановлено, що їхня сім`я розпалась остаточно, оскільки вони не підтримують шлюбні стосунки, спільного господарства не ведуть, отже шлюб існує формально, суперечить інтересам сторін. Судом встановлено, що наміру відновлювати подружні стосунки сторони не мають. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 СК України за рішенням суду аліменти на утримання дитини стягуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Жодних об`єктивних доказів щодо зазначених обставин як позивачкою, так і відповідачем не надано. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Суд прийшов до висновку, що підлягають до стягнення аліменти за рішенням суду в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У позовних вимогах (п.3) позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу у сумі 908 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1, 2 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Такий попередній розрахунок позивачкою наведено у позовній заяві. Проте відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат між сторонами позивачкою не надано суду належних доказів. Таким чином, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. є документально не підтвердженою, а отже недоведеною.

Outcome: approved