Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача у якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій суму у розмірі 5000,00 грн, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у сторін від шлюбних відносин народилась дочка. Проживає із дитиною з лютого 2020 року окрема від відповідача, який категорично відмовився від утримання дочки, оскільки не хоче щоб дитина проживала із матір`ю. У відповідності до ст. ст. 180-184 Сімейного кодексу України, просить задовольнити позов повністю. Вирішити питання судових витрат. 26 березня 2020 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи, що шлюбні відносини фактично розпались, а тому позивачкою подано до суду позов про розірвання шлюбу. Позивачка забрала дитину та пішла з дому, у зв`язку із чим звертався із заявами до правоохоронних органів. Заперечує аргументи позивача щодо категорично не утримання батьком своєї дочки, адже таке не відповідає дійсності. Має намір утримувати свою дитину, однак позивачка уникає із ним будь-яких контактів. Розмір аліментів є надмірним, адже отримує мінливий дохід, не працевлаштований та не має постійного стабільного заробітку. Просить врахувати законодавчі норми щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати із нього аліменти у розмірі 50 відсотків такого. У позові просить відмовити. 03 березня 2020 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та просить такі задовольнити з підстав викладених у заявах по суті. У судовому засіданні відповідач надав пояснення аналогічні змісту письмових викладених у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження /арк. спр. 4/. Шлюб між сторонами не розірвано, однак матір з дочкою проживає окремо від відповідача. Суд враховую спільну позицію сторін з цього питання. У зв`язку із наявністю підстав для стягнення аліментів на утримання дитини, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 15 (обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання) Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст.180 цього Кодексу кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Окрім цього, відповідно до\~ст. 182 цього Кодексу\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому, суд також враховує законодавчі положення щодо розміру прожиткового мінімуму для дітей у віці до 6 згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» починаючи з січня 2020 - 1779 грн із наступним збільшенням розміру. Повертаючись до матеріалів справи, суд відмічає, що відповідач не надає матеріальної допомоги для утримання дочки, хоч стверджує що має намір матеріально утримувати дитину. Така обставина не спростована відповідачем у судовому засідання, не подано жодних доказів з цього питання у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України. Разом із тим, суд враховує матеріальне становище відповідача, який отримує нестабільний, мінливий дохід. Будь-яких заперечень із цих обставин стороною позивача не подано. У зв`язку із вищевикладеним та аналізуючи наведені норми права, суд прийшов переконання, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Попри те, суд враховує матеріальне становище дитини, яку утримує матір, адже доказів заперечення таких обставин відповідач не подав; матеріальне становище відповідача, який не працює, однак така обставина не впливає на виконання відповідачем обов`язку утримання дочки, до досягнення нею повноліття. Суд бере до уваги стан здоров`я дитини та відповідача, адже відсутні будь-які докази щодо незадовільного стану таких осіб. Таким чином, суд прийшов висновку, що виходячи з презумпції рівномірності розподілу обов`язку по утриманню дитини між батьками, з урахуванням законодавчого визначеного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з відповідача на користь позивачки на утримання дитини необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.03.2020, тобто з моменту подання позову до суду, до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону. Будь-яких інших обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи суд не встановив. Таким чином, суд вважає за можливе здійснити захист порушеного права позивача шляхом замовлення позову частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину. Позивачка у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання такої заяви, а тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 384,20 грн в доход держави. Разом із тим, у позовній заяві до попереднього розрахунку понесення позивачем судових витрат у цій справі вказано суму 1000,00 грн за отримання професійної правничої допомоги, однак жодними доказами у відповідності до ст. ст. 139, 141 ЦПК України не підтверджено, а тому у такій необхідно відмовити. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial