Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду у розмірі 87324,48 грн., моральну шкоду у розмірі 500 000 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 26 січня 2017 року Лисичанським міським судом винесено вирок, згідно якого [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого, ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. У вироку зазначено, що водій [PERSON] , перебуваючи у трудових відносинах із ТОВ «Данко», здійснював рух по проїжджій частині по [ADDRESS] зі сторони міста Лисичанська в напрямку до м. Рубіжне. В районі будинку 64 відповідач виїхав на зустрічну смугу та не набрав безпечну швидкість рух і не впорався із керуванням, на що проявив легковажність та безпечність в порушення вимог п. 12.1 ПДР України, де передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та здійснив наїзд на узбіччі дороги на малолітнього пішохода. В результаті ДТП пішохід [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень померла. Вирок Лисичанського міського суду набрав законної сили. Своїми протиправними діями відповідач заподіяв позивачці матеріальну шкоду у розмірі 87324,48 грн. Крім матеріальної шкоди, позивачці заподіяно і моральну шкоду, яку вона оцінює у 500000 грн. Моральна шкода полягає у порушенні нормального способу життя через душевні страждання, емоційних переживаннях через втрату дитини. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеному у позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково в розмірі 100000 грн. 3-тя особа [PERSON] у письмовій заяві просив справу розглядати без його участі, згідно ст. 63 Конституції України відмовився давати пояснення.. Представник 3-ої особи ПАТ «Страхова компанія\~«АХА Страхування»\~відзиву на\~позовну заяву\~не надав. Суд, вислухавши пояснення позивачки та представників сторін, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 10 липня 2016 р. приблизно о 09 год. 30 хв. [PERSON] , який перебував у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Данко», керуючи автомобілем «FAW-СА325Р2К2Т1А1», реєстраційний номер [NUMBER] , з причепом у виді ємності бля бітуму, здійснював рух по проїжджій частині вулиці Томашевська м. Новодружеськ, зі сторони міста Лисичанська в напрямку м. Рубіжне. Проїжджаючи ділянку автодороги в районі будинку [ADDRESS] 33 [ADDRESS] , яка має повздовжній уклін та закруглення вправо, по ходу руху автомобіля під керуванням [PERSON] , останній не маючи жодних перешкод для безпечного її проїзду, проявивши легковажність та безпечність, в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, де передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, щоб мати змоги постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, не обрав безпечної швидкості руху, виїхав на зустрічну смугу автодороги, та здійснив наїзд на малолітнього пішохода [PERSON] , яка в цей час стояла нерухомо на лівому узбіччі автодороги, по ходу руху автомобіля, тримаючи в руках велосипед, після чого допустив перекидання транспортного засобу. В результаті дорожньо - транспортної пригоди, малолітній пішохід [PERSON] , від отриманих тілесних ушкоджень померла. 26 січня 2017 р. Лисичанським міським судом Луганської області по справі № 415/4458/16-к винесено вирок, яким [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначене покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Вирок набрав законної сили 29.03.2017. В результаті протиправних дій позивачці було завдано матеріальну шкоду на суму 87324,48 грн., яка складається з: -витрат на виготовлення пам`ятнику, городки гранітної, площадки на суму 80000 грн., що підтверджується копією товарного чеку від 12.04.2017, виданого на ім`я [PERSON] /а.с.6/; -витрат на придбання атрибутів для поховання на суму 3035 грн., що підтверджується копією товарного чеку від 10.07.2016 /а.с.7/; -витрат на придбання атрибутів для поховання на суму 695 грн., що підтверджується копією товарного чеку від 10.07.2016 /а.с.8/; -поминальний обід на суму 1277,73 грн., що підтверджується копією товарного чеку № 1 від 18.08.2016 /а.с.9/; -поминальний обід на суму 2316,75 грн., що підтверджується копією товарного чеку № 1 від 12.07.2016 /а.с.10/ Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Данко» перед 3-ми особами була застрахована у страховій компанії «АХА Страхування» з розміром ліміту відповідальності 100\~000 грн. (а.с.50). Згідно розрахунків та платіжних доручень ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» позивачці виплачено страхове відшкодування на встановлення пам`ятника у сумі 17400 грн. та за моральну шкоду в розмірі 8700 грн. (з урахуванням податку) в межах передбачених законодавством (а.с.142, 143, 151-514). У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі. Як передбачено ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Верховним судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Перебування 3-ї особи [PERSON] у трудових відносинах з відповідачем зазначено у вироку Лисичанського міського суду від 26 січня 2017 р. (а.с.116) та не заперечується відповідачем. Вина [PERSON] та наявність причинно-наслідкового зв`язку встановлена зазначеним вироком суду. З огляду на те, що Страховою компанією частково сплачена позивачці матеріальна шкода в розмірі 17400 грн., суд зменшує розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, до 69924,48 грн. Внаслідок протиправної поведінки відповідач заподіяв позивачці моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із втратою своєї малолітньої дитини. У зв`язку з цим в даній частині суд задовольняє позовні вимоги частково та, виходячи з вимог розумності та справедливості, вважає співмірним розмір моральної шкоди у розмірі 300000 грн., з якої з урахуванням отриманого страхового відшкодування на користь позивачки підлягають стягненню 291\~300 грн. Таким чином, суд вважає надані позивачкою докази в частині задоволення позовних вимог достатніми та переконливими. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем подано суду квитанцію про сплату адвокату послуг за складання позовної заяви на суму 3000 грн. /а. с. 13/ та довідка з переліком наданих послуг (а.с.14). Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем доведено понесення витрат за надання правничої допомоги у розмірі 3 000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 840,8 грн. за позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди та 2913 грн. за позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial