Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить суд визначити місце проживання [PERSON], [INFO] разом з нею; відібрати малолітню [PERSON], [INFO] від її батька [PERSON], який проживає за адресою : [INFO] та передати їй. Допустити негайне виконання рішення суду в частині відібрання та передачі дитини. Стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивачка покликається на те, що за час перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON], який рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20.12.2013 року було розірвано, у них народилося двоє дітей : [PERSON], 21.11.2001 р.н та [PERSON], [INFO] Після розірвання шлюбу з відповідачем їхні діти залишись проживати разом з нею в її будинку за адресою м. Винники, вул. Берегова, 58. Жодних перешкод у побаченнях та вихованню дітей відповідачу вона не чинила. Однак, з невідомих їй причин 12.03.2015 року відповідач [PERSON] відвідуючи доньку [PERSON], у присутності її сестри [PERSON] без її відома забрав малолітню доньку [PERSON]. Незважаючи на її прохання, повернути дитину додому, оскільки дитина є ще мала і їй потрібне піклування саме матері і що такі його дії негативно впливають на дитину, відповідач категорично відмовився. За даних обставин вона була змушена звернутись до служби у справах дітей та правоохоронних органів. З часу відібрання дитини, відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні і вихованні дитини. Такі дії відповідача вважає такими, що грубо порушують її батьківські права, зокрема як матері малолітньої дитини та негативно впливають на саму дитину, оскільки відповідач як батько не взмозі забезпечити нормальних та повноцінний догляд за донькою. Дитина проживає в житловому будинку батька відповідача [PERSON] де також проживає їхня донька [PERSON] [INFO] В даному будинку окрім дітей та відповідача проживають ще четверо дорослих людей. Будинок не облаштований всім необхідним для малолітньої дитини. Окрім того, відповідач не має достатнього постійного доходу для матеріального забезпечення умов проживання дитини. Позивачка вказує, що на даний час займається підприємницькою діяльністю та має хороші доходи. Її робочий час триває з 09 год. до 14 год. тому має час займатися дитиною, водити до школи, гуляти, займатися з нею вечорами та іншим чином піклувати про неї. Вона проживає у шестикімнатному будинку з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені усі умови для проживання, виховання та утримання дитини. В будинку дитина має свою окрему кімнату де дуже любить проводити час. На протязі всього часу з моменту розірвання шлюбу [PERSON] постійно показувала своє бажання проживати разом з нею, оскільки дуже привязана до неї, потребує її материнської любові. На підставі наведеного позивачка просить суд захистити її права як матері дитини та права самої дитини від протиправних дій відповідача, шляхом задоволення позовних вимог. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просять задоволити повністю. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги заперечили та просять в задоволенні таких відмовити. Свої заперечення мотивують тим, що після розлучення, враховуючи спосіб життя позивачки, [PERSON] як батько, щоб унеможливити негативний вплив матері на дітей, вимушений був у березні 2015 року забрати дійте і переїхати разом з ними проживати до своїх батьків, за адресою : вул. Стуса, 7 с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області, де їм створені належні умови проживання, навчання і виховання. Представник третьої особи : відділу у справах дітей Личаківської районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, однак від нього надійшло клопотання в яких позовні вимоги [PERSON] підтримують та просять справу слухати у їх відсутності. Представник третьої особи : служби у справах дітей Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області [PERSON] в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог поклався на розсуд суду та проти негайного виконання рішення суду заперечив. Суд, заслухавши покази сторін та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України від 2002 року сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі, який рішення Личаківського районного суду м. Львова від 20.12.2013 року було розірвано, у позивачки та відповідача народилося двоє дітей : [PERSON], 21.11.2001 р.н та [PERSON], [INFO] Згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з часу розірвання шлюбу між сторонами діти сторін проживали разом з позивачкою за адресою :м. Винники, вул. Берегова, 58, однак 12.03.2015 року відповідач самовільно, без узгодження з позивачкою, забрав малолітню доньку [PERSON] [INFO] та перевіз її до свого місця проживання за адресою : [INFO], повертати дитину категорично відмовляється. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 18.02.2016 року та довідки про склад сімї № 588 від 23.02.2016 року малолітня [PERSON] проживає без реєстрації разом з відповідачем за адресою: вул. Стуса, 7 с. Сокільники, Пустомитівського району Львівської області. Згідно ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Відповідно до цілей Гаазької Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, її суть полягає в тому, що один із батьків (або будь-яка інша особа, якій належать права піклування про дитину) не має права одноосібно приймати рішення про зміну місця проживання дитини або переміщення дитини на необмежений час у інше місце, зокрема, вивозити її в іншу державу або не повертати дитину до держави її постійного проживання. За таких обставин факт самочинного відібрання у матері відповідачем дитини без згоди позивачки, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Згідно ст. 3 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини 1989 року, що 27 вересня 1991 року набула чинності для України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, до якої приєдналась і Україна, що у відповідності до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, дитина не повинна, крім випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] займається підприємницькою діяльністю та отримує доходи. Проживає у шестикімнатному будинку де згідно акту обстеження спеціалістів відділу у справах дітей Личаківської районної державної адміністрації від 25.03.2015 року, є всі створені усі умови для проживання, виховання та утримання дитини. По місцю проживання позивачка характеризується позитивно. За вказаних обставин, суд вважає, що виключні обставини, які б давали право позбавити позивачку на проживання з малолітньою дитиною, відсутні. Суд також враховує і вік малолітньої [PERSON], [INFO] Посилання відповідача на аморальний спосіб життя позивачки та неналежний догляд за дитиною, суд не приймає до уваги, оскільки дані обставини в судовому засіданні не були доведені відповідно до ст. 60 ЦПК України, а також повністю спростовуються встановленими судом обставинами. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач вчинив протиправні дії, свавільно змінив місце проживання семирічної дитини без згоди її матері, позивачки по справі, чим порушив права дитини в частині місця її проживання, а тому суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги щодо відібрання у відповідача малолітньої доньки [PERSON], [INFO] та передати матері - позивачці по справі, а також визначити місце проживання дитини разом з матірю. У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків. Як вищевстановлено судом, станом на даний час малолітня дитина проживає з батьком [PERSON] за адресою с. Сокільники, вул. Стуса, 7 Пустомитівський район Львівської області. На підставі заяви відповідача [PERSON] Пустомитівською районною державною адміністрацією було прийнято розпорядження Пустомитівської районної державної адміністрації №210 від 27.04.2015р. «Про визначення місця проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON]» яким визначено місце проживання дітей з батьком, яке рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.11.2015 року, яке набрало законної сили визнано незаконним та скасовано з підстав порушено вимоги Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини .затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866. За вказаних обставин, враховуючи те, що відповідач самовільно змінив місце проживання дитини та встановлення судом обставин, для визначення місця проживання малолітньої дитини саме з матірю, суд вважає за недоцільне отримання висновку органу опіки та піклування Пустомитівської районної державної адміністрації щодо визначення місця проживання малолітньої дитини. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме сплачена сума судового збору.

Outcome: approved