Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своєму позові [PERSON] зазначила, що 29.11.2011 році між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 358. Від шлюбу мають малолітню дитину: [PERSON] . [INFO] .. Сімейне життя не склалося, фактично шлюбні відносини припинилися з грудня 2016 р., з цього часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, сторони примирення не прагнуть. Позивачка просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з`явилась, до початку слухання справи надала суду письмову заяву про розгляд справи за їй відсутності, позовні вимоги підтримала, просить шлюб розірвати та залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заву, що проти позову не заперечує, справу просить розглядати за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 липня 2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 358 (а.с.8). Від шлюбу мають доньку: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.12.11 (а.с.6). Спільне життя між подружжям не склалося, шлюбні відносини припинені з грудня 2016 р. і з цього часу сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, у відповідності зі ст. 113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивачки та відповідача, суд вважає, що їх сім`ю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв`язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved