Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 31 серпня 2001 року між ними укладено шлюб. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу вона вважає відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Подружнє життя супроводжувалося постійними скандалами та суперечками, вона перебувала у стані постійного стресу. Відповідач тривалий час не мав постійної роботи, тому весь тягар забезпечення сім'ї був на ній. З серпня 2011 року вони припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства, між ними втрачені всі фізичні і духовні зв'язки. Спору щодо місця проживання дитини не мають. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище і судові витрати покласти на неї та відповідача порівну. У попередньому судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, а відповідач позовні вимоги визнав і пояснив, що з 2011 року вони з позивачкою не проживають, у нього є інша жінка, яка має народити від нього дитину. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи встановлено, що 31 серпня 2001 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Кролевецького районного управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження 31 серпня 2001 року зроблено запис за №98 (свідоцтво про одруження [NUMBER], видане 31 серпня 2001 року (а.с.6)). Під час шлюбу [INFO] року у них народився син [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER], видане 13 червня 2002 року (а.с.5)). Як убачається з позовної заяви і пояснення позивачки під час розгляду справи у судовому засіданні сімейне життя подружжя не склалося через те, що вони втратили взаєморозуміння, і мають різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. У зв'язку з вищевказаними причинами сторони з серпня 2011 року припинили шлюбні відносини і ведення спільного господарства, з того часу проживають окремо. Дитина проживає з позивачкою. Поновлювати шлюбні стосунки сторони не збираються. Вказані обставини не заперечувалися відповідачем під час розгляду справи в судовому засіданні. З пояснень відповідача вбачається, що у нього є інша жінка, яка на даний час вагітна. Спору щодо поділу спільного майна, утримання дитини і місця її проживання сторони на момент розгляду справи в суді не мають. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вищевикладене, положення ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, а також те, що шлюб носить формальний характер і його збереження суперечить інтересам сторін і визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є підстави для задоволення позову. За клопотанням позивачки, після розірвання шлюбу їй залишається шлюбне прізвище - [PERSON]. Враховуючи положення ч.1 ст.88 ЦПК України і клопотання позивачки з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати у розмірі 121,80 коп., понесені нею на сплату судового збору при подачі позову до суду. Відповідно до ст.ст.110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved