Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ? частку житлового будинку з надвірними спорудами розташованого за адресою [ADDRESS] та ? частку земельної ділянки біля будинку, які зареєстровані у встановленому порядку на чоловіка [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з 1960 р. Під час шлюбу вона та відповідач побудували житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS], який зареєстрований в 2000 році у встановленому законному порядку на відповідача. Позивачка в судовому засіданні на позові наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився але надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги позивачки визнав повністю. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01.02.1960 року, згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] Згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок [NUMBER] від 31.07.2000 року, видане В.-Дальницькою сільською радою Біляївського району Одеської області належить [PERSON] (а.с.14), також земельна ділянка біля будинку площею 0,13 га розташована в [ADDRESS] за призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель відповідно до державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 22.07.1996 р. (а.с.16). На теперішній час у сторін спадкоємців не має, тому відповідач написав заповіт на [PERSON], [PERSON], в якому заповідав усе своє майно, що на день смерті належить йому. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Положенням ч. 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. На підставі ч. ч. 1 та 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. На підставі вищевикладеного, з огляду на те, що відповідач визнав позовні вимоги позивачки у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved