Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивачка в судовому засіданні підтримала позов, зазначивши, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровське від 25 листопада 2004 року з відповідача на користь неї стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частки всіх видів його прибутку. Проте, починаючи з грудня 2013 року відповідач [PERSON] перестав сплачувати їй аліменти, у зв'язку із його звільненням з постійного місця роботи, тому вона і просить змінити аліменти встановивши їх у твердій грошовій одиниці розміром 800 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним і він не в змозі сплачувати аліменти у розмірі 800 грн., оскілки з нього також проводяться стягнення аліментів у розмірі ? частини всіх видів його доходу на користь [PERSON] на утримання їх спільної дитини, що підтверджується відповідною постановою про відкриття виконавчого провадження №42141772 від 17 лютого 2014 року, тому просив суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та представлені сторонами докази, суд дійшов наступного. Встановлено, що згідно з рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2004 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] року в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку відповідача. Проте, як вбачається з матеріалів справи, починаючи з грудня 2013 року відповідач припинив виплату аліментів, в результаті чого у нього виникла заборгованість у розмірі 4895,64 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком №14857 від 02.09.2014 року. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Однак, жодних аргументованих доказів на підтвердження своїх доводів, щодо втрати відповідачем офіційного місця роботи, [PERSON] суду не надано, тому відсутні будь-які законні підстави для зміни аліментів у тверду грошову одиницю. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що окрім аліментів на користь позивачки [PERSON], відповідач [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №42141771 від 17 лютого 2014 року. За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність будь-яких обґрунтованих та законних підстав для зміни розміру аліментів з ? частини всіх видів заробітку відповідача на тверду грошову суму у розмірі 800 грн., що є фактичним їх збільшенням, оскільки матеріальний стан сторін майже не змінився, а матеріальний стан відповідача взагалі ускладнений виконавчими провадженнями ВП№42141772 та ВП№42140750 за якими стягуються аліменти на утримання дітей. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Позивачкою не надано суду належних доказів на підтвердження своїх доводів, а тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed