Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки - [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON], її чоловіку, станом на [INFO] належали на праві спільної часткової власності 385/1000 частин домоволодіння [ADDRESS]. Інші 615/1000 частин цього домоволодіння на праві спільної часткової власності належала відповідачці [PERSON] Присадибна земельна ділянка, зайнята будівлями та спорудами цього домоволодіння за вказаною адресою площею 1000 кв.м. належала [PERSON] та відповідачці на праві спільної сумісної власності. [INFO] чоловік позивачки - [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на належні йому частину домоволодіння та частину земельної ділянки. Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 26.01.2012 р. по справі №2/523/95/12 за позовом [PERSON] до позивачки про виділ частки з майна, припинення права спільної часткової власності, розділ земельної ділянки, яке набуло законної сили 06.02.2013, домоволодіння [ADDRESS], було розділено на два окремих домоволодіння, розподілено земельну ділянку, право спільної часткової власності співвласників [PERSON] та [PERSON] припинено. На підставі вказаного судового рішення щодо права власності сторін на окремі домоволодіння [ADDRESS] та [ADDRESS], у складі відповідних будинків, будівель та споруд, була здійснена їх державна реєстрація. З метою оформлення спадкових прав на частину земельної ділянки, позивачка звернулася до Шостої Донецької державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Постановою від 27.02.2013 №448/02-31 державний нотаріус Шостої Донецької державної нотаріальної контори Докуніна І.Г. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, мотивуючи тим, що державним актом на право власності на земельну ділянку, яким посвідчене право [PERSON] на земельну ділянку домоволодіння [ADDRESS] не вказані частки співвласників, а рішення суду від 26.01.2012 р. не було зареєстроване в органах землеустрою та на вказаному державному акті на право власності на земельну ділянку не було зроблено відміток про розмір частки та площу належної [PERSON] земельної ділянки, [PERSON] не було видано новий державний акт на право на земельну ділянку. Позивачка звернулася з приводу отримання витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку до управління Держземагенства у м.Донецьку, яке листом від 19.02.2013 р. повідомило, що за даними Державного земельного кадастру за цією адресою рахується єдина, неподілена земельна ділянка площею 1000 кв.м, а видача витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку площею 672,3 кв.м за цією адресою не може бути здійснена. Просила суд визнати за нею право власності на ? частину земельної ділянки загальною площею 0,0672 гектара, що знаходиться за адресою домоволодіння [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. У судове засідання сторони не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, звернулись на адресу суду з письмовими заявами, у яких просили справу розглянути під час їх відсутності. При таких обставинах суд вважає за можливе розглянути дану справу під час відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. В письмовій заяві, наданій на адресу суду, Позивачка просила суд розглянути справу під час її відсутності за участю її представника. В письмовій заяві, наданій на адресу суду, представник Позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. В письмовій заяві, наданій на адресу суду, Відповідачка позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Дослідив матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу /ЦК/ України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Згідно з ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. У відповідності до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ч.4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Судом встановлено, що [PERSON], чоловіку Позивачки - [PERSON], станом на [INFO] належали на праві спільної часткової власності 385/1000 частин домоволодіння [ADDRESS]. Інші 615/1000 частин цього домоволодіння на праві спільної часткової власності належали відповідачці [PERSON]. Присадибна земельна ділянка, зайнята будівлями та спорудами цього домоволодіння за вказаною адресою площею 1000 кв.м. (кадастровий номер 1410136900:00:046:0068), належала [PERSON] та Відповідачці на праві спільної сумісної власності згідно державних актів на право власності на земельні ділянки, зареєстрованих 26.08.2003, про що в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі вчинено записи за відповідно №4-101к та №4-100к. /а.с.9/ Позивачка на [INFO] перебувала у шлюбі із [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 18 листопада 1967 року Палацом одруження м. Донецька (запис про одруження від 18.11.1967 за №3805). /а.с.7/ [INFO] [PERSON] помер, про що в Книзі реєстрації смертей 11.02.2008 року зроблено відповідний запис за №169, місце реєстрації відділ реєстрації актів цивільного стану Київського РУЮ у м. Донецьку (свідоцтво про смерть бланк серія [NUMBER], видане 11.02.2008). /а.с.8/ Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належні йому частину домоволодіння та земельної ділянки, а саме домоволодіння [ADDRESS], яке розташоване на земельній ділянці площею 0,1 га. Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 26.01.2012 р. по справі №2/523/95/12 за позовом [PERSON] до позивачки про виділ частки з майна, припинення права спільної часткової власності, розділ земельної ділянки, яке набуло законної сили 06.02.2013, домоволодіння [ADDRESS], було розділено на два окремих домоволодіння, право спільної часткової власності співвласників [PERSON] та [PERSON] на це домоволодіння припинено, виділено в окреме домоволодіння і визнано на праві власності за [PERSON] частину домоволодіння [ADDRESS] у складі окремого жилого будинку (літ. Б-1) із відповідними прибудовами та прилеглими спорудами, виділено в окреме домоволодіння і визнано на праві власності по ? частин за [PERSON] та [PERSON] частину домоволодіння [ADDRESS] у складі окремого жилого будинку (літ. А-1) із відповідними прибудовами та прилеглими спорудами, розділено земельну ділянку площею 0,1 га розташовану за адресою: [ADDRESS] на дві окремі земельні ділянки, зупинив право спільної власності співвласників [PERSON] та [PERSON], виділено у власність [PERSON] земельну ділянку площею 327,7 кв.м, яка примикає до житлового будинку (літ. Б-1) із боку городу на відстані 7,8 метрів від межі із боку домоволодіння [ADDRESS], виділено у часткову власність [PERSON] і [PERSON] ( по ? частині за кожним з них) земельну ділянку площею 672,3 кв.м, яка примикає до житлового будинку (літ. А-1) в домоволодінні [ADDRESS]. /а.с.10/ Відповідно до положень ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі вищенаведеного судового рішення щодо права власності Позивачки та Відповідачки на окремі домоволодіння [ADDRESS] та [ADDRESS], у складі відповідних будинків, будівель та споруд, була здійснена їх державна реєстрація, що підтверджується відповідно витягом №35147347 від 13.08.2012 р. про державну реєстрацію прав на житловий будинок з господарськими побудовами по [ADDRESS], витягом №36863002 від 20.12.2012 р. про державну реєстрацію прав на житловий будинок з господарськими побудовами по [ADDRESS], витягом №35060728 від 05.08.2012 р. про державну реєстрацію прав па житловий будинок з господарськими побудовами по [ADDRESS], виданими КП Бюро технічної інвентаризації м. Донецька. /а.с.12-14/ Виходячи з вище викладеного, права власності на зазначене вище нерухоме майно зареєстроване за власниками у відповідності до чинного законодавства. Разом з тим, Позивачка мала намір оформити свої спадкові права і на відповідну частину земельної ділянки площею 0,0672 га, зайняту жилим будинком (літ. А-1) з надвірними побудовами. З цією метою, вона звернулася до Шостої Донецької державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану частину даної земельної ділянки. Постановою від 27.02.2013 р. №448/02-31 державний нотаріус Шостої Донецької державної нотаріальної контори Докуніна І.Г. відмовила Позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована за адресою: [ADDRESS], мотивуючи тим, що державним актом на право власності на земельну ділянку, яким посвідчене право [PERSON] на земельну ділянку домоволодіння [ADDRESS], не вказані частки не вказані частки співвласників, а рішення суду від 26.01.2012 р. не було зареєстроване в органах землеустрою та на вказаному державному акті на право власності на земельну ділянку не було зроблено відміток про розмір частки та площу належної [PERSON] земельної ділянки, [PERSON] не було видано новий державний акт на право на земельну ділянку. /а.с.16/ Позивачка звернулася з приводу отримання витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку до управління Держземагенства у м.Донецьку, яке листом від 19.02.2013 р. повідомило, що за даними Державного земельного кадастру за цією адресою рахується єдина, неподілена земельна ділянка площею 1000 кв.м, а видача витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку площею 672,3 кв.м за цією адресою не може бути здійснена, оскільки відповідна документація із землеустрою, пов'язана з розділом земельної ділянки площею 1000 кв.м по [ADDRESS] на дві окремі земельні ділянки до управління не надавалась та будь-які зміни до державного земельного кадастру не вносились./а.с.17-18/ Виходячи з вищевикладеного, Позивач є єдиним спадкоємцем майна спадкодавця [PERSON] за законом, зокрема на ? земельної ділянки площею 0,0672 га по [ADDRESS]. Так, [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила свої спадкові права на дану частину цієї земельної ділянки. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, приймаючи до уваги визнання позову Відповідачкою, позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Інших обставин, які б мали суттєве значення у справі судом встановлено не було. Крім того, за правилами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.2 ст. 82 ЦПК України витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли оплата судових витрат була відстрочена до ухвалення цього рішення. Так, ухвалою Київського районного суду м.Донецька від 13 січня 2014 року відстрочено [PERSON] сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. /а.с.44/ Судом встановлено, що під час подання позовної заяви до суду Позивачкою було, відповідно до квитанції, сплачено частину судового збору, а саме в загальному розмірі 729, 41 грн. Вказана сума, в даному випадку, підлягає стягненню з Відповідачки на користь Позивача. Далі, вирішуючи питання щодо стягнення судового збору, суд відмічає наступне. Так, відповідно до ст. 80 ЦПК України, ціна даного позову становить 158 024,29 грн., то відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» сума судового збору, яка повинна була бути сплаченою - 1580,24 грн. Таким чином, оскільки Позивачкою сплачено суму судового збору в розмірі 729,41 грн., то відповідно, залишок який підлягає стягненню з Відповідачки в дохід держави дорівнює 850, 83 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved