Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивачка [PERSON]З, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.11.2015 року, звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк ПРИВАТБАНК», у якому просить стягнути з банку на свою користь 73020,42 доларів США банківського вкладу, 358, 26 доларів США нарахованих процентів за один місяць користування банком коштами з розрахунку 7, 5 % річних за договором банківського вкладу №SAMDNWFD0070687565000 від 23.06.2015 року та 7500 доларів США заподіяної моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач не виконує зобовязання за договором банківського вкладу не повертає внесені позивачкою кошти та нараховані проценти, й унаслідок неправомірних дій банку шляхом, під різними приводами, уникнення повернення банківського вкладу позивачці та нарахованих процентів, позивачці заподіяно моральну шкоду, оскільки у останньої погіршився стан здоровя, та, у звязку з неповерненням банком вкладених [PERSON] коштів, немає можливості придбати квартиру для доньки позивачки. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, та просить задовольнити з підстав, викладених у тексті заяви. Відповідач [PERSON] акціонерне товариство «Комерційний банк ПРИВАТБАНК» направив до суду свого представника, який проти задоволення позову заперечив посилаючись на недоведеність належним та допустимими доказами наявності коштів позивачки в установі банку, відсутності її звернення, складеного в належній формі до банку, з заявою про розірвання договору банківського вкладу, та відсутність доказів заподіяння [PERSON] моральної шкоди зі сторони банку. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання, порушення або оспорювання (ч.1 ст.15 Цивільного Кодексу України). Згідно ч.1 ст.16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового чи немайнового права та інтересу. Судом встановлено, що між сторонам спору існували відносини в межах договору банківського вкладу №SAMDN80000736049893 «Стандарт» від 21.06.2013 року за умовами якого позивачкою внесено на рахунки відповідача суму вкладу 20\~397, 46 доларів США під 8% річних з мінімальним строком вкладу на 3 місяці. У звязку з неповерненням суми вкладу у визначений договором час, позивачка надала згоду на продовження договірних відносин, переоформивши вклад на новий період в порядку п. 7 договору. 20.12.2014 року [PERSON] звернулася до голови правління ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з заявою про повернення коштів банківського вкладу за договором №SAMDN80000736049893 разом з нарахованими процентами, однак листом за №20.1.0.0.0\\7-20141227\\906 від 28.12.2014 року, відповідач повідомив про можливість отримання вкладу з поточного рахунку позивачки в іноземній валюті, однак частинами, х урахуванням обмежень, встановлених постановою правління НБУ від 03.12.2014 року . Позивачкою було повторно переоформлено вклад на новий період, й 23.06.2015 року зроблене ще одне звернення до відповідача про повернення суми банківського вкладу в повному розмірі за договором №SAMDN80000736049893 «Стандарт» від 21.06.2013 року, термін дії яких скінчився 21 червня 2015 року. Натомість 21.06.2015 року між сторонами спору було оформлено новий договір №SAMDNWFD0070687565000 строкового банківського вкладу «Вклад Стандарт 1 мес.» за умовами якого кошти в сумі 71\~414, 54 долара США, які, в межах попереднього договору банківського вкладу, уже знаходилися на поточному рахунку позивачки в ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, було розміщено під 8, 5% річних з мінімальним строком вкладу на 1 місяць і датою закінчення мінімального строку 23.07.2015 року з періодом нарахування процентів 1 місяць. 23.07.2015 року позивачка склала скаргу на імя голови правління ПАТ КБ ПРИВАТБАНК щодо незаконних, на її думку, дій працівників тернопільського відділення, котрі відмовилися повернути позивачці кошти за договором банківського вкладу. На звернення позивачки відповідач направив їй лист від 01.08.2015 року за №20.1.0.0.0.\\7 -20150730\\3443 за змістом якого повідомив, що скаргу буде розглянуто і позивачці направлено відповідь. Надалі договір банківського вкладу №SAMDNWFD0070687565000 від 23.06.2015 року було викладено та підписано сторонами спорув новій редакції (роздруковано) 30.10.2015 року, за змістом якого вбачається наступні дані: вклад «Стандарт на 1 мес. №SAMDNWFD0070687565000» , оформлено 23.06.2015 року початкова сума вкладу 71414, 54 долара США залишок на вкладі станом на 30.10.2015 року 73020. 42 доларів США вклад на 1 місяць до 23.11.2015 року на суму вкладу нараховуються проценти за ставкою 7, 5% річних період нарахування процентів 1 місяць. 19.11.2015 року позивачка повідомила відповідача листом про намір отримати кошти по закінченню терміну дії (23.11.2015 року) договору №SAMDNWFD0070687565000 від 23.06.2015 (в редакції від 30.10.2015 року) суму банківського вкладу з нарахованими процентами, однак станом на дату ухвалення рішення судом, кошти позивачці повернені не були. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Статтею 526 частиною 1 ЦК України передбачені загальні умови виконання зобовязання, а саме: зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Вищезазначено, що за договором банківського вкладу №SAMDNWFD0070687565000 від 23.06.2015 (в редакції від 30.10.2015 року) позивачкою розміщено кошти в сумі 73\~020, 42 долара США в ПАТ «Комерційний банк ПРИВАТБАНК» під 7, 5% річних до 23.11.2015 року. За правилами п.4 дія договору припиняється після виплати позиваці усієї суми вкладу разом з процентами, належними позивачці відповідно умов договору. Якщо закінчення строку вкладу випадає на вихідний день, то виплата суми вкладу здійснюється в перший робочий для Банку день. Пунктом 6 Договору передбачено, що якщо вкладник після закінчення строку вкладу не заявить банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк. Судом встановлено, що 19.11.2015 року позивачка повідомила відповідача листом про намір отримати кошти по закінченню терміну дії (23.11.2015 року) договору №SAMDNWFD0070687565000 від 23.06.2015 (в редакції від 30.10.2015 року) всю суму банківського вкладу з нарахованими процентами. 23.11.2015 року припадає на робочий день тижня понеділок, а тому цього дня [PERSON] мала повне право тримати від відповідача суму вкладу в розмірі 73\~020, 42 долара США та нараховані проценти, однак станом на дату ухвалення рішення 25.11.2015 року. кошти позивачці банком не повернено. Згідно частини першої статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. (частина третя ст. 1060 ЦК України). Відповідно до ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу; проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Системний аналіз наданих сторонами доказів дозволяє суду зробити висновок про підставність позову, адже позивачка до завершення дії договору банківського вкладу № SAMDNWFD0070687565000 від 23.06.2015 (в редакції від 30.10.2015 року) направила відповідачу повідомлення, що з 23.11.2015 року має намір отримати всю суму вкладу з нарахованими процентами, проте відповідач належним чином умови договору не виконав і кошти позивачці не повернув. А тому права [PERSON] на отримання від відповідача суми внесеного нею банківського вкладу в розмірі 73\~020, 42 долара США та суми нарахованих процентів до 23.11.2015 року, що складає (73\~020, 42 долара США *7, 5% \\365 *22 дні) 345 доларів США підлягають до судового захисту шляхом задоволення. При цьому судом критично оцінюються заперечення відповідача про необхідність дотримання 30 денного строку на відповідь позивачці на її звернення та не доведення нею належним доказом (сертифікатом, квитанцією чи іншим документом, котрий підтверджує внесення готівки) здійснення банківського вкладу оскільки доводи про безгрошівя зобовязання відповідача спростовуються змістом пункту Договору «Дані за вкладом» де у ствердній формі зазначена сума залишку вкладу станом на 30,10.2015 року в розмірі 73020, 42 долара США, а доводи про 30 денний строк розгляду звернення позивачки спростовується згадуваним пунктом 4 Договору та нормою закону, про право вкладника безперешкодно отримати суму банківського вкладу по завершенню строку дії договору, незалежно наявності чи відсутності звернення. Також заслуговує на критичну оцінку судом заперечення відповідача з посиланням на відсутність доказів звернення позивачки з заявою про розірвання договору банківського вкладу. Суд зазначає, що питання дострокового розірвання договору банківського вкладу № SAMDNWFD0070687565000 від 23.06.2015 (в редакції від 30.10.2015 року) врегульовується п. 20-24 «Дострокове розірвання договору», і не є предметом судового розгляду, оскільки позивачка просить стягнути суму вкладу з нарахованими процентами за договором, строк вкладу за яким закінчився. З приводу вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди суд наголошує на наступному. За правилами частини першої ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. (ч.1 ст 1167 ЦК України). Оскільки стягнення моральної шкоди не передбачено змістом укладених між сторонами спору договором банківського вкладу, позивачка в добровільному порядку починаючи з 2013 року за пропозицією банку неодноразово переукладала суму банківського вкладу на новий строк, маючи вибір отримати вклад частинами, й позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів погіршення стану її здоровя саме з вини відповідача, позов в частині стягнення моральної шкоди не є підставним та не підлягає до задоволення. Судові витрати підлягають до стягнення в дохід держави з відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України, та в розмірі, передбаченому ЗУ «Про судовий збір», у гривневому еквіваленті. Розрахованому станови на дату ухвалення рішення.

Outcome: partial