Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом та просила суд зобов'язати відповідача відшкодувати їй завдану моральну шкоду за акт дискримінації у формі утиску, що призвів до втрати творчих здібностей потерпілого в розмірі 10000 (десяти тисяч) гривень. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надавши заяву про можливість проведення розгляду справи без її участі. Представник Комунального закладу освіти «Середньої загальноосвітньої школи №17» Дніпропетровської міської ради у судовому засіданні заперечувала проти пред'явленого позову, вважаючи його не обґрунтованим та таким, що суперечить нормам чинного законодавства, а тому просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська, виступаючи в інтересах відповідача, надала суду письмові заперечення та у судовому засіданні просила суд у задоволенні вимог позивачки відмовити у повному обсязі, вважаючи пред'явлений позов необґрунтованим, безпідставним та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Вислухавши пояснення представника відповідача, представника прокуратури, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що 24.05.2012 року [PERSON] звернулася до директора КЗО СЗШ №17 м. Дніпропетровська з письмовою заявою, в якій вказала на обов'язок директора цієї школи відкрити групи німецької мови в початковій школі. Звернення [PERSON] було розглянуто директором школи відповідно до ЗУ «Про звернення громадян», та в установлений місячний термін, а саме 26.06.2012 року за №592, їй було надано відповідь, в якій [PERSON] надавались роз'яснення, що у відповідності до норм Конституції України та Закону України «Про освіту» не передбачено обов'язкове вивчення в початкових класах німецької мови. Тобто, вимоги ЗУ «Про звернення громадян», які підлягають застосуванню до даних спірних відносин керівником школи не порушені, за таких обставин вимоги [PERSON] в даній частині є безпідставними. Також, позивачкою [PERSON] у позові не зазначено та не надано жодних доказів, яким чином (в чому саме порушені законні права [PERSON]) та з яких підстав (релігійних, національних тощо) проявляється дискримінація чи утиск відносно неї. Крім того п. 2 ст. 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» визначено поняття дискримінації, так під дискримінацією розуміється ситуація, за якої особа або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об'єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Так п. 7 ст. 1 ЗУ «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» також визначено поняття утиску, так утиск - небажана для особи або групи осіб поведінка, метою або наслідком якої є приниження їх людської гідності за певними ознаками або створення стосовно такої особи чи групи осіб напруженої, ворожої, образливої або зневажливої атмосфери. Однак, жодних критеріїв утиску зі сторони директора школи на адресу позивачки судом не встановлено, тому посилання [PERSON] на акт дискримінації у формі утиску відносно неї є необґрунтованими та безпідставними. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку про їх не доведеність. Так, згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України, яка регламентує підстави відповідальності за завдану моральну шкоду та п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Разом з цим, зі змісту позовної заяви [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн. не зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Враховуючи вищевказані обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позивачкою не надано суду належних доказів на підтвердження своїх доводів, а тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: dismissed