Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що її батькові [PERSON] належало будинковолодіння по [ADDRESS] Стверджує, що [INFO] року батько помер. За життя своїм майном останній розпорядився та таке заповів їй, позивачці [PERSON] Спадкоємців, яким належало б право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Покликається на те, що прийняла спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON], так як у встановлений законом строк звернулась в нотаріальну контору із заявою про її прийняття, де отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Однак, у переліку спадкового майна, на яке видане вказане свідоцтво, не зазначено спірне будинковолодіння у зв'язку з тим, що на таке відсутні правовстановлюючі документи. З огляду на наведені обставини просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею, позивачкою [PERSON] право власності на спірне будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд слухати справу у її відсутності. Представник відповідача - Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності та проти позову не заперечує. Представник третьої особи - Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, проте надіслав копію спадкової справи за №349/2012 заведеної внаслідок смерті [PERSON], котрий помер [INFO] року та просив справу слухати у їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON], позивачка у справі, є єдиним спадкоємцем за заповітом майна [PERSON], котрий помер [INFO], і за життя, а саме 19.02.2007 року склав заповіт, згідно з яким усе своє майно заповів позивачці [PERSON] Даний заповіт до часу смерті спадкодавця [PERSON] ним не змінений і не відмінений. Спадкове майно, що належало [PERSON] складається з будинковолодіння по [ADDRESS] Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Як відомо із ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.1 та 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Слід зазначити, що позивачка [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті спадкодавця [PERSON], оскільки у визначений законом строк звернулася в Мостиську державну нотаріальну контору із заявою про її прийняття. Так, із матеріалів спадкової справи за №349/2012, що заведена Мостиською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], вбачається, що позивачка [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та 13.11.2012р. на частину спадкового майна (середню земельну частку (пай) площею 2,26га), отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Таким чином, суд приходить до висновку, що спадщину, що відкрилася внаслідок смерті спадкодавця [PERSON], у встановленому законом порядку прийняла саме спадкоємець за заповітом - позивачка по справі [PERSON] Спадкоємців обов'язкової частки у спадщині, що відкрилася внаслідок смерті спадкодавця [PERSON], не встановлено. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] не може в позасудовому порядку оформити право власності на спірне будинковолодіння, оскільки на таке за життя спадкодавцем [PERSON] належним чином не оформлено право власності. Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією заповіту спадкодавця [PERSON] від 19.02.2007 року, заявою [PERSON], поданою ним в Мостиську державну нотаріальну контору, з якої вбачається, що [PERSON] строк на прийняття спадщини після смерті батька - спадкодавця [PERSON] пропустив та на оформлення своїх спадкових прав не претендує та в майбутньому не претендуватиме, заявою [PERSON], поданою нею на адресу суду, з якої вбачається, що остання на спадкове майно батька - спадкодавця [PERSON] не претендує, копією свідоцтва про народження та копією паспорта позивачки [PERSON], довідками виданими Шегинівською сільською радою від 17.11.2017 року, копією спадкової справи №349/2012, заведеної внаслідок смерті [PERSON], іншими матеріалами справи. Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивачки на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою у порядку спадкування. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши такі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] Наявними у справі доказами установлено, що остання є спадкоємцем за заповітом майна [PERSON], у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті останньої, а тому суд вважає, що є всі підстави для визнання за [PERSON] права власності на спірне будинковолодіння.

Outcome: approved