Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

Позивачка звернувшись до суду з вищевказаним позовом і посилаючись на порушення своїх трудових прав при проведенні розрахунку при звільненні, просила стягнути з відповідача: 8348 грн. - заробітної плати, компенсації за невикористану щорічну відпустку і допомоги по тимчасовій непрацездатності та 400 грн. - у відшкодування витрат на правову допомогу. У судовому засіданні позивачка, посилаючись на те, що на час розгляду справи судом, відповідач частково провів із нею розрахунок при звільненні, свої позовні вимоги підтримала лише в частині стягнення з відповідача: 1216 грн. - компенсації за невикористану щорічну відпустку та 400 грн. - витрат на правову допомогу. Також у судовому засіданні, позивачка в письмовій формі повідомила суду присвоєний відповідачу код: 39012918. Відповідач свого представника в судове засідання не направив і доказів про поважність причин не направлення свого представника, суду не надав, хоча про час і місце розгляду справи, відповідач повідомлявся належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи, зворотним поштовим повідомленням. Позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті заочно за відсутності представника відповідача. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії трудової книжки позивачки, остання в період з 01.04.2015 року по 21.07.2015 року, перебувала з відповідачем у трудових відносинах та була звільнена з роботи за власним бажанням. Як вказує позивачка, з нею не був своєчасно проведений остаточний розрахунок при звільненні. Згідно зі ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. У разі мобілізації власника - фізичної особи свої обов'язки, визначені цією статтею, він повинен виконати протягом місяця після своєї демобілізації без застосування санкцій та штрафів. Згідно зі ст. ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Суд вважає, що відповідачем по відношенню до позивачки, порушені вищевказані норми права. Тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача: 1216 грн. - компенсації за невикористану щорічну відпустку, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до наявного в матеріалах справи і наданого позивачкою, оригіналу квитанції до прибуткового касового ордера № 240 від 10.08.2015 року, за складання позову, позивачка сплатила: 400 грн.. Суд вважає, що витрати за складання позову, позивачка понесла з вини відповідача. Будь-яких конкретних правових доказів у спростування позовних вимог, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється, а позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судових витрат, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави, підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, розмір судового збору, суд визначає із розміру задоволених позовних вимог про стягнення компенсації за невикористану щорічну відпустку. Витрати на правову допомогу, відносяться до судових витрат і не включаються в ціну позову, з якої визначається розмір судового збору.

Outcome: approved