Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Південна товарна біржа, про визнання права власності на квартиру обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 08.09.1998 року, вона є власником квартири [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу нерухомого майназазначеної квартири, було укладено між відповідачкою її покійним чоловіком [PERSON] з однієї сторони та нею, з іншої сторони у Первомайській філії Південної товарної біржі. На даний час вона бажає розпорядитись належним їй нерухомим майном, однак зробити цього не може, оскільки, укладений з відповідачкою договір купівлі-продажу нерухомого майнає недійсним, так як він нотаріально не посвідчений. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, на адресу суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовнихз вимог не заперечує. Представник третьої особи - Південної Товарної Біржі в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Письмові пояснення з приводу позову до суду не надходили. Суд, дослідивши заяви позивачки, відповідачки, матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи на квартиру[ADDRESS] , приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу за № 3269 року, укладеного у Первомайській філії Південної товарної біржі, 08.09.1998 року [PERSON] придбала у [PERSON] та [PERSON] квартиру[ADDRESS] . Позивачка зареєструвала своє право власності на квартиру[ADDRESS] в Первомайському МБТІ, що підтверджується оглянутою судом інвентаризаційною справою на вказану квартиру. Однак, договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 3269 не було нотаріально оформлено, оскільки ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» на той час передбачала, що угоди, укладені на біржі, не потребують нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, чинного на час укладення між сторонами договору купівлі-продажу, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Проте, в порушення вищевказаних вимог, оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору, сторони узгодили та виконали всі його суттєві умови, в тому числі й ціну, право власності за позивачки на це майно зареєстровано в Первомайському МБТІ, проте у зв`язку з невиконанням вимог щодо нотаріального посвідчення вказаного договору, позивачка позбавлена можливості розпорядження вказаним майном, тобто здійснення всіх прав як власника. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності також і у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що цивільне право позивачки підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на квартиру[ADDRESS] , оскільки відповідачка визнала позов позивачки і визнання відповідачкою позову [PERSON] не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому відповідно до ст.ст. 219, 220,328 Цивільного Кодексу України, позов слід задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved