Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала в шлюбі з 23 липня 2010 року . Від шлюбу [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 квітня 2014 року шлюб між ними розірвано. Дитина залишилась проживати з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює та має постійний дохід , однак не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, участі у вихованні дитини не приймає. Дочка [PERSON] страждає на гіперметропію середнього ступеню ОІ, амбліопію рефракційну ОД, має хронічні захворювання верхніх дихальних шляхів, потребує особливого піклування та догляду, часто проходить лікування та корекції. Вона, позивачка , не має можливості самостійно утримувати дитину. В даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення шести років. Тому вимушена звернутися до суду. Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 червня 2016 р. з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] ,в розмірі 1/3 частини заробітку ( доходу ) щомісячно, починаючи з 08 квітня 2016 р. і до досягнення повноліття дочкою [PERSON] , тобто до [INFO] , але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2020 р . заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 червня 2016 р. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - скасовано. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка подала до суду копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.03.2018 року, згідно якого після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просять їх задоволити.Позивачка зазначила, що відповідач добровільно сплачував аліменти до вересня 2019 року, але потім припинив надавати допомогу.Дитина потребує постійного лікування і відповідно вона не може нести самостійно витрати на утримання спільної дитини. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив , що є всі підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів в заявленому розмірі. Надав копію електронного листа з перекладом від [PERSON] , громадянки Польщі про те, що [PERSON] є батьком її дитини і в даний час на розгляді в суді знаходиться справа про визнання батьківства та утримання дитини . [PERSON] батьківство не визнає, добровільно кошти на утримання дитини не надає. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача позов визнала частково. Вважає, що з відповідача на користь позивача можуть бути стягнуті аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку ( доходу), так як з відповідача на користь [PERSON] на утримання її дитини було стягнуто в примусовому порядку аліменти, про що нею був наданий звіт про виконані платежі.Визнала, що дійсно в Польщі триває розгляд справи і остаточне рішення по справі не прийнято. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача та представників сторін , суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 липня 2010 року (а.с.6). Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області 02.04.20214 р. шлюб між ними було розірвано (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] являється батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно довідки виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області № 156 від 25.03.2016 р. [PERSON] зареєстрована за адресою : [ADDRESS] , та має такий склад сім`ї: дочка [PERSON] , 2010 р.н.(а.с.9). Станом на 26.11.2014 р. [PERSON] , 2010 року народження, з 2012 р. відвідує НВК «ЗНЗ І-ІІІ ступенів №19 Дошкільний навчальний заклад «Лісова казка» Олександрійської міської ради Кіровоградської області , що підтверджується витягом з протоколу засідання батьківських зборів середньої групи «Берізка» дошкільного підрозділу від 26.11.2014 р.(а.с.10). До матеріалів позовної заяви та під час перегляду заочного рішення позивачкою додано копію медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] , 2010 року народження, витяг з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] , копії медичних документів про обстеження та лікування [PERSON] . З наданих документів вбачається, що малолітня [PERSON] має такий діагноз: вроджена аномалія розвитку зорового аналізатора, часткова атрофія зорового нерва, гіпоплазія макули правого ока. Гіперметропія слабкого ступеня обох очей. Згідно довідки Олександрійської районної амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 12.10.2020 р. [PERSON] перебуває на обліку як дитина з інвалідністю з 23.12.2016 р. діагноз: вроджена аномалія розвитку зорового аналізатора, часткова атрофія зорового нерва, гіпоплазія макули правого ока. Гіперметропія слабкого ступеня обох очей. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої, третьої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 3 цієї Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями частин 1, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до роз`яснень, наданих у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дитини, даний спір підлягає вирішенню в судовому порядку. Згідно із ч.1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 183 СК України частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач є працездатним, здоровим. Доказів на підтвердження його доходів, які могли б свідчити про його реальне матеріальне становище та доказів про своє тяжке матеріальне становище та знаходженні на його утриманні інших осіб до суду не надав. Подав до суду копії квитанцій про те, що він добровільно перераховував позивачці кошти на утримання дочки до вересня 2019 року.Відсутнє рішення суду про стягнення з відповідача аліментів на утримання іншої дитини, так як згідно наданої суду інформації, розгляд справи в суді Польщі про визнання батьківства відповідача та стягнення аліментів не завершено. Тому суд вважає , що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення повноліття дитиною. Даний розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, батьком якої є відповідач. В судовому засіданні сторони дійшли згоди, що аліменти за рішенням суду можливо стягувати з 01.09.2019 року, тобто з часу, коли відповідач припинив надавати допомогу на утримання дитини. При цьому слід зазначити, що розмір аліментів не є сталою величиною, та може бути змінений відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, за якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню яка додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі (постанова ВСУ від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17). Так як позивачка несе витрати, пов`язані з обстеженнями та лікуванням дитини, то вона не позбавлена права звернутися з позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору,тому відповідно дост.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України. В порядку п.1 ч.1ст.430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial