Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з наведеним позовом до відповідача мотивуючи тим, що вона являється власником квартири [ADDRESS]. 16 квітня сталось затоплення квартири позивачки з вини відповідача [PERSON], який проживає поверхом вище і являється власником квартири [ADDRESS]. Згідно Акту від 16.04.2013 року, складеного КП «ЄРЦ», причиною затоплення квартири позивачки став неконтрольований витік води в квартирі [ADDRESS], яка знаходиться поверхом вище. Внаслідок затоплення, квартиру позивачки було пошкоджено. Вважає, що відповідачем [PERSON] не було вжито заходів щодо забезпечення належного стану технічного обладнання та усунення несправностей у належній йому квартирі, що призвело до затоплення квартири позивачки. Згідно експертної оцінки вартість відновлювальних ремонтних робіт в квартирі [ADDRESS] становить 22 973 грн. 93 коп. Крім майнової шкоди, відповідачем також заподіяно позивачці моральну шкоду, яка виражається в тому, що внаслідок залиття її квартири були пошкоджені і знищені особисті речі, документи, книги, змінився звичний ритм життя позивачки, вона зазнала душевних хвилювань. Моральну шкоду позивачка оцінює в розмірі 2000 грн. В судовому засіданні 06.12.2013 року та 07.02.2014 року позивачка позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві Просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 06.12.2013 року позовні вимоги не визнав, вказав що його квартиру внаслідок залиття також пошкоджено. Винним у затопленні вважає КП «Івано-Франківськводоекотехпром». На час залиття та розгляду справи в суді він офіційно не є власником квартири [ADDRESS], однак проводить там ремонт. На даний час він займається оформленням права власності на квартиру [ADDRESS]. Представник третьої особи в судовому засіданні суду пояснив, що вини КП «Івано-Франківськводоекотехпром» не має, затоплення сталось з вини відповідача. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за позивачкою зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.6). 16 квітня 2013 року сталось затоплення квартири позивачки. Як вбачається з акту № 03-13/06-35 (а.с.7), ймовірною причиною затоплення квартири позивачки став неконтрольований витік води в квартирі [ADDRESS], що знаходиться поверхом вище. При обстеженні квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] представниками КП «Івано-Франківськводоекотехпром» виявлено, що в стояку знаходиться мусор, папір, куски бетону, можливо це зробили жильці чи користувачі квартири [ADDRESS]. Також встановлено, що в квартирі [ADDRESS] самовільно зливали воду в каналізаційний стояк, що призвело до затоплення квартири поверхом нижче (а.с.8). З листа-відповіді КП «Івано-Франківськводоекотехпром» вбачається, що на обліку КП «Івано-Франківськводоекотехпром» за адресою: [ADDRESS] перебуває абонент [PERSON]. 01.04.2011 року зареєстровано лічильник холодної води. 06.03.2013 року у зв'язку із заборгованістю за послуги водопостачання та водовідведення перед КП «Івано-Франківськводоекотехпром» було припинено послугу водовідведення (а.с.42). Вказаним листом підтверджується факт користування відповідачем квартирою [ADDRESS], хоча право власності за відповідачем на вказану квартиру і не зареєстровано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач належних та допустимих доказів на спростування вимог позивачки суду не надав. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за заподіяння шкоди, шкода заподіяна майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 цієї статті особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, обов'язок доказування відсутності вини у заподіянні шкоди лежить на відповідачу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шкода спричинена позивачці внаслідок залиття її квартири підлягає відшкодуванню саме відповідачем. Розмір спричиненої шкоди, завданої залиттям квартири, позивачка обґрунтовує експертним висновком (а.с.11-17). Належних та допустимих доказів того, що кількість та розмір пошкоджень є меншою відповідачем суду не надано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири підлягають задоволенню в розмірі 22 973 грн. 93 коп. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При вирішенні спору в частині вимоги позивачки про стягнення з відповідача моральної шкоди суд врахував роз'яснення, викладені в Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а тому виходив з оцінки причинного зв'язку між такою шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, встановленої судом. Однак, суд вважає, що факт завдання моральної шкоди позивачці нею не доведений, а тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивачки понесені нею витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з оригіналу квитанції № 011045 від 24.09.2013 року (а.с.19), позивачка сплатила 550 грн. на правову допомогу. Тому з відповідача слід стягнути на користь позивачки 550 грн. витрат понесених нею на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Пунктом 4 ч. 2 ст. 79 ЦПК України закріплено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Позивачка понесла витрати на проведення експертизи в сумі 576 грн., що знайшло своє підтвердження у квитанції №40.42.1/926 від 01.06.2013 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи, а тому вказані витрати підлягають відшкодуванню позивачці. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково. На підставі вищенаведеного, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ст. ст. 16, 23, 1166 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79, 88 ЦПК України,

Outcome: partial