Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що [PERSON] - колишній чоловік позивачки, шлюб з яким розірвано 16 лютого 2017 року. Від спільного проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Дитина постійно проживає з позивачкою та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач не цікавиться фізичним, інтелектуальним, моральним, культурним, духовним і соціальним розвитком сина, коштів на утримання дитини не надає, хоча в силу закону зобов`язаний це робити. Відтак, останній ухиляється від виконання батьківських обов`язків, визначених чинним законодавством. А тому, враховуючи наведене остання звернулась до суду із даним позовом. Під час судового засідання позивачка [PERSON] підтримала позов у повному обсязі та просила його задовольнити посилаючись на викладені в ньому мотиви. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні просив позов задовольнити, посилаючись на викладені в ньому мотиви. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету при Новобузькій районній державній адміністрації Миколаївської області, Бондаренко Н . В . у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно, належним чином повідомлений про слухання справи, у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України. Заяви про розгляд справи без його участі на адресу суду не подавав. При таких обставинах суд постановив провести, на підставі вимог ст.281 ЦПК України, заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. Вислухавши думку учасників справи, дослідивши наявні у справі докази, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши кожний доказ окремо та в цілому, з`ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Так, дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, що підтверджується рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2017 року по справі №481/1425/16-ц, копія якого долучена до матеріалів справи /а.с. 19/. Судом встановлено та підтверджуються долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новобузького районного управління юстиції у Миколаївській області 03 липня 2014 року, що за час спільного проживання у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] /а.с. 9/. Відповідно до довідок виданих виконавчим комітетом Новобузької міської ради №6766, №6772 від 17.10.2019 року та акту проживання від 16.10.2019 року, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , до складу сім`ї якої входить син - [PERSON] , [INFO] /а.с. 13,14,15/. Згідно характеристики наданої старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Новобузького ВП ГУНП в Миколаїівській області [PERSON] ., [PERSON] за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, самостійно виховує сина - [PERSON] [INFO] /а.с. 12/. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. За змістом роз`яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усунення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). В судовому засіданні встановлено та підтверджується довідкою від 17 листопада 2019 року, виданою Новобузьким дошкільним навчальним закладом №10 «Пролісок», що батько [PERSON] , за період його знаходження у навчальному закладі, не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з вихователями, не приводить і не забирає дитину з закладу, не бере участі у батьківських зборах та громадському житті дитячого садка /а.с. 11/. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам №10852 від 16.10.2019 року вбачається, що у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів в сумі 47111,15 грн., з яких за 2018 рік - 11100,25 грн.; за 2019 рік - 15452,25 грн. /а.с. 20/ Вказані обставини підтвердили суду, свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які повідомили, що [PERSON] участі у вихованні сина [PERSON] не бере, жодного разу не відвідував його. Малолітній [PERSON] проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. У суду не має підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідків в результаті розгляду справи немає, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Відтак, дослідженими в судовому засіданні обставинами встановлено, що малолітній [PERSON] проживає з матір`ю та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач не цікавиться фізичним, інтелектуальним, моральним, культурним, духовним і соціальним розвитком сина, коштів на утримання дитини не надає, хоча в силу закону зобов`язаний це робити. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету при Новобузькій районній державній адміністрації Миколаївської області №1645/01-34 від 29 травня 2020 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню. Таким чином, оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню шляхом ухвалення заочного рішення. Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача понесені судові витрати, які складаються з 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved