Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що спірний будинок [ADDRESS] належить їй на праві власності. Відповідачка, яка є колишньою невісткою позивачки [PERSON], зареєстрована в будинку з 1998 року по теперішній час, але з січня 2013 року не мешкає в даному будинку, не сплачує комунальні послуги. Відповідачка, відмовляється добровільно знятись з реєстрації, в зв'язку з чим позивачка не має можливості отримувати житлово-комунальну субсидію. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Пояснив, що відповідачка є його колишньою дружиною але з 2007 року вони розірвали шлюб, тому вона перестала бути членом родини. Після розірвання шлюбу вони дійсно примирилися на деякий час, але проживали в найманій квартирі в м. Богодухові. Зазначив, що з січня 2013 року відповідачка в будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує, а тому втратила право користування житловим приміщенням. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що в спірний будинок вселилася та зареєструвалася в 1998 році як член родини власника, зі згоди позивачки. З сином позивачки вона розірвали шлюб в 2007 році, але продовжували спільно проживати в спірному будинку та вели спільно господарство. На протязі 2013 року вони з колишнім чоловіком часто сварилися, в результаті чого відповідачка разом із донькою [PERSON] кілька разів покидала спірний будинок, та мешкала деякий час в м. Богодухові, але згодом поверталась. В середині серпня 2013 року остаточно посварилася з [PERSON] та переїхала до м. Богодухова, де і мешкає по теперішній час. В спірному будинку знаходяться її особисті речі, так як вона до теперішнього часу не має можливості їх забрати, оскільки в будинку змінений вхідний замок. Також зазначила, що не має іншого житла та надала на підтвердження довідку БТІ, відповідно до якої - житловий будинок, домоволодіння, квартира чи інше майно станом на 31.12.2012 року за [PERSON] не зареєстровані. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши надані письмові докази, приходить до наступного. Позивачці [PERSON] на праві власності належить будинок [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31.07.2007 року. Права власника житлового будинку визначені ст.383 ЦК України та ст. 150 ЖК України та передбачають право власника використовувати житло для власного проживання та проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Павлівської сільської ради, у домоволодінні, належному [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстровані син - [PERSON], онука [PERSON] та невістка [PERSON] - відповідач у справі /а.с.4/. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. 06 березня 1999 року Павлівською сільсько радою Богодухівського району було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки Богодухівського РС ГУДМС України в Харківській області [PERSON] зареєстрована в с. Кручик Харківської обл., з 17.05.1999 року /а.с.7/. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що відповідачка поселилася та була зареєстрована в спірному будинку зі згоди її власника - як член родини, а саме - як невістка позивачки [PERSON], що відповідає вимогам ч.2, 4 ст.156, ч.2 ст.64 ЖК УРСР. Таким чином,відповідачка правомірно вселилася в будинок, набула право користування житловим приміщенням і зареєструвала своє право проживання у встановленому законом порядку. 28 березня 2007 року шлюб між сином позивачки та відповідачки розірвано, що підтверджується копією рішення Богодухівського районного суду /а.с.5/. Проте, відповідно до положень ч.4 ст.156 ЖК УРСР припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє особу права користування займаним приміщенням. Таким чином ця норма передбачає збереження права користування житлом для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Посилання позивачки в позовній заяві на ст.71 ЖК України, а відповідачки у своїх запереченнях на ст. 65 ЖК України, суд не бере до уваги, так, як ці норми не підлягають застосуванню до даних правовідносин. Враховуючи, що підставами позову, які відповідно до вимог ст. 31, 214 ЦК України суд не може змінити за власною ініціативою, є не саме по собі посилання на певну норму закону, а обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суд застосовує норми закону, які їм відповідають. Порядок втрати права користування житловим приміщенням членом сім'ї власника житла регулюється ч.2 ст. 405 ЦК України відповідно до якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, тому відмовляючи в позові, суд виходить також з того, що відповідач не проживає в будинку не з власної волі, проти чого не заперечував представник позивачки, який пояснив в судовому засіданні, що змінив замки. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК Укрїни, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи, що та обставина, що позивач є власником спірного житлового приміщення, сама по собі не може бути підставою для визнання інших осіб, які правомірно набули право користування житловим приміщенням такими, що втратили це право, той факт, що власник будинку не змінювався, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та задоволенню не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed