Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду до відповідача Вищого професійного училища №17, в якому просить зобов'язати Вище професійне училище №17 в м. Генічеськ, Херсонської області створити орган, уповноважений на здійснення приватизації відомчого державного житлового фонду. В ході судового розгляду ухвалою суду від 05 квітня 2018 року було залучено до участі у справі в якості співвідповідача Міністерство освіти та науки України. В поданому позові до суду позивачка [PERSON] свої вимоги обґрунтувала, тим, що на підставі ордеру на житлове приміщення №21 від 05.03.2008 року вона та її дочка [PERSON] проживають в квартирі №11 житлового будинку №88 по вул. Паризької Комуни у м. Генічеськ, Херсонської області. Відповідно до свідоцтва про право власності від 07.12.2017 року, виданого на підставі рішення виконкому Генічеської міської ради від 15.11.2007 року №529, цей житловий будинок є державною власністю та перебуває в оперативному управлінні училища (пункт 7.9 статуту ВПУ-17), тобто відноситься до відомчого державного житлового фонду. Відповідно до ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартира, де проживає вона і її сім'я, є об'єктом, який повинен бути приватизований та не входить до переліку об'єктів, які не підлягають приватизації. До такого ж висновку дійшла і колегія з розгляду цивільних справ апеляційного сулу Херсонської області, про що зазначено в її ухвалі від 22.02.2017 року по розгляду іншої справи, тому виходячи із цього вона та її дочка мають право на безоплатне отримання у власність квартири, оскільки є громадянами України, оскільки постійно проживають в квартирі на умовах найму, оскільки площа квартири не перевищує норм безоплатної приватизації, оскільки раніше своє право на безоплатну приватизацію вони не використовували з дочкою. Відповідно до ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та п.13 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян) приватизація здійснюється уповноваженими на це органами, які створюються місцевою державною адміністрацією, органами місцевого самоврядування та державними підприємствами, організаціями, установами у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Саме до такого органу приватизації вона повинна звернутися з відповідною заявою про приватизацію і саме цей орган повинен прийняти рішення про приватизацію. Однак до теперішнього часу відповідач ВПУ-17 орган приватизації не створило, а на подану заяву про створення даного органу відмовив. Свою відмову обґрунтував тим, що такого житлового будинку як об'єкта у ВПУ-17 не має, а вона з дочкою проживає в кімнаті гуртожитку, що є надуманим з боку відповідача і суперечать наступним документам: актом державної приймальної комісії від 13.10.2017 року про прийняття в експлуатацію житлового будинку ВПУ-17, розпорядженням Генічеського міського голови №318 від 29.10.2007 року про затвердження акту державної комісії, рішенням виконкому Генічеської міської ради №529 від 15.11.2007 року про оформлення права власності на житловий будинок за державою, свідоцтвом про право власності на житловий будинок та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.12.2007 року, договором про дольову участь у переобладнанні житла від 28.08.2007 року між ВПУ-17 та Генічеською санітарно-епідеміологічною станцією, де вона працює, лаборантом, протоколом спільного засідання адміністрації та профспілкового комітету Генічеської СЕЧ від 22.01.2008 року про розподіл однокімнатної квартири №11 у житловому будинку ВПУ-17 їй, як маючій право на першочергове отримання житла, рішенням виконкому Генічеської міської ради №78 від 27.02.2008 року про затвердження протоколу спільного засідання адміністрації та профсоюзного комітету Генічеської СЕС від 22.01.2008 року, ордером №21 на вселення від 05.03.2008 року, технічним паспортом на квартиру від 18.07.2011 року, рішенням Генічеського районного суду від 23.08.2016 року, яким відмовлено у задоволенні позову ВПУ-17 та Міністерству освіти та науки про визнання незаконним зміну цільового призначення гуртожитку ВПУ-17. Дані обставини порушують її право на приватизацію, тому звернулася до суду з даним позовом з метою захисту своїх порушених прав. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] повністю підтримав заявлені позовні вимоги та обставини викладені у позові та дав аналогічні пояснення, які викладені в позовній заяві позивачкою [PERSON] Просив задовольнити позов. Представник відповідача ВПУ-17 за дорученням Шликов С.М. пред'явлені позовні вимоги не визнав, заперечував у задоволенні позову, так як вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Відповідно до п.п.7,8 Статуту ВПУ №17 вище професійне училище має гуртожиток, та ніякого житлового будинку не має. Згідно п.7.9 Статуту серед об'єктів права власності ВПУ-17, які державною власністю та закріплено Міністерством освіти та науки за ВПУ-17 і перебуває в оперативному управлінні, так само не має об'єкта - житловий будинок. На праві власності Міністерства освіти та науки, ВПУ-17 зареєстровано будівлі та споруди училища та житлова площа. Все це є єдиним майновим комплексом, розташованому на єдиній території за адресою: [ADDRESS]. Відмова в створенні органу приватизації є обґрунтованою, оскільки на балансі ВПУ-17 відсутній такий об'єкт приватизації, як житловий будинок [ADDRESS]. На балансі ВПУ-17 значиться гуртожиток, а не житловий будинок. Житлове приміщення, де проживає позивачка є кімнатою у гуртожитку ВПУ-17, яке розташоване на території училища, а тому приватизації не підлягає. Згідно Статуту директор училища не має повноважень по створенню органу приватизації державного житлового фонду. Просив відмовити в задоволенні позову. Суд вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази надані сторонами, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Генічеської міської ради №78 від 27 лютого 2008 року позивачці [PERSON] видано ордер №21 на право вселення та займання квартири за адресою: [ADDRESS] і з 2008 року по теперішній час вона та її дочка проживають в даній квартирі. Дана будівля по [ADDRESS] мала статус гуртожитку і цей статус було змінено в установленому законом порядку, що не заперечувалось сторонами. Вказана обставина підтверджується актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта від 29.10.2007 року, в якому значиться, що пред'явлений до прийняття в експлуатацію об'єкт є житловим будинком ВПУ-17. Також дані обставини були встановлені рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 23 серпня 2016 року, тому доказуванню не підлягають. Представником відповідача частково заперечувалось, що дана зміна статусу була здійснена до кінця, і дана будівля стала об'єктом ВПУ-17, як житловий будинок, що судом не приймається, оскільки це вже встановлено рішенням суду від 23 серпня 2016 року. Також судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 07.12.2017 року, виданого на підставі рішення виконкому Генічеської міської ради від 15.11.2007 року №529, цей житловий будинок є державною власністю та перебуває в оперативному управлінні училища (пункт 7.9 статуту ВПУ-17), тобто відноситься до відомчого державного житлового фонду, що також було встановлено вищезазначеним рішенням суду. Відповідно до ст.1 ч.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів з державного житлового фонду на користь громадян України. Згідно зі ст.8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Виходячи із положень статей 3 та 5 зазначеного Закону позивачка і її дочка мають право на безоплатне отримання у власність наданої ним на законних підставах квартири, виходячи з наступного, будинок [ADDRESS] є житловим будинком та відноситься до об'єктів, які підлягають приватизації. Обмеження приватизації, перелічені в п.2 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» даного об'єкта не стосується. Крім того, позивачка і її дочка є громадянами України, постійно проживають у даній квартирі на умовах найму, площа квартири не перевищує норм безоплатної приватизації, раніше право на безоплатну приватизацію не використовувала. Позивачка зверталась до відповідача ВПУ-17 з заявою про створення органу приватизації, однак відповідач його не створив і відмовив у його створенні. З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що відмова відповідача є безпідставною та незаконною, оскільки установа, підприємство, організація у повному оперативному управлінні якого знаходиться будинок, має створити орган приватизації. Заперечення відповідача, що він не є тією установою, який повинен створити орган приватизації, та про те, що у них відсутній житловий будинок як об'єкт для приватизації, суд не приймає, оскільки дані твердження повністю спростовані доказами позивачки, тому позов позивачки є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved