Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на будинок, загальною площею 63,6 кв.м та житловою площею 39,9 кв.м з надвірними спорудами: гаражем, двома сараями, літньою кухнею, навісом, цистерною, вигрібною ямою та огорожею, який розташований в с. Усатове по пров. Красному, буд. № 5 Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 30 вересня 1997 року. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті матері вона, як спадкоємець за законом першої черги, звернулася до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом № 2070/02-14 від 21 червня 2016 року їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як нею не надано правовстановлюючі документи на житловий будинок, а також не проведено реєстрацію права власності на нього. У звязку з викладеним вона звернулась з позовом до суду. Позивачка в судове засідання не зявилась, але подала до суду заяву, в якій вказала, що на задоволенні позовних вимог наполягає та просить справу розглянути за її відсутності. Представник відповідача Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області в судове засідання не зявився, але направив до суду заяву, в якій вказав, що з позовними вимогами [PERSON] погоджується та просить справу розглянути за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 30 вересня 1997 року померла [PERSON] мати позивачки, згідно свідоцтва про смерть (а.с.23). Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами: гаражем, двома сараями, літньою кухнею, навісом, цистерною, вигрібною ямою та огорожею, який розташований в с. Усатове по пров. Красному, буд. № 5 Біляївського району Одеської області, відповідно до технічного паспорту на житловий будинок (а.с.8-10). Позивачка є донькою померлої [PERSON], згідно свідоцтва про народження (а.с.29), а тому згідно ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 р.) являється спадкоємцем за законом першої черги. Інших спадкоємців немає. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, або подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивачка фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки була зареєстрована, постійно проживала з нею по день її смерті та вступила в управління майном, про що свідчить довідка Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 991 від 01 червня 2017 року та копія паспорту серії КК 439580, виданого 22 лютого 2000 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області з відміткою про зареєстроване місце проживання позивачки за адресою: с. Усатове пров. Красний, буд. № 5 з 07.07.1972 року (а.с.12, 30). 23 травня 2016 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом № 2070/02-14 від 21 червня 2016 року їй було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як нею не надано правовстановлюючі документи на житловий будинок, а також не проведено реєстрацію права власності на нього (а.с.7). Відповідно до листа КП «БТІ» ОМР м. Біляївка № 121 від 24 травня 2016 року згідно до архівів філії нерухоме майно, розташоване за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, провулок Красний, № 5, в філії не зареєстровано (а.с.11). Той факт, що зазначений житловий будинок при житті належав [PERSON] підтверджується записом в погосподарській книзі за 2011-2015 роки № 24/02018, стор. 59, про що свідчить довідка Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 992 від 01 червня 2017 року та технічним паспортом на вказаний будинок, в якому вказано рік побудови 1960-1989 роки (а.с.13). Відповідно до Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору було покладено саме на сільські ради. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Умовою для переходу у порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто запис у погосподарській книзі визнавався в якості актів органів влади, що підтверджує право власності. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки право [PERSON] на вказаний житловий будинок на момент її смерті ніким не оспорюється, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити і визнати за позивачкою право власності на житловий будинок з надвірними спорудами: гаражем, двома сараями, літньою кухнею, навісом, цистерною, вигрібною ямою та огорожею, який розташований в с. Усатове по пров. Красному, буд. № 5 Біляївського району Одеської області, у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 30 вересня 1997 року.

Outcome: approved