Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до Чарівненської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області про стягнення суми відрахування із заробітної плати за невідпрацьовані дні відпустки, вихідної допомоги у розмірі однієї середньомісячної заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні посилаючись на те, що вона працювала на посаді вихователя Чарівненського дошкільного навчального закладу з 20.12.10р. і звільнена з займаної посади наказом № 45 від 07.09.2015р. у зв»язку з скороченням штату працівників п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі однієї середньомісячної зарплати. Однак до цього часу вихідна допомога не виплачена і, крім того, з її заробітної плати проведено відрахування за невідпрацьовані дні відпустки 1089,90грн. Відповідачем порушено вимоги ст.22 Закону України «Про відпустки» згідно якої відрахування за невідпрацьовані дні відпустки не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи у зв»язку з скороченням чисельності або штату працівників; ст.116 КЗпП України про розрахунок з працівником в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, якщо працівник в день звільнення не працював. Тому, згідно ст.117 КЗпП України відповідач повинен виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У зв»язку з викладеним просить стягнути відрахування 1089,90грн.; вихідну допомогу 2185,60грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку 15299,20грн. згідно розрахунку. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали вимоги позову, уточнили розмір позовних вимог за проведеним розрахунком. Представник позивачки пояснила, що при звільненні у зв»язку із скороченням штату [PERSON] не було виплачено середній заробіток, утримали грошові кошти, які не мали права утримувати. Вона неодноразово зверталась і вказувала на неправильність розрахунку але їй до цього часу нічого не виплачено. [PERSON] підтвердила, що була звільнена у зв»язку із скороченням штату працівників з 07.09.2015р. У вересні 2015р. почала звертатись до сільської ради, щоб з нею провели повний розрахунок, однак їй спочатку говорили, що розрахунок проведено вірно, а пізніше сказали, що немає коштів. Представник відповідача суду пояснила, що вона на посаді з 9.11.2015р. і до неї позивачка звернулась лише одного разу в лютому 2016р. Вона тоді звернулась до головного бухгалтера, однак та сказала, що все зроблено вірно. Лише коли отримали матеріали позову і почали дивитись закон, з»ясувалось, що було порушено закон. Вислухавши позивачку, представників сторін, свідків, дослідивши подані матеріали суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивачка [PERSON] потрапила під скорочення. Вихідну допомогу їй було нараховано, але з неї ж провели утримання за невідпрацьовані дні відпустки і вона допомогу фактично не отримала. На той період сільська рада вважала, що все зроблено правильно, бо так сказав колишній сільський голова. Свідок [PERSON] пояснила, що з [PERSON] невірно провели розрахунок при скороченні неправильно було нараховано вихідну допомогу і до того ж з неї вирахували за невідпрацьовані дні відпустки хоча це незаконно. Працівників змусили піти у відпустку раніше, в червні місяці, а не за графіком. [PERSON] їй говорила, що у вересні 2015р. після звільнення приходила до сільської ради щоб з»ясувати, чому мало розрахункових коштів а на початку лютого 2016р. вони телефонували на гарячу лінію з цього ж питання і також звертались у районний відділ освіти, щоб допомогли розібратись чи правильно їм нарахували і виплатили кошти при звільненні. Тільки після цього вони звернулись до юриста та в суд. В судовому засіданні з пояснень позивачки, свідків, поданих документів встановлено, що [PERSON] працювала в Чарівненському дошкільному навчальному закладі звідки згідно наказу № 45 від 07.09.2015р. була звільнена у зв»язку із скороченням штату працівників. В цьому ж наказі зазначено на необхідності виплати вихідної допомоги в розмірі середньомісячної заробітної плати. Відповідно до ст.22 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Відрахування, передбачене частиною першою цієї статті, не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи у зв»язку з: 4) змінами в організації виробництва та праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, скороченням чисельності або штату працівників. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред»явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно зі ст.117 цього ж Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Як пояснила свідок [PERSON] та було з»ясовано з поданих розрахунків, при звільненні [PERSON] з розрахункових сум було утримано 1089,90грн. заробітної плати за невідпрацьовані дні відпустки, що не відповідає нормам закону. До складу розрахункових входила і сума вихідної допомоги, однак, як було з»ясовано, її розрахунок було зроблено невірно, що визнано представником відповідача. Згідно розрахунків, проведених обома сторонами по справі, розмір вихідної допомоги за мінусом виплаченого складає 2019,51грн. Оскільки в установлені КЗпП України строки відповідач не виплатив належні звільненому працівникові суми і при цьому встановлено вину сільської ради, оскільки при зверненні звільнених осіб їм говорили, що розрахунок проведений вірно, то підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у нашому випадку по день прийняття судового рішення, який вирішено на користь працівника. Суми, що підлягають стягненню, вказуються судом без відрахувань з них обов»язкових податків та зборів.

Outcome: approved