Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Вільняньский маслозавод», в якому вимагає стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 4732 гривні 63 копійки, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 8422 гривні 62 копійки, а також грошову суму у розмірі 2000 гривень на відшкодування моральної шкоди. Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, вона з 11.03.2011 року по 27.08.2011 року працювала на підприємстві лаборантом хіміко-бактеріального аналізу, та звільнилася за згодою сторін; після звільнення підприємство не сплатило їй заборгованість по заробітній платі у розмірі 4732 гривні 63 копійки. Крім того, позивачка вимагає стягнути з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 27.08.2013 року по 01.03.2014 року, який вона обрахувала у розмірі 8422 гривні 62 копійки. Також позивачка вказав суду, що дії відповідача спричинили їй моральну шкоду, оскільки через тривалу невиплату заборгованості по заробітній платі вона переживала за нормальне існування своєї сім'ї, на відшкодування моральної шкоди позивачка просить стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 2000 гривень. Під час судового розгляду справи позивачка підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином, ніяких відомостей про причину неявки суду не надав. На підставі ч.2 ст.77, ст.ст.224-226 ЦПК України, позов розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. Як свідчить трудова книжка, надана позивачкою (а.с.5), вона з 11.03.2011 року по 27.08.2011 року працювала на підприємстві лаборантом хіміко-бактеріального аналізу, та звільнилася з підприємства 27.08.2011 року за згодою сторін. Відповідно до ст.ст.47, 116 КЗпП України, відповідач був зобов'язаний в день звільнення провести розрахунок з відповідачем та сплатити йому всі належні суми. Згідно довідки ПАТ «Вільнянський маслозавод» (а.с.8), заборгованість підприємства по заробітній платі перед позивачкою складає 4732 гривні 63 копійки. Доказів, які б спростовували належність цієї довідки, і які б підтверджували інший розмір заборгованості, суду не надано. Ця сума має бути стягнута з відповідача на підставі ст..ст.47, 116 КЗпП України. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунків при звільненні, суд виходить з того, що позивач має на це право згідно ст.117 КЗпП України. Заперечень проти цього представник відповідача не надав, не надав він свій розрахунок цього заробітку, відмінного від розрахунку позивачки, у зв'язку з чим приймає до уваги саме останній розрахунок. Вирішуючи вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з того, що позивач внаслідок дій відповідача зазнав певних моральних страждань через втрату можливості отримати та вільно розпорядитися заробленими грошовими коштами, необхідність докладати додаткових зусиль для відновлення нормального ходу життя та свого матеріального стану; таким чином, позивачці діями відповідача спричинена моральна шкода, яка відповідно до вимог ч.3 ст.23, ст.1167 ЦК України, підлягає відшкодуванню. Разом з цим, враховуючи обставини справи, характер правопорушення, глибину моральних страждань позивачки, суд вважає, що заявлена сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000 гривень є завеликою, а тому зменшує її до 1500 гривень як такої, що найбільш повно відповідає зазначеним обставинам, а також вимогам розумності та справедливості. На підставі викладеного та

Outcome: partial