Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання незаконними дії щодо списання грошових коштів с її особистого рахунку та стягнення з банку незаконно списаних коштів, посилаючись на те, що вона з 18.08.2004р. працювала в ПАТ КБ «ПриватБанк» на різних посадах: економістом, менеджером, провідним економістом. 22.08.2007р. вона звільнилася з банка за власним бажанням. Проте, банк звинуватив позивачку в тому, що вона, у вересні 2006р., працюючи на посаді головного спеціаліста по операційно-касовому обслуговуванню клієнтів Жовтневого відділення ЗРУ «ПриватБанк», присвоїла собі чужі кошти в сумі 10200гр., за що вона була притягнута до кримінальної відповідальності за ст.191 ч.2 КК України. Постановою Жовтневого райсуду м.Запоріжжя від 16.07.2008р. кримінальна справа відносно [PERSON] була припинена провадженням на підставі ст.7 КПК України через зміну обставин, а саме, через те, що [PERSON] в добровільному порядку повністю відшкодувала банку спричинену шкоду та звільнилася з роботи. 21.06.2012р. позивачка уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії Запорізького регіонального управління, договір про надання банківських послуг, а саме: був відкритий банківський рахунок [NUMBER] /допомога на дитину/ та [NUMBER] /пенсійні виплати/. 23.12.2012 р. позивачка уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії Запорізького регіонального управління, депозитний договір №SAMDN80000731687125, надавши банку 1200 дол. США. з нарахуванням процентів по вкладу на банківську картку [NUMBER]. Через деякий час, позивачка дізналася про те, що банк, не поставивши її до відома, в односторонньому порядку, з карткового рахунку [NUMBER] автоматично списав її грошові кошти: а саме: 12.12.13 р. - 65гр. та - 379,59 гр., 13.01.14 р. - 8,51гр., 16.01.14р. - 36,75гр. та 65гр., 17.01.14 р. - 379,59гр. З карткового рахунку [NUMBER] були списані кошти в сумі - 957,85гр. А всього, банком незаконно було списано з її рахунків кошти в гривневому еквіваленті на загальну суму - 1892гр. Крім того, 24.06.2015р., банк здійснив протиправне списання грошових коштів в сумі - 652,16 дол. США з депозитного рахунку позивачки [NUMBER]. Загальна сума коштів протиправно списаних відповідачем з карткових рахунків позивачки [PERSON], станом на 13.07.2015 р., складає - 1892гр. та 652,16 доларів США. З метою досудового врегулювання спору та з'ясування підстав списання коштів, позивачка, разом із своїм представником, неодноразово зверталася до банку із письмовими запитами: №15/9-2014 від 12.09.14р. та від 15.09.14р. і тільки на адвокатський запит, банк, листом від 06.12.14р. за № 20.1.0.0.0/7-20141104/2779 повідомив про те, що зазначені кошти були списані банком нібито за завдану позивачкою матеріальну шкоду, проте банком не було зазначене: в якій сумі спричинена шкода, за який період часу та на якими документами підтверджується ця шкода. Дії відповідача позивачка вважає незаконними, тому, просить суд стягнути з банка незаконно списані її грошові кошти та суму судового збору. Представник позивачки - [PERSON], який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 14.10.2014р., підтримав в судовому засіданні позовні вимоги позивачки та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача - ПАТ КБ «ПриватБанк», проти позову заперечує, пояснивши суду, що дійсно, в період часу з 18.08.2004р. по 22.08.2007р. [PERSON] працювала в ПАТ КБ «ПриватБанк» на різних посадах, звільнилася вона з банка за власним бажанням. Однак, службою безпеки банку були виявлені численні порушення позивачкою за період її роботи в банку, а саме, вона не санкціоновано знімала грошові кошти з карткових рахунків клієнтів. Зібрані докази служба безпеки банку передала в слідчі органи, і за результатами розслідування, відносно [PERSON] була винесена постанова Жовтневим райсудом м.Запоріжжя від 16.07.2008р. Однак, крім тих епізодів, за які вона була притягнута до відповідальності, службою безпеки банку були виявлені інші порушення, вчинені позивачкою, за які вона, спричинивши матеріальну шкоду банку, не розрахувалася. Всі виявлені порушення, відповідно висновків служби безпеки банку, були передані в слідчі органи, однак, результат проведення слідства за цими обставинами, банку не відомо. Коли позивачка в 2012р. уклала з банком договори про надання банківських послуг, а також, депозитний договір, банк, списав з її карткових рахунків грошові кошти, через заборгованість позивачки перед банком, оскільки вона спричинила банку матеріальну шкоду. Т.я. працівники банка несуть матеріальну відповідальність, позивачка повинна розрахуватися перед банком за заподіяну шкоду, тому, списання грошових коштів з рахунків позивачки були здійснені автоматично, у відповідності до вимог п.1.1.3.2.11 Умов та Правил надання банківських послуг. Тому, представник відповідача вважає доводи позивачки та її представника безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Заслухавши пояснення позивачки, її представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Як встановлено в судовому засіданні, позивачка [PERSON] з 18.08.2004р. працювала в ПАТ КБ «ПриватБанк» на різних посадах: економістом, менеджером, провідним економістом /а.с.33-35/. 22.08.2007р. вона звільнилася з банка за власним бажанням. Проте, службою безпеки банку були виявлені порушення в роботі позивачки за період її роботи в банку на посаді головного спеціаліста по операційно-касовому обслуговуванню клієнтів Жовтневого відділення ЗРУ «ПриватБанк», а саме, вона була звинувачена в тому, що не санкціоновано знімала грошові кошти з карткових рахунків клієнтів. Зібрані докази служба безпеки банку передала в слідчі органи, і за результатами розслідування, відносно [PERSON] була винесена постанова Жовтневим райсудом м.Запоріжжя від 16.07.2008р., відповідно до якої, кримінальна справа відносно [PERSON] була припинена провадженням на підставі ст.7 КПК України через зміну обставин, а саме, через те, що [PERSON] в добровільному порядку повністю відшкодувала банку спричинену шкоду та звільнилася з роботи /а.с.70/. 21.06.2012р. позивачка уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії Запорізького регіонального управління, договір про надання банківських послуг, а саме: був відкритий банківський рахунок [NUMBER] /допомога на дитину/, через народження у позивачки [INFO] сина [PERSON] /а.с.30/, та [NUMBER] /пенсійні виплати/, оскільки позивачка є інвалідом дитинства 3-ї гр. /а.с.69/. 23.12.2012 р. позивачка уклала з ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі філії Запорізького регіонального управління, депозитний договір №SAMDN80000731687125 /вклад «Стандарт» на 6 міс./, надавши банку 1200 дол. США із % ставкою - 10,5 % річних, з нарахуванням процентів по вкладу на банківську картку [NUMBER] /а.с.86/. На прикінці 2012р. позивачка дізналася про те, що банк, не поставивши її до відома, в односторонньому порядку, з карткового рахунку [NUMBER] автоматично списав її грошові кошти: а саме: 12.12.13 р. - 65гр. та 379,59 гр., 13.01.14 р. - 8,51гр., 16.01.14р. - 36,75гр. та 65гр., 17.01.14 р. - 379,59гр. З карткового рахунку [NUMBER] 03.01.2014р. були списані кошти в сумі - 957,85гр. А всього, банком незаконно було списано з її рахунків кошти в гривневому еквіваленті на загальну суму - 1892гр., що підтверджується роздруківкою руху грошових коштів на карткових рахунках позивачки /а.с. 6-8/. Крім того, 24.06.2015р., банк здійснив протиправне списання грошових коштів в сумі - 652,16 дол. США з депозитного рахунку позивачки [NUMBER], що підтверджується роздруківкою руху грошових коштів на депозитному рахунку позивачки /а.с. 87-91/. З метою досудового врегулювання спору та з'ясування підстав списання коштів, позивачка, разом із своїм представником, неодноразово зверталася до банку із письмовими запитами: №15/9-2014 від 12.09.14р. та від 15.09.14р./а.с. 9-11/, і тільки на адвокатський запит, банк, листом від 06.12.14р. за № 20.1.0.0.0/7-20141104/2779 повідомив про те, що зазначені кошти були списані банком нібито за завдану позивачкою матеріальну шкоду, проте банком не було зазначене: в якій сумі спричинена шкода, за який період часу та на якими документами підтверджується ця шкода /а.с.12/. Як встановлено судом, загальна сума коштів списаних відповідачем з карткових рахунків позивачки [PERSON], станом на 13.07.2015 р., складає - 1892гр. та 652,16 доларів США. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачка вважає що її права, зазначені в Законі «Про захист прав споживачів» порушені відповідачем по справі. Згідно з вимогами ст.10 та ст.60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.1071 ЦК України, ст.59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також, у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом. Крім того, відповідно до пункту 1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні, затвердженої постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004р., кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків /включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції/або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Пунктом 5.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті встановлено, що примусове списання коштів з рахунків платників ініціюють стягувачі /орган державної виконавчої служби/ на підставі виконавчих документів, установлених законами України. Наведені положення цивільного законодавства свідчать про можливість списання грошових коштів з рахунка його володільця лише за його розпорядженням або на підставі рішення суду. Однак, судом встановлено, що позивачка ніяких розпоряджень на списання відповідачем коштів з її рахунків не надавала. Крім того, представник банка так і не надав суду документи в підтвердження суми спричиненої позивачкою матеріальної шкоди банку, за який період часу була встановлена ця шкода та якими документами вона підтверджується. Тобто, на 2012р.-2013р., а саме, на момент списання з карткових рахунків позивачки грошових коштів, банк не мав жодного правовстановлюючого документу на право списання цих коштів: ні рішення суду, ні постанови виконавчої служби, ні розпорядження на списання від самої позивачки. Проте, постановою Жовтневого райсуду м.Запоріжжя від 16.07.2008р., було встановлено, що [PERSON] в добровільному порядку повністю відшкодувала банку спричинену шкоду, тому і кримінальна справа відносно неї була припинена провадженням на підставі ст.7 КПК України через зміну обставин /а.с.70/. Крім того, у відповідності до ст. 1073 та ст. 1074 ЦК України: «У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом», а також, «Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом». Однак, як встановлено судом, після неодноразових звернень позивачки до банку, відповідач довгий час ігнорував її звернення, і до теперішнього часу не провів негайне перерахування списаних коштів на її рахунок як цього вимагає чинне законодавство. А також, відповідно до ст.525,526,629 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно до ч.3 ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Посилання відповідача на висновки служби безпеки банку /а.с.57-61/, це підстава для проведення слідства слідчими органами, а не підстава для визнання особи винною у скоєнні злочину, оскільки відповідно до положень Конституції України, особа може бути визнана винною тільки за рішенням суду. Крім того, відповідач наполягає на тому, що нібито позивачкою спричинена матеріальна шкода банку, посилаючись на ч. 1, 5 ст.130 КЗпПУ, однак, ці підстави не відповідають дійсності та жодним документом не підтверджені. До того ж, ст.138 КЗпПУ, передбачене, що покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду повинно бути доведено власником або уповноваженим органом. Тоді як відповідачем не надано суду таких підтверджень, тобто, суду не надано документів, на підставі яких, банк мав би законні підстави проводити списання коштів з рахунків позивачки за нібито завдану нею матеріальну шкоду, про яку позивачка дізналася тільки з листа банка від 06.12.14 р. № 20.1.0.0.0/7-20141104/2779 /а.с.12/. Судом встановлено, що на момент укладення з банком 21.06.2012р. договору про надання банківських послуг /а.с.50-51/, а саме, відкриття карткових рахунків на ім'я позивачки: допомога на дитину та пенсійні виплати, ніякої заборгованості не було, т.я. її кошти були незаконно списані з її рахунків тільки через півтора року після відкриття карткових рахунків, в період часу з грудня 2013р. по січень 2014р. Тобто, звідки взялася заборгованість позивачки перед банком за період її роботи до 2007р., про яку вона не знала і банком не була повідомлена протягом шести років на момент укладення договору від 21.06.2012р., представником банку докази суду так і не надані. Суд вважає, що дії відповідача є незаконними, які ґрунтуються тільки на припущеннях, які не підтверджені документально, тому, суд вважає, що доводи позивачки та її представника є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи, а посилання представника банка - є надуманими і такими, що спростовуються матеріалами справи, у зв'язку з чим, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved