Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її рідна тітка по лінії матері [PERSON] , яка своїм заповітом від 10 вересня 2014 року все належне їй майно заповіла їй (позивачці). Вона (позивачка) з метою прийняття спадщини у передбачений законом шестимісячний термін подала відповідну заяву про прийняття спадщини після померлої тітки до Другої Київської державної нотаріальної контори, де була відкрита спадкова справа. З 2000 року [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] в належному йому будинку [ADDRESS] до самої його смерті, яка настала [INFO] . 23 червня 2014 року [PERSON] склав заповіт, яким вказаний житловий будинок по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,07 га, розташовану за тією ж адресою, заповів [PERSON] [PERSON] за життя не оформила у власність спадкове майно, а коли в 2016 році звернулась до 5-ї Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, то їй було відмовлено в оформленні спадщини у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Після смерті [PERSON] тітка продовжувала проживати у спадковому будинку до дня своєї смерті, сплачувала всі обов`язкові платежі. Вважала, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , так як постійно проживала разом з ним на час його смерті, а тому вона (позивачка) має право на спадкування вищевказаного будинку після смерті [PERSON] . Тому просила встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із [PERSON] з 2000 року по 6 вересня 2014 року як дружини і чоловіка без реєстрації шлюбу, встановити факт прийняття [PERSON] спадщини за заповітом, складеним [PERSON] 23 червня 2014 року, визнати за нею (позивачкою) право власності на спадкове майно, а саме: житловий будинок, розташований по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,07 га за тією ж адресою. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала та викладене підтвердила. Представники відповідача [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, вважали його безпідставним, до вимог позивачки просили застосувати строки позовної давності. Вислухавши пояснення позивачки та представників відповідача, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , яка своїм заповітом від 10 вересня 2014 року все належне їй майно заповіла позивачці [PERSON] (а.с.16,18 т.1). Згідно копії спадкової справи до майна померлої [PERSON] , [PERSON] прийняла спадщину після її смерті, подавши 16 березня 2018 року відповідну заяву про прийняття спадщини до Другої Київської державної нотаріальної контори (а.с.81 т.1). Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, копії акту обстеження житлово-побутових умов, довідки Клавдієво-Тарасівської селищної ради від 24 січня 2018 року, копії свідоцтва про право на спадщину від 24 лютого 2000 року, реєстраційного посвідчення (а.с.26,30,31,36 т.1), а також показів свідків [PERSON] та [PERSON] , починаючи з 2000 року [PERSON] постійно проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] в належному йому будинку [ADDRESS] до самої його смерті, яка настала [INFO] , та продовжувала там проживати до своєї смерті. За життя, а саме 23 червня 2014 року, [PERSON] склав заповіт, яким вказаний житловий будинок по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,07 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за тією ж адресою, заповів [PERSON] (а.с.32-34 т.1). Так як [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за різними адресами в належних їм квартирах в м.Києві і [PERSON] своєчасно, в шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини, не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , то завідувач п`ятою Київською державною нотаріальною конторою своїм листом від 4 лютого 2016 року відмовила їй в оформленні цієї спадщини (а.с.23 т.1). Відповідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, то суд вважає, що вона є такою, що прийняла спадщину після його смерті, а тому визнає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, встановити даний факт. Так як факт проживання [PERSON] з [PERSON] з 2000 року по 6 вересня 2014 року як дружини і чоловіка без реєстрації шлюбу в даному випадку жодного юридичного значення не має, то в цій частині вимог суд визнає за необхідне в позові відмовити. Таким чином, оскільки спадковий будинок на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, виданого 24 лютого 2000 року 16-ю Київською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером № 2-659 (1/2 частина) і свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 24 лютого 2000 року тією ж нотаріальною конторою за реєстровим номером № 2-657 (1/2 частина) (а.с.30-31 т.1) та спадкова земельна ділянка на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 8 квітня 2010 року (а.с.34 т.1) належали на праві власності [PERSON] , [PERSON] , постійно проживаючи разом з [PERSON] на час відкриття спадщини, є такою, що прийняла спадщину після його смерті, то суд вважає, що дане майно з часу відкриття спадщини належало їй ( [PERSON] ), а так як вона ( [PERSON] ) залишила заповіт на ім`я позивачки і судом встановлено, що позивачка, в свою чергу, прийняла спадщину після її смерті, то відповідно, як спадкоємиця за заповітом, [PERSON] має право на спадкування вказаного будинку та земельної ділянки. Враховуючи викладене, оскільки позивачка належним чином прийняла спадщину після смерті [PERSON] , але не може оформити своїх спадкових прав у передбаченому законом порядку у нотаріуса, то суд вважає за необхідне позов і в цій частині задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на вищезазначені житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] . При цьому суд вважає, що позов подано в межах строку позовної давності, а тому підстав для застосування даного строку до вимог позивачки, як того просить відповідач, не вбачається. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути на відшкодування її витрат по сплаті судового збору 9 514,80 грн. (704,80 грн. + 8810 грн.).

Outcome: partial