Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за межі України без згоди відповідача. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що з відповідачем [PERSON] з 06.10.2001 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 22 жовтня 2012 року був розірваний. [INFO] в них народилася дочка [PERSON], та [INFO] народилася дочка [PERSON]. З вересня 2013 року батько виїхав з міста, та його місце перебування не відоме. З відповідачем склалися напружені стосунки, та він відмовляється надавати дозвіл на тимчасовий виїзд дітей, при цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі та уточнила, що просить надати дозвіл на виїзд на період з 01.12.2018 року по 01.02.2019 року. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. З огляду на те, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємодію сторін, справа розглянута заочно, у відсутності відповідача. Від третьої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності та на розсуд суду, з урахуванням інтересів дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом із матір'ю [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються: - свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO] (серія [NUMBER]), виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області 30.03.2004 року, актовий запис №347 від 30 березня 2004 року, в графі батьки зазначені: батько [PERSON] та мати - [PERSON]; - свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO] (серія [NUMBER]), виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 14.08.2007 року, актовий запис №952 від 14 серпня 2007 року, в графі батьки зазначені: батько [PERSON] та мати - [PERSON]; - рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 22 жовтня 2012 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON]. Згідно зі ст.154, ст.155 Сімейного кодексу України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини, батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року та постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», а також Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення. У відповідності до положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що мати дитини дійсно має на меті виїзд з України на час канікул дітей, для спілкування із родичами, тому підстав для відмови у задоволенні позову не встановлено, у зв'язку із чим, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.154, ст.155, 157 Сімейного кодексу України, ст.313 ЦК України,

Outcome: approved