Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом 27.11.2014 року, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні доньки [PERSON]. Позивачка та її представник в судове засідання з'явились, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, також просили слухати справу без їх участі та без фіксації судового процесу технічними засобами. Відповідач в судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, суду не надав, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином (оголошення в газету «Слобідський край» а.с. № 25) , про причини неявки суду не повідомив. Представник Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в судове засідання не з'явився, надіславши до суду висновок та відповідну заяву з проханням слухати справу за його відсутністю. Згідно змісту висновку, вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO]. Зі згоди позивачки, представника позивачки та представника третьої особи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обгрунтування, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ст..164 СК мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з матеріалів справи з квітня 1999 року, [PERSON] та [PERSON] проживали у цивільному шлюбі, без реєстрації, за адресою [ADDRESS]. Від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Харкова. Після народження доньки, між [PERSON] та [PERSON] почастішали сварки які закінчувалися тілесними пошкодженнями. Декілька разів це відбувалось на очах малолітньої дитини. [PERSON] зверталася до міліції і з відповідачем проводились профілактичні бесіди, однак позитивного результату не наступило. Фактично шлюбні стосунки було припинено з травня 2002 року, позивачка з відповідачем проживають окремо, донька проживає з позивачкою. [PERSON] , не тільки повністю відмовився від виховання дитини, надання матеріальної чи грошової допомоги, він навіть не телефонує. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно без його участі. Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей, що належним чином не виконує [PERSON] Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітньої доньки -[PERSON], не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Така поведінка відповідача сприяла захворюванню дитини дерматитом, лікування проходило дуже тяжко, тому [PERSON] прийшлось самостійно витрачати багато як часу так і коштів на лікування. Ці обставини підтверджуються відповіддю головного лікаря Харківської дитячої міської поліклініки №23. Відповідач [PERSON] не допомагав як матеріально так і морально, участі у цій сфері життя дитини не приймав. На сьогоднішній день доньці чотирнадцять років,вона навчається в Харківській загальноосвітній школі №5, додатково відвідує художню студію та спортивну секцію. Відповідач жодного разу не відвідав а ні школу, а ні секцію,не проявляв інтересу до її успішності. Ці факти підтверджуються відповіддю директора школи та класного керівника. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» факт ухилення від виховання може бути підтверджено наведеними доказами. Все вищезазначене свідчить те, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків. На сьогоднішній день відповідач веде аморальний образ життя, ніде офіційно не працює, не має постійного місця проживання, що підтверджується довідкою заступника начальника головного управління ДМС України в Харківській області. Ці обставини суттєво перешкоджають повноцінному вихованню дитини. Так, в березні 2013 року [PERSON] не змогла знайти відповідача, щоб отримати його згоду на виїзд доньки за межі України, на екскурсію з однокласниками. В результаті дитина не змогла виїхати з своїми однокласниками і тривалий час була дуже засмучена. В серпні 2014 року позивачка планувала звозити доньку для оздоровлення в Болгарію,але відповідач не надав згоди, посилаючись з його слів, що загубив свій паспорт. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька, на мою думку, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Вказане підтверджується також і висновком Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради. За таких обставин суд вважає за доцільним позбавити батьківських прав відповідача.

Outcome: approved