Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред'явила позов шляхом подання позовної заяви до суду, в якій просить: визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом , право власності на земельну ділянку площею 2,7952 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області, й на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], який виданий Милорадівською сільською радою Котелевського району Полтавської області, та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 68 від 12 квітня 2002 року, до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла [INFO] року. Обґрунтовуючи позов тим, що після смерті матері відкрилася спадщина за заповітом, яка складається з земельної ділянки площею 2,7952 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та знаходиться на території Милорадівської сільської Котелевського району Полтавської області. Звернувшись до Четвертої Полтавської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, нотаріус був позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки Відділом Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області не наданий витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, до канцелярії суду надала заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 31) Представник відповідача - Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Милорадівська сільська рада Котелевського району Полтавської області до канцелярії суду надала заяву в якій просить провести розгляд справи без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Наслідки визнання позову передбачені ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України відомі та зрозумілі. ( а.с. 32) Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Четвертої Полтавської Державної нотаріальної контори в попереднє судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Четверта Полтавська Державна нотаріальна контора до канцелярії суду 25 березня 2016 року надіслала листа з проханням розглянути справу без представника контори, щодо вирішення справи покладається на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Відділу Держземагентства у Котелевському районі Полтавської області в попереднє судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, до канцелярії суду надав заяву з проханням провести розгляд справи без участі представника відділу, у прийнятті рішення покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції від [INFO] року, актовий запис № 481 (а.с. 8). У відповідності до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Милорадівської сільської ради народних депутатів від 18 березня 2002 року № 53, передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 4,00 га., яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у межах згідно з планом, яка розташована на території Милорадівської сільської ради, державний акт виданий 12 квітня 2002 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 68 ( а.с. 13). За життя [PERSON], [INFO] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось із чого воно не складалося і взагалі все те, на що за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті заповіла повністю доньці [PERSON], [INFO], даний заповіт складений 20 листопада 2007 року та посвідчений державним нотаріусом Четвертої полтавської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстраційний номер № 2-2451 ( а.с. 16). Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин. А також інших учасників цивільних відносин. Позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом, бажає прийняти спадщину, після померлої матері [PERSON], ступінь споріднення стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ( а.с. 14), копією свідоцтва про одруження [NUMBER] (а.с. 15). Відповідно до копії довідки виданої КП «Житлово-експлуатаційною організацією № 2» Полтавської міської ради № 2261 від 28.05.2015 року [PERSON] мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] при цьому на час відкриття спадщини [INFO] року з нею за вищевказаною адресою були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с. 17). Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 січня 2016 року № 70/02-31 , до Четвертої Полтавської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Четвертою полтавською державною нотаріальною конторою 20.11.2007 року за реєстровим № 2-2451 на земельну ділянку, розташовану на території Милорадівської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла [INFO] року, проте державним нотаріусом було встановлено, що спадкоємцем не наданий витяг із Державного земельного кадастру на вищезазначену земельну ділянку, відповідно до відповіді відділу Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області земельна ділянка спадкодавця до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру не занесена, кадастровий номер не визначався, а тому Відділ не має можливості видати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, тому нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. (а.с. 9). Це знайшло своє підтвердження у листі Відділу Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області від 30 листопада 2015 року № 1001, відповідно якого, згідно перевірки до Національної кадастрової системи земельна ділянка [PERSON] не занесена, кадастровий номер не визначався. У 2012 році на підставі розпорядження голови Котелевської РДА, №482, від 21.11.2012 року, площа спірної земельної ділянки була змінена з 4,00 га. на 2,7952 га (а.с. 10-11). На запит суду, Четверта полтавська державна нотаріальна контора надала повідомлення № 316/02-14 від 15 березня 2016 року, відповідно до якого [INFO] року заведено спадкову справу № 164/2015 до майна померлої [INFO] року [PERSON], яка проживала за адресою: [ADDRESS]. З заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася [PERSON]. Наявний заповіт від імені спадкодавця № 2-2451 від 20.11.2007 року. Інших заяв про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Аналогічна позиція роз'яснена в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», а саме: право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно зі ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті. Статтею 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр», земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Відповідно до п.115 постанови КМУ « Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 року державна реєстрація земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації за заявою власників. Згідно п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України у разі смерті власника право власності припиняється. При цьому, відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в МЮУ 22.02.2012 року за № 282/20595, розділу ІІ, глави 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» п. 4.20. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Таким чином, успадкувати в нотаріальному порядку земельну ділянку, якою спадкодавець [PERSON] володіла на підставі вищезазначеного державного акту на право приватної власності на землю, позивач не має змоги, так як у Державному земельному кадастрі відсутні відомості на дану земельну ділянку. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Крім позивача у спадкодавця [PERSON] відсутні спадкоємці за заповітом і за законом, які подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, суд вважає, що визнання позову відповідачем відповідає закону, не суперечить його інтересам та не порушує його прав та прав, свобод чи інтересів інших осіб. Тому суд приймає визнання позову, а позов є обґрунтованим та доведеним, оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом та право власності ніким не оспорюється, а тому він підлягає до задоволення в повному обсязі. При цьому, згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 01 грудня 2015 року № 190/14-15 Відділу Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області, встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7952 га. становить 97620,67 грн. ( а.с. 12) Позивачем правомірно, на підставі Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в сумі 976 грн. 22 коп., що становить 1% ціни позову ( а.с. 1). На підставі викладеного та статтей 1216-1222, 1225, 1233-1236, 1268-1270 ЦК України та

Outcome: approved