Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду зі вказаним позовом до відповідача про поділ спільної сумісної власності. 14 червня 2009 року сторони по справі зареєстрували шлюб. У сторін народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В 2010 році сторони сім'єю переїхали на постійне проживання в будинок бабусі відповідача, що знаходиться в [ADDRESS] після смерті якої в 2011 році в порядку спадкування право власності на даний будинок перейшло до матері відповідача - [PERSON]. Під час перебування у шлюбі відповідач не надавав належного фінансування сім'ї. Сім'я жила за рахунок державної допомоги по народженню дитини, по догляду за дитиною та державної допомоги малозабезпеченим сім'ям, які отримувала позивачка. 10 серпня 2015 року шлюб між сторонами розірваний. Проживаючи однією сім'єю сторони за спільні кошти придбавали майно, а тому позивачка просить виділити їй в натурі спільно нажите майно під час шлюбу, яке необхідне для нормального фізичного та культурного розвитку дітей, а саме: телевізор вартістю 5000 грн.; тумбочку під телевізор - 1000 грн.; меблі в дитячу кімнату - 4500 грн.; диван - 12000 грн.; шафу купе - 2000 грн.; стіл скляний - 1500 грн.; мікрохвильову піч - 3500 грн.; газову плиту - 4500 грн.; витяжку до газової плити - 2500 грн.; холодильник - 7000 грн.; супутникову антену - 2000 грн.; кухонні меблі в будинок - 8000 грн.; кухонний стіл - 3000 грн.; стільці (6шт.) - 3000 грн., разом майна на загальну суму 59500 гривень та стягнути грошову компенсацію за решту спільного сумісного майна, що залишається у відповідача. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у заяві. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов визнали частково, просили виділити позивачці: телевізор, тумбочку під телевізор, меблі в дитячу кімнату, стіл скляний, стільці 6 шт., кухонні меблі в літню кухню, кухонний стіл, мікрохвильову піч, газову плиту, витяжку до газової плити, холодильник. Собі просить відповідач залишити: диван, шафу купе, кухонний стіл, газову плиту, витяжку до газової плити, супутникову антену, кухонні меблі. Мотокосу, зварювальний апарат, бензопилу, мопед відповідач просить не відносити до спільної сумісної власності подружжя, оскільки дане майно передано його сестрі в рахунок боргу. Крім того, позивач наполягав на залишенні йому дивана та шафи купе. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У відповідності до ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи справу, суд керується вказівками, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя». Так, в п.23 Постанови зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно із технічним паспортом за реєстровим номером №1-158, витягом про державну реєстрацію прав за № 33038651 власником домоволодіння по [ADDRESS] є [PERSON] - мати відповідача. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними визначено нормою ст.63 СК України. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно Цивільного кодексу України. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що спільною сумісною власністю подружжя є: телевізор - 5000 грн., тумбочка під телевізор - 1000 грн., меблі в дитячу кімнату - 4500 грн., диван - 6000 грн., шафа купе - 2000 грн., стіл скляний - 1500 грн., кухонний стіл - 3000 грн., стільці 6 шт. - 3000 грн., кухонні меблі в літню кухню - 6000 грн., кухонний стіл - 2500 грн., мотокоса - 3500 грн., зварювальний апарат - 2800 грн., бензопила - 2000 грн., мікрохвильова піч - 3500 грн., газова плита - 1500 грн., газова плита - 4500 грн., витяжка до газової плити - 2500 грн., витяжка до газової плити - 1500 грн., мопед - 2000 грн., порося - 10000 грн., корова - 6200 грн., кури - 10 шт. - 800 грн., холодильник - 7000 грн., супутникова антена - 2000 грн. Таким чином судом встановлено, що дане майно придбане подружжям в період перебування у шлюбі, за спільні кошти, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. З даного переліку слід виключити майно, яке було поділено в добровільному порядку, а саме: корову - 6200 грн., порося - 10000 грн. та кури - 800 грн., тобто майно, яке на час розгляду справи відсутнє, що підтвердили сторони. Твердження відповідача, що майно, а саме: мотокоса - 3500 грн., зварювальний апарат - 2800 грн., бензопила - 2000 грн., мопед - 2000 грн., яке відповідач передав сестрі в рахунок боргу та просить не визначати спільною сумісною власністю, суд не приймає до уваги, як таке, що не знайшло свого підтвердження, і визнає його спільною сумісною власністю подружжя. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таке передбачено ч.2 ст.372 ЦК України, ч.1 ст.70 СК України. Рішення обґрунтовувалося лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні, оскільки сторони не дійшли згоди щодо поділу дивана та шафи купе, суд приходить до висновку, що з моменту припинення подружніх стосунків відповідач користується цим спірним майном, у нього на утримані перебуває донька, якій потрібні ці речі для задоволення своїх потреб, отже дане майно слід залишити за позивачем, при цьому не порушуючи рівність часток сторін стосовно всього спільного майна. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У ст.11 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.58 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Самі по собі обставини викладені в позовній заяві, без підтвердження цього іншими доказами, не можуть бути мінімально необхідними та достатніми підставами для задоволення позову в повному обсязі, а відтак позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.88 ЦК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 421,34 гривень.

Outcome: partial