Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідачів про стягнення заробітної плати, вихідної допомоги у звязку із звільненням з роботи згідно з ч. 1 ст. 40 КЗпП України. В судовому засіданні позивачка просила стягнути заробітну плату, вихідну допомогу з саме з відповідача - [PERSON] національного технічного університету нафти і газу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка перебувала з санаторієм-профілакторієм «Бадьорість» [PERSON] національного технічного університету нафти і газу у трудових відносинах, працювала на посаді кухаря. Згідно з наказом головного лікаря санаторію-профілакторію від 22.01.2015 року звільнена з 25.03.2015 року з займаної посади у звязку із ліквідацією санаторію-профілакторію «Бадьорість» ІФНТУНГ відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України. В порушення вимог ч.1 ст. 116 КЗпП України позивачу не були виплачені суми при звільненні. За інформацією [PERSON] національного технічного університету нафти і газу щодо належних їй виплат, то штатний розпис ІФНТУНГ не містив таких посад та згідно з Порядком часткового фінансування санаторіїв-профілакторіїв за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25.02.2009 року №16 оплата праці здійснювалась за рахунок коштів Фонду, тому не має підстав для їх виплат. За інформацією виконавчої дирекції [PERSON] обласного відділення Фонду з тимчасової втрати працездатності щодо належних їй виплат, у звязку із прийняттям та набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» з 1 січня 2015 року визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», відповідно до якого здійснювалось часткове фінансування санаторіїв-профілакторіїв. Просила стягнути з [PERSON] національного технічного університету нафти і газу на її користь кошти на загальну суму 3201,77 грн. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві. Просила позов задовольнити в повному обсязі та стягнути заробітну плату саме з відповідача [PERSON] національного технічного університету нафти і газу. Представник відповідача [PERSON] національного технічного університету нафти і газу в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що заробітну плату позивачці повинен виплатити відповідач виконавча дирекція [PERSON] обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Представник відповідача виконавчої дирекції [PERSON] обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення, вважає, що заробітну плату позивачці повинен виплатити відповідач - [PERSON] національний технічний університет нафти і газу. Заслухавши пояснення позивачки, представників відповідачів, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Позивачка [PERSON], з 22.02.2000 року працювала у санаторії-профілакторії «Бадьорість» [PERSON] національного технічного університету нафти і газу, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.3). Згідно з наказом головного лікаря санаторію-профілакторію від 25.03.2015 року позивачка звільнена з 25.03.2015 року з займаної посади у звязку із ліквідацією санаторію-профілакторію «Бадьорість» ІФНТУНГ відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.4). Згідно довідки санаторію-профілакторію «Бадьорість» ІФНТУНГ відповідно до наказу головного лікаря санаторію-профілакторію «Бадьорість» від 22.01.2015 року № 3 працівникам з 21.01.2015 року до 25.03.2015 року проводилося нарахування заробітної плати в розмірі 2/3 від посадового окладу, як простій не з вини працівника. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов»язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У відповідності з вимогами ч.1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.44 КзпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1,2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. На даний час санаторій-профілакторій «Бадьорість» ІФНТУНГ ліквідовано, що підтверджується копією наказу № 4 від 21.01.2015 року. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача [PERSON] національного технічного університету нафти і газу щодо стягнення належної до виплати позивачу суми з Виконавчої дирекції [PERSON] обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та вважає підставною вимогу позивачки про стягнення заробітної плати з відповідача [PERSON] національного технічного університету нафти і газу, оскільки саме з відповідачем [PERSON] національним технічним університетом нафти і газу в особі СП «Бадьорість» позивачка перебував у трудових відносинах. Відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування з тимчасової втрати працездатності та витратами зумовленими похованням» від 18.01.2001 року та Порядку часткового фінансування санаторіїв-профілакторіїв за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 25.02.2009 року № 16 (далі Порядок) виконавча дирекція [PERSON] обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності [PERSON] обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності проводить фінансування санаторіїв-профілакторіїв підприємств, установ, навчальних закладів та організацій за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Відповідно до п. 1.4.3 Порядку № 16 таке часткове фінансування проводиться для оплати праці медичних працівників санаторіїв-профілакторіїв, які частково фінансуються за рахунок коштів Фонду, а також на оплату праці адміністративного, обслуговуючого персоналу та працівників блоку харчування санаторіїв-профілакторіїв вищих навчальних закладів та професійно-технічних навчальних закладів, які частково фінансуються з рахунок коштів Фонду. Таке часткове фінансування проводиться відповідно до договору укладеного із власником санаторію-профілакторію, п. 3.4 Порядку № 16, Договір про часткове фінансування санаторію-профілакторію укладається на один календарний рік, по закінченню якого санаторій-профілакторій подає звіт про використання коштів Фонду. 08.01.2014 року був укладений договір між санаторієм-профілакторієм «Бадьорість» ІФНТУНГ та [PERSON] обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про часткове фінансування санаторію-профілакторію за рахунок коштів Фонду. За цим договором сторонами виконано усі зобовязання, які ним були передбачені, що підтверджується звітом СП «Бадьорість» за 2014 рік. 28.12.2014 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», який набрав чинності з 01.01.2015 року. Цим законом з 01.01.2015 року часткове фінансування санаторії-профілакторіїв за рахунок коштів Фонду не передбачено. На 2015 рік між [PERSON] обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та СП «Бадьорість» договір про часткове фінансування санаторію-профілакторію за рахунок коштів Фонду не укладався, тому і зобовязань у відповідача [PERSON] обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності перед СП «Бадьорість», та позивачкою, як працівником, немає. Фонд не є власником санаторіїв-профілакторіїв, а лише здійснював часткове фінансування їх у межах асигнувань, що визначалися щорічно при затвердженні бюджету Фонду на наступний рік. Санаторій-профілакторій є відокремленим підрозділом [PERSON] національного технічного університету нафти і газу і діє на підставі положення про зазначений санаторно-курортний заклад в межах повноважень наданих його власником. Таким чином, у разі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, вивільнення працівників здійснюється власником санаторію-профілакторію відповідно до вимог Кодексу законів про працю. Відповідно до Положення про СП «Бадьорість» від 21.10.2011 року та довідки АА № 796796 власником санаторію-профілакторію є [PERSON] національний технічний університет нафти і газу. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачки до [PERSON] національного технічного університету нафти і газу в особі відокремленого структурного підрозділу санаторію - профілакторію «Бадьорість» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з [PERSON] національного технічного університету нафти і газу також слід стягнути в користь держави судовий збір в розмірі 243,60грн. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 44, 47, 116 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 10, 11, 60, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved