Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 23 липня 2010 року в Заводському районному в місті Кам`янське відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 234; після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». На обґрунтування позову зазначила, що вона та відповідач з 23 липня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2020 року вони з відповідачем припинили сімейно-шлюбні відносини через різні погляди на життя, взаємовідносини подружжя, відсутність у відповідача відповідальності за матеріальне забезпечення сім`ї, втрату взаєморозуміння і почуттів та неможливість дійти згоди при вирішенні різних сімейних питань. В теперішній час кожен з них має своє особисте життя, вона фактично створила нову сім`ї з іншим чоловіком. Вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, її збереження та примирення між нею та відповідачем неможливе, а шлюб необхідно розірвати. Дочка після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з нею, відповідач буде приймати участь в її вихованні. Спору щодо поділу подружнього майна між ними немає, вважає, що питання майнового характеру будуть вирішені ними мирним шляхом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач також в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав письмову заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу, йому зрозумілі наслідки визнання позову. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін та відповідно до ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України ухвалити рішення у справі. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин та перевіривши наявність для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23\~липня 2010\~року \~в Заводському\~районному в\~місті Кам`янське\~відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Південно-Східного\~міжрегіонального \~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Дніпро),\~ актовий\~запис №\~234,\~ що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). Сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Як зазначено у позові, з жовтня 2020 року сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, і позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, який згідно ч.2 ст. 112 СК України ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тому шлюб підлягає розірванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду справи повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Outcome: approved