Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» та обґрунтовує свої вимоги тим, що 18 квітня 2016 року відповідачі уклали договір купівлі-продажу однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивачка вважає, що цей договір не відповідає чинному законодавству України та є недійсним з тих підстав, що зазначена квартира була в іпотеці АТ КБ «Приватбанк» за кредитними зобов`язаннями позивачки перед ним. Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 червня 2013 року за невиконання позивачкою боргових зобов`язань перед банком на вказану квартиру звернуто стягнення як на предмет іпотеки і надано право АТ КБ «Приватбанк» здійснювати її продаж. Так як позивачка була власником і іпотекодавцем одночасно квартири, купівля-продаж якої оспорюється, то на підставі норм ст. 38 Закону України «Про іпотеку» вона мала пріоритетне право на викуп квартири, проте АТ КБ «Приватбанк» взагалі не надіслав такого повідомлення позивачці з пропозицією купити таку квартиру за вартістю продажу ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» без відома позивача. Так як позивачка не отримала повідомлення про намір продажу квартири за вартістю 241892 грн. 00 коп., а АТ КБ «Приватбанк» не направляв такого повідомлення, то у останнього не було достатнього обсягу дієздатності для продажу вказаної квартири. Посилаючись на вказані обставини, просить визнати недійсним договір купівлі-продажу однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , від 18 квітня 2016 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Карімової Н.С. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 квітня 2019 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначенням судового засідання на 02 липня 2019 року о 09 год. 30 хв. В зв`язку з неявкою в судове засідання представників відповідачів 02 липня 2019 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 01 жовтня 2019 року о 14 год. 00 хв. 01 жовтня 2019 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 26 грудня 2019 року на 09 год. 30 хв. в зв`язку з клопотанням представника відповідача та неявкою в судове засідання позивача. Відзив на позовну заяву від відповідачів не надходив. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлені позовні вимоги. Представники відповідача в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» надійшла заява про відкладення розгляду справи в зв`язку з перебуванням представника у щорічній відпустці. В задоволенні вказаного клопотання протокольною ухвалою суду відмовлено. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши надані суду документи, приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.\~ Під час судового розгляду встановлено, що 18 квітня 2016 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Каримовою Н.С., відповідно до якого продавець ПАТ КБ «Приватбанк» передав у власність покупцю ТОВ «ЕСТЕЙТ СЕЛЛІНГ» однокімнатну квартиру під [ADDRESS] (а.с. 7-10). Зі змісту договору вбачається, що сторони уклали цей договір відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та п. 27 розділу «Застереження про задоволення вимог іпотеко держателя відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» Іпотечного договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст.\~215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до положень ст.\~38 Закону України «Про іпотеку»\~якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцятиденного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, вправі письмово повідомити іпотекодержателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дня отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлень надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Під час судового розгляду відповідачами не спростовано доводи заявленого позову з приводу нездійснення АТ КБ «Приватбанк» повідомлення про намір банку продати іпотечне майно. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 7\~постанови\~\~від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Згідно зі ст.\~38 Закону України «Про іпотеку»\~неповідомлення всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки є підставою відповідальності іпотекодержателя перед такими особами за відшкодування завданих збитків, проте зазначені обставини не є підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним. Відтак доводи позивачки про те, що неналежне повідомлення щодо наміру вчинити договір купівлі-продажу предмету іпотеки є підставою для визнання такого договору недійсним, суперечать вимогам\~Закону України «Про іпотеку». За таких обставин вказаний договір купівлі-продажу не може бути визнаний недійсним, а тому заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed