Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Баришівської селищної ради Київської області про визнання державного акту недійсним та визнання права власності на земельну ділянку. Свою заяву обґрунтовує тим, що 22 квітня 1998 року позивачка отримала державний акт про право власності на земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS]. Дана земельна ділянка передана [PERSON] у приватну власність на підставі рішення виконкому Баришівської селищної ради від 21 квітня 1997 року №45. Державний акт на земельну ділянку вона отримала в 1998 році. На той час кадастрові номери на ділянки не присвоювали. Відповідно до нинішнього законодавства, а саме ЗУ «Про державний земельний кадастр», кадастрові номери є обов'язковими. Маючи намір оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку, так як вимагає законодавство, позивачка звернулася до ТОВ «Едельвейс-К», де їй виготовили технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), присвоїли кадастровий номер на ділянку, та видали витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку, який підлягає подальшій реєстрації в державній реєстраційній службі. При виготовленні державного акту в прізвищі була допущена помилка, замість [PERSON], вказано [PERSON], в зв'язку з цим в державному акті було внесено виправлення. Через дане виправлення позивачка не може зареєструвати свою ділянку в реєстраційній службі та вільно розпоряджатися нею. [PERSON] просить суд визнати Держаний акт серії ІV-КВ №029220, виданий на ім'я [PERSON], на підставі рішення виконкому Баришівської селищної ради від 21 квітня 1997 року - недійсним. Просить визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки 3220255101:01:117:0097, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,1180 га. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовну заяву [PERSON] підтримала, просила суд позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Баришівської селищної ради Київської області Сотничек Олексій Сергійович в судовому засіданні не заперечував проти позову [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що [PERSON], є власником земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-КВ №029220 від 22 квітня 1998 року. Право приватної власності позивачки на вказану земельну ділянку виникло згідно рішення виконкому Баришівської селищної ради від 21 квітня 1997 року за №45. На підставі вказаного рішення право власності позивачки посвідчене Державним актом на право приватної власності на землю серії IV-КВ №029220, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за Кв №000754. Державний акт на земельну ділянку [PERSON] отримала в 1998 році. На той час кадастрових номерів на ділянки не присвоювали, відповідно до нинішнього законодавства. Маючи намір оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку, так як вимагає законодавство, [PERSON] звернулася до ТОВ «Едельвейс-К», де їй виготовили технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), присвоїли кадастровий номер на ділянку, та видали витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку, який підлягає подальшій реєстрації в державній реєстраційній службі. При виготовленні державного акту було допущено помилку, а саме замість прізвища [PERSON], зазначено [PERSON], в зв'язку з чим в державному акті було внесено виправлення. Це позбавляє позивачку можливості зареєструвати свою земельну ділянку в реєстраційній службі та вільно розпоряджатися нею. Відповідно до ч. 6 ст. 120 ЗК України, істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник або землекористувач земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Частиною 2 ст. 158 ЗК України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивачки, в силу того що вони відповідають вимогам ст.ст. 57-59 ЦПК України. Встановлені судом обставини підтверджуються: - ксерокопією паспорта [PERSON], серії [NUMBER], виданого 13 листопада 1998 року; - ксерокопією Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-КВ №029220, виданого 22 квітня 1998 року; - витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку; - витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площа 0,1180 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS]; - іншими матеріалами справи.

Outcome: approved