Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.05.2016 вона надала відповідачу позику грошові кошти в розмірі 2000 дол. США на строк до 6 місяців, за умови, що відповідач сплатить за їх користування додатково 600 дол. США, які останній зобовязався повернути не пізніше 10.11.2016. Відповідач свої зобов'язання не виконав, позику, у строк, зазначений у розписці, не повернув, не зважаючи на неодноразові нагадування позивачки. Враховуючи невиконання відповідачем свого зобов'язання повернути позику, позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Просить суд стягнути з відповідача борг за розпискою в сумі 2600 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на 01.10.2018 за курсом НБУ складає 73346 грн., відсотки в сумі 20453 грн., а всього 93799 грн. та сплачений судовий збір в сумі 937,99 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка та її представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилися, скерували до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та просили його задовольнити, надали згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, з заявами до суду не звертався. З письмової згоди позивачки та її представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 263 ЦПК України передбачає, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON], паспорт серії НЕ № 287670, виданий Соснівським РВ УМВС України в Черкаській обл. 06.03.2003, отримав від [PERSON] 2000 дол. США та зобов'язався повернути 2600 дол. США не пізніше 10.11.2016, що підтверджується оригіналом розписки від 09.05.2016 власноруч підписаною відповідачем в присутності свідка [PERSON] Відповідно до ст.1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047\~ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Строк (термін) виконання зобов'язання встановлений ст. 530 ЦК України, а саме, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити, зокрема, суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як встановлено судом, грошове зобов'язання має бути виконане відповідачем в іноземній валюті в доларах США. Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. З наведеного положення вказаної норми випливає, що сума, яка підлягає сплаті в іноземній валюті, визначається за офіційним курсом відповідної валюти, зокрема, на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Судом встановлено, що станом на дату ухвалення рішення суду від 19.02.2019 офіційний курс НБУ долара США по відношенню до гривні становить 1 долар США=27,19 грн. Отже, гривневий еквівалент за курсом НБУ валютної заборгованості відповідача перед позивачем станом на 19.02.2019 становить: 2600 доларів США=70694 грн. Виходячи з встановлених судом обставин справи, умов Договору позики між сторонами та положень законодавства України, яким регламентовано спірні правовідносини, відповідач свої зобов'язання за договором позики перед позивачкою не виконав, зокрема, у встановлений договором строк до 10.11.2016 суму позики в розмірі 2000 доларів США позивачці не повернув, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачкою утворилась заборгованість за договором в загальному розмірі 2600 доларів США, та три відсотки річних в розмірі 4096,38 грн. (3*70694*705/365/100), які суд вважає за доцільне стягнути з відповідача. Разом з тим, суд вважає необхідне відмовити позивачці в частині стягнення облікової ставки НБУ, оскільки укладений між сторонами договір позики є безпроцентним, а санкцією за його невиконання є 3% річних, які вже стягнуті судом. Крім того, до стягнення з відповідача в силу вимог ст.\~141\~ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 937,99 грн., що підтверджено документально (квитанція № 235810027 від 16.10.2018).

Outcome: partial