Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що вона є власницею будинку № 30 по вул. Майдан Незалежності у м. Хуст. У даному будинку вона проживає разом з своїми дітьми та онуками. Також у будинку зареєстрований її колишній чоловік [PERSON]. Вона з чоловіком розлучилася у 2007 році і після розірвання шлюбу вона змінила прізвище на «Деяк». З тих пір [PERSON] за вище вказаною адресою у будинку не проживає та не зявляється. У добровільному порядку знятися з реєстрації відмовляється. Реєстрація відповідача у будинку № 30 по вул. Майдан Незалежності у м. Хуст створює позивачці незручності у користуванні її власністю, оскільки вона позбавлена можливості оформити субсидії та користуватися пільгами в оплаті комунальних послуг. Просить суд винести рішення, яким визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 30 по вул. Майдан Незалежності у м. Хуст та зняти його з реєстраційного обліку у її будинку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. До суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини його неявки суду невідомі. Представник третьої особи: відділу державної реєстрації виконавчого комітету Хустської міської ради [PERSON] в судове засідання також не з'явилася. До суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову не заперечила. У порядку, передбаченому ст.ст. 169, 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати дану справу у відсутності сторін та інших учасників і постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею житлового будинку № 30 по вул. Майдан Незалежності у м. Хуст Закарпатської області. Дана обставина стверджується копією договору дарування від 06.02.1995 року. У даному будинку згідно записам у будинковій книзі, крім позивачки зареєстрований також відповідач [PERSON], який являється її колишнім чоловіком, оскільки, як вбачається з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ФМ № 008948 від 24 квітня 2007року, шлюб між ним та позивачкою розірвано. Однак, як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 18 травня 2016 року, складеному депутатом Хустської міської ради [PERSON], у даному будинку відповідач [PERSON] не проживає з часу розірвання шлюбу. Суд вважає, що наявність реєстрації місця проживання відповідача у будинку позивачки порушує права та інтереси останньої, повязані з розпорядженням та користуванням належним їй майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 2 ст. 107 ЖК України визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки відповідач [PERSON] у будинку, належному позивачці, не проживає більше року, не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку, не приймає участі у спільному побуті, а його реєстрація порушує права та інтереси [PERSON], повязані з розпорядженням та користуванням належним їй майном, суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування житловим будинком. З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки.

Outcome: approved