Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом мотивує вимоги тим, що з листопада 2009 року по грудень 2013 року перебували у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] 27 квітня 2011 року у них народився син - [PERSON] період з листопада 2009 року по грудень 2013 року, вона з відповідачем проживали однією сімєю, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, вели спільне господарство, мали єдиний грошовий бюджет. Весь цей час вони проживали як одна сім'я. Під час проживання однією сімєю, з метою покращення побутових умов, створення більш комфортних умов для проживання, розвитку та виховання дитини, вони придбали квартиру [ADDRESS]. На момент покупки вартість квартири становила 160 000 гривень. Договір купівлі - продажу оформили на відповідача. Одразу після покупки квартири відбулась відповідна реєстрація позивачки, відповідача і їх сина. В подальшому фактичні подружні стосунки з грудня 2013 року припинені. В лютому 2014 року позивачка уклала шлюб із громадянином [PERSON], згодом, вона разом з чоловіком, запропонували [PERSON] сплатити йому половину вартості квартири, розташованої за адресою м. Суми, вул. Охтирська, 6.15, кв.9, але останній відмовився, вимагаючи оплати повної вартості квартири. Відповідач вмотивував свою вимогу тим, що квартира є його власністю. Тому вона змушена звернутися до суду із даною позовною заявою, просить суд прийняти рішення, про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1\\2 частину квартири. Відповідач з позовом не згоден, свою незгоду мотивує тим, що обовязковими складовими з огляду на положення СК України та з урахуванням підстав заявленого позову, є повязаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обовязків у жінки та чоловіка, які не є подружжям з урахуванням норми ст. 21 СК України, що в даних відносинах відсутнє. Вимоги позивача є надуманими та спекулятивними, не підтвердженими належними доказами, грошові кошти для придбання квартиру надавались батьком відповідача. Незаконність даних вимог позивача полягає у відсутності у неї реального субєктивного права, а саме: перебування у сімейних відносинах з відповідачем станом на 29.06.2011 року, тобто на дату придбання квартири [PERSON] Позивачем не надано доказів спільної праці, трудових зусиль з відповідачем, а так само доказів вказаних індивідуальних зусиль позивача, а так само наявності таких самих доходів позивача, які можуть бути визнані спільними доходами сторін, зважаючи, що відповідачем надано докази наявності власних заощаджень, що зберігались ним у банківській установі та були використані при придбанні квартири, позивачу має бути відмовлено у задоволенні вимог за їх необґрунтованістю. Третя особа [PERSON], з позовом не згоден зазначає, що саме ним надані грошові кошти на придбання квартири, саме сину він надавав гроші , а не для сімї, про що була оформлена відповідна розписка. Служба у справах дітей Сумської міської ради позов позивачки підтримує вважає, що інтереси малолітньої дитини повинні бути захищені і остання не повинна бути позбавлена житла. Суд заслухавши сторони по справі, свідків, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню згідно наступного: Статтею. З СК України передбачено, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Частиною 2 ст. З СК України передбачено, шо подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Таким чином, обовязковими складовими інституту сімї, з огляду на положення СК України, є повязаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обовязків у жінки та чоловіка, які не є подружжям з урахуванням норми ст. 21 СК України. Як було встановлено під час судового засідання, що [PERSON] нині ( [PERSON]І.) і [PERSON], з листопада 2009 року по грудень 2013 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. 27 квітня 2011 року у них народився син - [PERSON], дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження сина а.с.6, довідкою про склад сімї а.с5. В період з листопада 2009 року по грудень 2013 року, позивачка з відповідачем проживали однією сімєю, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, вели спільне господарство, мали єдиний грошовий бюджет, весь цей час проживали як одна сім'я, дані обставини під час судового розгляду підтверджуються поясненнями свідків, [PERSON], яка суду пояснила, що відносини між сторонами були сімейні, вона достатньо часу знайома зі сторонами і тривалий час з ними спілкувалась і є лише один висновок, що у них була сімя, аналогічні пояснення надали суду і свідки [PERSON] Фактично факт проживання однією сією позивача і відповідача підтвердили і свідки з боку відповідача [PERSON], [PERSON] [PERSON], які хоч і пояснювали, що не було сімї, однак підтвердили факт сумісного проживання у вказаний період, факт святкування сумісно свят, підтверджували, що [PERSON], вела домашнє господарство. Під час проживання однією сімєю, з метою покращення побутових умов, створення більш комфортних умов для проживання, розвитку та виховання дитини, позивач і відповідач придбали квартиру [ADDRESS]. Договір купівлі продажу квартири був зареєстрований на імя відповідача, матеріали справи а.с.24. Після придбання квартири відбулась відповідна реєстрація позивачки, відповідача і їх сина, матеріали справи а.с.5. В подальшому фактичні подружні стосунки з грудня 2003 року припинені. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вважає, що [PERSON], довела суду факт проживання однією сімєю з [PERSON] без реєстрації шлюбу з листопада 2009 року по грудень 2013 року, що підтверджується обставинами народження спільної дитини, поясненнями вищезазначених свідків в тому числі і свідків з боку відповідача, також судом достовірно встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана в період перебування [PERSON] і [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах і її необхідно визнати як спільною сумісною власністю і позивачка має всі законні права на визнання за нею права власності на 1\\2 частину квартири. Посилання відповідача і його представника на ті обставини, що гроші на квартиру надав його батько, а частину з них він сам заробив заслуговують на увагу, однак сам [PERSON], суду пояснив, що гроші для придбання квартири він надавав сину, квартира придбавалась, для того, щоб для народженого внука були всі умови для нормального розвитку, також суду пояснив, що дійсно була сімя , потім розпалась. Не заслуговують на увагу і пояснення відповідача і його представника в тій частині, що позивачка була зареєстрована в квартирі як піднаймачка і є відповідний договір, однак вказаний договір без числа без дати а.с.85, крім того слід зазначити, що малолітній син на той час був членом сімї позивача. Судом достовірно встановлено, що квартира придбана 29.06.2011 року під час спільного проживання позивача і відповідача , які не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою, є обєктом їхньої спільної сумісної власності, оскільки майно придбано внаслідок спільної праці їх як сімї, а саме: їх спільними і індивідуальними трудовими зусиллями, унаслідок яких вони одержали спільні доходи, обєднані для придбання спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету. Суд вважає, що дії позивачки під час розгляду справи узгоджуються з вимогами процесуальної норми ст. 10 ЦПК України, що неможливо стверджувати стосовно дій відповідача, всі його зусилля спрямовані на те, щоб позбавити позивачку і малолітнього сина житла. Суд вважає, що наявні всі правові підстави задовольнити позов.

Outcome: approved