Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що відповідач [PERSON] є батьком її сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24.03.2010р. шлюб розірвано. З цього моменту відповідач проживає окремо, з дитиною не бачиться, не телефонує та не спілкується, не цікавиться його успіхами в навчанні, не піклується про фізичний та духовний його розвито, має заборгованість по аліментам, тобто, відповідач не виконує батьківські обов`язки належним чином, тому позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить задовольнити та проводити розглядати справу в її відсутність. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти його задоволення не заперечував. Представник Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради та представник Департаменту служб у справах дітей Миргородської міської ради в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлені у встановленому порядку. Від Департаменту служб у справах дітей Миргородської міської ради надійшла заява, в якій вони позов підтримують, просять розглядати справу в їх відсутність. Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України(м. Харків) від 03.04.2020р. за відповідачем [PERSON] утворилася заборгованість по аліментам. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Як вбачається з висновку Департамент служб у справах дітей Миргородської міської ради від 27.07.2020р. № 2179/01-35 дитина [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , її вихованням та утриманням займаються мати та бабуся. Батько [PERSON] з сином не спілкується, не цікавиться здоров`ям та успіхами сина, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він не бачив сина чотири роки, з ним не спілкується, не цікавиться його здоров`ям, у нього є інша сім`я та друга дитина, тому вважає, що позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] буде краще для дитини. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості за нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Згідно висновку Департамент служб у справах дітей Миргородської міської ради від 27.07.2020р. № 2179/01-35 орган опіки та піклування Миргородської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Виходячи з інтересів неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав.

Outcome: approved