Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь: 54823(п'ятдесят чотири тисячі вісімсот двадцять три) гривні 76 копійок в рахунок основного боргу за договорами позики грошей; проценти за користування позикою в сумі 9205,03 грн.; інфляційні втрати в сумі 7261,98 грн.; три проценти річних від простроченої суми в розмірі 1063,43 грн. та стягнути з відповідача судові витрати в сумі 723,54 грн. Відповідач [PERSON], викликався до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте не з'явився в судове засідання. Представник позивачки [PERSON] пояснила суду, що 12 червня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого вона передала йому 48840 гривень, що на той час складало еквівалент 6000 доларів. Підтвердженням укладення даного договору є розписка, яку відповідач підписав і в якій зобов'язувався повернути позивачу дані кошти до 12 грудня 2013 року. Проте у встановлений у розписці строк і на прохання позивачки відповідач [PERSON] позичені кошти повернув лише частково в сумі 1500 доларів США. За даний період відповідач зобов'язаний сплатити відповідно Цивільного кодексу України суму боргу з в сумі 48840 гривень. Як гарант повернення боргу у встановлений договір строк, забезпечуючи виконання зобов'язання. [PERSON] дав в заставу магазин, який розміщений по [ADDRESS]. 25 грудня 2013 року відповідач передач [PERSON] частину боргу в сумі 1500 доларів США, при цьому зобов'язався решту суму позики в розмірі 4 500 доларів США повернути до 31 грудня 2013 року. Проте відповідач решту суму боргу не повернув. Позивачка [PERSON] зверталася до відповідача з вимогою про погашення заборгованості, проте відповідач не відреагував на дане повідомлення. Судом досліджено такі інші докази: копія паспорта громадянки України [PERSON], серії [NUMBER], договір позики від 12 червня 2013 року, звернення про добровільне погашення заборгованості за договором позики від 13 грудня 2013 року, копія поштового повідомлення. Судом встановлено, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] 12 червня 2013 року був укладений договір позики грошей на суму 48840 гривень, що на той час складало еквівалент 6000 доларів США, що підтверджується розпискою відповідача [PERSON] і останній отримав дану суму грошей. Отже, між позивачем та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно даного договору повернення боргу відповідачем мало відбутись в строк до 12 грудня 2013 року. Проте, до вказаної дати, а також на вимогу позивача відповідач в порушення умов договору та ст. 1049 Цивільного кодексу України суму позики повернув лише частково в розмірі 1500 доларів США. Факт отримання відповідачем коштів за договором позики стверджується розпискою від 12 червня 2013 року, яку підписав відповідач і яку надав суду позивач. Отже відповідач заборгував позивачу борг в сумі 54823,76 грн., що еквівалентно 4500 доларів США. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач [PERSON] в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобов'язань за цим договором, порушила свої зобов'язання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У справі немає будь-яких фактичних даних про те, що відповідач [PERSON] своєчасно виконав своє грошове зобов'язання за вказаним вище договором і не порушував умови договору, а відповідач не надав суду доказів, які б підтвердили ту обставину, що відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України основний борг в сумі 4500 доларів США, що згідно курсу гривні до іноземних валют станом на 05.08.2014 року становить 54823,76 грн., встановлені ст.625 ЦК України три проценти річних в сумі 1063,43 грн. та проценти відповідно до облікової ставки НБУ в розмірі 441,86 дол. США, що згідно курсу гривні до іноземних валют станом на 05.08.2014 року становить 5381,85 грн. він сплатив позивачу. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що договором позики між позивачем та відповідачем не був встановлений розмір процентів, тому такий розмір має визначатися на рівні облікової ставки НБУ. Проте, суд не погоджується з розрахунком процентів, наданим позивачем, оскільки позивачем в розрахунок взято ставку НБУ, яка діє на момент позову, а не ставки НБУ, які діяли протягом дії договору позики. Так з 12.06.2013 року по 13.08.2013 року згідно офіційних даних облікова ставка НБУ складала 7%. Таким чином проценти за даний період від суми 6000 доларів США становлять 71,34 дол. США. З 13.08.2013 року по 25.12.2013 року офіційних даних облікова ставка НБУ складала 6,5%. Таким чином проценти за даний період від суми 6000 доларів США становлять 144,45 дол. США. З 25.12.2013 року по 14.04.2014 року згідно офіційних даних облікова ставка НБУ складала 6,5%. Таким чином проценти за даний період від суми 4500 доларів США становить 88 дол. США. З 15.04.2014 року по 17.07.2014 року згідно офіційних даних облікова ставка НБУ складала 9,5%. Таким чином проценти за даний період від суми 4500 доларів США становить 108,81 дол. США. З 17.07.2014 року по 05.08.2014 року згідно офіційних даних облікова ставка НБУ складала 12,5%. Таким чином проценти за даний період від суми 4500 доларів США становить 29,26 дол. США. Таким чином, загальна сума процентів відповідно до облікових ставок НБУ, які діяли в період позики між позивачем та відповідачем, становить 441,86 дол. США, що згідно курсу гривні до іноземних валют станом на 05.08.2014 року становить 5381,85 грн. Статтею 192 ЦК України встановлено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичного спостереження за змінами цін (тарифів) на споживчі товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, затверджених наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним. Тобто за змістом ст. 625 ЦК України встановлений індекс інфляції враховується до суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобов'язань у валюті України - гривні. Крім того, згідно з вимогами ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи викладене вище, суд вважає, вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів з урахуванням індексу інфляції підлягають задоволенню частково. Так, індекс інфляції за період з 12.12.2013 року по 05.08.2014 року складає 1,1257%, тому інфляційне збільшення заборгованості від суми боргу становить 61715,10 - 54823,76 = 6891,34 грн. (54823,76 х 1,1257% = 61715,10 грн.) Вказані вище обставини стверджується взаємним зв'язком наявних у справі доказів, досліджених судом, у їх сукупності. Враховуючи наведені вище обставини суд вважає, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню частково, а саме: з відповідача слід стягнути на користь позивача 54823, 76 грн. основного боргу, 5381,85 грн. процентів на рівні облікової ставки НБУ, три проценти річних від простроченої суми боргу в сумі 1063,43 грн., та 6891,34 гривні інфляційного збільшення заборгованості, а всього 68160,38 грн. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 681,60 грн. в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат. На підставі ст. ст. 525,526,612,625,629, 1046 - 1051 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial