Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування житловою площею у квартирі [ADDRESS], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є співвласником зазначеної квартири. Іншим співвласником спірної квартири є її син [PERSON] який перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. В спірній квартирі зареєстрована відповідачка, яка не проживає з березня 2015 року у зв'язку з чим позивачка не може вільно розпоряджатися правом власності та несе додаткові витрати на комунальні послуги. У зв'язку з тим, що відповідачка не бажає добровільно знятись з реєстраційного обліку, просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала заперечення згідно якого позов не визнала з тих підстав, що не проживає в спірній квартирі у зв'язку з конфліктними відносинами між нею та колишнім чоловіком [PERSON] і його родиною. Не перешкоджає позивачці у користуванні її квартирою. Реєстрація в спірній квартирі потрібна відповідачці для отримання соціальної допомоги на дітей. Власного житла не має, тому не може зареєструватися в іншому житловому приміщенні. Просила відмовити у задоволенні позову. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що відповідачка [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі до 25.07.2016 р.. мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO]. народження та [PERSON] [INFO] народження. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності у рівних частках відповідачам [PERSON] та [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про право власності від 22 березня 2001р.. Довідкою про склад сім'ї та реєстрацію підтверджено, що [PERSON] постійно мешкає та зареєстрована у вказаній квартирі з 13 березня 2007р. Отже, судом встановлено, що позивачка з дотриманням вимог закону була вселена у спірну квартиру, як член сім'ї власника квартири. Рішенням Краматорського міського суду від 23.11.2015, яке було залишено в силі Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27.01.2016, відповідачка [PERSON] разом з дітьми була вселена до квартири за адресою [ADDRESS]. та відмовлено у позовних вимогах [PERSON], [PERSON] до відповідачки [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Листом від 23.06.2016 Краматорським відділом поліції ГУНП в Донецькій області відповідачку було повідомлено про проведення профілактичної бесіди з позивачкою [PERSON], що свідчить про наявність конфліктних відносин між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка як співвласник спірної квартири дала згоду на постійне проживання в ній колишньої невістки . Згідно зі ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє колишніх членів його сім'ї права користуватися займаним приміщенням. Право вимагати в судовому порядку виселення колишніх членів сім'ї власник жилого будинку (квартири) має відповідно до ст. 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу, а саме за обставин коли такі особи систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Звертаючись до суду з позовною заявою про визнання відповідачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням, жодних із перелічених умов для виселення [PERSON], позивачка не навела, а в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження дій, які б могли призвести до її виселення. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка посилається на ч.2 ст.405 ЦК України відповідно до якої, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом в разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З представлених же позивачем доказів, а саме документів реагування правоохоронних органів, вбачається, що між сторонами а також між відповідачкою та колишнім її чоловіком виникають суперечки, що свідчить про відсутність відповідачки за місцем реєстрації з поважних причин. Також в матеріалах справи відсутні докази, що відповідачка перешкоджає позивачці користуватись власністю. Тому, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, за необґрунтованістю. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем зараховуються до бюджету держави.

Outcome: dismissed