Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: визначити порядок користування житловою квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS], загальною площею 47, 9 кв. м., житловою площею - 33,1 кв. м.: виділити [PERSON] в користування житлову кімнату № 6 житловою площею 17, 2 кв.м.; виділити [PERSON] в користування житлову кімнату № 5, площею 15, 9 кв.м. обладнану балконом І площею 0,9 кв.м.; залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON]: коридор 1, площею 5, 0 кв.м.; кухню 4, площею 5,7 кв.м.; вбиральню 2, площею 1, 1 кв.м.; ванну кімнату 3, площею 2, 1 кв.м. В обґрунтування позову навела наступне. 20.01.1968 року було укладено шлюб між позивачкою та відповідачем по справі. Перебуваючи у шлюбі із відповідачем, за рахунок спільних сумісних коштів, придбали житлову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Вважає, що кожному із них належить по 1/2 частці даного майна. Так сталося, що спільне життя з відповідачем не склалося, та незважаючи на те, що шлюб не розірваний між ними та ще мешкають в одному житловому помешканні, фактичні шлюбні відносини припинили та у зв'язку із цим мешкають в окремих кімнатах. Особовий рахунок по нарахуванню за спожиті житлово-комунальні послуги відкрито на ім'я відповідача. Відповідач останнім часом створив такі нестерпні умови для проживання, коли не дозволяє позивачці ні вмикати світло, ні користуватися іншими комунікаціями в квартирі, мотивуючи це тим, що особовий рахунок відкрито на нього, а отже всі грошові кошти за житло він сплачує сам. За таких умов, для реалізації свого права на користування майном, та виконання свого обов'язку щодо сплати необхідних платежів, необхідних для утримання майна, відповідно до ст. 360 ЦК України, а також для можливості надалі оформити субсидію по нарахуванню за спожиті комунальні послуги, вимушена просити суд визначити порядок користування житловою квартирою з метою відкриття на своє ім'я окремого особового рахунку по нарахуванню за спожиті житлово-комунальні послуги. Житлова квартира розташована на другому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку, має загальну площу 47, 9 кв.м. та житлову площу 33, 1 кв.м. Житлова квартира складається із двох житлових кімнат, одна із яких - № 5 має площу 15, 9 кв.м., та обладнана балконом І площею 0, 9 кв.м., та кімната № 6, площею 17,2 кв.м. Крім того, в житловій квартирі також є коридор 1 - площею 5, 0 кв.м., кухня 4 - площею 5.7 кв.м., вбиральня 2 - площею 1, 1 кв.м., ванна кімната 3 - площею 2, 1 кв.м. Житлова квартира є річчю, яку розподілити в натурі на 2 частки, чи виділити в натурі 1/ 2 частку із квартири, обладнавши її окремим виходом, неможливо. Постановою Пленуму Верховного суду України № 13 від 25.12.1992 року надано роз'яснення про виділ у натурі частини житлового приміщення, та зазначено, що це припустимо тільки при наявності технічної можливості переобладнання житлового приміщення в ізольоване з окремим входом. Вважає, що спірну житлову квартиру переобладнати неможливо, оскільки вона знаходиться в житловому будинку, в якому знаходяться ще й квартири інших мешканців. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності, підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Таким чином, вимушена просити суд визначити порядок користування житловою квартирою. Як вбачається із технічного паспорту на квартиру, житлові кімнати є ізольованими. Як співвласник житлової квартири, просить суд залишити в її користуванні житлову кімнату № 6 житловою площею 17, 2 кв.м., а в користуванні відповідача житлову кімнату № 5, площею 15, 9 кв.м. обладнану балконом І, площею 0, 9 кв.м., а інші приміщення в жилій квартирі залишити у спільному користуванні її та відповідача. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала повністю та надала пояснення, в яких підтвердила зміст позову. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, за згодою позивачки, судом проведено заочний розгляд справи. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво про одруження (а.с.6), витяг (а.с.7), договір купівлі - продажу (а.с.8), технічний паспорт (а.с.9-10), довідка (а.с.11,12). Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні на підставі належних, допустимих, достовірних, взаємопов'язаних між собою у сукупності доказів, встановлені наступні факти та обставини. Сторонам по справі на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Частки сторін у спільній частковій власності - квартирі [ADDRESS], становлять по ? частці. Сторони зареєстровані у спірній квартирі. Житлова квартира розташована на 2-му поверсі 5-ти поверхового житлового будинку, має загальну площу 47, 9 кв.м. та житлову площу 33, 1 кв.м. Житлова квартира складається із двох ізольованих житлових кімнат, одна із яких - № 5 має площу 15, 9 кв.м., та обладнана балконом І площею 0, 9 кв.м., та кімнати № 6, площею 17,2 кв.м. В житловій квартирі мається коридор 1 - площею 5, 0 кв.м., кухня 4 - площею 5.7 кв.м., вбиральня 2 - площею 1, 1 кв.м., ванна кімната 3 - площею 2, 1 кв.м. Вказані факти та обставини встановлені судом на підставі пояснень позивачки та письмових доказів: витягу (а.с.7), договору купівлі - продажу (а.с.8), технічного паспорту ( а.с.9-10), довідки (а.с.11). Взаємини між сторонами регулюються нормами ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У відповідності до ч. 2 ст. 358 ЦК України, співвласники можуть домовитися про порядок користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. У відповідності до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у користування тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є співвласниками квартири [ADDRESS], а тому позивачка має право на надання їй у користування майна у натурі. З урахуванням того, що сторонам належить по ? частині спірної квартири, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 358 ЦК України, суд вважає за можливе виділити позивачці у користування житлову кімнату № 6 житловою площею 17, 2 кв.м., а відповідачеві виділити у користування житлову кімнату № 5, площею 15, 9 кв.м. обладнану балконом І площею 0,9 кв.м., залишивши у спільному користуванні сторін коридор 1, площею 5, 0 кв.м., кухню 4, площею 5,7 кв.м., вбиральню 2, площею 1, 1 кв.м., ванну кімнату 3, площею 2, 1 кв.м. Дійшовши висновку про обґрунтованість позовних вимог, суд вважає, що позивачка обґрунтовано, відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України, звернулася до суду з даним позовом. Таким чином, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд на підставі ст. 10 ЦПК України згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається та ст. 11 ЦПК України згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позов належить задовольнити повністю. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved