Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася із позовною заявою, в якій посилається на те, що вона разом з відповідачем по справі є співвласниками будинку по провул. Квітковому, 10 в с. Молодія Глибоцького району Чернівецької області. Відповідач її колишній чоловік і як співвласник будинку не турбується про його технічний стан, не проводить оплату за комунальні послуги, створює їй нестерпні умови, тому спільне володіння і користування майном стало неможливим. Будинок, в якому вона проживає будувався за індивідуальним проектом з розрахунку на проживання однієї сімї: має один вхід, один заїзд на подвіря, єдину систему електропостачання, газопостачання, теплопостачання та водопостачання. Оскільки спільне володіння та користування вказаним майном неможливе. Припинення частки відповідача не завдасть йому істотної шкоди, оскільки він володіє іншим нерухомим майном, а саме житловим будинком по вул. Кірова,24 в с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області. Просить припинити право [PERSON] на 1/2 частку вказаного нерухомого майна з виплатою йому компенсації вартості його частки та визнати за нею право власності на вказану частку нерухомого майна або виділити їй в натурі її частку майна. Відповідач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування житловою площею, посилаючись на те, що згідно умов договору дарування від 02 липня 2014 року, укладеного між ним та [PERSON], він став власником 1/2 частини будинковолодіння по провул. Квітковому, 10 в с. Молодія Глибоцького району Чернівецької області. Власником іншої 1/2 часини є позивачка [PERSON], яка заважає йому користуватися своїми правами співвласника. Спір між ними неминучий, тому просить встановити порядок користування даним будинком, а саме виділити йому в житловому будинку кімнати 1-2, 1-11, а відповідачці кімнати 1-7, 1-9, 1-13, залишити у спільному користуванні інші приміщення. Ухвалою суду від 06 липня 2015 року позовні вимоги позивачки [PERSON] в частині виділу частки у натурі залишені без розгляду. Ухвалою суду від 22 жовтня 2015 року зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визначення порядку користування спільним майном також залишені без розгляду. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, в своїх поясненнях підтвердили обставини, які викладені в позовній заяві і просили їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх безпідставність і в своїх поясненнях підтвердила обставини, які викладені в зустрічній позовній заяві. Просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Вислухавши пояснення учасників процесу та, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, судом встановлено, що на підставі договору дарування від 02 липня 2014 року, укладеного між [PERSON] і [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] став власником 1/2 частини нерухомого майна по провул. Квітковому, 10 в с. Молодія Глибоцького району Чернівецької області, що також підтверджується витягом про державну реєстрацію № 23731005 від 02 липня 2014 року. Інша 1/2 частка вказаного нерухомого майна належить позивачці [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07 жовтня 2014 року за № 27794110. Спільне володіння і користування будинком є неможливим через неприязні відносини між сторонами, що підтверджується постановами про відмову у порушенні кримінальної справи від 30 березня 2009 року, від 17 травня 2009 року, від 13 липня 2010 року, від 20 липня 2010 року, від 04 серпня 2010 року, від 26 липня 2011 року, винесеними Глибоцьким РВ УМВС України в Чернівецькій області; актами огляду житлових приміщень від 13 липня 2009 року, від 27 липня 2009 року, від 22 жовтня 2009 року, від 02 листопада 2009 року, від 26 листопада 2009 року, від 10 грудня 2009 року, від 27 січня 2010 року, від 03 грудня 2010 року, від 20 грудня 2010 року, затвердженими посадовими особами Молодійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. Також вказані обставини визнаються сторонами. Судом також встановлено, що припинення права на частку в спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача [PERSON] та членам її сімї, оскільки йому на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, а саме: в с. Коровія, вул. Кірова, 24 Глибоцького району Чернівецької області; загальна площа житлового будинку 69,30 кв.м., житлова - 44,10 кв.м., що підтверджується інформаційною довідкою № 36839753 від 27 квітня 2015 року, а також визнається відповідачем. Більш того, як вбачається з пояснень відповідача, даними ним в судовому засіданні, він користується також іншим житлом проживає із теперішню дружиною в с. Тисовець Сторожинецького району Чернівецької області. Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи № 620 від 21 вересня 2015 року ринкова вартість нерухомого майна по провул. Квітковому, 10 в с. Молодія Глибоцького району Чернівецької області становить 925804,00 грн. За таких обставин 1/2 частина 462902,00 грн. Позивачкою [PERSON] внесено на депозит вартість 1/2 частки вказаного нерухомого майна, що підтверджується квитанцією №3 від 21 жовтня 2015 року в сумі 462910,00 грн. Згідно ч.1 ст.365 ЦК України право на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Оскільки в судовому засіданні наявність підстав для припинення права на частку у спільному майні була підтверджена, суд вважає можливим припинити право відповідача [PERSON] на його частку в спільному майні. Пленум Верховного Суду України у п. 7 та п. 12 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року із наступними змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснив, що оскільки за чинним законодавством суд вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. Суд відхиляє доводи представника відповідача про необхідність наявності усіх підстав у сукупності для припинення права власності на частку в спільному майні, передбачених ст. 365 ЦК України, оскільки правовий аналіз цієї норми свідчить про те, що законодавець визначив різні самостійні підстави, кожна з яких окремо може слугувати приводом для припинення права власності на частку в спільному майні, але за умови, що шкода співвласнику не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Така правова позиція висвітлена у Постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-68цс14. Враховуючи, що інша 1/2 частка спірного нерухомого майна належала позивачці [PERSON], тому після визнання права власності на іншу 1/2 частку, вона стає єдиною власницею нерухомого майна провул. Квітковому, 10 в с. Молодія Глибоцького району Чернівецької області. На підставі викладеного, ст.ст. 316-319, 328, 346, 365 ЦК України, п.п.7,12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року із наступними змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»

Outcome: approved