Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

Позивачка звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] року померла її мати- [PERSON], яка на день смерті проживала в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок [ADDRESS]; земельні ділянки 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] та площею 0,11 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по провулку [ADDRESS]. Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Інші спадкоємці відсутні. Однак позивачка не може оформити свої спадкові права, оскільки на вищевказаний будинок та земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, які не були виготовлені ще за життя власника (спадкодавця). Просила визнати за нею право власності на зазначений будинок та земельні ділянки, як на спадщину за законом після смерті матері. В судове засідання позивачка та її представник не з'явились, направили до суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: [INFO] року померла мати позивачки - [PERSON], яка на день смерті проживала в [ADDRESS] (а.с. 4,5). Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок [ADDRESS]; земельні ділянки 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] та площею 0,11 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS]. Відповідно до витягу з погосподарської книги за 2016-2020 роки, будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON] (а.с. 6). Земельні ділянки [PERSON] були передані у власність на підставі рішення виконавчого комітету Забарської сільської Ради народних депутатів № 6 від 27.02.1996 року (а.с.7). Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори (а.с.18,19, 34,35). Інші спадкоємці відсутні. Однак позивачка не може оформити свої спадкові права, оскільки на вищевказаний будинок та земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, які не були виготовлені ще за життя власника (спадкодавця) (а.с. 9). Відповідно до експертного висновку № 056/693-п-2 від 14 січня 2019 року вбачається, що в наданих на експертизу документах (свідоцтво про смерть, про народження, копія рішення) прізвища [PERSON] та [PERSON] є ідентичними. Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст. ст.328, 1225, 1269 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст.81,120,125 ЗК України. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 1225 ЦК України, відповідно до якоїправо власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст.1269 ЦК України, згідно якої,спадкоємець,який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори,вважається таким,що прийняв спадщину.Згідно ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»,згідно з яким,право власності та інші речові права на нерухоме майно,набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом,визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавиця булла власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Ст.125 ЗК України, де вказано, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації. Згідно ст.120 ЗК України, набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення, відсутність у спадкодавиці державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки, відсутність державної реєстрації, в данному випадку правового значення не має. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачкою право власності на житловий будинок [ADDRESS]; земельні ділянки 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] та площею 0,11 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS], як на спадщину за законом після смерті матері, [PERSON], померлої [INFO] року, оскільки в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину. Враховуючи клопотання позивачки суд не стягує з відповідача на її користь судові витрати.

Outcome: approved