Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із даним позовом до [PERSON] про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності, посилаючись на те, що вона та [PERSON] 17.02.2007 року зареєстрували шлюб, від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. 01.04.2015 року [PERSON] залишив сімю та вона звернулася до Монастирищенського райсуду Черкаської області за місцем свого тимчасового проживання з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину та дружину. Залишилось нерозділеним майно, яке нажите в шлюбі. Зокрема, за час шлюбу за сумісні кошти для спільного проживання ними нажита однокімнатна квартира в [ADDRESS] з видачею на імя відповідача правовстановлюючого документа свідоцтва про право власності, серія та номер 22657527 від 05.06.2014 року, видане реєстраційною службою Бучанського міського управління юстиції Київської області. Вказує, що вона має право на 1/2 частину квартири; відповідач одноособово користується квартирою, її для проживання в квартирі не допускає, дозволу на реєстрацію не надає, у звязку із чим вона звертається до суду за захистом своїх прав. За відсутністю даних про вартість квартири вона оцінює її на суму 55\~120 грн. В звязку із викладеними обставинами позивачка просила постановити рішення, яким визнати за нею, [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] право приватної власності на 1/2 однокімнатної квартири, загальною площею 49,1 кв. м., житловою площею 25,1 кв. м., яка розташована в [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер 22657527, виданого 05.06.2014 року реєстраційною службою Бучанського міського управління юстиції Київської області; стягнути з відповідача на її користь судові витрати по оплаті судового збору 551,20 гривень. [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя, посилаючись на те, що 17.02.2007 року було укладено шлюб між ним та [PERSON], від якого вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. У звязку з припиненням сімейних відносин між ними позивач запропонував відповідачу поділити майно, набуте за час перебування у офіційно зареєстрованому шлюбі мирним способом, а саме шляхом укладення договору про добровільний поділ майна, набутого під час проживання у офіційно зареєстрованому шлюбі. Вказує, що позивач та відповідач не укладали між собою жодних договорів, так як спроби позивача щодо мирного врегулювання спору щодо поділу спільного сумісного майна були марні, оскільки не було отримано від відповідача згоди на добровільний поділ майна, підтвердженням даної обставини є звернення [PERSON] з первісним позовом, в рамках якого подається зустрічна позовна заява. Тож, діючи відповідно до законодавства та користуючись наданим правом він виявив бажання поділити спільне сумісне майно, яке було набуте подружжям за час перебування з відповідачем в офіційно зареєстрованому шлюбі, а саме однокімнатну квартиру загальною площею 49,1 кв. м., житловою площею 25,1 кв. м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. Вказане майно є спільною сумісною власністю подружжя, а отже за бажанням одного з подружжя у відповідності до законодавства може бути поділено в судовому порядку. Позивач також вказує, що квартира була придбана шляхом підписання попереднього договору № 61/2 від 15.07.2013 року та надалі Додаткової угоди № 334/2 до Договору № 1/2012 Про спільну діяльність у будівництві житлових будинків від 14.02.2012 року, що була укладена 25.07.2013 року між [PERSON] та ТОВ Будрегіонінвест. Відповідно до п. 2.1 Додаткової угоди вартість даної квартири на момент її придбання становила 40\~301,25 доларів США, що відповідно до п.2 Попереднього договору становило 328\~656,70 гривень з врахуванням вартості 6\~727,88 гривень за один метр квадратний, що в свою чергу еквівалентно 825,0 доларів США. В п. 2.3 Додаткової угоди визначені етапи внесення грошових коштів (вкладу), так як дана сума (вартість квартири) вносилася частинами. Першим внеском була сума у розмірі 162\~850,00 грн., що станом на момент укладання Додаткової угоди було еквівалентно 20\~000,0 доларів США, та була сплачена двома частинами: перша, у розмірі 8\~155,00 гривень була сплачена батьком позивача [PERSON] з власних коштів 15.07.2013 року, в якості завдатку, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 055 від 15.07.2016 року; друга, у розмірі 154\~695,00 гривень була сплачена 29 липня 2013 року особисто [PERSON] зі своїх власних коштів. З метою сплати першого внеску [PERSON] разом зі своїми батьками та братом продали квартиру, яка належала їм на праві спільної часткової власності, дана квартира знаходилася за адресою [ADDRESS] та була продана на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.2016 року та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 834. Таким чином, половина вартості квартири була придбана за особисті кошти позивача, а тому належить йому на праві особистої приватної власності. У звязку з чим на праві спільної сумісної власності подружжю належить лише інша половина квартири, яка і підлягає поділу. Саме за іншу 1/2 частину квартири грошові кошти виплачувалися з сімейного бюджету подружжя, що підтверджується квитанціями. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 57 СК України 1/2 частина квартири, яка була сплачена в липні 2013 року за особисті кошти позивача [PERSON], які були отримані ним від продажу квартири, яка, в свою чергу, була його особистою приватною власністю, набутою до шлюбу. Також позивач вказує, що оскільки в ситуації, що склалася, згоди на добровільний поділ спільного сумісного майна подружжя досягти не буде можливості, [PERSON] просить суд розділити майно, що було набуте під час проживання у офіційно зареєстрованому шлюбі. Звертає увагу суду на той факт, що позивач за первісним позовом визначила вартість спірного майна в розмірі 55\~120,0 гривень, таким чином [PERSON] не оспорює дану, визначену [PERSON], вартість майна та з метою визначення справедливої суми судового збору сплачує мінімальну суму судового збору для даної категорії справ відповідно до ЗУ Про судовий збір, яка становить 580,0 гривень. В звязку із викладеними обставинами позивач просив поділити майно, нажите за час проживання в офіційно зареєстрованому шлюбі між [PERSON] та [PERSON] наступним чином: визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на 3/4 частини квартири, загальною площею 49,1 кв. м., житловою площею 25,1 кв. м., яка знаходиться за адресою Київська область. [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право спільної часткової власності на 1/4 частину квартири, загальною площею 49,1 кв. м., житловою площею 25,1 кв. м., яка знаходиться за адресою Київська область. [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати на оплату судового збору у розмірі 580,0 гривень . В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили позов задовольнити, зустрічний позов [PERSON] не визнали та просили відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] та його представники [PERSON] та [PERSON] позов [PERSON] визнали частково, зустрічний позов підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений [PERSON] позов таким, що підлягає до задоволення, а зустрічний позов [PERSON] таким, що підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2007 року, який розірваний у встановленому законом порядку відповідно до рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11 січня 2016 року у справі № 702/1240/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину та дружину; від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] , який в даний час проживає з матірю. В судовому засіданні встановлено, що 15 липня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Будрегіонінвест та [PERSON] укладено попередній договір № 61/2, відповідно до п.1 якого сторони зобовязуються в майбутньому укласти і належним чином оформити Додаткову угоду (Основний договір) до Договору № 1/2012 Про спільну діяльність у будівництві житлових будинків від 14.02.2012 року (1-кімнатної квартири, загальною площею 48,85 кв. м. за адресою Київська обл., м. Буча, в межах вулиць Гоголя, Пушкінська та Шевченка в Житловому комплексі Річ Таун, будинок 5, поверх -8 кв. 38) в порядку, визначеному цим договором. У п. 2 даного договору зазначено, що сторони домовилися, що істотними умовами додаткової угоди будуть наступні: будівництво зазначеного житлового приміщення буде вчинено за ціною, що діятиме на момент укладання Основного договору, але не меншою, ніж на момент укладання цього Попереднього договору, а саме 6\~727,88 грн. за кв. м., що складає в еквіваленті 825,00 доларів США за кв. м. ( на момент укладання цієї Попередньої угоди вартість 48,85 кв. м. складає 328\~656,70 грн. або в еквіваленті 40\~301,25 доларів США). Під час підписання цього попереднього договору на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо придбання вищезазначеного житлового приміщення та своєї платіжної спроможності сторона - 2 передала, а сторона-1 в особі директора отримала суму завдатку у розмірі 8\~155,00 гривень. 25 липня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Будрегіонінвест та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 334/2 до Договору № 1/2012 Про спільну діяльність у будівництві житлових будинків від 14.02.2012 року, згідно якої преамбулу договору № 1/2012 Про спільну діяльність у будівництві житлових будинків від 14.02.2012 року доповнено новим учасником спільної діяльності Стороною 336, а саме [PERSON]. Згідно пункту 2.2 свій вклад сторона 336 здійснює шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України ( в гривнях) за відповідним цільовим призначенням: часткове або повне внесення вкладу у спільну діяльність з будівництва згідно Додаткової угоди № 334/2 від 25 липня 2013 року [PERSON] на банківський рахунок спільної діяльності, що відкритий стороною-2 на виконання умов Договору № 1/2012 Про спільну діяльність у будівництві житлових будинків від 14.02.2012 року; згідно п. 2.3 додаткової угоди етапи внесення вкладу (грошових коштів) спільної участі у будівництві стороною 336: 1. 162\~850,00 гривень, що станом на дату укладання цієї Додаткової угоди становить 20\~000,0 доларів США за комерційним курсом продажу, далі грошові кошти в національній валюті України в сумі, еквівалентній 4\~067,78 доларів США за комерційним курсом продажу із визначеним строком оплати. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 26 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 834 [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали [PERSON], [PERSON] квартиру № 17, що знаходиться в будинку № 28 на вулиці Булаховського Академіка в місті Києві, дана квартира належить продавцям на праві спільної часткової власності, тобто по 1/4 частині кожному, цей продаж за домовленістю сторін вчинюється на суму 659\~422,50 гривень, які повністю сплачені продавцям, пропорційно їх частинам у праві власності на квартиру, до підписання цього договору. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 055 від 15 липня 2013 року [PERSON] було сплачено суму 8\~155,0 гривень на підставі Попереднього договору № 61/2. Згідно квитанцій від 29 липня 2013 року [PERSON] було сплачено на рахунок ТОВ Будрегіонінвест 154\~695,00 грн., квитанції від 05 вересня 2013 року 33\~204,00 грн., від 20 січня 2014 року 34\~068,00 грн., від 09 квітня 2014 року 73\~221,00 грн., від 28 серпня 2014 року 47\~805,00 грн. Встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.06.2014 року, індексний номер 22657527, виданого реєстраційної службою Бучанського міського управління юстиції Київської області та [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.06.2014 року, індексний номер 22657673, виданого реєстраційної службою Бучанського міського управління юстиції Київської області власником квартири за адресою [ADDRESS] є [PERSON]. Наведені обставини підтверджуються поясненнями учасників процесу, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON],, матеріалами справи. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивачка [PERSON] є його рідною сестрою. Вони з чоловіком жили сімєю, потім відповідач залишив його сестру з сином, забрав документи на квартиру, яку вони за допомогою батьків як з однієї сторони, так і з другої сторони придбали. Йому відомо, що сестра повідомила, що батьки [PERSON] продали свою квартиру і бажають купити квартиру собі та своїм синам. Тоді мати [PERSON] дзвонила до його матері та питала чи його батьки зможуть внести остаточні гроші за квартиру; батьки [PERSON] внесли 50% за нову квартиру, його батьки теж, порадившись, давали гроші на іншу частину квартири, точну суму він не знає. Пояснив, що у нього батьки на початку січня 2014 року позичили 10 тис. доларів щоб дати дочці на оплату квартири. Сестра з чоловіком приїжджали до батьків на новий 2014 рік в Монастирище і також для того щоб взяти гроші, вони взяли 10 тис. доларів. Він позичав кошти по письмовій розписці, батько йому повернув 6 тис. доларів, ще 4 тис. залишися борг. Батько ще позичав гроші у знайомого [PERSON] в сумі приблизно 50 тис. гривень; батько ці гроші передав в Києві на автовокзалі Південний [PERSON], йому це відомо зі слів батька. Також йому відомо, що його батьки передавали продукти харчування, кошти на оплату орендованої квартири, т. я. у молодих не було можливості самостійно вирішувати свої проблеми. З його боку не існує будь-якої боргової вимоги до батька, розписку вони складали у нього вдома на початку січня 2014 року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є батьком позивачки [PERSON] Пояснив, що його колишні свати продали квартиру і вони домовилися, що вони спільно купляють дочці та зятю квартиру пополам. У нього з жінкою були гроші на перший внесок 34 тис. гривень і він дав ці гроші [PERSON] та [PERSON]. На другий внесок він позичив 10 тис. доларів у сина [PERSON], ці гроші він дав [PERSON], а подальші внески за квартиру платили вони самі. Останній раз у серпні 2014 року він позичив 50 тис. гривень у [PERSON] і ці гроші він особисто привіз [PERSON] на станцію Південна у м. Києві. Також пояснив, що вони були у них вдома на Різдво та вони їм віддали 10 тис. доларів США і 10 числа вони поїхали. Сума, яку вони дали з жінкою становить приблизно 20 тис. доларів. [PERSON] віддав повністю, а сину винен 4 тис. доларів. Пояснив, що перший внесок за квартиру вніс сват у сумі 20 тис. доларів. Крім того свідок пояснив, що він давав постійно дітям і сало і мясо, і картоплю, а ще й гроші. Зять часто не працював, які кошти він міг заробляти йому невідомо. Передачу 10 тис. доларів США вони документально не оформляли, всі кошти він передавав і доньці, і зятю в руки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач [PERSON] його рідний син. Пояснив, що він з дружиною продали 3-х кімнатну квартиру в Києві, купили собі квартиру в Бучі і дали двом дітям по 20 тис. доларів для придбання квартир. Далі вони за квартиру внески платили самі. Знає, що [PERSON] у нього позичав гроші на внески в розмірі 2-3 тис. гривень. Зоя не працювала, сиділа вдома, не хотіла працювати. [PERSON] займався ремонтом квартир, офісів, зарплати у нього були у 2013-2014 роках приблизно 10 тис. гривень в місяць. Він це знає, тому що допомагав йому робити ремонти. При ньому кошти батьками позивачки не передавались, про матеріальну допомогу її батьками він не знає. Пояснив, що він інколи допомагав їх сімї грошима. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що відповідач [PERSON] його рідний брат. У них з батьками була квартира в Києві по вул. Булаховського, вони її продали, купили в Бучі квартири батьки; їм з братом дали по 20 тис. доларів. За квартири батько також вносив завдатки по 1 тис. доларів за кожну квартиру. На наступний день після продажу квартири вони внесли перші внески за свої квартири. В сімї брата працював тільки він, казав, що заробляє непогані гроші; про кошти, які дали родичі його жінки йому невідомо. Чи брав брат гроші в борг не знає. Про участь батьків дружини брата в оплаті за квартиру він не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що йому відомо, що відбувається суд з приводу квартири, він знає [PERSON] з 2010 року; у 2013 році купувалася спірна квартира. Знає зі слів [PERSON], що його батько дав гроші на квартиру, в якому розмірі не памятає. Пояснив, що вони працювали на будівництві, заробляли мінімально по 7-8 тис. гривень. Про те, що батьки дружини відповідача давали гроші не чув. Також пояснив, що він працював на фірмі Профі Профіль не по трудовій книжці, у 2014 році [PERSON] ще працював на цій фірмі. У відповідності до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. У відповідності до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У відповідності до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2007 року, який розірваний у встановленому законом порядку відповідно до рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11 січня 2016 року у справі № 702/1240/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину та дружину; від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] , який в даний час проживає з матірю. Також встановлено, що за час перебування в шлюбі сторони придбали квартиру [ADDRESS]. Таким чином суд вважає, що в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що квартира [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], частки їх в праві спільної сумісної власності є рівними, а тому слід поділити спірну квартиру між [PERSON] та [PERSON] та виділити кожному по 1/2 частині, визнавши за ними право власності на належні їм частки. При цьому суд вважає доводи відповідача [PERSON] та його представників про те, що 1/2 частина спірної квартири придбана за особисті кошти відповідача та за кошти батьків відповідача такими, що не знайшли свого беззаперечного підтвердження в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позов [PERSON] до [PERSON] повністю, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає, що слід стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 3\~551,20 гривень, які складаються із витрат по оплаті судового збору в сумі 551,20 гривень та витрат на правову допомогу у сумі 3\~000,0 гривень, сплачені по квитанції до прибуткового касового ордера № 39 адвокату [PERSON], а із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати по оплаті судового збору у сумі 580,0 гривень. На підставі ст. ст. 60-61, 63, 65, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 368, 372, 392 ЦК України,

Outcome: partial