Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 14.02.2012 року вона з Відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Тлумацького районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 11. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] Вказує на те, що у жовтні 2015 року Відповідач залишив її з дітьми і пішов проживати до своєї матері, з цього часу вони разом як подружжя не проживають. Раніше [PERSON] постійно без всяких на те причин залишав її, а потім повертався. Позивачку як дружину не поважає, не забезпечує сім'ю, у всьому слухається своєї матері. На даний час відповідач деколи телефонує позивачці, щоб вона дозволила провідати дітей, однак сам не приходить, не надавав коштів на лікування старшого сина, коли він у січні 2016 року був у лікарні. Надалі перебувати з відповідачем в зареєстрованому шлюбі Позивачка не бажає, вважає, що примирення між ними неможливе, а тому просить шлюб між ними розірвати, місце проживання малолітніх дітей визначити за її місцем проживання та відновити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила його задовольнити та розгляд справи провести у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просить розгляд справи провести без його участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14 лютого 2012 року між Позивачкою та Відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Тлумацького районного управління юстиції Івано-Франківської області зареєстровано шлюб (а.з. № 2), що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). За час перебування у шлюбі у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується їх копіями свідоцтв про народження (а.с. 4, 5). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Судом встановлено, що Відповідач та Позивачка шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають, примирення між ними не можливе. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивачки, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам Позивачки і даний шлюб слід розірвати. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу Позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою сторін. Враховуючи те, що Позивачка просила місцем проживання дітей, визначити її місце проживання, а Відповідач повністю визнав позовні вимоги, суд вважає, що місцем проживання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання їх матері - [PERSON] (Позивачка). У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищенаведеного, відповідно до ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved