Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, просить суд надати дозвіл на виїзд сина [PERSON] , [INFO] , за кордон до Республіки Польща м.Гданськ без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини [PERSON] , у період з 01 липня 2019 року по 10 серпня 2019 року. Свої вимоги мотивує тим, що з 28 липня 2007 року по 24 квітня 2015 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, за час якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 24 квітня 2015 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Рішенням суду з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання сина. Відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, з дитиною не спілкується, свідомо не приймає участі в житті сина. На даний час дитина проживає разом з нею. Вона, позивачка, має намір забезпечити повноцінний відпочинок сину задля покращення стану його здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, підвищення рівня світогляду дитини. У період з липня по серпень 2019 року вона має можливість вивезти дитину на лікування та відпочинок за кордон - до Республіки Польща, м.Гданськ. Вона неодноразово зверталась до відповідача в усній та письмовій формі з проханням надати дозвіл на виїзд сина за кордон, однак відповіді від нього так і не отримала. Відповідач перестав виходити на зв`язок, уникає спілкування з нею з метою ненадання такого дозволу. Виїзд дитини за кордон жодним чином не порушить права батька на участь у вихованні дитини. Оскільки відповідач не надає їй дозволу на виїзд дитини за кордон, вона змушена звертатись до суду із вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 26). Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.36), до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив. Третя особа служба у справах дітей Кролевецької районної державної адміністрації в судове засідання свого представника не направила, надавши заяву про розгляд справи без участі представника служби, позовні вимоги підтримує (а.с. 24, 37). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання учасників справи, суд вирішив можливим розглянути справу у відсутність позивачки, третьої особи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 24 квітня 2015 року (а.с. 6), від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.9), який на даний час проживає разом з матір`ю (а.с.8). Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ст. 150 та ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані, серед іншого, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, поважати дитину, і здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. За змістом позову позивачка має бажання та можливість виїзду з дитиною за кордон до країни Республіки Польща, м.Гданськ, де може забезпечити дитині відпочинок та оздоровлення. Однак, отримати згоду відповідача на виїзд сина за кордон їй не вдалось. Матеріалами справи підтверджується, що позивач зверталась до відповідача з письмовим проханням щодо надання дозволу на виїзд сина за кордон - до Республіки Польща, м.Гданськ без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини [PERSON] на строк 1 місяць у період з 01 липня 2019 року по 10 серпня 2019 року з метою його відпочинку та оздоровлення (а.с. 10), однак дане звернення відповідачем було проігноровано. Суду відповідач також не надав ні відзиву на позов з обґрунтуванням своєї позиції, ні жодних доказів, які б спростовували зазначені позивачем обставини та доводили недоцільність вивезення дитини за кордон для оздоровлення та відпочинку. Кролевецька районна державна адміністрація як орган опіки та піклування надала суду обґрунтований висновок про доцільність надання дозволу на виїзд дитини за кордон без дозволу (згоди) та супроводження батька від 26.04.2019р., згідно з яким Кролевецька РДА вважає доцільним надання дозволу [PERSON] на виїзд дитини [PERSON] , [INFO] , за кордон без дозволу (згоди) та супроводу батька, [PERSON] , у період з 01 липня 2019 року по [INFO] року у Республіку Польща м.Гданськ (а.с. 22-23). Особисте немайнове право на свободу пересування фізичної особи закріплене ст.313 Цивільного кодексу України, зокрема ч.3 такої визначає, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктом 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Згідно п.п. 1, 2 п. 4 вказаних Правил виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій, серед іншого, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду малолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Враховуючи, що у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд малолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог про надання [PERSON] дозвіл на виїзд [PERSON] , [INFO] , за кордон до країни Республіка Польща м.Гданськ без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини [PERSON] у період з 01 липня 2019 року по 10 серпня 2019 року, в супроводі матері [PERSON] На підставі ст.ст. 141, 150, 155 СК України, ст. 313 ЦК України,

Outcome: approved