Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, вказуючи, що з відповідачем [PERSON] 16 вересня 2006 року вона уклала шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №961. Від даного шлюбу у них народилися діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З самого початку спільне життя з відповідачем складалося, проте, з жовтня 2019 року між ними почали виникати непорозуміння у сімейних відносинах через несумісність характерів, також почалися сварки, скандали. На ґрунті цих сварок чоловік застосовував до неї фізичну силу. На даний час подружжя проживає разом, але їхні сімейні стосунки припинені з жовтня 2019 року, між ними припинені всі відносини як чоловіка та дружини, спільне господарство вони не ведуть та спільного бюджету не мають. Подружжя не розуміє одне одного, вони не можуть прийти до спільного рішення, що стосується сімейних відносин та ведення домашнього господарства, мають різні погляди на життя та сімейні відносини. За таких обставин у позивачки зникла повага та довіра до чоловіка, почуття любові також відсутнє. Їхній шлюб носить формальний характер та не відповідає їхнім інтересам. У зв`язку з обставинами, які склалися у їхній сім`ї, збереження шлюбу позивачка вважає недоречним і неможливим, а призначення будь-яких строків для примирення - недоцільним. Зважаючи на викладене, позивачка [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 16 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №961, просить стягнути з відповідача судові витрати, після розірвання шлюбу бажає залишити теперішнє прізвище - « [PERSON] ». Про місце, дату і час розгляду справи сторони були повідомлені належним чином, однак, у дане судове засідання вони не з`явилися. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про підтримання позову та про розгляд справи без її участі; після розірвання шлюбу бажає собі залишити прізвище « [PERSON] », просить стягнути на її користь судові витрати, понесені нею при поданні позову до суду. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Тому на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України справа розглядається за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод декларує, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспільстві в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб. Як проголошено положеннями ст.12 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права, так і безумовним правом чоловіка і жінки є право на розірвання шлюбу, через призму зокрема ст. ст. 5, 8 вказаного міжнародного договору. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 16 вересня 2006 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про що складений актовий запис №961, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 16 вересня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області. Сторони є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01 грудня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пологівського районного управління юстиції Запорізької області, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 02 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пологівського районного управління юстиції Запорізької області, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пологівського районного управління юстиції Запорізької області. Крім того, із позовної заяви вбачається, що у сім`ї склалися не нормальні відносини, сторони не розуміють одне одного по більшості питань сімейного життя, відсутня спільна ціль у шлюбі, взаємоповага та любов, шлюбні стосунки припинені, спільного господарства не ведуть та спільного бюджету не мають, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Із позовної заяви та заяв сторін вбачається, що подружжя не виявило бажання зберегти сім`ю, враховуючи волевиявлення позивачки, яка наполягає на задоволенні позову, та волевиявлення відповідача, який позовні вимоги позивачки визнав у повному обсязі, що є їх свідомим вибором, зробленим без будь-якого зовнішнього впливу чи примусу. Тому суд приходить до висновку, що подальше сімейне життя неможливе і шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] , яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, виявила бажання після розірвання шлюбу залишити собі прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання позову до початку розгляду справи по суті, то поверненню з державного бюджету на користь позивачки [PERSON] підлягає 50 відсотків від сплаченої нею при поданні позову до суду суми судового збору, тобто кошти в сумі 420,40 грн., а решта суми судового збору, тобто кошти в сумі 420,40 грн., підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved