Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вище вказаною позовною заявою. В обґрунтування своєї позовної заяви позивачка вказала, що 02.10.2018 року - [PERSON] , залишив заповіт, посвідчений Виконкомом Домантівської сільської ради Сквирського району Київської області, відповідно до якого земельну ділянку розміром 2,5550 га, яка посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю Серія Р1 № 281 265 заповів позивачці по справі - [PERSON] . [INFO] [PERSON] , помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданого та зареєстрованого Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області, за актовим записом № 94 від 02.04.2019 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на: земельну ділянку, площею 2,5550 га, яка посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю Серія Р1 № 281 265, яка розташована на території Сквирської міської ради Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 322 401 01 00:05:004:0024. Позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та прийняла спадщину після його смерті за заповітом шляхом подачі заяви до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку, однак нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва на право на спадщину, оскільки в неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів та порекомендував звернутися до суду. Крім позивачки є ще спадкоємець за законом - [PERSON] , яка має право на обов`язкову долю в спадковому майні, але на спадкове майно вона не претендує та не подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини у встановлений законом строк . Тому, позивачка просить суд: Визнати за нею [PERSON] право власності а земельну ділянку площею 2,5550 га, яка розташована на території Сквирської міської ради Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, посвідчена Державним актом на право власності на землю Серія Р1 № 281 265, кадастровий номер 322 401 0100:05:004:0024, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в її відсутності, позов підтримує та просить не проводити фіксацію судового засідання технічними засобами (а.с.23). Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в її відсутності, позов визнає, заперечень не має та просить не проводити фіксацію судового засідання технічними засобами (а.с.28). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 02.10.2018 року - [PERSON] , залишив заповіт, посвідчений виконкомом Домантівської сільської ради Сквирського району Київської області, відповідно до якого земельну ділянку розміром 2,5550 га, яка посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю Серія Р1 №281265 заповів позивачці по справі - [PERSON] (а. с.5 ). [INFO] [PERSON] , помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданого та зареєстрованого Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області, за актовим записом № 94 від 02.04.2019 року (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на: земельну ділянку, площею 2,5550 га, яка посвідчена Державним актом на право приватної власності на землю Серія Р1 № 281 265, яка розташована на території Сквирської міської ради Київської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 322 401 0100:05:004:0024 (а.с.9) та копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку Номер витягу НВ - 320 624 264 2016, дата формування 04.04.2016 (а.с.10). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно з вимогами ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті діда - [PERSON] та прийняла спадщину після його смерті за заповітом шляхом подачі заяви до нотаріальної контори протягом шестимісячного строку (а.с.7), однак нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва на право на спадщину, оскільки в неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів та порекомендував звернутися до суду. Крім позивачки є ще спадкоємець за законом - [PERSON] , яка має право на обов`язкову долю в спадковому майні, але на спадкове майно вона не претендує, що підтверджується листом №1567/01-16, який надійшов зі Сквирської районної державної нотаріальної контори Київської області (а.с.26.27) та заявою відповідачки про визнання позовних вимог (а.с.28). Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На підставі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачка після смерті діда - [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, оформити спадщину належним чином не має можливості, оскільки в неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів, отже, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як зверненням до суд з даним позовом позивачка не має можливості. На підставі викладеного та

Outcome: approved