Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що у 2005 році вона позичила кошти своєму батькові [PERSON] у розмірі 10 000,00 гривень на придбання земельної ділянки в [ADDRESS]. Вказана земельна ділянка була придбана її батьком [PERSON] та оформлена на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2005 року, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Наприкінці 2006 року [PERSON] разом зі своєю дружиною [PERSON] позичив у неї кошти у розмірі 215 000,00 доларів США для будівництва та облаштування житлового будинку на вказаній земельній ділянці. Грошові кошти в сумі 215 000,00 доларів США нею надані відповідачам від продажу кафе «[INFO]», що в [ADDRESS]. Житловий будинок був побудований та введений в експлуатацію у 2008 році та оформлений на ім'я [PERSON] Оскільки її батько позичив кошти для потреб сім'ї, а саме: для купівлі земельної ділянки та в подальшому будівництва на ній житлового будинку для проживання у ньому зі своєю дружиною, тому вона, позивачка вважає, що відповідачі мають виступати як солідарні боржники. Боргові зобов'язання відповідачами не виконані, що змусило її звернутися до суду за захистом своїх прав. Окрім того, позивачка вважає, що їй завдана моральна шкода, оскільки будучи багатодітною матір'ю, яка працює та забезпечує гідне існування своєї родини, вона знаходиться під постійним тиском відповідачки [PERSON], яка, всупереч домовленостей та взятих на себе зобов'язань, намагається привласнити собі майно, яке набуте за запозичені кошти, при цьому доказом тиску є її безпідставні обвинувачення, з метою того, щоб вона, позивачка відмовилась від претензій щодо повернення боргу або майна в рахунок його погашення. Ці дії завдають їй значних страждань та переживань, які пов'язані з постійним знервованим станом, безсонням, що має наслідок - напружений стан стосунків у родині і її депресивний стан взагалі. Тому відновлення свого стану до нормального, який існував на час відношень, коли відповідачі не порушували її права, свободи та інтереси, вона оцінює у розмірі 10% від суми боргу, що складає 597 907.08 гривень. Позивачка просить: стягнути солідарно у рівних частинах з відповідачів на її користь: -суму боргу за договором позики у загальному розмірі 5 979 070.80 грнивень, що складається з сум, отриманих на покупку земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] у розмірі 10 000,00 гривень та будівництво будинку за адресою: [ADDRESS], у розмірі 215 000 доларів США, що за офіційним курсом до іноземних валют (станом на день подачі позову) складає 5 969 070, 80 гривень; -грошові кошти на відшкодування моральної шкоди у сумі 597 907.80 гривень, що складає 10 % від загальної суми боргових зобов'язань; -судовий збір у розмірі 3654.00 гривень. Ухвалою судді Устимчук М.Ю. від 20.03.2015 року відкрито провадження у справі. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 10.10.2016 року справу передано на розгляд судді Мазки Н.Б. Ухвалою суду від 10.10.2016 року справу прийнято до свого провадження суддею Мазкою Н.Б. Ухвалою суду від 04.10.2017 року задоволено заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову та накладено арешт на житловий будинок, що розташований у [ADDRESS], на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] та земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], до вирішення справи по суті, а також заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку в [ADDRESS], що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] та земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER]. Представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю. Відповідачка [PERSON], її представник [PERSON] позовні вимоги не визнала, просили відмовити у їх задоволенні з посиланням на те, що у позивачки грошові кошти в борг ніким не брались. Встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 22.06.2005 року №5341, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів, [PERSON] купив частину земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована на території [ADDRESS] (а.с.10, 11). Згідно Державному акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 12.03.2008 року, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2005 року №5341, є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована на території села Березівка Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.12). Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21217048 від 10.12.2008 року та свідоцтва про право власності від 10.12.2008 року, [PERSON] є власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS], форма власності приватна, частка 1/1 (а.с.13, зворот). 07.02.2016 року відповідач [PERSON] склав повторно розписку на вимогу позивачки [PERSON], у зв'язку з втратою попередньої, про те, що ним у присутності його дружини-відповідачки [PERSON], отримав від [PERSON] суму коштів у розмірі 215 000,00 доларів США у борг, які він забрав після продажу об'єкту нерухомості, а саме: приміщення кафе «[INFO]» за адресою: [ADDRESS], на підставі того, що гроші від продажу зазначеного об'єкту належали [PERSON] і є її особистою власністю. Також у розписці [PERSON] вказав, що отримані ним кошти є позикою, яка береться в інтересах їх родини для будівництва і облаштування будинку. Запозичену суму коштів зобов'язався повернути після будівництва будинку за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці з кадастровим номером [NUMBER] на протязі п'яти років, але не пізніше 31.12.2013 року або, у разі неможливості повернення коштів, в рахунок погашення боргового зобов'язання передати у власність [PERSON] вказаний житловий будинок, оскільки гроші, які є предметом цієї розписки мають бути витраченими на його будівництво і облаштування (а.с. 138). З розписки від 07.02.2016 року вбачається, що відповідачу [PERSON] позивачкою дані кошти у сумі 10 000,00 гривень для придбання земельної ділянки за адресою: [ADDRESS]. Розписка ним складена повторно 07.02.2016 року у зв'язку з втратою попередньої, за якою [PERSON] зобов'язався повернути кошти за першою вимогою позикодавця на протязі 30 днів (а.с.139). Згідно свідоцтву про одруження серії [NUMBER] від 17.05.2002 року, [PERSON] та [PERSON] одружилися 17.05.2002 року (а.с. 9). Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 23.02.2015 року у справі №370/1547/14-ц за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS], та 1/2 частину земельної ділянки за цією ж адресою, площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд, кадастровий номер [NUMBER]. Також між [PERSON] та [PERSON] був розірвано шлюб (а.с.39-43, 44-49). В судовому засіданні достовірно встановлено, що 17.05.2002 року сторони вступили до зареєстрованого шлюбу. 22.06.2005 року [PERSON] купив частину земельної ділянки площею 0,1000 га, яка розташована на території [ADDRESS]. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2005 року №5341, є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, що розташована на території села Березівка Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 23.02.2015 року рішенням Макарівського районного суду Київської області шлюб між сторонами розірвано, а також за [PERSON] визнано право власності на ? частину житлового будинку по [ADDRESS], та на ? частину земельної ділянки за цією ж адресою площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд, кадастровий номер [NUMBER]. Також між сторонами був розірвано шлюб. Рішення набрало законної сили. 04.03.2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду с даним позовом. 07.04.2016 року, під час слухання справи, відповідачем надані дві «відновлені» його особисті розписки кожна від 07.02.2016 року про отримання ним коштів в розмірі 215 000 доларів США та 10 000 гривень, які він особисто зобов'язовувся повернути. Факти викладені у розписках відповідач [PERSON] під час розгляду справи визнав. Відповідно до вимог ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із вимогами ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Нормою ч.2 ст.1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути надана розписка позичальника. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Вимогами ч.1, 2, 3, 4 ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із нищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка полягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних обставин. Відповідно до вимог ст.12, 81 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачкою в якості доказів надані дві розписок, кожна від 07.02.2016 року, які вона називає «відновленими», та згідно яких відповідач [PERSON] особисто отримав від позивачки 10 000 гривень, 215 000 доларів США, які особисто зобов'язався повернути. Чинним законодавством не передбачено поняття «відновлення» боргових розписок, а інших доказів позивачкою не надано. Але відповідач [PERSON] позовні вимоги щодо стягнення грошових коштів визнав. Думка позивачки про те, що відповідачі мають виступати як солідарні боржники, не знайшла свого підтвердження наданими нею доказами. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки позивачкою не надано доказів спричинення такої шкоди. Відповідно до вимог ч.9 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Outcome: partial