Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

Позивачка - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить: розірвати шлюб укладений між ними 25 вересня 2009 року у відділі РАЦС по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 213. Визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] за місцем проживання її батька [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Під час слухання даної цивільної справи ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області було замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки і піклування служби у справах дітей Охтирської районної державної адміністрації Сумської області, на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки і піклування Охтирської міської ради Сумської області(а.с. 47). У відкрите судове засідання позивачка - [PERSON] не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася в установленому законом порядку. [PERSON] надіслала до суду листи 24.02.2015 року та 26.02.2015 року, в яких просить суд розгляд даної цивільної справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 53,55). При цьому, в попередньому судовому засіданні пояснила суду, що на примирення з метою збереження сім'ї не згідна. Стосовно місця проживання малолітньої доньки, зазначила суду, що вони з відповідачем вирішили, що доньці буде краще проживати з батьком. У відкрите судове засідання відповідач - [PERSON]не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. [PERSON]надіслав до суду лист 18.02.2015 року, в якому просить справу розглядати без його участі, зазначивши, що позовні вимоги позивачки визнає повністю (а.с. 34), та лист 03.03.2015 року, в якому просить судовий розгляд справи проводити без його участі (а.с. 64), позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 53,55). При цьому, в попередньому судовому засіданні позовні вимоги позивачки визнав повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - орган опіки і піклування Котелевської районної державної адміністрації Полтавської областіу відкрите судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Представник [PERSON], яка діє на підставі довіреності, надала до суду листа 13.03.2015 року, в якому просить справу розглядати без участі представника завідувача сектору з питань опіки та піклування служби у справах дітей Котелевської райдержадміністрації, зазначивши суду, що при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду (а.с. 70). Представник органу опіки і піклування Охтирської міської ради Сумської області Гмиря В.П., який діє на підставі довіреності № 01-17/2025 від 31.12.2014 року (а.с. 43) у відкритому судовому засіданні пояснив суду, що оскільки між батьками є домовленість про місце проживання малолітньої доньки вони не заперечують проти задоволення позову, хоча при вирішенні даного питання покладаються на розсуд суду. При цьому надав до суду відповідний висновок № 01-17/341 від 17.02.2015 року (а.с. 42) та акт обстеження умов проживання (а.с. 44). Прокурор прокуратури Котелевського району Полтавської області Скляренко Д.С., який брав участь в справі на підставі заяви про вступ у цивільну справу № 90-151-15 від 09.02.2015 року, зазначив суду, що заперечує щодо задоволення позову, про визначення місця проживання малолітньої дитини. Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, заслухавши пояснення сторін у попередньому судовому засіданні, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Гмирю В.П., прокурора, приходить до переконання, що позовна вимога [PERSON], про розірвання шлюбупідлягає до повного задоволення, а в задоволенні позовної вимоги щодо визначення місця проживання малолітньої дитинислід відмовити повністю за безпідставністю та недоведеністю з наступних підстав. Стосовно позовної вимоги, про розірвання шлюбу. Виходячи зі змісту ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого позову щодо розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до абз.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. 25 вересня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області, про що зроблено відповідний запис № 213, що підтверджується світлокопією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданим 25 вересня 2009 року (а.с. 6). Судом в ході судового засідання не встановлено наявність між сторонами спору про спільне сумісне майно подружжя на момент розгляду вище зазначеної цивільної справи. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони категорично не бажають підтримувати подружні відносини, не погоджуються на примирення, зі слів позивачка даних нею пояснень під час попереднього судового засідання вона бажає створити нову сім'ю, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки - [PERSON], відповідача - [PERSON] та їх малолітньої дитини. За таких обставин позовна вимог про розірвання шлюбу позивачки - [PERSON] підлягає до повного задоволення. Стосовно позовної вимоги визначення місця проживання малолітньої дитини. Від вище зазначеного шлюбу сторони мають одну спільну дитину доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджуються світлокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 листопада 2009 року (а.с. 7). Відповідно до змісту вимог ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Виходячи із змісту вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналізуючи вище зазначені обставини, доводи позивачки, визнання позову відповідачем, норми сімейного та цивільно-процесуального права суд вважає, що вище вказана позовна вимога позивачки є безпідставною і не підлягає задоволенню, оскільки в теперішній час права позивачки - [PERSON] щодо визначення місця проживання малолітньої дитинидочки - [PERSON]взагалі не порушені, спір у сторін відсутній. Доказів, щодо порушення прав позивачки, вона не надала. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на наведене вище суд вважає, що позивачка не довела, що її права щодо місця проживання малолітньої дитини порушені, що є її основним обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України. При цьому, суд створив усі умови для змагальності процесу, роз'яснював сторонам їх права і обов'язки. З огляду на наведене вище суд вважає, що за таких обставин коли позивачка просить визначити місце проживання малолітньої дочки з батьком, який визнає позов, і не заперечує щоб дитина проживала з батьком, то в такому випадку, і спору в сторін фактично не має, а така їх згода щодо визначення місця проживання малолітньої дитиницілком відповідає вимогам ст. 160 Сімейного кодексу України, тому не потребує дане питання судового розгяду і постановлення судового рішення з цього приводу не потрібно, оскільки фактично батьки самі вирішили це питання. Задовольняючи позовні вимоги позивачки - [PERSON] до відповідача - [PERSON], про розірвання шлюбу та відмовляючи в задоволенні позовної вимоги позивачці - [PERSON] до відповідача - [PERSON], про визначення місця проживання малолітньої дитини, суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності, відповідно до вимог п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивачки слід стягти судові витрати по сплаті судового збору за сплату по позовній вимозі щодо розірвання шлюбу, а за позовною вимогою про визначення місця проживання малолітньої дитинисудові витрати позивачці не присуджуються (а.с. 1,2). На підставі викладеного,

Outcome: partial