Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що перебувала у шлюбі з [PERSON], який помер [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], що належала останньому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.11.2007 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради. Після смерті чоловіка вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. Але під час оформлення спадщини за запитом нотаріуса було з'ясовано, що на квартиру накладено арешт згідно постанови державного виконавця Кіровського ВДВС від 05.06.2009 року. Як їй вдалось з'ясувати, 15.04.2009 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська у цивільній справі №2н-364/09 за заявою КП «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості з оплати за теплову енергію в сумі 4029 грн. 86 коп. та судових витрат в сумі 40 грн. 50 коп. На підставі цього судового наказу 05.06.2009 року державним виконавцем Кіровського ВДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №13545018 та накладення арешту та заборони відчуження майна боржника. 30.11.2009 року на підставі заяви стягувача від 25.11.2009 року про повернення судового наказу в зв'язку з повною сплатою боргу, державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу. При цьому, арешт з майна боржника знято не було. 02.09.2016 року вона звернулась до Кіровського ВДВС з заявою про зняття арешту з майна, на що отримала відмову, з посиланням на те, що виконавче провадження було завершено та в подальшому знищено за закінченням терміну зберігання, а тому виконавча служба не має можливості скасувати заходи примусового виконання. В зв'язку з цим, позивачка просила суд зняти арешт та заборону відчуження квартири [ADDRESS], що були накладені за постановою державного виконавця Кіровського ВДВС від 05.06.2009 року в рамках виконавчого провадження №13545018. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Представники відповідачів в судові засідання повторно не з'явились, про причини неявки не повідомили. З урахуванням зазначеного, думки позивачки та у відповідності до ст.ст.169,224 ЦПК України судом було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачка перебувала у шлюбі з [PERSON], який помер [INFO] (а.с.8,9). Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], що належала останньому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.11.2007 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради (а.с.11,12). Після смерті чоловіка [PERSON] звернулась до П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого чоловіка. Але під час оформлення спадщини за запитом нотаріуса було з'ясовано, що на квартиру накладено арешт згідно постанови державного виконавця Кіровського ВДВС від 05.06.2009 року (а.с.10,13,14). Також з матеріалів справи вбачається, що 15.04.2009 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська у цивільній справі №2н-364/09 за заявою КП «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості з оплати за теплову енергію в сумі 4029 грн. 86 коп. та судових витрат в сумі 40 грн. 50 коп. (а.с.15). На підставі цього судового наказу 05.06.2009 року державним виконавцем Кіровського ВДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №13545018 та накладення арешту та заборони відчуження майна боржника (а.с.16). 30.11.2009 року на підставі заяви стягувача від 25.11.2009 року про повернення судового наказу в зв'язку з повною сплатою боргу, державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документу. При цьому, арешт з майна боржника знято не було (а.с.18,19). 02.09.2016 року позивачка звернулась до Кіровського ВДВС з заявою про зняття арешту з майна, на що отримала відмову, з посиланням на те, що виконавче провадження було завершено та в подальшому знищено за закінченням терміну зберігання, а тому виконавча служба не має можливості скасувати заходи примусового виконання (а.с.20). Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діє на час розгляду позову, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Аналогічні положення було закріплено в ст.ст.38,50,55 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні, в рамках якого виносилась постанова від 16.07.2004 року. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, арешт на майно боржника [PERSON] накладався в рамках виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу. Вказане виконавче провадження було завершено та виконавчий документ повернуто стягувачу в зв'язку з повною сплату боргу. Але при цьому, державним виконавцем у відповідності до вимог ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» питання щодо зняття арешту та заборон з майна боржника вирішено не було, що перешкоджає позивачці реалізувати свої права, як спадкоємця майна [PERSON] та іншим чином, ніж в судовому порядку, остання захистити свої права можливості не має, оскільки на теперішній час виконавче провадження, в рамках якого накладався арешт на майно, було знищено за закінченням терміну зберігання. В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved