Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 24.03.1999 року вона придбала у відповідачки [PERSON] житловий будинок № 135 разом з надвірними будівлями по провулку Калініна в м. Артемівську Донецької області на підставі біржового контракту № 294-Н, який було оформлено в Артемівській філії Донецької товарної біржі. Згідно цього контракту позивачка виконала всі обовязки покупця: передала гроші за будинок, користується будинком. До того ж, біржовий контракт року був зареєстрований в КП «Артемівське БТІ». Однак ця угода не була нотаріально посвідчена. Окрім цього, позивачка вказує, що 27 жовтня 2010 р. відділ Держкомзему у м. Артемівську Донецької області на підставі рішення Артемівської міської ради № 5/54-1061 від 26.02.2010 р. видав позивачці Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ № 381282, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011014700145. Як зазначено у позові акт свідчить, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 1410300000:00:008:0101для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0488 га, розташованої за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, пров. Калініна, 135. Окрім цього, у позові вказано, що на час вчинення Біржевого контракту не існувало Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 28.07.2017 р. позивачка звернулась до Державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу реєстрації [PERSON] міської ради та просила внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про її право приватної власності на нерухоме майно. Але відповідно до Рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 36409164 від 01.08.2017 р., державний реєстратор прав на нерухоме майно відділу реєстрації [PERSON] міської ради відмовила позивачці у державній реєстрації права приватної власності на нерухоме майно. Позивач просила суд постановити рішення, яким визнати за [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], право приватної власності на нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0488 га, кадастровий номер 1410300000:00:008:0101, за адресою: провулок Щедрий, будинок номер 135, м. Бахмут, Донецька область, Україна, та складається з наступних об`єктів: жилий будинок шлакоблочний, обкладений цеглою, покритий шифером, жила площа 49,96 кв. м.; надвірні будівлі, позначені на плані: літера Г убиральня, літера В льох, літера Б сарай, № 1-3 огорожа, № 4 водопровід, № 5 замощення. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, від неї надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутність. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], яка діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, також просила поновити пропущений строк позовної давності, оскільки тільки на теперішній момент позивачці стало відомо, що біржовий контракт не є належним юридичним документом. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення, про що подала письмову заяву. Представник відповідача [PERSON] міської ради у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність та прийняти рішення на розсуд суду. Заслухавши доводи та пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цивільно-процесуальним Кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права й обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Судом встановлений факт, що дійсно 24.03.1999 року за договором купівлі-продажу [PERSON] придбала у продавця [PERSON] житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: м. Артемівськ Донецької області, провул. Калініна, 135. Ця угода була посвідчена біржовим контрактом № 294-Н в Артемівській філії Донецької товарної біржі. Вказаний договір зареєстрований в КП «Артемівське БТІ» за № 27-8399. (а. с. 21). Судом також встановлено, що сторони виконали всі умови угоди: позивачка передала всю суму грошей продавцю за будинок, які та отримала та в свою чергу, передала ключі та документи від будинку, а позивачка прийняла будинок з надвірними спорудами. 27 жовтня 2010 р. Відділ Держкомзему у м. Артемівську Донецької області на підставі рішення Артемівської міської ради № 5/54-1061 від 26.02.2010 р. видав позивачці Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯИ № 381282, , зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011014700145. Відповідно до даного акту позивачка [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 1410300000:00:008:0101 для обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0488 га, розташованої за адресою: Донецька область, м. Артемівськ, пров. Калініна, 135. (а. с. 22). Як встановлено у судовому засіданні 01.08.2017 р. рішенням № 36409164, державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу реєстрації [PERSON] міської ради позивачці [PERSON] було відмовлено у державній реєстрації права приватної власності на нерухоме майно. (а. с. 23-26). Рішенням Артемівської міської ради від 25.11.2015 р. № 6/74-1322 «Про перейменування вулиць, провулків та інших обєктів топоніміки м. Артемівська та смт. Красна Гора» вбачається, що провулок Калініна перейменований на провулок Щедрий. (а. с. 27). Враховуючи те, що позивач дізналася про своє порушене право лише в серпні 2017 року, суд вважає необхідним визнати поважною причину пропуску строку позовної давності та поновити його. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Стаття 153 Цивільного кодексу УРСР (у редакції 1963 року) передбачала, що договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що право власності на нерухоме майно набуто позивачкою у відповідності до чинного на той час законодавства, позовні вимоги ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи, у звязку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved