Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що вона на підставі спільного заповіту подружжя, посвідченого 10 червня 2006 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № Д-469, є власником житлового будинку № 9 по вул. Тютюнника в м. Коломия. У вказаному житловому будинку зареєстрований її онук [PERSON], який більше року не проживає у ньому, не бере участі в оплаті комунальних послуг та інших витратах на утримання квартири. Реєстрація відповідача у належній їй будинку позбавляє її, як власника, права в повній мірі володіти своїм майном. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідач з 1999 року не проживає за місцем реєстрації в м. Коломия, вул. Тютюнника, 9, Івано-Франківської області, не цікавиться цим житлом, не допомагає в його утриманні, що створює для неї додаткові матеріальні витрати і вказане житло не є для нього таким, що необхідне йому для проживання, то просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим будинком. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позов, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомих суду причин про дату, час та місце слухання справи належно повідомлявся судовими повістками. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного. Як видно із досліджених письмових доказів, позивачці на праві власності належить житловий будинок № 9 по вул. Тютюнника в м. Коломиї. Наведене підтверджується спільним заповітом подружжя, посвідченим 10 червня 2006 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № Д-469 (а.с. 8). Так, перебуваючи у шлюбі з [PERSON] позивачка, як подружжя, на праві спільної сумісної власності володіли вказаним житловим будинком в рівних частках по ?. Вищезазначеним заповітом вони заповіли все належне їм на день смерті майно своїй дочці [PERSON]. 24 липня 2011 року її чоловік помер і після його смерті, згідно вимог ст. 1243 ЦК України, вона набула право власності на весь житловий будинок. Відповідач зареєстрований у спірному житловому будинку, однак протягом ряду років не проживає у ньому і місце його перебування на даний час не відоме. Реєстрація відповідача в спірному житловому будинку порушує право позивачки, як власника житла, що не дозволяє їй розпоряджатися своїм майном у повному обсязі. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач був членом сімї позивачки, отже відповідно до ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~втрачає право на користування житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Даний факт в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON], які повідомили суду, що відповідача у вказаному житловому будинку не бачили протягом кількох років, жодної допомоги позивачці в утриманні будинку він не надає, перешкод у користуванні житлом йому ніхто не чинив. Враховуючи вказані обставини та законодавче регулювання виниклих правовідносин, суд вважає можливим зазначений позов задовольнити. На підставі наведеного та ст.ст.15, 321,\~391,\~405 ЦК України, ст.\~72\~ЖК України,

Outcome: approved