Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача права користування жилим приміщенням кв. №21, в буд. №10, по вул. Маршала Батицького, в м. Харкові. Вказує, що вона, її брат третя особа [PERSON] і відповідач зареєстровані у вказаній квартирі. Квартира була приватизована нею, її братом і їх матірю [PERSON] в рівних долях по 1\\3 частині. Після смерті матері у березні 2015 року право власності на її 1\\3 частину квартири отримала вона в порядку спадкування за законом. Брат відмовився від своєї частки спадщини на її користь. Відповідач був співмешканцем її матері і був зареєстрований в квартирі з 2007 року. Ще до смерті матері, в червні 2014 року, відповідач залишив квартиру і став проживати з іншою жінкою в тому ж будинку. При цьому відповідач забрав все належне йому майно. З тих пір він в квартирі не мешкає і квартирою не цікавиться, комунальні послуги не сплачував і не сплачує. Сімейних стосунків з нею і її братом відповідач не має. Вважає, що право члена сім'ї власника квартири користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Виникнення права членів сім'ї власника квартири на користування нею та обсяг цих прав залежать від виникнення у власника права власності на цю квартиру, а відтак - припинення прав власності особи на квартиру припиняє право членів сім'ї на користування нею. Таким чином, права членів сім'ї власника квартири на об'єкт власності є похідними від прав самого власника. При переході прав і обов'язків попереднього власника житлового будинку до нового власника законом не передбачено збереження права користування житлом (житловим сервітутом) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку. Внаслідок припинення права власності на спірну квартиру колишньою власника [PERSON], членом сімї якої був відповідач, після її смерті він втратив право користування даним житловим приміщенням та може бути позбавлений права користування вказаною квартирою. Відповідач про дату і час розгляду справи повідомлений повісткою. Але в судове засідання не зявився і про причини неявки суду не повідомив. Суд розглянув справу на підставі наявних в неї доказів. Третя особа позов підтримала і просила розглянути справу за її відсутністю. В судовому засіданні встановлене наступне. Спірною є двокімнатна кв. №21, в буд. №10, по вул. Маршала Батицького, в м. Харкові. Квартира була приватизована у 2006 році позивачкою, її братом [PERSON] і їх матір [PERSON]. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У березні 2007 року в спірну квартиру, зі згоди всіх власників, поселився в якості члена сімї [PERSON] відповідач по справі і 13.03.2007 року він був зареєстрований в квартирі. Таким чином власники квартири розпорядились своїм майном і надали відповідачу право користування належною їм житловою площею (житловий сервітут) як члену сімї одного з власників [PERSON], а тому на відповідача поширюються вимоги ст. 405 ЖК України. 30.03.2015 року [PERSON] померла. До своєї смерті вона не зверталась до суду з позовом про захист її права власності від відповідача. Позивачка і третя особа, як співвласники спірної квартири, також не звертались до суду з вказаним позовом, оскільки не вважали, що відповідач порушує їх право власності на житло. Твердження позивачки про те, що зі смертю [PERSON], членом сімї якої був відповідач, останній втратив право користування житловою площею в спірній квартирі є хибним і не ґрунтується на діючому законодавстві. Оскільки право власності від померлої [PERSON] вибуло не за її власною волею, а у звязку з її смертю, то правовідносини, яки були у померлої і відповідача переходять до нового власника, спадкоємця, а тому позбавити право користування відповідача на житлову площу в спірній квартирі можливо лише на підставі норм ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом в разі відсутності без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлене договором між ним та власником житла або законом. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом 15.06.2015 року і стверджує, що відповідач залишив спірну квартиру у червні 2014 року і не проживає в неї біль року без поважних причин, проживає з іншою жінкою в тому ж домі в іншої квартирі. Але позивачка у порушення вимог статей 10, 60 ЦПК України не довела, що відповідач не проживає в квартирі на час звернення до суду з позовом більш року без поважних причин. Допитані свідки [PERSON] і [PERSON] не змогли точно вказати з якої дати відповідач не проживає в квартирі і з яких причин. З урахуванням наведеного суд вважає позов не доведеним і відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed