Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт проживання однією сім'єю [PERSON] з [PERSON], яка померла [INFO] з 1999 року по [INFO] та визнати за нею право власності на 17/32 частин квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог вказувала на те, що вона позивачка переїхала проживати в 1999 році до свого батька та його дружини [PERSON] в [ADDRESS] і з того часу вони разом вели спільне господарство та проживали однією сім'єю. Вказувала, що з 2005 року була зареєстрована в спірній квартирі. На момент її реєстрації в квартирі батьку позивачки виповнилось 93 роки, а його дружині [PERSON] - 85 років. Вона турбувалась про них, купувала продукти, готувала, доглядала за ними, покупала необхідні ліки. В 2007 році її батько помер. Після його смерті вона разом з його дружиною продовжили проживати однією сім'єю, позивачка готувала для неї, доглядала, турбувалась про її здоров'я, викликала швидку медичну допомогу за необхідності. [INFO] дружина батька [PERSON] померла. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на 17/32 частин квартири [ADDRESS], право власності на вищезазначену частку квартири підтверджується рішенням Святошинського райсуду м. Києва від 12 червня 2008 року. Враховуючи ту обставину, що вона проживала однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини після її смерті, позивачка звернулась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. від 12.08.2013р. позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 17/32 частин квартири, яка знаходиться в [ADDRESS] після смерті [PERSON], у зв'язку з тим, що вона не є спадкоємцем згідно ст. 1261 по 1265 ЦК України та відсутні правовстановлюючі документи на вказану частину квартири та його державна реєстрація. В позові зазначала, що інших спадкоємців на вказане майно не має, окрім того, вона несла всі витрати на поховання [PERSON], а тому на підставі викладеного та посилаючись на ст..ст. 1264, 1268 ЦК України та ст..256 ЦПК України просила позовні вимоги задовольнити. Позивачка в судові засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила до суду свого представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає за можливе розглянути справу в її відсутності. В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, підтвердивши суду обставини викладені в позові, а також додатково пояснила, що оскільки у померлої [PERSON] не було своїх рідних дітей, і після смерті чоловіка [PERSON] (батька позивачки) позивачка продовжувала проживати з дружиною батька однією сім'ю та вести спільній бюджет. За час спільного проживання позивачки в спірній квартирі з 1999 року по день смерті [PERSON] у них були спільні гроші, вони робили косметичний ремонт у квартирі, сплачували за комунальні послуги, купували меблі та побутову техніку в квартиру. Так, представник позивачки зазначив, що померла [PERSON] отримувала мінімальну (колгоспну) пенсію, в той же час позивачка працювала і отримувала достатньо коштів на утримання, як себе так і померлої, після її смерті приймала участь у її похованні, купувала вінки, труну. Представник відповідача Київської міської ради, в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечувала та просила винести рішення суду відповідно до чинного законодавства на підставі наявних доказів у справі. Вважаючи заявлені позовні вимоги необґрунтованими та не доведеними. Представник третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві, в судове засідання не з'явився, надав до суду листа з проханням розгляду справи в їх відсутності, що суд з урахуванням думки учасників судового розгляду вважає за можливе. Суд вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] ( а.с. 5). Згідно до нотаріально посвідченого заповіту свого батька позивачки - [PERSON] від 11.11.2003 року позивачка успадкувала квартиру [ADDRESS].(а.с. 6 ) Дружина батька позивачки від другого шлюбу - [PERSON] та його дочка [PERSON] оскаржили заповіт в судовому порядку. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 червня 2008 року позов [PERSON] та [PERSON] був задоволений частково, а саме: визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в порядку поділу спільно нажитого майна подружжя та на 1/32 частину вказаної квартири - в порядку спадкування обов'язкової частки у спадщині, а всього на 17/32 частин вказаної квартири; за [PERSON] визнано право власності на 1/32 частину квартири в порядку спадкування обов'язкової частки у спадщині; за позивачкою - [PERSON] визнано право власності на 14/32 частин квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті батька. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 жовтня 2008 року по справі №7126 рішення Святошинського райсуду м. Києва від 12.06.2008 року було залишено без змін. ( а.с. 7-9). 24.01.2009 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріальний договір дарування частини квартири, відповідно до якого [PERSON] подарила [PERSON] - 17/32 частин квартири [ADDRESS], а [PERSON] подарила своєму сину [PERSON] 1/32 частину вищезазначеної квартири (а.с. 10 ). Згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2013 року по справі №2/759/79/13 було задоволено позов [PERSON] про визнання частково недійсним договору дарування частини квартири від 24.01.2009 року, а саме в частині дарування 17/32 частин квартири [ADDRESS]. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 квітня 2013 року по справі №2/759/79/13 вищезазначене рішення суду залишено без змін. ( а.с. 12- 16, 17 -20). Таким чином, на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2013 року по справі №2/759/79/13, яке набрало законної сили 24 квітня 2013р., після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 17/32 частин квартири [ADDRESS]. Вказана квартира складається з двох кімнат житловою площею 30,0 кв.м., загальною площею 53,70 кв.м. Як вбачається з мотивувальної частини рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 лютого 2013 року по справі №2/759/79/13 в судовому засіданні було встановлено, що «позивачка ([PERSON]) проживала в спірній квартирі з 1999 року разом зі своїм батьком та його дружиною [PERSON], а з 2005 року позивачка була зареєстрована в ній, що підтверджується довідкою з місця проживання». Крім того, факт спільного проживання позивачки з померлою [PERSON] однією сім'єю підтверджується довідкою ЖБК «Авіатор-15» від 02.09.2013р. (а.с. 24 ), згідно якої разом з позивачкою по день смерті проживав і був зареєстрований постійно з 30.10.1990 року [PERSON] (її батько) і разом з позивачкою по день смерті [INFO] проживала і була зареєстрована постійно з 30.10.1990 року дружина батька [PERSON] та актом ЖБК «Авіатор-15» від 16 вересня 2013 року (а.с. 25), згідно якого [PERSON] постійно проживала разом зі своїм батьком та його дружиною однією сім'єю з 2000 року по день їх смерті по [ADDRESS]. Відповідно до наданих суду свідоцтва про поховання та відповідних рахунків та квитанцій, витрати щодо поховання [PERSON] несла позивачка. ( а.с. 89). Також позивачкою на підтвердження факту проживання з померлою однією сім'єю надано суду копії особистих документів [PERSON], а саме декілька фотографій позивачки та померлої [PERSON] (90, 91 ), довідки на ім'я [PERSON] про нараховану пенсію, квитанції, що підтверджують придбання меблів та побутової техніки позивачкою в спірну квартиру (а.с.76, 77, 78, 79, 80,81). Допитані судом в якості свідка [PERSON] та [PERSON] вказували суду на те, що з 1999 року позивачка переїхала проживати до свого батька [PERSON] та його другої дружини [PERSON] в спірну квартиру та стала проживати з ними однією сім'ю. Враховуючи, що батько та його дружина були людьми похилого віку позивачка готувала їм їсти, прибирала, купувала продукти, викликала лікарів, коли вони хворіли, турбувались один про одного. Також їм відомо, що в квартирі за кошти позивачки в 2003 році робився ремонт. Повідомили суду, що після смерті батька позивачки остання продовжила проживати разом з [PERSON] однією сім'єю, турбуватися про неї, викликати лікарів та швидку допомогу у разі необхідності. Пояснили, що [PERSON] останні роки життя тяжко хворіла і практично не виходила з квартири, а тому позивачка доглядала її належним чином до самої смерті. Після смерті [PERSON] її похованням займалась позивачка. Як вбачається з матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO], позивачка 12 серпня 2013 року звернулась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON]., яка померла [INFO], що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12.08.2013р. Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. від 12.08.2013р. позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 17/32 частин квартири, яка знаходиться в [ADDRESS] після смерті [PERSON], у зв'язку з тим, що позивачка не є спадкоємцем згідно ст. 1261 по 1265 ЦК України та відсутні правовстановлюючі документи на вказану частину квартири та його державна реєстрація. Інших спадкоємців в спадковій справі судом не виявлено. ( а.с. 57). Також судом оглянуто матеріали цивільних справ 2-808/08 р. за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на частину квартири в порядку поділу спільно нажитого майна подружжя і в порядку спадкування обов»язкової частки у спадщини та матеріали цивільної справи № 2/759/79/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання частково недійсним договору дарування частини квартири, вказані матеріали також підтверджують доводи позивачки викладені в позовній заяві. Відповідно до статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Та відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Таким чином та на підставі зазначеного, суд, приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, оскільки вони є обґрунтованими, та такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Outcome: approved