Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 25 травня 2010 року між нею та [PERSON], що діяв в інтересах [PERSON] та [PERSON], а також визнати за нею право власності на вказану квартиру. В позові вказала, що [PERSON] 17 грудня 1994 року зареєструвала шлюб з громадянином республіки Йемен [PERSON] та від вказаного шлюбу [INFO] народилась дочка [PERSON]. Відповідачки понад 10 років назад виїхали на постійне місце мешкання до республіки Йемен. [INFO] помер батько відповідачки [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина на зазначену квартиру. Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2010 року, за [PERSON] визнано право власності на 3/4 частин квартири, а за [PERSON] визнано право власності на 1/4 частиною квартири, та 30.08.2010 року зареєстровано у реєстрі права власності відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. В грудні 2009 року [PERSON] приїжджала до м. Запоріжжя з метою оформлення права на спадщину, після чого довіреністю від 16 грудня 2009 року надала [PERSON] усі повноваження щодо оформлення її спадкових прав, з правом подальшого відчуження спірної квартири. [PERSON] відповідно до наданих повноважень, за письмовою угодою запропонував [PERSON] придбати зазначену квартиру, пообіцявши згодом оформити угоду нотаріально після отримання доручення від [PERSON] на відчуження належної їй 1/4 частини в зазначеній квартирі, яка на момент домашньої угоди ще була неповнолітньою. В травні 2014 року представник відповідачів [PERSON] отримав доручення від [PERSON] продати належну їй 1/4 частку в квартирі [ADDRESS]. На теперішній час усі істотні умови договору купівлі-продажу між сторонами угоди досягнуті та виконані, оскільки [PERSON] сплатила [PERSON] 23 000,00 доларів США (встановлену договором вартість квартири), крім того, після отримання першої суми платежу 25 травня 2010 року, останній передав позивачці ключі від квартири, якою [PERSON] безперервно користується, зробила в ній ремонт та сплачує комунальні послуги. У зв'язку з тим, що відповідно до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961 року, республіка Йемен не є державою-учасницею Конвенції, що унеможливлює в подальшому за довіреністю, наданою [PERSON] Міністерством закордонних справ республіки Йемен, вчиняти правочини на території України, нотаріуси за цією довіреністю відмовляють вчиняти правочини без проставляння апостилю, у зв'язку з чим позивачка вимушена звернутись з вказаним позовом до суду. Позивачка та відповідачки в судове засідання не з'явились. Представник позивачки в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідачок в судове засідання подав заяву про слухання справи без його участі, не заперечує проти позовних вимог. Вислухавши думку представника позивачки, вивчивши письмові докази по справі та проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Положеннями ст. 3 ЦПК України та ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разу його порушення, невизнання або оспорювання. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 17 грудня 1994 року зареєструвала шлюб з громадянином республіки Йемен [PERSON] та від вказаного шлюбу [INFO] народилась дочка [PERSON]. Відповідачки понад 10 років назад виїхали на постійне місце мешкання до республіки Йемен. (а.с. 15,16) [INFO] помер батько відповідачки [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина на зазначену квартиру. (а.с. 13,14, 22) Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2010 року, за [PERSON] визнано право власності на 3/4 частин квартири, а за [PERSON] визнано право власності на 1/4 частину квартири, та 30.08.2010 року зареєстровано у реєстрі права власності відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. (а.с. 19-20,21) В грудні 2009 року [PERSON] приїжджала до м. Запоріжжя з метою оформлення права на спадщину, після чого довіреністю від 16 грудня 2009 року надала [PERSON] усі повноваження щодо оформлення її спадкових прав, з правом подальшого відчуження спірної квартири. (а.с. 17) [PERSON] відповідно до наданих повноважень, за письмовою угодою запропонував [PERSON] придбати зазначену квартиру, пообіцявши згодом оформити угоду нотаріально після отримання доручення від [PERSON] на відчуження належної їй 1/4 частини в зазначеній квартирі, яка на момент домашньої угоди ще була неповнолітньою. В травні 2014 року представник відповідачів [PERSON] отримав доручення від [PERSON] продати належну їй 1/4 частку в квартирі [ADDRESS]. (а.с. 18) На теперішній час усі істотні умови договору купівлі-продажу між сторонами угоди досягнуті та виконані, оскільки [PERSON] сплатила [PERSON] 23 000,00 доларів США (встановлену договором вартість квартири), що підтверджується наданими в судовому засіданні розписками та квитанціями про сплату грошових коштів, шляхом поштових переказів, крім того, після отримання першої суми платежу 25 травня 2010 року останній передав позивачці ключі від квартири, якою [PERSON] безперервно користується, зробила в ній ремонт та сплачує комунальні послуги. Відсутність заборгованості по сплаті комунальних послуг у квартирі [ADDRESS] підтверджується довідкою ЦОА №9 № 039 від 10.09.2014 року. Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема за угоди. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або не законність набуття право власності не встановлено судом. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. За ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст угоди не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; угода повинна бути укладена у формі, встановленій законом, волевиявлення учасника угоди має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, угода повинна бути спрямована на реальне настання правових наслідків, обумовлених нею. У частині 1 ст. 334 ЦК України зазначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, що підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. З огляду на те, що відповідно до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961 року, республіка Йемен не є державою-учасницею Конвенції, що унеможливлює в подальшому за довіреністю, наданою [PERSON] Міністерством закордонних справ республіки Йемен, вчиняти правочини на території України та нотаріуси за цією довіреністю відмовляють вчиняти правочини без проставляння апостилю, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вказаного позову у повному обсязі, оскільки визнання вищевказаної угоди, а саме договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], загальною площею 46,92 кв.м., житловою площею 30,69 кв.м., укладеного 25 травня 2010 року між [PERSON] та [PERSON], що діяв в інтересах [PERSON] та [PERSON] та визнання права власності за [PERSON] на вказану квартиру в судовому порядку жодним чином не буде порушувати інтересів відповідачок.

Outcome: approved