Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

позивачка звернулась до відповідача з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції Львівської області 04 серпня 2009 року, актовий запис № 37. В обґрунтування покликалася на те, що 04.08.2009р. зареєструвала шлюб з відповідачем, після чого змінила дівоче прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Від шлюбу мають дочку [PERSON] [INFO] народження. На протязі останніх шести років сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім'ю, відповідач нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки, вихованням дочки не займається, матеріально не допомагає, не розуміє сутності проблем які виникають в сім'ї. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи, що підтверджується наявними у справі судовими повістками. Судова повістка про виклик на 19.05.2016р. надсилалася рекомендованим листом з повідомленням про вручення, однак, повернута за закінченням терміну зберігання, оскільки відповідач для отримання такої в поштове відділення не з'явився. У відповідності до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Окрім цього, вимогами ч.1 ст.77 ЦПК України передбачено, що сторони повинні повідомляти про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) і у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судову адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Тому, на підставі ст..224 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності відповідача та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.ч.2,4 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що розлад у сім'ї є стійким, сторони близько 6-ти років разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, тому є всі підстави вважати, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Спору про місце проживання дочки [PERSON], яка залишається проживати з матір'ю, чи майнового спору між сторонам на час розгляду даної справи немає.

Outcome: approved