Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Долинської районної ради Івано-Франківської області, в якому просить змінити формулювання у її трудовій книжці із «звільнена із займаної посади на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України» на «звільнена із займаної посади на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України», зобов'язати відповідача виплатити вихідну допомогу відповідно до ст.44 КЗпП України та стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 50 мінімальних заробітних плат, що становить 72500 гривень та звільнити від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір». Свої вимоги мотивує тим, що з 23 жовтня 2015 року вона працювала на посаді головного спеціаліста відділу з питань соціально-економічного і культурного розвитку територій та здійснення економічних реформ, приватизації та власності виконавчого апарату Долинської районної ради Івано-Франківської області. З 28 грудня 2015 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною тривалістю 6 місяців - до 28 червня 2016 року. 25 січня 2016 року її повідомили про можливе скорочення займаної нею посади. Вона звернулася зі скаргою на незаконні дії роботодавця до Державної служби України з питань праці, за результатом розгляду якої листом від 13.04.2016 року № 1823 її проінформовано про те, що за результатами перевірки складено акт та керівнику Долинської районної ради внесено припис з вимогою дотримуватись законодавства про працю. В листі зазначено, що займана нею посада не підлягає скороченню чи ліквідації, так як законодавством не допускається скорочення посад осіб, які перебувають у відпустці згідно ч.6 ст.179 КЗпП України та ч.2 ст.18 Закону України «Про відпустки», тому скорочення посади головного спеціаліста відділу з питань соціально-економічного і культурного розвитку територій та здійснення економічних реформ, приватизації та власності виконавчого апарату Долинської районної ради проведено всупереч вимогам ч.3 ст.2 Закону України «Про відпустки». Після її виходу з відпустки 30 травня 2016 року головою Долинської районної ради Данилівим І.І. письмово попереджено про можливе вивільнення та повідомлено, що її місце роботи (посада головного спеціаліста відділу з питань соціально-економічного і культурного розвитку територій та здійснення економічних реформ, приватизації та власності виконавчого апарату районної ради) скорочено у зв'язку із зміною структури і були запропоновані на вибір посади: прес-секретаря районної ради (патронатна служба) та головного спеціаліста з питань діловодства та роботи з документами ради та її органів відділу правового, по роботі із зверненнями громадян, кадрової роботи та діловодства виконавчого апарату районної ради (на час відсутності основного працівника), від яких вона відмовилася. У зв'язку з тим, що Долинська районна рада не виконує законодавства про працю, так як під час перебування у відпустці її посаду головного спеціаліста відділу з питань соціально-економічного і культурного розвитку територій та здійснення економічних реформ, приватизації та власності незаконно скорочено, 30.05.2016 року вона написала заяву на звільнення з 31.06.2016 року на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. Дану заяву вона писала під впливом сильного душевного хвилювання, оскільки втратила роботу, тому в кінці заяви була допущена неточність, яку вона виправила шляхом подання додаткової заяви від 31.05.2016 року, в котрій деталізувала причину свого звільнення. Однак, Долинська районна рада безпідставно, всупереч мотивам, які вона виклала в заяві трактувала на свій розсуд підставу її звільнення і в трудовій книжці значиться запис «звільнена із займаної посади на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України», що не відповідає дійсності. Того ж дня вона звернулася зі скаргами до Інспекції праці і прокуратури, а також телефонувала на Гарячу лінію. 31 травня 2016 року їй було видано на руки трудову книжку, в якій зроблено запис із посиланням на ч.1 ст.38 КЗпП України, як на підставу її звільнення. Окрім цього, своїми діями Долинська районна рада завдала їй моральної шкоди, оскільки вона пережила сильне душевне хвилювання, втратила сон, порушились зв'язки з рідними, знайомими, вона стала дратівливою, не в змозі спілкуватись та виховувати своїх дітей, з чоловіком у неї виникають сварки, через що постійно відчуває дискомфорт, розуміючи про можливі проблеми, які можуть виникнути у неї при наступному працевлаштуванні на інше місце роботи. Всі ці обставини значно підсилюють її психологічне розчарування у можливості відновлення своїх прав через такі дії відповідача, їй потрібен час, спокій та кошти на відновлення сил. Зважаючи на той факт, що стан її здоров'я погіршився у зв'язку з завданням їй моральної шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача, вона потребує постійного нагляду спеціаліста, тому, у зв'язку з неможливістю знайти іншу роботу через постійне звернення до лікарів, витрачання часу та коштів на поїздки у медичні заклади, обстеження та лікування, просить стягнути з Долинської районної ради на її користь моральну шкоду в розмірі 72500 гривень. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, зіславшись на обставини, викладені у позовній заяві, просили даний позов задоволити та змінити формулювання у трудовій книжці позивачки із «звільнена із займаної посади на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України» на «звільнена із займаної посади на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України», зобов'язати відповідача виплатити вихідну допомогу відповідно до ст.44 КЗпП України та стягнути на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 50 мінімальних заробітних плат, що становить 72500 гривень. Представник відповідача згідно довіреності Білінська О.Я. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, зіславшись на обставини викладені у запереченні проти позову, в якому вказано, що згідно розпорядження заступника голови Долинської районної ради від 23.10.2015 року № 70-к [PERSON] переведено на посаду головного спеціаліста відділу з питань соціально-економічного і культурного розвитку територій та здійснення економічних реформ, приватизації та власності виконавчого апарату районної ради. 28 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до голови Долинської районної ради з заявою про надання їй відпустки для догляду за дитиною тривалістю 6 місяців. Розпорядженням голови районної ради від 28.12.2015 року № 90-к [PERSON] надано відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною тривалістю 6 місяців з 28.12.2015 року по 28.06.2016 року, до роботи приступити 29.06.2016 року. 25 травня 2016 року позивачка звернулася з заявою про приступлення до виконання посадових обов'язків з 30.05.2016 року. На підставі поданої заяви їй надано дозвіл приступити до роботи. Тому посилання позивачки, що вона вважає дії Долинської районної ради незаконними та такими, що грубо порушують законодавство про працю, а саме ч.3 ст.184 КЗпП України, є безпідставними, оскільки відповідно до розпорядження голови районної ради від 30.05.2016 року № 40-к [PERSON] звільнено із займаної посади згідно поданої заяви, а не з ініціативи власника. Позивачка звернувся з заявою про звільнення з роботи з 31 травня 2016 року у зв'язку з переведенням чоловіка [PERSON] на роботу, додавши довідку від 17.05.2016 року № 149/09-19-04-25 про те, що він дійсно працює на посаді головного державного інспектора відділу досудового врегулювання спорів та правового забезпечення діяльності юридичного управління Головного управління ДФС в Івано-Франківській області з 01.04.2016 року. Отже, позивачка просила звільнити її із вказаної дати у зв'язку з переденням чоловіка [PERSON] на роботу в іншу місцевість. Таким чином, голова районної ради зобов'язаний був задоволити заяву про звільнення [PERSON] згідно ч.1 ст.38 КЗпП України, оскільки позивачка самостійно визначила строк і правові підстави розірвання трудового договору. Посилання позивачки, що у зв'язку з тим, що районна рада не виконує законодавство про працю, так як під час перебування у відпустці посаду головного спеціаліста відділу з питань соціально-економічного і культурного розвитку територій та здійснення економічних реформ, приватизації та власності виконавчого апарату районної ради незаконно скорочено і позивачкою написано заяву про звільнення з 31.06.2016 року на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України є необґрунтованими, оскільки у заяві про звільнення останньою вказано дату звільнення не 31.06.2016 року, а 31.05.2016 року. Окрім цього, як зазначено [PERSON], у заяві про звільнення, так і у позовній заяві після виходу з відпустки 30.05.2016 року головою районної ради Данилівим І.І. її письмово попереджено про можливе вивільнення та запропоновано на вибір дві посади: прес-секретаря районної ради та головного спеціаліста з питань діловодства та роботи з документами ради та її органів виконавчого апарату районної ради, від яких позивачка відмовилася. Позивачкою подано заяву про звільнення на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України, з власної волі та без будь-якого примусу. 31.05.2016 року [PERSON] подано додаткову заяву, в котрій вона деталізувала причину свого звільнення, у позовній заяві вказала, що Долинська районна рада безпідставно, всупереч мотивам викладених в заяві, трактувала на свій розсуд підставу звільнення. Проте, як вбачається з заяви позивачки від 31.05.2016 року, остання відкликала заяву в частині звільнення з підстав передбачених ч.1 ст.38 КЗпП України, в іншій частині заява від 30.05.2016 року залишається в силі. Положення статті 38 КЗпП України передбачає подання лише однієї та остаточної заяви про звільнення за власним бажанням, яка подається працівником за два тижні до дати його звільнення чи у строк, про який просить працівник. Жодним законодавчим актом України не передбачено подання будь-яких повторних заяв про звільнення за власним бажанням або ж подання додаткової заяви про уточнення причин звільнення. Позивачкою зазначено, що своїми діями Долинською районною радою їй завдано моральної шкоди. Відповідно до ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Вважають, що Долинська районна рада діяла у межах чинного законодавства України та не спричинила моральної шкоди позивачці, оскільки заяву про звільнення [PERSON] подано з власної волі. Окрім того, зі змісту позовної заяви незрозуміло, з яких міркувань виходила позивачка визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, розпорядженням від 23.10.2015 року № 70-к [PERSON] з 23 жовтня 2015 року переведено з посади прес-секретаря районної ради на посаду головного спеціаліста відділу з питань соціально-економічного і культурного розвитку територій та здійснення економічних реформ, приватизації та власності виконавчого апарату районної ради. Розпорядженням від 28.12.2015 року № 90-к надано [PERSON] відпустку без збереження заробітної плати для догляду за дитиною тривалістю 6 місяців з 28 грудня 2015 року по 28 червня 2016 року та розпорядженням від 25.05.2016 року № 39-к надано останній дозвіл приступити до роботи 30 травня 2016 року. З копії розпорядження від 27.05.2016 року № 64 встановлено, що у зв'язку із зміною структури виконавчого апарату районної ради, скороченням штату працівників, на виконання рішення районної ради від 24.12.2015 року № 54-2/2015 «Про структуру виконавчого апарату районної ради», розпорядження голови районної ради від 04.01.2016 року № 1 «Про внесення змін до штатного розпису виконавчого апарату районної ради» та

Outcome: approved