Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , який також діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , треті особи: [PERSON] та Орган опіки та піклування Боївської сільської ради Нікольського району Донецької області, вказуючи, що їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.06.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікольського районного нотаріального округу Донецької області Майшмаз С.Ф. та зареєстрованого в реєстрі № 626, належить 5/6 частини житлового будинку [ADDRESS] . Власником іншої 5/6 частини житлового будинку є її сестра [PERSON] . У вказаному житловому будинку зареєстровані її син [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] , 2011 року народження, який доводиться їй онуком. З 2003 року відповідач [PERSON] у вищевказаному будинку не проживає, власних речей не зберігає, житлом не користується, комунальні послуги не сплачує, на даний час разом з сином [PERSON] проживають на території РФ. Наявність реєстрації відповідача разом з неповнолітньою дитиною в житловому будинку створює їй перешкоди у користуванні та розпорядженні житлом, оскільки при передачі в оренду, при продажі будинку, а також при оформленні спадщини потрібна згода прописаних мешканців будинку, що в даному випадку унеможливлює здійснення вищезазначених дій. Також, вона змушена додатково нести матеріальні витрати по комунальному обслуговуванню будинку, а також вона позбавлена можливості оформити субсидію. В зв`язку з чим просить визнати [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 22.06.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також відповідачу та третій особі Органу опіки та піклування Боївської сільської ради Нікольського району Донецької області разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. Під час підготовчого розгляду справи, ухвалою суду від 07.07.2020 року участь третьої особи [PERSON] забезпечена шляхом звернення із судовим дорученням до компетентного суду Російської Федерації відповідно до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах. Також зазначеною ухвалою провадження по справі було зупинено до повернення матеріалів судового доручення. Третій особі [PERSON] відповідним судом РФ вручено відповідний пакет судових документів та проведено відповідні окремі процесуальні дії, зокрема роз`яснені права та обов`язки, право відводів, відібрані пояснення по справі у тому числі письмові, щодо предмету спору, тощо. 09.11.2020 року третьою особою [PERSON] надана письмова заява, в якій остання позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, а також просила справу розглянути у її відсутність. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 08.02.2021 року провадження по справі поновлено. Крім цього, ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 26.02.2021 року, яка не була оформлена окремим процесуальним документом, а була занесена до журналу судового засідання від 26.02.2021 року,явку позивачки в судове засідання по даній цивільній справі визнано обов`язковою. Також, під час підготовчого провадження, судом вчинено інші дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, зокрема ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 18.03.2021 року за клопотанням позивачки замінено первісну третю особу Орган опіки та піклування Боївської сільської ради Нікольського району Донецької області на належну третю особу Орган опіки та піклування Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області. Крім цього слід зазначити, що під час підготовчого провадження, в підготовчому судовому засіданні вищевказаною ухвалою суду строк проведення підготовчого провадження у справі було продовжено на 30 днів. 07.07.2021 року представником третьої особи: Органу опіки та піклування Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області надано суду висновок Органу опіки та піклування про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зняття з реєстрації місця проживання малолітнього [PERSON] від 06.07.2021 року № 2-20/2987. Інших клопотань учасниками справи не заявлялося. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 07.07.2021 року підготовче провадження було закрито та справа була призначена до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] , який також діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , у судове засідання неодноразово не з`явився. Про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином за місцем його реєстрації місця проживання. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Представник третьої особи: Органу опіки та піклування Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області у судове засідання не з`явився. Про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність на розсуд суду згідно діючого законодавства. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відсутність нез`явившихся учасників справи. Розглянувши письмову заяву позивачки та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.06.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Нікольського районного нотаріального округу Донецької області Майшмаз С.Ф. та зареєстрованого в реєстрі № 626, належить 5/6 частини житлового будинку [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 169534435 від 06.06.2019 року. Відповідно до довідки виконкому Боївської сільської ради Нікольського району Донецької області № 216 від 10.03.2020 року [PERSON] дійсно мешкає за адресою: [ADDRESS] , та має наступний склад сім`ї: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та онук [PERSON] , [INFO] . Згідно Акту обстеження житлово-побутових умов від 13.03.2020 року, складеного депутатом Боївської сільської ради з участю свідків, за адресою: [ADDRESS] , мешкають дві людини: [PERSON] разом з сином [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію місця перебування № 416 від 07.07.2020 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за місцем перебування за адресою: [ADDRESS] , та має паспорт громадянина РФ, серія [NUMBER] виданий 05.09.2019 року. Згідно висновку Органу опіки та піклування про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зняття з реєстрації місця проживання малолітнього [PERSON] від 06.07.2021 року № 2-20/2987 Орган опіки та піклування вважає за доцільне розглянути питання щодо визнання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, на розсуд суду, з метою соціального захисту неповнолітньої дитини, згідно діючого законодавства України. Статтею 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, враховуючи, що позивачка на законних підставах є власницею 5/6 частини нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] і має право на власний розсуд безперешкодно володіти, розпоряджатися та користуватися належним їй нерухомим майном, а відповідач, який є членом сім`ї позивачки, зареєстрований в зазначеному житловому будинку, але в ньому фактично більш одного року не проживає без поважних причин та у добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає, що порушує право позивачки на користування належним їй майном, а тому її право порушене і підлягає судовому захисту, а позов задоволенню. Вирішуючи питання щодо визнання неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, суд виходить з наступного. Так, ч.4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місцем проживання її батьків (усиновлювачів) або одного із них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. В силу ст. 160 СК України, місце проживання дитини визначається по місцю проживання батьків. Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що неповнолітня дитина набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини непроживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Проаналізувавши наведені правові норми, суд приходить висновку, що інтереси дитини даним рішенням не порушуються з огляду на те, що неповнолітня дитина [PERSON] у спірному будинку не мешкає. Залишення неповнолітньої зареєстрованою у спірному будинку суперечило б ст. 9 Конвенції про права дитини та ст. 160 СК України. Відповідно до ст.ст. 1, 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Згідно ч.2 ст. 18 цього Закону, діти мають право користуватися займаним приміщенням як члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення. Таким чином, системний аналіз цивільного та житлового законодавства дає підстави вважати, що неповнолітня дитина не може бути самостійним відповідачем за позовом про визнання її такою, що втратила права користування житлом, та зберігає або втрачає таке право автоматично разом з батьками. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач [PERSON] втратив право користування спірним жилим приміщенням, а [PERSON] , [INFO] , є дитиною відповідача, залишив місце проживання разом з ним, суд вважає, що неповнолітнього [PERSON] слід також визнати таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Також задовольняючи позов суд виходить з того, що відповідачем відзиву не подано та не спростовано доводи позивачки, а співвласником будинку позовні вимоги визнаються та не заперечується їх задоволення. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги позивачки задоволені, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 420,40 грн.

Outcome: approved