Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] , та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що шлюб між нею та відповідачем було зареєстровано 24 квітня 2004 року Малоглушанською сільською радою Любешівського району Волинської області. Від шлюбу є син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося із-за несумісності характерів. Відповідач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого між ними постійно виникають непорозуміння та сварки, що кожному із них та дитині спричиняють душевні страждання. Відповідач на зауваження не реагує та не хоче змінювати своє відношення до неї та сина. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки як у неї так і у відповідача на ґрунті сімейно-побутових проблем розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги, а тому вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати. З липня 2019 року вони проживають окремо і не ведуть спільного господарства. Відповідач визнає той факт, що сім`я фактично розпалася. Позивачка [PERSON] подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує з викладених у позові підстав і просить їх задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Причину неявки в судове засідання [PERSON] не повідомив і відзив не подав. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 24 квітня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 24 квітня 2004 року Малоглушанською сільською радою (а.с. 6). Від шлюбу є одна неповнолітня дитина. Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть та проживають окремо і, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше збереження сім`ї сторін є недоцільним, оскільки суперечить інтересам позивачки, у зв`язку з чим шлюб належить розірвати. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю, з відповідача на користь позивачки належить стягнути понесені останньою та документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору, в розмірі 840 грн. 80 коп. (а.с. 1).

Outcome: approved