Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позивачка пояснила, що 07.02.2005 року Управління житлово-комунального господарства Одеської міської ради видало свідоцтво про право власності на житло за [NUMBER] , а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яким посвідчено, що квартира належить на правах спільної часткової власності [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] в рівних частках. 27.04.2005 року КП «ОМБТІ та РОН» на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.02.2005 року зареєструвало право спільної часткової власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. 22.05.2006 року [PERSON] склала заповіт № 2738, яким заповідала [PERSON] належну їй 1/3 частину квартири під № [ADDRESS] яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 05.04.2018 року державний нотаріус Третьої одеської державної нотаріальної контори, Білик О.Г. видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом № 4-711 на майно померлого [INFO] року [PERSON] , а саме: 1/6 частку квартири [ADDRESS] адресою: [ADDRESS] . 05.04.2018 року за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на 1/6 частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.10.2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. 29.11.2018 року ОСББ «ЖУКОВА 17» видало довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, згідно якої встановлено, що у квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 05.12.2018 року ОСББ «ЖУКОВА 17» посвідчив складений акт про не проживання, згідно якого встановлено, що з червня 1999 року по теперішній час [PERSON] та [PERSON] не проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі не з`являються за вказаною адресою, предметів особистого вжитку та майна відповідачів в квартирі також немає. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України. Позивачка у судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів, які повідомлені про розгляд справи належним чином, від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 07.02.2005 року Управління житлово-комунального господарства Одеської міської ради видало свідоцтво про право власності на житло за [NUMBER] , а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яким посвідчило, що квартира належить на правах спільної часткової власності [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] в рівних частках. 05.04.2018 року за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на 1/6 частку квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.10.2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно з ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1, 2, ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішенням. Згідно з ст. 405 ч. 3 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивачка не представила належних доказів на підтвердження факту непроживання відповідачів у спірній квартирі без поважних причин понад один рік. Позивачкою не доведено, що відповідачі втратили інтерес до спірного житла. Акт про фактичне не проживання не є достатньою і безумовною підставою для задоволення позову, оскільки у повній мірі не відображає обставини, які мають правове значення для правильного вирішення справи. Доводи позивачки [PERSON] , що реєстрація місця проживання відповідачів покладає на неї непомірний тягар по оплаті комунальних послуг, не спростовують недоведеність обставин, з якими закон пов`язує такі наслідки, як визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Позивачка не позбавлена можливості звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача сплачених нею комунальних послуг у встановленому законом порядку. Не знайшли підтвердження під час розгляду справи та є недоведеними доводи позивача про те, що відповідачі є особами, які забезпечені житлом, та вибули на інше місце проживання. Крім того, [PERSON] не є одноособовою власницею квартири за адресою: [ADDRESS] . Право власності на частку в спадковому майні у вигляді зазначеної квартири на даний час не зареєстровано. Суд звертає увагу на те, що [PERSON] є рідною сестрою позивачки, тобто разом з [PERSON] є спадкоємицею 1-ї черги після смерті [PERSON] Таким чином, суд приходить до переконливого висновку, що законні підстави для визнання [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , - відсутні, тому в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed