Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про поділ майна, яке являється спільною сумісною власністю подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що вона 24.02.2001 р. уклала шлюб з [PERSON], 04.07.1975 р. н., який зареєстрували у відділі реєстрації Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 228 свідоцтво серія І-ТП № 071082 від 24.02.2001 р. Під час сумісного проживання вони придбали три кімнатну квартиру, розташовану за адресою: м. Житомир вул. Домбровського буд. 59 «б» кв. 23 яку оцінювач вартості майна оцінив у 248\~700 грн. Як варіант розподілу майна, придбаного під час шлюбних відносин [PERSON] запропонувала визнати за нею та [PERSON] право власності по 1/2 частину житлової квартири вартістю по 124\~350, 00 грн. До судового засідання позивачка та відповідач не зявилися, направили до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позивачка на позовних вимогах наполягала, відповідач проти позовних вимог не заперечував. Cуд, вивчивши матеріали справи беручи до уваги, що сторони не можуть самостійно розподілити майно, яке являється спільною сумісною власністю подружжя, вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, яке являється спільною сумісною власністю подружжя слід задовольнити, поділивши майно (квартиру) в рівних частинах. Судом встановлено, що 24.02.2001 р. [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрували у відділі реєстрації Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 228 свідоцтво серія І-ТП № 071082 від 24.02.2001 р. Згідно Свідоцтва про право власності квартира № 23 у будинку № 59 «б» по вул. Домбровського м. Житомира належить [PERSON]. Згідно технічного паспорту на квартиру розташовану за адресою: м. Житомир вул. Домбровського буд. 59 «б» кв. 23 квартира належить [PERSON]. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (далі СК України), майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 3 ст. 61 СК України передбачено, що якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сімї, то майно, яке отримано за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Крім того, диспозицією ч. 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанова), вирішуючи спори між подружжям про поділ спільно нажитого майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частини 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Пунктом 25 вказаної Постанови передбачено при вирішенні питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, необхідно застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Outcome: approved