Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу до відповідача [PERSON] вказавши в ньому, що 19 липня 2011 року сторони уклали шлюб, про що у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 1059. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що шлюб фактично розпався і носить лише формальний характер, оскільки на протязі останніх пів року шлюбні відносини з відповідачем вони припинили, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету та проживають окремо. Через різні погляди на життя та погані взаємовідносини вони втратили один до одного почуття взаємної любові, взаєморозуміння та поваги. Позивачка вважає, що подальше проживання та перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем суперечитиме їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, примирення вважає неможливим, оскільки кожен з них живе самостійним відокремленим життям. Спору про поділ майна що є у спільній власності сторін між ними немає. Спір про місце проживання малолітньої дитини у сторін відсутній, оскільки після розірвання шлюбу малолітня - [PERSON] буде проживати з позивачкою. На підставі зазначеного просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте до початку судового засідання від неї надійшла заява про розгляд даної справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак до початку судового засідання від нього надійшла заява про розгляд даної справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 19 липня 2011 року сторони уклали шлюб, про що у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 1059, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Від шлюбу у сторін є малолітня дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до ст. 55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Також судом встановлено, що шлюб сторін фактично розпався і носить лише формальний характер, оскільки з червня 2013 року шлюбні відносини сторони припинили, що підтвердили в своїх заявах на адресу суду, позивачка та відповідач, вони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та не проживають разом. Через різні погляди на життя та погані взаємовідносини, вони втратили один до одного почуття взаємної любові, взаєморозуміння та поваги. Спір про місце проживання малолітньої доньки у сторін відсутній, оскільки після розірвання шлюбу малолітня - [PERSON] буде проживати з позивачкою. Спір про поділ спільного майна у сторін відсутній. Беручи до уваги вище викладене, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя та малолітньої дитини, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати, малолітню дитину залишити проживати з позивачкою. Задовольняючи позовні вимоги, суд також бере до уваги те, що відповідач позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення, а також, що судом надавався сторонам строк на примирення, після спливу якого сторони не примирились, позивачка просить розірвати їх шлюб, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved