overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що в 2008 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. З відповідачем не проживає однією сім'єю, не має бажання жити разом, миритися. Вважає, що подальшому жити однією сім'єю неможливо. Наполягає на розірванні шлюбу. Відновлення сімейних відносин вважає неможливим, просить суд розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні, відповідач позов визнав, не заперечує, щоб суд виніс рішення про розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підставах. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя . У судовому засіданні встановлено, що 18 липня 2008 року сторони уклали шлюб, реєстрація якого відбулася у відділі РАЦС Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №395. Від спільного проживання мають доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між сторонами були припинені у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння. Позивач не бажає миритися з відповідачем і проживати з ним. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини чоловіка й жінки, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, міри прийняття судом для примирення сторін, але вжиті заходи судом подружжя не примирили, вважає, що подальше загальне життя позивача й відповідача, як чоловіка й дружини і збереження їхнього шлюбу, суперечило б інтересам позивача, у зв'язку, із чим позовні вимоги необхідно задовольнити. У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд виносить рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки й збереження родини суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що в 2012 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. З відповідачем не проживає однією сім'єю, не має бажання жити разом, миритися. Вважає, що подальшому жити однією сім'єю неможливо. Наполягає на розірванні шлюбу. Відновлення сімейних відносин вважає неможливим, просить суд розірвати шлюб з відповідачем. У судовому засіданні, відповідач позов визнав, не заперечує, щоб суд виніс рішення про розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підставах. У відповідності зі ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя . У судовому засіданні встановлено, що 02 червня 2012 року сторони уклали шлюб, реєстрація якого відбулася у виконкомі Шабельківської селищної ради м. Краматорська, актовий запис №28. Свідоцтво видано відділом РАЦС Краматорського міського управління юстиції Донецької області 12 листопада 2014 року. Від спільного проживання мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між сторонами були припинені у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння. Позивач не бажає миритися з відповідачем і проживати з ним. Суд, з'ясувавши фактичні взаємини чоловіка й жінки, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, міри прийняття судом для примирення сторін, але вжиті заходи судом подружжя не примирили, вважає, що подальше загальне життя позивача й відповідача, як чоловіка й дружини і збереження їхнього шлюбу, суперечило б інтересам позивача, у зв'язку, із чим позовні вимоги необхідно задовольнити. У відповідності зі ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд виносить рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й жінки й збереження родини суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про розподіл майна. Мотивує тим, що з відповідачем перебувала в шлюбі з 11 серпня 1990 року. В період шлюбу ними за спільні кошти відповідно до договору купівлі- продажу від 13 квітня 1998 року була придбана [ADDRESS]. Договір посвідчений нотаріально і зареєстрований в Олександрійському МБТІ 27 жовтня 1998 року за відповідачем [PERSON] Останнім часом між ними погіршилися відносини. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 6 лютого 2012 року шлюб з відповідачем розірваний. Відповідач добровільно проводити поділ квартири відмовляється. Тому просить суд розділити спірну квартиру, визнавши за нею з урахуванням уточнених позовних вимог право власності на 1/2 частину спірної квартири. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і просить його задоволити. Відповідач в судове засідання двічі не з явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст..60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно п.1 ст.69 СК України чоловік і жінка мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно п.1 ст.70 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Встановлено, що сторони знаходилися в шлюбі з 11.08.1990 року по 6.02.2012 року. В судовому засіданні встановлено, що в період шлюбу сторонами за спільні кошти відповідно до договору купівлі- продажу від 13 квітня 1998 року була придбана [ADDRESS]. Договір посвідчений нотаріально і зареєстрований в Олександрійському МБТІ 27 жовтня 1998 року за відповідачем [PERSON] Відповідач добровільно проводити поділ квартири відмовляється. Так як дана квартира придбана в період шлюбу, то дана квартира являється їхньою спільною сумісною власністю і тому кожний з них має право на половину зазначеної квартири. Тому, з урахуванням викладеного, суд вважає, що за позивачкою можливо визнати право власності на 1/2 частину [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначає, що сторони зареєстрували шлюб 26.01.2010р. у Заболотцівській сільській раді Бродівського району . Від шлюбу в сім'ї народилося двоє дітей: син [PERSON],2008 р.н. та донька [PERSON], 2011 р.н. Позивачка мотивує свої позовні вимоги тим, що відповідач добровільно допомоги не надає, ухиляється від утримання дітей, діти повністю перебувають на утриманні позивачки. Відповідач фіксованого доходу не має, є працездатною особою, на утриманні інших осіб не має, однак має неофіційні доходи, а тому просить стягувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просить його задовольнити та у випадку неявки відповідача не заперечила щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання, повторно, не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходила заява про відкладення розгляду справи. Суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст.224-226 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи з наступного: судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі (а.с.6), від якого у подружжя народилося двоє дітей: син [PERSON],2008 р.н. (а.с.9) та донька [PERSON], 2011 р.н.(а.с.10). Діти проживають разом з матір'ю. Згідно чинного законодавства батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 ч.2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на час розгляду справи прожитковий мінімум для дітей віком до шести років становить 1167 грн., від шести до вісімнадцяти становить - 1455 грн. Суд, враховуючи матеріальне становище дітей, які знаходяться на утриманні матері, яка не працює, матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою, не має фіксованого заробітку, враховуючи стан здоров'я відповідача, вважає, що для задоволення необхідних потреб дітей, слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 грн. на кожну дитину. Таким чином, суд вважає, що є всі правові підстави для часткового задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст.180,181,182,184 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.02.2001 р. Від даного шлюбу в цій сім'ї народилися син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] Позивачка мотивує свої позовні вимоги тим, що відповідач добровільно допомоги не надає, матеріально не підтримує, іти повністю перебувають на утриманні позивачки, а тому просить стягувати аліменти на утримання дітей в розмір 1/3 частки усіх видів заробітку, але не менше 30% відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до повноліття дітей. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просить позов задовольнити та у разі неявки відповідача - винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходила заява про відкладення розгляду справи. Суд врахувавши заяву представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224-226 ЦПК України та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі (а.с.4),згідно свідоцтв про народження від цього шлюбу у подружжя народилися син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO](а.с.5), які проживають разом з матір'ю. Згідно чинного законодавства відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 ч.2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення позовних вимог. На підставі ст.ст.180,181,182,183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак 12.09.2006 року шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу в сім'ї народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позивачка мотивує свої позовні вимоги тим, що відповідач добровільно допомоги не надає, постійно зловживає спиртними напоями, ухиляється від утримання дітей, матеріально не підтримує, однак має можливість забезпечувати дітей матеріально. Позивачка являється інвалідом 1 групи, однак її грошей не вистачає для утримання дітей, а тому просить стягувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на утримання дітей до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала з підстав наведених в позовній заяві, просить позов задовольнити та не заперечила щодо заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходила заява про відкладення розгляду справи. Суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224-226 ЦПК України. Суд, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково виходячи з наступного: судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, однак 12.09.2006 року Бродівським районним судом Львівської області шлюб між ними було розірвано (а.с.5), згідно свідоцтв про народження від цього шлюбу у подружжя народилися діти: [PERSON], [INFO](а.с.4) та [PERSON], [INFO](а.с.5). Згідно чинного законодавства батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 ч.2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на час розгляду справи прожитковий мінімум для дитини віком від шести до вісімнадцяти років становить 1286 грн. Суд, враховуючи матеріальне становище дітей, які проживають з матір'ю (а.с.8), яка являється інвалідом 1 групи, (а.с.6), матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою, і суд немає відомостей, що за станом здоров'я є будь-які обмеження щодо зайняття ним трудовою діяльністю, тому вважає, що для задоволення необхідних потреб дітей слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. Таким чином, суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення позовних вимог частково. На підставі ст.ст.180,181,182,184 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, однак 12.09.2006 року шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу в сім'ї народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Позивачка мотивує свої позовні вимоги тим, що відповідач добровільно допомоги не надає, постійно зловживає спиртними напоями, ухиляється від утримання дітей, матеріально не підтримує, однак має можливість забезпечувати дітей матеріально. Позивачка являється інвалідом 1 групи, однак її грошей не вистачає для утримання дітей, а тому просить стягувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на утримання дітей до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивачка позов підтримала, просить його задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти в розмірі 500 грн. В даний час він не працює, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу, крім допомоги на дітей, доходів сім'я немає, тому він не в змозі сплачувати аліменти в якому просить позивачка. Суд, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного: судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, однак 12.09.2006 року Бродівським районним судом Львівської області шлюб між ними було розірвано (а.с.5), згідно свідоцтв про народження від цього шлюбу у подружжя народилися діти: [PERSON], [INFO](а.с.4) та [PERSON], [INFO](а.с.5). Згідно чинного законодавства батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 ч.2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на час розгляду справи прожитковий мінімум для дитини віком від шести до вісімнадцяти років становить 1286 грн. Суд, враховуючи матеріальне становище дітей, які проживають з матір'ю (даний факт сторонами не заперечувався), яка являється інвалідом 1 групи (а.с.6), матеріальне становище відповідача, який на утриманні має чотирьох дітей від іншого шлюбу (а.с.31-35), не працює (а.с.36), однак є працездатною особою та за станом здоров'я немає обмеження щодо зайняття ним трудовою діяльністю, тому вважає, що для задоволення потреб дітей слід стягувати аліменти, виходячи із прожиткового мінімуму для дітей, який встановлений законом та з врахуванням то, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 386 грн. на кожну дитину. Таким чином, суд вважає, що є всі правові підстави для задоволення позовних вимог частково. На підставі ст.ст.180,181,182,184 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 15.03.2013 року було розірвано Бродівським районним судом Львівської області. Від шлюбу в сімї народилося двоє дітей: дочка [PERSON],04.05.2008р.н. та син [PERSON], [INFO] Позивачка мотивує свої позовні вимоги тим, що відповідач добровільно допомоги не надає, ухиляється від утримання дітей, діти повністю перебувають на утриманні позивачки, а тому просить стягувати аліменти з відповідача, який офіційно не працює, однак є працездатною особою, на своєму утриманні інших осіб не має, а тому може сплачувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 гривень на кожну дитину, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просить його задовольнити та у випадку неявки відповідача не заперечила щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання, повторно, не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце проведення судового засідання, про що свідчать розписки про отримання судових повісток, які долучені до матеріалів справи, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходила заява про відкладення розгляду справи. Суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст.224-226 ЦПК України. Суд, зясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який 15.03.2013 року було розірвано Бродівським районним судом Львівської області (а.с.4), згідно свідоцтв про народження від цього шлюбу у подружжя народилися: дочка [PERSON],04.05.2008р.н. (а.с.5) та син [PERSON], 22.01.2011 р.н.(а.с.6). Діти проживають разом з матірю. Згідно чинного законодавства батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 ч.2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на час розгляду справи прожитковий мінімум для дітей віком до шести років становить 1167грн.; від шести до вісімнадцяти становить 1455 грн. Суд, враховуючи матеріальне становище дітей, які знаходяться на утриманні матері, яка ніде не працює, матеріальне становище відповідача, який може надавати матеріальну допомогу, оскільки не встановлено обмежень щодо зайняття ним трудовою діяльністю, наявності інших осіб на його утриманні, тощо, тому вважає, що для задоволення необхідних потреб дитини, слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 450 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що у випадку виконання обовязку по утриманню дитини обома батьками в однаковій мірі дасть змогу мінімально наближено забезпечити прожитковий мінімум для дитини. На підставі ст.ст.180,181,182,184 СК України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В позовній заяві зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 20.10.2016 р. розірвали. Після розірвання шлюбу позивачка змінила прізвище на [PERSON]. Від шлюбу в сім'ї народилися: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачкою. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим,що відповідач після розірвання шлюбу, добровільно, за власної ініціативи, коштів на утримання дітей не надає. Спілкуються сторони виключно по необхідності. Позивачка працює, отримує мінімальну заробітну плату, якої не вистачає на проживання та матеріальне забезпечення дітей. Оскільки, відповідач не має постійного місця праці, постійного доходу, аліменти просить стягувати у твердій грошовій сумі в розмірі по 845 грн., щомісячно, на кожну дитину та до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, просить його задовольнити. У випадку неявки відповідача не заперечила щодо винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання, повторно, не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, яка долучена до матеріалів справи, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходила заява про відкладення розгляду справи. Суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224-226 ЦПК України. Суд розглянув справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 20.10.2016 р. розірвали, що підтверджується рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 20.10.2016 р. (а.с.6), згідно свідоцтв про народження від цього шлюбу у подружжя народилися дочка [PERSON], [INFO] р.н.(а.с.3), син [PERSON], [INFO] р.н.(а.с.4) та дочка [PERSON], [INFO] (а.с.5). Діти проживають разом з матір'ю. Згідно чинного законодавства батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.182 ч.2 СК України розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на час розгляду справи прожиткового мінімуму для дитини віком від шести до вісімнадцяти років становить 1689 грн. Суд, враховуючи матеріальне становище дітей, які проживають з матір'ю, яка працює та отримує мінімальну заробітну плату, матеріальне становище відповідача та стан його здоров'я, стосовно якого обмежень щодо зайняття ним трудовою діяльністю судом не встановлено, інших осіб на утриманні у нього немає, тому вважає, що для задоволення необхідних потреб дитини, слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн., щомісячно, та до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст.ст.180,181,182,184 СК України,

Outcome: partial