overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - майна, що знаходиться на території Радошівської сільської ради по закону після смерті її рідної матері [PERSON], яка померла [INFO] року. В позовній заяві позивачка вказала на те, що після смерті матері в строк передбачений законом для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини - заяву вона не подавала, так, як вважала, що спадщину фактично прийняла. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та суду пояснила, що після смерті матері вона фактично прийняла спадщину, взяла майно матері під охорону, рідний брат [PERSON] від спадщини відмовився. Оскільки вона вважала, що прийняла спадщину, то до нотаріальної контори не зверталася. Коли захотіла переоформити земельну ділянку, то дізналася, що пропустила строк звернення до нотаріуса. Просить суд надати додатковий строк два місяці для звернення з заявою про прийняття спадщини. Представник Радошівської сільської ради до суду надав заяву про розгляд справи без участі представника та визнанням позовних вимог позивачки. Доводи позивачки в судовому засіданні підтверджуються дослідженими доказами, а саме поясненнями свідків та матеріалами, що містяться в справі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він є рідним братом позивачки і підтримує позов. Після смерті матері він не бажає приймати спадщину, так як спадщина йому не потрібна. Сестра взяла майно під свою охорону та слідкує за будинком, отримує паї. Свідки [PERSON] та [PERSON] дали аналогічні пояснення. Судовим розглядом справи встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року і протягом шести місяців після її смерті ніхто із спадкоємців (у тому числі - й позивачка) не подали до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. При цьому [PERSON] помилково вважала, що спадщина померлої переходить в її власність автоматично. Однак, у відповідності зі ст. ст. 1268-1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, подати до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини позивачка пропустила з поважних причин. Згідно ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тому суд вважає, що є законні підстави для задоволення позову і визначення позивачеві [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] тривалістю два місяці з дня набрання законної сили цим судовим рішенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини майна, що знаходиться на території Ріпківської сільської ради, а саме земельної ділянки та майнового паю після смерті матері [PERSON], яка померла 16 листопада 2010 року. В позовній заяві позивачка вказала на те, що після смерті матері ніхто, крім неї, не прийняли спадщину. Вона фактично вступила в спадщину та взяла все майно померлої під охорону, інші спадкоємці, а це її рідні сестри відмовляються від прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачка позов підтримали та просить суд надати додатковий строк два місяці для звернення з заявою про прийняття спадщини, оскільки пропустили строк з тих причин, що думала, що прийняла спадщину, не звертаючись до нотаріуса. А тому просить надати додатковий строк для отримання у спадок земельну ділянку та майновий пай. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заявила суду, що вона відмовляється від прийняття спадщини та просить суд позов задовольнити. Так як сестра вела спільне господарство з матірю і до смерті її доглядала. Після смерті матері вона прийняла спадщину під охорону до цього часу управляє спадком. Відповідачка [PERSON] суду направила заяву про розгляд справи без її участі та визнання позову. Представник Ріпківської сільської ради до суду повторно не зявився, не повідомивши суд про причину його неявки. Отже справу розглянуто без участі представника. Доводи позивачки підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Судовим розглядом справи встановлено, що [PERSON] померла 16 листопада 2010 року і протягом шести місяців після її смерті ніхто із спадкоємців (у тому числі й позивачка) не подали до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. При цьому вона помилково вважала, що спадщина померлої переходить в їх власність автоматично, а тому до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Інші спадкоємці відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачки. Враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини позивачка пропустила з поважних причин. Згідно ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовилися. Тому суд вважає, що є законні підстави для задоволення позову і визначення позивачці [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини по закону після смерті матері [PERSON] тривалістю два місяці з дня набрання законної сили цим судовим рішенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - майна, що знаходиться на території Теліжинецької сільської ради, а саме земельної ділянки після смерті [PERSON], яка померла 13 лютого 2007 року. В позовній заяві позивачка вказала на те, що [PERSON] на її ім'я склала заповіт, і після її смерті вона фактично прийняла спадщину, але не знала, що спадкодавця має право на земельну ділянку сільгосппризначення, яка перебувала в оренді. Про це вона дізналася вже після того, коли прийняла спадщину. Коли звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, то її повідомили про те, що вона пропустила строк для звернення для прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачка позов підтримали та просить суд надати додатковий строк два місяці для звернення з заявою про прийняття спадщини, оскільки пропустили строк з тих причин, що думала, що прийняла спадщину, не звертаючись до нотаріуса. А тому просить надати додатковий строк для отримання у спадок земельну ділянку. Представник Теліжинецької сільської ради до суду надав заяву про розгляд справи без участі представника, не заперечуючи щодо задоволення позову. Отже справу розглянуто без участі представника. Доводи позивачки підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Судовим розглядом справи встановлено, що [PERSON], яка померла 13 лютого 2007 року і протягом шести місяців після її смерті ніхто із спадкоємців (у тому числі - й позивачка) не подали до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. При цьому вона помилково вважала, що спадщина померлої переходить в їх власність автоматично, а тому до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася. Відповідно до заповіту, спадкодавець все майно та права на майно яке їй належить заповідає позивачці. Враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини позивачка пропустила з поважних причин. Згідно ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Інші спадкоємці від прийняття спадщини відмовилися. Тому суд вважає, що є законні підстави для задоволення позову і визначення позивачці [PERSON] додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини по заповіту після смерті [PERSON] тривалістю два місяці з дня набрання законної сили цим судовим рішенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням, мотивуючи це тим, що вона являється власником будинку [ADDRESS], а [PERSON] був чоловіком її доньки, якого вона дозволила зареєструвати в своєму будинку за вказаною адресою. Він не проживає у будинку з червня 2012 року, коли він припинив спільне проживання з її донькою та виїхав проживати до своїх батьків і до цього часу не з'являвся. На даний час у неї як власника житла виникла необхідність розпорядитись належним їй житлом, але через те, що у цьому будинку зареєстрований відповідач, вона позбавлена можливості реалізувати своє законне право. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягає на задоволені позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - причин неявки суду не повідомив. Отже справу розглянуто у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивачки, свідків [PERSON] та [PERSON], які підтвердили факт того, що з червня 2012 року [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, а також перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно вимог ст. 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить будинок за адресою [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право власності, технічним паспортом на квартиру, копії яких додані до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] зареєстрований за тою ж адресою, що й позивачка, що підтверджується довідкою Мислятинської сільради. Згідно ст. 71 ЖК при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цім житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з червня 2012 року, що підтверджується поясненими представником позивачки, поясненнями свідків та іншими матеріалами справи. Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких обставин суд приходить до висновку про правомірність вимог позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу в якій вказує, що 11 листопада 2011р. у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м.Донецьку, був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, про що було зроблено актовий запис № 967. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. З жовтня 2013р. сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду їх сім'ї були ті обставини, що вони з відповідачем опинились людьми різними за характерами, їм важко було знайти спільну мову та дійти спільної думки. На цьому ґрунті виникали непорозуміння, сварки, було втрачене почуття поваги один до одного. Позивачка вважає, що при таких обставинах подальше збереження сім'ї не має сенсу та просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON] Крім того, просила суд відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак надала суду заяву в якій свої позовні вимоги підтримала, на розірванні шлюбу наполягала та просила суд розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність згідно зі ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні було встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2011. Шлюб був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис № 967, про що суду представлене відповідне свідоцтво про шлюб (а.с.6). Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Згідно вимог ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, у судовому засіданні було встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують з жовтня 2013р., спільне господарство не ведуть, приймати будь-які заходи до примирення не бажають, тобто їх сім'я фактично розпалась та існує лише формально. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Спору майнового характеру між сторонами на теперішній час не виникло. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу в якій вказує, що 25 листопада 2005р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м.Донецьку, був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, про що було зроблено актовий запис № 909. Від спільного життя мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO] У 2008р. сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Сім'я фактично розпалась з тих причин, що у них з відповідачем різні погляди на життя, на цьому ґрунті постійно виникали непорозуміння, сварки та суперечки. Позивачка не бажає поновлювати шлюбні відносини з відповідачем, вважає, що їх шлюб розпався остаточно. Просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала та просила суд шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність згідно зі ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні було встановлено, що позивачка [PERSON] (дошлюбне прізвище «[PERSON]») та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 листопада 2005р. Шлюб був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м.Донецьку, актовий запис № 909, про що суду представлене відповідне свідоцтво про шлюб (а.с.3). Від спільного життя мають неповнолітню дочку [PERSON] [INFO](а.с. 4) Згідно вимог ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, у судовому засіданні було встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують тривалий час, а саме з 2008р., спільне господарство не ведуть, тобто їх сім'я фактично розпалась та існує лише формально. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Спору майнового характеру та з приводу місця проживання дитини, між сторонами на теперішній час не виникло. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу в якій вказує, що 29 грудня 2006р. Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, про що було зроблено актовий запис № 1771. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. З квітня 2012р. сторони шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї були ті обставини, що з вони з відповідачем опинились людьми різними за характером, поглядами на життя, на цьому ґрунті між ними виникали сварки та суперечки. Поновлювати шлюбні відносини вони не бажають і позивачка вважає, що при таких обставинах подальше збереження сім'ї не має сенсу та просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні вищевикладеним та просила суд шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку, в зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність згідно зі ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні було встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 грудня 2006р. Шлюб був зареєстрований Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 1771, про що суду представлене відповідне свідоцтво про шлюб (а.с.9). Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Згідно вимог ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, у судовому засіданні було встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують тривалий час, спільне господарство не ведуть, тобто їх сім'я фактично розпалась та існує лише формально. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до відповідача, [PERSON], вказуючи на те, що з відповідачем по справі знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 07 липня 2005 року Кіндрашівською сільською радою Куп'янського району Харківської області за актовим записом № 04. Сторони мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені у зв'язку з відсутністю взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного. Примирення не можливе. Домовленість про місце проживання та утримання неповнолітньої дитини між сторонами, досягнута. Майновий спір, відсутній. У судове засідання сторони не з'явилися, надавши суду письмові заяви згідно яких, просять суд розглянути справу у їхню відсутність. Позивачка, підтримує позовні вимоги, які просить суд задовольнити. Після розірвання шлюбу, просить залишити за собою шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач, позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Статтею 174 ЦПК України, передбачено, якщо у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши думку сторін, судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Так, сторони з 07 липня 2005 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Кіндрашівською сільською радою Куп'янського району Харківської області за актовим записом № 04. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені по причині відсутності взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного. Сторони мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Домовленість про місце проживання та утримання неповнолітньої дитини між сторонами, досягнута. Примирення не можливе. Майновий спір, відсутній. Після розірвання шлюбу позивачці залишити шлюбне прізвище «[PERSON]» ( а.с.2-6). При таких обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та порушує її права і свободи, що має істотне значення, у зв'язку з чим, на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між позивачкою і відповідачем підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси позивачки та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу до відповідача, [PERSON], вказуючи на те, що з відповідачем по справі знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 10 грудня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану № 1 Куп'янського міського управління юстиції Харківської області за актовим записом № 164. Сторони мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені у зв'язку з відсутністю взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного. Примирення не можливе. Домовленість про місце проживання та утримання неповнолітньої дитини між сторонами, досягнута. Майновий спір, відсутній. У судове засідання сторони не з'явилися, надавши суду письмові заяви згідно яких, просять суд розглянути справу у їхню відсутність. Позивачка, підтримує позовні вимоги, які просить суд задовольнити. Після розірвання шлюбу, просить залишити за собою шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач, позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти його задоволення. Статтею 174 ЦПК України, передбачено, якщо у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З'ясувавши думку сторін, судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Так, сторони з 10 грудня 2003 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану № 1 Куп'янського міського управління юстиції Харківської області за актовим записом № 164. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені по причині відсутності взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного. Сторони мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Домовленість про місце проживання та утримання неповнолітньої дитини між сторонами, досягнута. Примирення не можливе. Майновий спір, відсутній. Після розірвання шлюбу позивачці залишити шлюбне прізвище «[PERSON]» ( а.с.4-7). При таких обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та порушує її права і свободи, що має істотне значення, у зв'язку з чим, на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між позивачкою і відповідачем підлягає розірванню. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси позивачки та інтереси інших осіб.

Outcome: approved