Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що вона з відповідачем з 28 жовтня 1995 року по 02 жовтня 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають вже повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 18 грудня 2007 року відповідач сплачував аліменти на її користь на утримання дочки до її повноліття. На даний час дочка [PERSON] є студенткою 1 курсу факультету права та лінгвістики, денної форми навчання, за напрямком підготовки «Правознавство» Білоцерківського національного аграрного університету, що підтверджує доданою до заяви довідкою № 189 від 22.10.14 р. з місця навчання, і у зв'язку з цим дочка потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому позивач звернулась до суду з даним позовом, який до розгляду справи по суті уточнила та просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки щомісячно з усіх видів заробітку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала через канцелярію суду заяву, в якій підтримала уточнений позов та просила слухати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить рекомендоване повідомлення, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно ст.. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні даного судового засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.. В судовому засіданні встановлено, що відповідач являється рідним батьком дочки позивачки, що підтверджується матеріалами справи. На даний час дочка [PERSON], [INFO] є студенткою 1 курсу факультету права та лінгвістики, денної форми навчання, за напрямком підготовки «Правознавство» Білоцерківського національного аграрного університету, що підтверджується довідкою № 189 від 22.10.14 р. з місця навчання. Оскільки дочка продовжує навчатися, не працює і не має самостійного заробітку, то потребує матеріальної допомоги. Згідно ст.199 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. А тому відповідач, як батько, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дочки до досягнення нею двадцяти трьох років, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання присудження судових витрат та їх розподілу, суд встановив, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір». Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, згідно із ч. 2 ст. 88 ЦПК України. Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України, не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на судовий збір у справах про стягнення аліментів. Тому суд вважає за необхідне стягнути витрати на судовий збір на рахунок держави з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved