Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Краматорського міського суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що на підставі договору дарування від 24.12.1993 року позивачка є власником будинку [ADDRESS]. У зазначеному будинку зареєстровані: донька позивачки [PERSON], [INFO] та відповідач [PERSON], [INFO]. 13.09.2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] шлюб було розірвано. Відповідач з 2012 року за вказаною адресою не проживає, житлом не користуються, власних речей там не зберігають, обов'язки по утриманню житла не здійснює, однак в добровільному порядку з реєстрації не знімається, чим перешкоджають позивачці вільно здійснювати своє право власності щодо житла. Просить суд винести рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Була не проти винесення по справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлявся належним чином, заяв або заперечень на позов не надав. Зі згоди позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України судом ухвалено про заочний розгляд справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки. Позивача та відповідачів вона знає. Їй відомо, що приблизно з грудня 2012 року відповідач [PERSON], колишній чоловік позивачки, не проживає у [ADDRESS]. Позивачка не чинила перешкод у проживанні відповідача за цією адресою. Відповідач за власним бажанням виїхав в інше місце проживання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки. Позивача та відповідачів вона знає. Їй відомо, що [PERSON] колишній чоловік позивачки, приблизно з літа 2013 року у будинку [ADDRESS] не проживає. Позивачка не чинила перешкод у проживанні відповідачів за цією адресою. Відповідачі за власним бажанням виїхали в інше місце проживання. Суд, дослідивши позов, надані докази - договір дарування жилого будинку від 24.12.1993 року, копію свідоцтва про шлюб, з якого вбачається, що позивачка змінила при реєстрації шлюбу прізвище з «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]», копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, з якого вбачається, що [PERSON] власник будинку [ADDRESS], копію заочного рішення від 02.09.2011 року, яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач з 2012 року не користуються житлом - будинком [ADDRESS], який належить на праві приватної власності позивачці, а також не користуються до теперішнього часу, власних речей там не зберігає, обов'язки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратили право користування вказаним житлом. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації.

Outcome: approved