Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивачка в позові вказує, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 8 жовтня 2005 року. Від сумісного проживання у них є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя у сторін не склалось. Згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 20.12.2013 року їхній шлюб було розірвано. З липня 2013 року позивачка та відповідач не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. В серпні 2013 року відповідач, забравши свої речі, виїхав з будинку позивачки. За весь час позивач 2 рази надав позивачці кошти на утримання їхньої дочки, але їх недостатньо для нормального забезпечення і розвитку їхньої дитини. Фактично дитина знаходиться на утримані і виховані позивачки. Відповідач працездатний, однак місце його працевлаштування позивачці невідоме, але відомо що він має стабільне немале джерело доходу і має змогу надавати допомогу на утримання їхньої дочки, але не бажає цього робити. Стягнення по виконавчих листах з нього не проводяться, тому позивачка бажає стягувати з відповідача аліменти на утримання їхньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно. Тому позивачка вимушена звертатись до суду з даним позовом. До судового засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, проте від неї надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачка з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 8 жовтня 2005 року. Від сумісного проживання у них є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя у сторін не склалось. Згідно рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 20.12.2013 року їхній шлюб було розірвано. З липня 2013 року позивачка та відповідач не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. В серпні 2013 року відповідач, забравши свої речі, виїхав з будинку позивачки. За весь час позивач 2 рази надав позивачці кошти на утримання їхньої дочки, але їх недостатньо для нормального забезпечення і розвитку їхньої дитини. Фактично дитина знаходиться на утримані і виховані позивачки. Відповідач працездатний, однак місце його працевлаштування позивачці невідоме, але відомо що він має стабільне немале джерело доходу і має змогу надавати допомогу на утримання їхньої дочки, але не бажає цього робити. Стягнення по виконавчих листах з нього не проводяться, тому позивачка бажає стягувати з відповідача аліменти на утримання їхньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Таким чином, вимоги позивачки є законними та підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved