Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 08.09.2008р. між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Шпанівською сільською радою Рівненського району Рівненської області, про що зроблено актовий запис за № 24. Від даного шлюбу в сторін народилось троє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] Стверджує, що їхня сім'я наділі існувати не може, у зв'язку із тим, що відповідач [PERSON] не піклується про сім'ю, зловживає спиртними напитками, принижує її та ображає нецензурними словами. Вважає, що їх шлюб необхідно розірвати, оскільки спільне сімейне життя суперечить інтересам її та дітей. З огляду на наведені обставини, просить суд розірвати шлюб між нею, позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] Окрім цього, після розірвання шлюбу й надалі бажає іменуватись прізвищем «[PERSON]». Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить суд справу слухати у її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату та час слухання справи, а також не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку позивачки, яка не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони перебувають у шлюбі з 08.09.2008 року, який зареєстрований Шпанівською сільською радою Рівненського району Рівненської області, про що зроблено актовий запис за № 24. Від даного шлюбу в сторін народилось троє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. У відповідності до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутні почуття любові та взаємоповаги, різні погляди на життя, шлюб існує лише формально у зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] став нехтувати сімейними цінностями та стежити за сімейними справами. Окрім цього, встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, збереження сім'ї неможливе, сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.09.2008 року, копіями свідоцтв про народження дітей; посвідченням серії [NUMBER], виданого позивачці [PERSON], з якого відомо, що остання є інвалідом ІІІ групи з дитинства; копією паспорта та ідентифікаційного коду позивачки [PERSON] Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, примирення між сторонами неможливе, їхня сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, що має істотне значення. Беручи до уваги, що позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору, враховуючи, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, а тому суд на підставі ст.141 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 704, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved