Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на її користь майнову шкоду завдану злочином в розмірі 4 500 грн. та 5 000 моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідачка з метою заволодіння її майном шляхом обману та зловживання довірою заволоділа її грошовими коштами на загальну суму 4 500 грн. 11.12.2014 року вироком Сихівського районного суду м.Львова відповідачка була засуджена до штрафу в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів громадян за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст.190, ч.2 ст.190, ч.1 ст.358 КК України. Шкода заподіяна злочином їй не відшкодована, відтак просить таку стягнути із відповідачки. Крім того, протиправними діями відповідачки їй заподіяно і моральної шкоди, яка полягала в душевних хвилюваннях та погіршенні стану здоров'я. Вважає, що відшкодування за спричинену моральну шкоду становить 5000 грн. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Судом встановлено, що 9 липня 2014 року о 19.00 год., знаходячись в приміщенні піцерії «Челентано», що на вул.Сихівська, 13 в м.Львові та представляючись начальником відділу Головного управління юстиції у Львівській області відповідачка увійшла в довіру до позивачки та пообіцяла останній за матеріальну винагороду збільшити нарахування пенсії для її сусідки [PERSON], а також погасити заборгованість по квартирній платі останньої перед ЖЕК № 407. Після цього, з метою заволодіння майном відповідачки шляхом обману та зловживання довірою, повторно, отримала від [PERSON] в якості оплати за свої послуги гроші в сумі 4 500 грн. Проте, обіцяне не виконала, а отримані гроші витратила на власні потреби. Зазначені обставини підтверджується вироком Сихівського районного суду м.Львова від 11 грудня 2014 року, яким відповідачку визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 , ч.1 ст. 358 КК України. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вказаний вирок є обов'язковим в частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому вина [PERSON] у вчиненні злочину та заподіянні шкоди не підлягає доказуванню. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що саме в такій сумі підлягає відшкодуванню матеріальна шкода відповідно до положень ст.1166 ЦК України. Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідачки позивачка зазнала моральної шкоди, яка виразились у душевних стражданнях, які остання зазнала у зв'язку з вчиненням відносно неї кримінального правопорушення, стражданнях від стресу, вона втратила можливість вести активний спосіб життя, порушився її звичний життєвий уклад. Враховуючи зазначені обставини, а також вимоги розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір грошового відшкодування за завдану позивачці моральну шкоду становить 1 000 грн. Крім того, стягненню з відповідача в користь держави підлягає судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 23, 1166, 1167, 1195 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved