Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав мотивуючи свої вимоги тим, що з 11.03.2000 року по 20.12.2010 перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що після розірвання шлюбу відповідач в порушення вимог ст.150 СК України свідомо ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки не приймав участі у житті сина, не цікавився ним, не спілкувався та не займався його вихованням, не піклувався про його здоров'я, фізичний та духовний розвиток, не готував його до самостійного життя, будь-які кошти на утримання сина добровільно не сплачував, всі питання пов'язані з вихованням та матеріальним утримання сина вирішувала самостійно. Посилається на те, що 20.11.2013 року нею був зареєстрований шлюб з [PERSON] Після реєстрації шлюбу так і за весь час, що останній проживає з нею та всіма її дітьми, в тому числі і сином [PERSON], останній ставиться до дітей як рідних, вони називають його «батьком», в сім'ї довірливі, гарні родинні відносини, чоловік на відміну від відповідача постійно цікавиться життям дітей, їх шкільними та спортивними досягненнями, приймає участь в їх матеріальному утриманні. Мотивує вимоги тим, що відповідач з моменту навчання сина жодного разу не відвідав школу, не спілкувався з викладачами, йому не відомі уподобання та інтереси сина, відповідач не проявляє щодо сина батьківської турботи. Вказує на те, що будь-яких перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною нею йому не чинилось, останній не бажав цього сам. З метою захисту інтересів дитини в майбутньому, оскільки відповідач вважає самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні представник позивачки підтримує її вимоги з вищевикладених підстав, просить позбавити відповідача батьківських прав, обґрунтувавши пояснення, тим що відповідач не бажав належним чином виконувати батьківські обов'язки, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, що стало підставою для стягнення з нього аліментів на утримання дитини за рішенням суду. Також він не цікавився станом здоров'я, розвитком та вихованням сина, перешкод в спілкуванні дитини з відповідачем позивачкою йому не чинилось, останній почав проявляти своє бажання щодо сина лише для того, щоб ввести суд в оману про його бажання займатись дитиною та посиланням на створення йому позивачкою перешкод в цьому з метою чого здійснював і виклики поліції для фіксації даних фактів після подачі нею позову до суду про позбавлення його батьківських прав та намагання маніпулювати дитиною. Крім того, обґрунтовує вимоги позивачки і тим, що згідно наданих суду як висновків Служби у справах дітей Оболонської РДА в м. Києві доцільним є позбавлення відповідача батьківських прав так і згідно інформаційної довідки за результатами роботи з психологом з метою захисту інтересів дитини та її морального стану і тому вважає наявні підстави для задоволення вимог, що стосується поданих заперечень відповідачем то вони спростовуються наданими суду доказами. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечує, вважає недоцільним його позбавлення батьківських прав, він бажає надавати сину допомогу та займатись його вихованням, надає матеріальну допомогу в силу можливості, що підтверджується квитанціями, спір щодо позбавлення батьківських прав виник в зв'язку з конфліктними відносинами з позивачкою, посилається на те, що позивачка перешкоджає спілкуванню з сином, просить в задоволенні вимог щодо позбавлення батьківських прав відмовити. Вважає, що ним надані поважні та підтверджуючі докази щодо підстав перешкоджання спілкування з сином та його бажання здійснювати його виховання та утримання. Представник відповідача в судовому засіданні також вважає, що підстав для позбавлення відповідача батьківських прав не має, обґрунтувавши запереченнями просить в задоволенні вимог відмовити. Представники третьої особи - Служби у справах дітей Оболонської РДА в м. Києві, в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, на адресу суду надано заяву щодо розгляду справи за їх відсутності та прохання прийняти законне рішення в інтересах дитини та при винесенні рішення просили врахувати висновок органу опіки і піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 27.09.2016 року за № 104-6736. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представника Служби у справах дітей Оболонської РДА в м. Києві, відповідно до вимог ст.ст. 158,169 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача та представника відповідача, покази свідків, виходячи з усіх досліджених судом доказів та пояснень сторін, дослідивши надані матеріали, суд вважає, що позов доведений та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2000 року по 2010 рік та мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.10-11). Відповідно до п. 2 ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зч.1ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»: «Виховання в сім'ї, є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати - юність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, стаття 165 СК України визначає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Судом встановлено і не спростовано відповідачем, що покладених законом на батьків обов'язків він, відповідач, не виконує. З наданих суду доказів та пояснень сторін, вбачається, що після припинення сімейних відносин відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов'язків щодо дитини, не спілкується з сином, не проявляє до дитини батьківської турботи, не цікавиться її життям, освітою, станом здоров'я, не відвідує її, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не надавав матеріальної допомоги на її утримання та не намагався спілкуватись, що стало підставою для звернення позивачки з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача, в подальшому для подачі позову про стягнення аліментів на утримання дитини та повторного звернення до суду в червні 2016 року з позовом про позбавлення його батьківських прав. Не заперечується відповідачем і та обставина, що його зустрічний позов про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення порядку та способу участі у вихованні та спілкуванні з ними подано ним лише 11.11.2015 року, після подачі позивачкою позову про його позбавлення батьківських прав, що спростовує його посилання на те, що він постійно відвідував дітей, спілкувався та бачився з ними, гуляв з ними, вітав зі святами та дарував подарунки, що вважає підтверджується рішенням Подільського районного суду м. Києва від 04.10.2016 року. Суд не може прийняти до уваги зазначене рішення, оскільки станом на даний час дане рішення суду оскаржено та не набрало законної сили, що не заперечується і відповідачем в суді. Судом встановлено, що згідно відповіді Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації Служби у справах дітей від 06.07.2016 року за № 104/3-1246 (а.с.52) вбачається, що відповідач до Служби з заявами щодо усунення перешкод у вихованні або участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON], [INFO] не звертався. Відповідно до довідки ГУ НП у м. Києві Подільського управління поліції від 08.07.2016 року за № 151-аз/125/53/01-2016 (а.с.53) вбачається, що у ході розгляду встановлено, що до Подільського УП ГУНП України в м. Києві будь-яких заяв та повідомлень пов'язаних з усуненням перешкод у спілкуванні сина [PERSON] гр. [PERSON] не звертався. З відповіді на звернення ГУ НП у м. Києві Оболонського управління поліції від 11.07.2016 року за № 176-аз/115/51105-16 вбачається, що в ході перевірки встановлено, що протягом поточного періоду 2016 року громадянин [PERSON] з заявами та скаргами з питань, пов'язаних з усуненням перешкод у спілкуванні та вихованні його сина [PERSON], [INFO] не звертався. Як вбачається з довідки Школа-Дитячий Садок «ЛАСТІВКА» (а.с.14) …[PERSON] поступив до 1-Б классу ШДС « Ластівка» 1 вересня 2014 року. Провчився в 1 класі вісім місяців. За цей період батько [PERSON], [PERSON], жодного разу в школі не з'являвся. Про життя та успіхи дитини в школі не цікавився, не приймав участі в допомозі та організації життєдіяльності класу. Оплату за харчування та екскурсії сплачувала мама [PERSON] та її чоловік [PERSON]….хлопчик має дуже теплі відносини з мамою та її чоловіком [PERSON], який постійно цікавиться навчанням та вихованням [PERSON], хлопчик не раз називав його татом…… Згідно відповіді на звернення КНП Центр первинної медико - санітарної допомоги № 1 Оболонського району м. Києва від 16.09.2015 року вбачається,…….. що дитина [PERSON], [INFO], ……. перебуває на обліку у філії № 3 КНП «ЦПСМД № 1» Оболонського району з 17.06.2012 року……..Їх батько [PERSON] не звертався з письмовими заявами щодо питань про стан здоров'я вище зазначених дітей…….(а.с.15). Відсутність звернення батька щодо стану здоров'я дітей підтверджується і довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Слален» від 25.08.2015 року за № 34 (а.с.16). Згідно статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. З рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20.12.2010 року вбачається, що сторони припинили подружнє життя, ведення господарства та бюджету з серпня, вересня 2008 року…Відповідач визнав позов….. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що дійсно з вересня 2008 року вони проживають окремо…(а.с.11). Згідно рішення Подільського районного суду м. Києва від 11.07.2016 року з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] стягнуто аліменти, вимоги позивачки відповідачем в судовому засіданні визнані ( а.с.77-80). Стаття 61 ЦПК України визначає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вищезазначені обставини є встановленими і доказуванню не підлягають при розгляді даної справи, оскільки їм вже надана правова оцінка при розгляді справи судом. З листа Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 27.09.2016 року за № 262-аз/125/51/01-2016 (а.с. 150) у відповіді про надання інформації зазначається, що на запит від 21.09.2016 року вих.№ 18 повідомляється, що звернення [PERSON] до Оболонського УП ГУНП у м. Києві про те, що за адресою [ADDRESS] колишня теща не пускає до сина, заховала, заявник його шукав вже около півроку, синові 8 років» зареєстроване в Оболонському управлінні поліції за № 53085 від 09.08.2016 року, однак дане звернення мало місце також уже після подачі до суду позову про позбавлення його батьківських прав, що підтверджує пояснення представника позивачки про ту обставину, що відповідач почав ставити питання про побачення з сином лише після того як стало відомо про наявність судового спору. Крім того з вказаного повідомлення не вбачається, що перешкоди чинить йому саме позивачка, або за її вказівкою. Суд не може прийняти до уваги і надану відповідачем відповідь з ГУ в м. Києві Оболонського управління поліції від 06.02.2017 року за № 4582/125/51/2-2017 про те, що Заява щодо колишньої дружини, яка перешкоджає бачитись з сином в Оболонському УП в м. Києві зареєстрована та розглянута. В ході виконання заяви з гр. [PERSON] та її адвокатом проведена профілактична бесіда про недопущення правопорушення, оскільки вона спростовується наданою відповіддю ГУ в м. Києві Оболонське управління поліції від 06.02.2017 року за №31аз/125/51/02-17 з якої вбачається, що …В ході перевірки встановлено, що гр. [PERSON] дійсно звертався до Оболонського УП ГУНП у м. Києві, з приводу створення його колишньою дружиною [PERSON] умисних перешкод у спілкуванні з їх спільним малолітнім сином [PERSON],[INFO]. Дані звернення зареєстровані в ЖЄО № 53085 від 09.08.2016 року, № 77218 від 20.11.2016 року, та № 4582 від 25.01.2017 року. Проведеними перевірками фактів створення гр. [PERSON] перешкод у спілкуванні гр. [PERSON] з їх спільним малолітнім сином, не виявлено. Крім того, суду наданий Висновок від 15.02.2017 року затверджений начальником Оболонського УП ГУНП у м. Києві по розгляду матеріалів перевірки по вх.31-аз від 10.02.2017 року щодо підтвердження за результатами перевірки (відпрацювання) заяв [PERSON] від 09.08.2016, 2011.2016 та 25.01.2017 факти (обставини) створення колишньою дружиною останнього [PERSON] умисних перешкод у спілкуванні з їх спільним малолітнім сином [PERSON],2008 року народження……….В ході перевірки встановлено , що гр. [PERSON] дійсно звертався до Оболонського УП ГУНП у м. Києві, з приводу створення його колишньою дружиною [PERSON] умисних перешкод у спілкуванні з їх спільним малолітнім сином [PERSON],[INFO]. Дані звернення зареєстровані в ЖЄО № 53085 від 09.08.2016 року, № 77218 від 20.11.2016 року, та № 4582 від 25.01.2017 року. Проведеними перевірками фактів створення гр. [PERSON] перешкод у спілкуванні гр. [PERSON] з їх спільним малолітнім сином, не виявлено, що підтверджує пояснення представника позивачки та спростовує пояснення відповідача. Також не спростовано відповідачем і те, що дані заяви, на які він посилається як на підтвердження чинення йому перешкод в спілкуванні датовані та подані ним після знаходження в суді справи про позбавлення його батьківських прав. З наданого суду висновку органу опіки та піклування Оболонської райдержадміністрації м. Києва від 12.10.2015 року (а.с.18)……. вбачається доцільним позбавлення батьківських прав відповідача. Відповідно до наданого суду висновку органу опіки та піклування Оболонської райдержадміністрації м. Києва від 27.09.2016 року за № 104-6736 (а.с.94-96 ), вбачається, що Комісією з питань захисту прав дитини Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації вивчені надані документи та встановлено наступне…..01.10.2015 року Комісія рекомендувала позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Подільського районного суду міста Києва, від 26 травня 2016 року, [PERSON] було визнано батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Подільського районного суду міста Києва, від 11 липня 2016 року, з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку…….. Діти проживають разом з матір'ю, [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де створені належні умови для їх всебічного розвитку, навчання та виховання. На засіданні Комісії, яке відбулось 22.09.2016 року, мати дитини повідомила, що з 2010 року [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов'язків відносно сина, участі у його вихованні не приймав, здоров'ям не цікавився, матеріально не допомагав……….. Батько дитини, заперечив проти позбавлення його батьківських прав, зазначивши, що мати увесь час чинила йому перешкоди у вихованні сина. Він зазначив, що бажає приймати участь у житті сина та подав позовну заяву до Подільського районного суду міста Києва про усунення перешкод у спілкуванні з сином та визначення порядку та способу участі у вихованні та спілкуванні з ним… [PERSON] зареєстрований разом з батьком за адресою: [ADDRESS], де створені належні умови для проживання дітей. Мати повідомила, що [PERSON] відмовляється надавати згоду на зміну місця реєстрації сина… В матеріалах справи містяться довідки з національної поліції та служби у справах дітей, з яких вбачається, що батько дитини з заявами, щодо усунення перешкод у вихованні сина не звертався… Згідно довідки та подання наданих школою-дитячим садком «Ластівка», хлопчик відвідує навчальний заклад з 01 вересня 2014 року, він має дуже теплі відносини з мамою та її чоловіком, [PERSON], який постійно цікавиться навчанням та вихованням [PERSON]. Хлопчик називає вітчима татом». 17 листопада 2015 року між четвертим та п'ятим уроком, приблизно о 12.00 год. 05 хв., на перерві в класі знаходився невідомий для вчителя чоловік, який заходився біля [PERSON] та про щось його розпитував. Дитина була налякана, та постійно відводила погляд, відверталась та неохоче щось відповідала. Коли вчитель запитала хто він, чоловік не відповів та одразу покинув приміщення. [PERSON] повідомив, що це був його тато, але інший. Коли мати прийшла до школи, хлопчик був схвильований та розгублений, він одразу почав проситись додому…………Відповідно інформаційної довідки за результатами роботи з психологом [PERSON], від 07.09.2016 року, наданої Оболонським районним в місті Києві центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, і теперішня тривожність хлопчика пов'язана з відношенням до біологічного батька. Дитина його не бачила і з ним не спілкувалась. Біологічний батько протягом всього життя дитини ігнорував інтересам [PERSON], не приймав участі у його вихованні, :раптова поява батька сприяла підвищенню внутрішнього тривожного стану та замикання у собі, у дитини з'явились страхи, з якими він не може впоратись самотужки. [PERSON] не хоче говорить про біологічного батька, всі розмови приводять дитину в стан незахищеності і надмірної тривожності. Соціометричне ранжування дає підставу вважати, що значущими та авторитетними фігурами для дитини є вітчим та мати. Враховуючи вищевикладене Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація рекомендувала позбавити батьківських прав відповідача. Як вбачається з листа Оболонського районного в м. Києві Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 07.09.2016 року (а.с.153) до Оболонського центру соціальних служб звернулась гр. [PERSON] мати неповнолітнього [PERSON] [INFO], який проживає [ADDRESS] про проведення діагностичної роботи з метою з'ясування дитячо-батьківських відносин між хлопчиком та його біологічним батьком. В ході проведеної роботи з неповнолітнім було виявлено наступне……[PERSON] легко і швидко налагоджує контакт з навколишніми, в ході розмови активний, дає розгорнуті відповіді. З'ясування особливостей сімейних стосунків проводилось за допомогою методики «Кинетичний малюнок сім'ї» та проективної методики Рене Жиля. За результатами досліджень було встановлено, що внутрішня тривожність пов'язана з відношенням хлопчика до його біологічного батька. Дитина його не бачила і з ним не спілкувалась. [PERSON] проживає багато років з вітчимом, якого і вважає своїм батьком. Біологічний батько протягом всього життя дитини ігнорував інтересами [PERSON], не приймав участі у його вихованні. Раптова поява батька сприяла підвищенню внутрішнього тривожного стану та замикання у собі, у дитини з'явились страхи, з якими він не може впоратись самостійно. [PERSON] не хоче говорити про біологічного батька, всі розмови приводять дитину в стан незахищеності і надмірної тривожності. Соніометричне ранжування дає підставу укласти, що значущою і авторитетною фігурою для дитини є вітчим та мати, а згідно листа від 20.12.2016 року за №25-10-705 Оболонського районного Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді ( а.с.235) вбачається, що [PERSON] зовсім не знає свого батька, для нього він чужа людина, у дитини виникає страх і підвищується внутрішня тривожність коли заходить розмова про батька і можливість будь-яких стосунків між ними…..З того моменту,як в житті дитини опосередковано з'явився біологічний батько [PERSON] живе з постійною тривогою за майбутнє,почала проявлятись настороженість і недовіра по відношенню до людей. Протягом п'яти консультацій у дитини спостерігався тривожний настрій, переживання за себе. Також почали формуватися такі риси, як боязкість, невпевненість в собі. Постійний тривожний стан призвів до психосоматичного захворювання, лікування якого крім медикаментів супроводжувалось психологічними консультаціями. На даний час стан [PERSON] стабільний, але дитина схильна до надлишкової тривожності,нав'язливих страхів, панічних реакцій. Присутня висока емоційність, виражена мінливість настрою, мотиваційна нестабільність, але це все проявляється лише тоді коли з дитиною починаєш говорити про біологічного батька. За результатами проективних методик стало відомо, що своєю сім'єю [PERSON] вважає матір та вітчима……….. Потрапляння в ситуацію дискомфорту, спровокує у [PERSON] загострення психосоматичного захворювання. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - «ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя - не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально-визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти». Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статті 15-16 ЦК України визначають, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, тощо. Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позов доведений, оскільки відповідачем в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надано суду доказів в підтвердження об'єктивності невиконання ним своїх батьківських обов'язків в силу чого, суд може відмовити в задоволенні вимог позивачки, вимоги позивачки знайшли своє доведення в судовому засіданні, підтверджені наданими доказами, а також враховуючи і ту обставину, що відповідачем не надано доказів в підтвердження його посилань на те, що йому чинились перешкоди в спілкуванні з дитиною з боку позивачки до моменту її звернення з позовом про позбавлення його батьківських прав після чого він став фіксувати свої дії виключно з викликом працівників поліції, його посилання спростовані належними доказами, суд враховує і те що, за період знаходження справи на розгляді в суді стан дитини свідчить про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав з метою саме захисту інтересів малолітньої дитини, а тому суд приходить до висновку про задоволення вимог щодо позбавлення його батьківських прав. Не спростовано відповідачем і та обставина, що дитина не бажає спілкування з ним та на її стан здоров'я негативно впливає сам факт його появи в його житті та порушенні встановленого способу життя в родині позивачки. Крім того, враховуючи ту обставину, що суд прийшов до висновку про доведеність позовних вимог позивачки та необхідності задоволення її позову, в силу ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню також судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 79, 80, 164-166, 180-185, 191, 199 Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року за № 3,

Outcome: approved