Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивачка [PERSON], представником якої є [PERSON] звернулася до суду з позовом до Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області, [PERSON], де третіми особами є [PERSON], відділ Держгеокадастру в Тарутинському районі Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку недійсним, скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним. Свої вимоги мотивує тим, що позивачка звернулася 23.04.2015 року до Тарутинської селищної ради з заявою про надання їй земельної ділянки на прибудинковій території навколо [ADDRESS] для будівництва сараю для зберігання палива. В результаті цього їй надано відповідь про те, що на дану земельну ділянку зареєстровано право власності за [PERSON], згідно державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від [INFO] року серії [NUMBER]. З вищевказаним вона не згодна, оскільки згідно технічної документації, виданої Тарутинським БТІ будинок [ADDRESS] який розташований за вищевказаною адресою є зблокованим житловим будинком квартирного типу, що складається з трьох квартир, кожна з якої має безпосередній вихід на приквартирну ділянку. Рішенням Тарутинської селищної ради №1 від 30.03.1998 року за даним будинком закріплена земельна ділянка в розмірі 0,1872 га. Крім того, зазначила, що її квартира негазофікована, тому їй потрібен сарай для зберігання твердого палива. До вказаної квартири немає допоміжних приміщень, призначених для забезпечення побутового обслуговування мешканців квартири, тому вважає, що порушено норми ст.. 41 Конституції України. Згідно з будівельними нормами, прибудинкова територія повинна мати певний мінімальний розмір і не може бути відчуженою окремо від багатоквартирного будинку. У 2007 році власником квартири [ADDRESS] [PERSON] було змінено розмір та конфігурацію прибудинкової території, але на це дозволу Тарутинської селищної ради надано не було. Крім того, у 2005 році селищною радою надано [PERSON] дозвіл на виготовлення проекту землеустрою по відводу земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд, що не відповідає вимогам ст. 42 ЗК України та порушено право на користування прибудинковою територією власниками інших квартир. У 2010 році дану квартиру було продано [PERSON]. Таким чином, вона просить визнати право власності на земельну ділянку, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від [INFO] року серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] недійсним, скасувати державну реєстрацію земельної ділянки та визнати державний акт серії [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON], на підставі якого набуто право власності на земельну ділянку [PERSON] недійсним. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] пояснила, що [PERSON] належить 7/16 частки квартири [ADDRESS]. [PERSON] звернулася до Тарутинської селищної ради для надання їй земельної ділянки, яка розташована навколо будинку [ADDRESS] для будівництва господарських будівель та споруд. В результаті цього, їй була надана відповідь про те, що дана прибудинкова територія приватизована [PERSON], право власності на дану земельну ділянку набула на теперішній час [PERSON]. Також, зазначила, що дійсно на підставі рішення Тарутинської селищної ради від 23 грудня 2005 року [PERSON] був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку. Після смерті [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] та спірну земельну ділянку набула її донька [PERSON]. В подальшому квартира була продана [PERSON]. Земельна ділянка перебуває у власності [PERSON], незаконно, оскільки вона не є власником квартири у даному багатоквартирному будинку. На підставі ст. 42 Земельного Кодексу України визначено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З цього слідує, що тільки власники квартир мають право приватизувати прибудинкову територію в багатоквартирному будинку, інша фізична особа не має цього права. Тривалий час [PERSON], не проживає у вказаній квартирі, однак вона згідно вимог законодавства має право на виділення земельної ділянки для будівництва господарських будівель та споруд. Дійсно на теперішній час на підставі заяви [PERSON] Тарутинською селищною радою їй надана земельна ділянка для індивідуального садівництва площею 0,0100 га., яка розташована по [ADDRESS]. Таким чином, незважаючи на це вона просить задовольнити її позов в повному обсязі. Також, просила суд стягнути понесені нею судові витрати пропорційно з відповідачів. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] пояснив, що з вказаним позовом він не згоден. Так, з 1998 року спірна земельна ділянка була закріплена за будинком, який розташований в [ADDRESS]. [PERSON] з 1952 року проживала в квартирі [ADDRESS]. З цього часу та до 2005 року вона користувалася спірною земельною ділянкою. У 2005 року вона звернулася до Тарутинської селищної ради з заявою про приватизацію даної земельної ділянки. Дане питання було розглянуто на сесії депутатів Тарутинської селищної ради. В подальшому [PERSON] приватизувала спірну земельну ділянку, про що їй було видано 04 березня 2008 року Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1209 га, на підставі рішення сесії Тарутинської селищної ради Одеської області від 23 грудня 2005 року. На час надання у приватну власність земельної ділянки [PERSON], позивачка не була власником квартири в багатоквартирному будинку, який розташований в [ADDRESS]. Крім того, на час приватизації земельної ділянки товариство співвласників не було утворено. Таким чином, Тарутинська селищна рада діяла законно та не допустила ніяких порушень щодо надання у власність [PERSON] земельної ділянки та видачі державного акту. Крім того, зазначив, що [PERSON] була надана, згідно рішення Тарутинської селищної ради від 23.11.2016 року, земельна ділянка площею 0,0100 га для індивідуального садівництва, яка розташована в смт. Тарутине по [ADDRESS]. Таким чином, в задоволені даної позовної заяви просить відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] пояснила, що з позовом вона не згодна. Її батьки [PERSON] проживали з 1952 року в квартирі [ADDRESS]. З цього самого часу вони обробляли спірну земельну ділянки. У 1975 році вони викупили дану квартиру. В 2005 року її мати [PERSON] звернулася до Тарутинської селищної ради з заявою про приватизацію вказаної земельної ділянки, про що було вирішено рішенням Тарутинської селищної ради та їй в подальшому у 2008 році будо видано Державний акт на право власності на земельну ділянку. Крім того, на підставі договору дарування від 22.09.2008 року, [ADDRESS] належала їй. 14 липня 2010 року дану квартиру вона продала [PERSON]. [INFO] року її мати [PERSON] померла. [INFO] року вона отримала свідоцтва про право власності в порядку спадкування на спірну земельну ділянку. Таким чином, вона вважає, що її матері [PERSON] законно надана земельна ділянка, яка на теперішній час їй належить на праві власності, а тому в задоволені позовної заяви просить відмовити. В судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] - [PERSON] пояснив, що 14 липня 2010 року його мати купила квартиру [ADDRESS]. Спірна земельна ділянка приватизована [PERSON] на законних підставах. Також, зазначив, що дійсно [PERSON] на протязі всього свого життя обробляла спірну земельну ділянку. Таким чином, він не згоден з позовом. В судовому засіданні представник третьої особи відділу Держгеокадастру в Тарутинському районі Одеської області - Бахчиванжи Є.І. пояснив, що згідно до ст. 119 ЗКУ України [PERSON] на законних підставах надано у власність земельну ділянку. Дійсно на підставі ст. 42 ЗК України співвласники в багатоквартирному будинку повинні розпоряджатися прибудинковою територію, однак товариство співвласників не було утворено. В подальшому просив суд розглянути справу за його відсутності, про що надав суду відповідну заяву. Вислухавши пояснення сторін, свідка, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що в задоволенні позовної заяви слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він проживає в будинку по [ADDRESS]. В даному будинку знаходяться три квартири, власником однієї з них була [PERSON]. Дійсно спірну земельну ділянку обробляла [PERSON], яка в подальшому нею була приватизована та вона отримала державний акт на право власності на земельну ділянку. Після смерті [PERSON] власником земельної ділянки стала [PERSON]. Квартиру [PERSON] було продано, вона на теперішній час належить [PERSON]. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу від 21.03.1975 року виконавчий комітет Тарутинської селищної ради продав та [PERSON] купила частину будинку, який складається з однієї кімнати, кухні, коридору та кладової загальною площею 192 кв.м., який розташований в [ADDRESS]. Крім того, також судом встановлено, що згідно виписки з рішення другої сесії Тарутинської селищної ради від 30 листопада 1994 року передано безоплатно в приватну власність земельну ділянку надану для обслуговування житлового будинку, господарських споруд присадибна ділянка в розмірі 0,125 га [PERSON], яка мешкає по [ADDRESS]. Також, судом встановлено, що згідно рішення Тарутинської селищної ради Одеської області від 23.12.2005 року №291-ІУ надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельного ділянки розміром 0,125 га для обслуговування житлового будинку, господарських споруд, в приватну власність [PERSON], яка проживає по [ADDRESS]. Згідно рішення виконавчого комітету Тарутинської селищної ради від 27.02.2007 року №147 залишено в приватній власності [PERSON] самовільно збудовану веранду до квартири по [ADDRESS]. Крім того, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.07.2007 року [PERSON] є спадкоємицею після смерті матері [PERSON] на спадкове майно, яке складається з 3/16 частини квартири під номером 2, розташованої в [ADDRESS] та складається в цілому з двох житлових кімнат та підсобних приміщень загальною площею 60,8 кв.м., в тому числі житловою площею 33,4 кв.м. На підставі даного свідоцтва про право на спадщину [PERSON] було видано витяг про державну реєстрацію серії [NUMBER]. Відповідно рішення виконавчого комітету Тарутинської селищної ради від 27.12.2007 року №274 залишено в приватній власності [PERSON] самовільно збудований переобладнений коридор та ванну до квартири по [ADDRESS]. Відповідно рішення Тарутинської селищної ради від 27.12.2007 р. №247 вирішено залишити в приватній власності [PERSON] самовільно збудовані: коридор №2 площею 6.4 кв.м., переобладнаний в коридор №4 площею 3,2 кв.м. та ванну №5 площею 3,0 кв.м. На підставі рішення виконавчого комітету Тарутинської селищної ради від 14.11.2008 року №415-У відмовлено у збільшенні земельних ділянок для обслуговування житлових квартир власникам квартир [ADDRESS] оскільки дані земельні ділянки передані іншим громадянам в тому числі [PERSON], де розташовані господарські споруди. Відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого [PERSON] 04 березня 2008 року, згідно рішення сесії №291-ІV Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 23 грудня 2005 року їй належить земельна ділянка площею 0,1209 га, розташована в [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та встановлено межі земельної ділянки. Згідно договору купівлі-продажу від 14.07.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Тарутинської районної державної нотаріальної контори, [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру, яка розташована в [ADDRESS] та яка належала їй на підставі договору дарування посвідченого Бєлобровим П.П., приватним нотаріусом Тарутинського нотаріального округу Одеської області від 22.09.2008 року. Відповідно витягу від 15.07.2010 року за вказаним договором власником квартири, яка розташована по [ADDRESS] стала [PERSON]. Також, в матеріалах справи міститься технічний паспорт на житловий будинок в [ADDRESS] виданий [PERSON]. Відповідно рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 10.07.2012 року за [PERSON] визнано право власності на спадкове майно за законом у вигляді 1/4 частки квартири [ADDRESS], загальною вартістю 10128 гривень 25 копійок, яка належала померлій 01 листопада 2006 року [PERSON]. В результаті цього [PERSON] було видано витяг про державну реєстрацію прав від 17.08.2012 року серії [NUMBER]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від [INFO] року [PERSON] стала власником земельної ділянки площею 0,1209, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яку передано для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від [INFO] року. Також, згідно рішення Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 23.11.2016 року №189/4-VII вирішено надати [PERSON] дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,0100 га для індивідуального садівництва. Земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS]. Також, судом встановлено, що відповідно свідоцтва про право власності на житло від 30.06.1993 року квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] та членам його сім'ї. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 28.04.1993 року квартира [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] та членам його сім'ї. Відповідно рішення Тарутинської селищної ради від 05.10.2007 року №220-У вирішено надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою по відводу земельної ділянки безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд [PERSON], по [ADDRESS] в розмірі 0,0392 га. Згідно до положень ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих права. Як було встановлено в судовому засіданні та не заперечує представник позивачки [PERSON] була співвласником квартири в багатоквартирному будинку, про що свідчить договір купівлі-продажу від 21.03.1975 року. Також, судом встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Тарутинської селищної ради від 23.12.2005 року №291-ІУ надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки розміром 0,125 га для обслуговування житлового будинку, господарських споруд, на теперішній час вказане рішення є чинним та прийнято на підставі підготовлених документів щодо виділення земельної ділянки. Дану обставину також підтверджує виписка з рішення другої сесії Тарутинської селищної ради від 30.11.1994 року. Таким чином, після проходження усієї процедури отримання земельної ділянки у приватну власність [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на підставі вищевказаного рішення Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області від 23 грудня 2005 року. З наведених положень закону слідує, що державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Однак, при звернені до суду представником позивачки не заявлено вимоги, щодо скасування саме рішення органу місцевого самоврядування на підставі якого видано державний акт. В подальшому в порядку спадкування спірну земельну ділянку отримала у власність [PERSON], згідно свідоцтва про право на спадщину від [INFO] року, яка зареєструвала вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що спірна земельна ділянка була передана [PERSON] Тарутинською селищною радою на підставі рішення Тарутинської селищної ради від 23 грудня 2005 року, яке залишається чинним до цього часу. [PERSON] за життя була власником земельної ділянки, яка в подальшому успадкована її донькою [PERSON] і при цьому будь-яких законних прав Тарутинською селищною радою порушено не було. Статтею 153 Земельного Кодексу України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Крім того в ході розгляду справи позивачці надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки прощею 0,0100 га для індивідуального садівництва. Таким чином, відсутні законні підстави для визнання права власності на земельну ділянку, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від [INFO] року серія [NUMBER] на ім'я [PERSON] недійсним, скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання державного акту серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], на підставі якого набуто право власності на земельну ділянку [PERSON] недійсним. У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги безпідставні і задоволенню не підлягають. На підставі викладеного ст.ст. 125, 153 ЗК України ,

Outcome: dismissed