Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особи таким, що втратив право користування житловим будинком та зняття особи з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що їй на праві власності належить 2/3 частини будинку [ADDRESS]. У 1996 році у будинкову книгу було прописано її двоюрідного брата [PERSON], [INFO], який є громадянином російської Федерації та в Україні ніколи не проживав, крім того, не є членом родини позивачки, ніколи її не навідував, не сплачував комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку. Так як відповідач є зареєстрованим в будинку позивачки, це перешкоджає їй у вільному розпорядженні власністю та оформленні субсидії на комунальні послуги. Позивачка в судовому засіданні вимоги позову підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про день слухання справи повідомлявся судом належним чином через оголошення в засобах масової інформації ( газета «Час Київщини» від 23 грудня 2016 року). Представник Борівської селищної ради Фастівського району в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся судом належним чином. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на праві власності належить 2/3 частини будинку [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування нерухомого майна від 15 квітня 2016 року, копією договору дарування нерухомого майна від 30 серпня 2016 року та копією технічного паспорту на домоволодіння [ADDRESS]. За даною адресою, також, з 1996 року зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], який ніколи за даною адресою не проживав та на даний час не проживає, що підтверджується Актом обстеження (а.с.8). Згідно статті 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі статтею 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, провадиться в судовому порядку. Тобто тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати шести місяців. Зважаючи на те, що відповідач за вказаною адресою не проживає без поважної причини, будь-якої домовленості про збереження житлової площі за період її не проживання не існує. Згідно статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] в частині про визнання особи таким, що втратив право користування житловим будинком обґрунтованими і доведеними, та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про зняття відповідачів з реєстраційного обліку то відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, приведена норма закону прямо вказує на те, що рішення суду про визнання особи такою , що втратила право користування житлом, є прямим доказом для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для зняття даної особи з реєстрації.

Outcome: partial