Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Свої вимоги мотивує тим, що 17 грудня 2008 року вона уклала з відповідачем договір довічного утримання, який посвідчений нотаріусом та зареєстрований в реєстрі №5277. Згідно даного договору відповідач зобовязався щомісячно матеріально забезпечувати її в розмірі однієї мінімальної заробітної плати та якщо вона опиниться хворою, прикутою до ліжка здійснювати весь необхідний догляд, будь-яке матеріальне забезпечення по лікуванню, пранню білизни, прибиранням, цілодобовим доглядом, придбанню ліків, харчуванню, сплати комунальних та будь-яких інших платежів, з урахуванням пенсійних виплати, які вона отримує. Проте відповідач не виконує взяті на себе обовязки, не забезпечує належним харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою, і взагалі відмовляється її доглядати. У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити їх в повному обсязі, а також пояснили, що відповідач жодних зобовязань з моменту укладення договору довічного утримання не виконував, навпаки позивачка в міру своїх можливостей допомагала відповідачу та його сімї. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До канцелярії суду подав нотаріально засвідчену заяву, в якій справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі і не заперечував проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог за результатами підготовчого провадження. Треті особи приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили. Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача та представника, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 17 грудня 2008 року [PERSON] та\~[PERSON]уклали договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №5277, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів №6844785 від 17 грудня 2008 року. (а.с. 12-13) Згідно п.п.1.1, 1.2 договору позивач передала у власність відповідача квартиру 13, розташовану у жилому будинку 16 по вулиці Рельєфній в місті Запоріжжі, яка належить позивачу на праві приватної власності на підставі: 1/3 частка свідоцтва про право власності на житло №865, виданого Ленінською районною адміністрацією Запорізької міської ради 22.11.1996 року, 2/3 частки рішення суду, справа №2-3113/2007 року, винесеного Ленінським районним судом м. Запоріжжя 04.10.2007 року. Згідно п.2 укладеного договору відповідач взяв на себе зобовязання матеріального забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно має надаватись позивачу в розмірі однієї мінімальної заробітної плати на час її виплати чи здійснення догляду. Утримання (догляд) складається з: а) забезпечення позивача житлом шляхом збереження права довічного проживання у відчужуваній квартирі та користування нею, при цьому позивач знаходиться на повному самостійному матеріальному забезпеченні, самостійно сплачує комунальні платежі та будь-які інші платежі, повязані з зазначеною квартирою, крім того, що відповідач забезпечує необхідним лікуванням та ліками; б) якщо позивач опиниться хворою, прикутою до ліжка, відповідач зобовязується здійснювати весь необхідний догляд, будь-яке необхідне матеріальне забезпечення по лікуванню, пранню білизни, прибиранням, цілодобовим доглядом, придбанню ліків, харчуванню, сплати комунальних та будь-яких інших платежів, з урахуванням пенсійних виплат, які отримує позивач. Судом було встановлено, та підтверджено відповідачем у письмовій заяві на адресу суду, яка завірена нотаріально, що [PERSON]свої обовязки відповідно до договору довічного утримання не виконує з 2008 року. В силу ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, як випливає із ст.745 ЦК України. Відповідно до ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. В силу ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Крім того, підстави для припинення укладеного договору шляхом розірвання визначені в п.4.2 договору, а саме: за зверненням однієї із сторін в судовому порядку у випадку невиконання його умов. Згідно із ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, а істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В силу ч.ч.2, 3 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобовязання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили. Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обовязків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обовязок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст.12, ч.1 ст.76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на правовідносини сторін з урахуванням наведеної норми процесуального закону суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів, тому, розяснивши особам, які беруть участь у справі, наслідки прийняття судом визнання позову, знаходить всі підстави для прийняття визнання позову і, як наслідок, - його задоволення. Правовим наслідком\~розірвання договору\~довічного утримання\~у звязку\~з невиконанням\~або неналежним\~виконанням набувачем\~обовязків за\~договором є\~повернення до\~відчужувача права\~власності на\~майно,\~яке було\~ним передане\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.756\~ЦК України з відповідними наслідками.

Outcome: approved