Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

Позивачказвернулась до суду з позовом, в якому просить поновити її на посаді лікаря ветеринарної медицини Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Лисичанську. Позивачка у наданій суду письмовій заяві позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено,що 01 липня 2009 р. позивачку було прийнято на роботу до Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Лисичанську. 03 травня 2018 р. позивачкою укладено контракт з Лисичанським прикордонним загоном Державної прикордонної служби України тривалістю на три роки про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу. 08 травня 2018 р. позивачку було звільнено з займаної посади лікаря ветеринарної медицини Міської державної лікарні ветеринарної медицини в м. Лисичанську згідно п.3 ст.36 КЗпП України. Згідно ст. 17 Конституції України, Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі Збройних сил України та в інших військових формуваннях та членів їхніх сімей. Згідно п.1 ст.6 ЗУ «Про державну прикордонну службу», державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення. У зв'язку з цим на працівників Державної прикордонної служби поширюються вимоги ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки згідно ст.3 вказаного закону вони є суб'єктами, які належать до сфери дії закону. Згідно ч.5 ст.14 ЗУ «Про Державну прикордонну службу України», комплектування Державної прикордонної служби України військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюються на підставі ЗУ «Про військовий обов'язок і військову службу». Ст.119 КЗпП України передбачені гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов'язків, а саме: на час виконання державних або громадських обов'язків, якщо за чинним законодавством України ці обов'язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених законами України «Про військовий обов'язок і військову службу» та «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посади і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб-підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або переведення на іншу роботу, у тому числі з повідомленням про порушення вимог ЗУ «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими. На підставі викладеного,

Outcome: approved