Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на домоволодіння, що розташоване у [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її баба [PERSON] , яка проживала до дня смерті у вказаному вище житловому будинку. Право на житловий будинок [PERSON] набула, як спадкоємець після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачка спадщину прийняла, проте через відсутність у спадкодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04 жовтня 2019 року справу розподілено головуючому судді Яцині О.І. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за даним позовом,\~надано відповідачу\~строк для\~подання відзиву\~на позов\~та призначено\~підготовче засідання\~на 10\~годину 00\~хвилин 12\~листопада 2019\~року,\~задоволено клопотання\~позивача про\~витребування у нотаріуса інформації щодо заведення спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] 06 листопада 2019 року від відповідача Новоушицької селищної ради Хмельницької області надійшла заява про розгляд справи без участі представника та визнання позову. 12 листопада 2019 року представник позивачки подав до суду клопотання про підтримання позову та розгляд справи без його участі. Інших заяв чи клопотань не надходило. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи та визнанням відповідачем позову, суд згідно з ч.2 ст.247, ч.4 ст. 200 ЦПК України, ухвалює рішення у підготовчому судовому засідання без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, безпосередньо дослідити та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини. Цивільні відносини по даній справі виникли як до набрання чинності Цивільним кодексом України, а саме щодо спадщини яка відкрилась після смерті [PERSON] , так і після набрання чинності ЦК України - щодо спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , тому застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI та норми ЦК України 16 січня 2003 року № 435-IV, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04 жовтня 2018 року (а.с.17). [PERSON] була дружиною [PERSON] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 02 травня 2019 року (а.с.22). Факт реєстрації [PERSON] в житловому будинку [ADDRESS] , його належність та прийняття спадщини [PERSON] підтверджується довідками селищної ради №325, 329 від 17 квітня 2019 року, 345 від 26 квітня 2019 року (а.с.18, 19, 20). [INFO] померла [PERSON] , яка проживала на час відкриття спадщини разом із [PERSON] , була його дочкою та матір`ю позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07 лютого 2017 року (а.с.20, 24). [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07 вересня 2018 року (а.с.17). Згідно із довідками Новоушицької селищної ради №324, 328 від 17 квітня 2019 року [PERSON] до дня смерті була зареєстрована та проживала [ADDRESS] . Разом із [PERSON] на момент відкриття спадщини проживали [PERSON] та [PERSON] (а.с.10, 21). Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16 жовтня 2018 року, витягом з державних реєстрів від 04 жовтня 2018 року підтверджується те, що [PERSON] є внучкою [PERSON] (а.с.8, 22, 23 ). Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на майно, що підтверджується постановою нотаріуса від 16 жовтня 2018 року (а.с.27). Вказана відмова нотаріуса стала підставою для звернення позивачки з даним позовом до суду. Згідно з повідомленням нотаріуса від 20 жовтня 2019 року інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в спадковому реєстрі відсутня. Із дослідженої судом копії спадкової справи №58-2019, позивачка 18 березня 2019 року подала заяву про прийняття спадщини та отримала 18 березня 2019 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що належала [PERSON] Загальна вартість нерухомого майна в [ADDRESS] , що належало [PERSON] становить 189122, 00 гривень. Реєстрація права власності на нерухомі об`єкти за вказаною адресою на ім`я [PERSON] не проводилось, свідоцтво про право власності не видавалось (а.с.28,29). Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК України, в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Зазначенні положення закону також містяться у ст.ст.1217, ч. 5 ст.1268 ЦК України. Нормами статей 1217, 1218, 1223, 1266, 1268, 1269 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зібрані по справі докази вказують, що позивачка є спадкоємцем за правом представлення після смерті [PERSON] , яка відповідно до вимог статті 1269 ЦК України, прийняла спадщину . До складу спадщини після смерті [PERSON] входить житловий будинок та господарські будівлі в [ADDRESS] , право на який вона отримала прийнявши спадщину після смерті [PERSON] Відсутність у спадкодавця свідоцтва про право власності на майно не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. У позовній заяві позивачка просила стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із витрат на професійну правову допомогу у розмірі 1500,00 грн та судового збору у розмірі 1891,22 грн. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідач клопотання про зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із їх неспівмірністю, не заявив. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачка подала суду: ордер про надання правової допомоги серії ХМ №011078; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, виданого на ім`я [PERSON] ; копію договору про надання правової допомоги № 24 від 02 травня 2019 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Солов`єм О.В., відповідно до якого за правову допомогу замовник сплачує адвокату винагороду розмір якої виходячи із вартості 1 година роботи 700 грн.; розрахунок наданих послуг адвокатом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; квитанцію про оплату гонорару №24 від 02 травня 2019 року у сумі 1500 гривень; копію акту приймання-передачі виконаної роботи до договору №24 від 02 травня 2019 року (а. с. 31-37). Відповідно до даних акту приймання-передачі виконаної роботи (а.с.31), адвокатом виконані наступні послуги: вивчено матеріали справи та надано консультацію 350 грн; підготовлено позовну заяву 700 гривень; представництво у судових засіданнях 700 грн. Однак адвокат не брав участі у судових засіданнях, оскільки подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно позивачкою доведено понесення нею витрат за надання правничої допомоги у розмірі 1050 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною першої статті 141 ЦПК України, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір». Позивачка подала позов майнового характеру, що ґрунтується на визнанні за нею права власності на домоволодіння, вартістю 189122,00 грн., що становить ціну позову. Судовий збір, який підлягав сплаті за подання до суду даного позову та був сплачений позивачем становить 1891,22 грн. (0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Отже, враховуючи задоволення позову, витрати позивача зі сплати судового збору у сумі 1891,22 грн., підлягають компенсуванню відповідачем.

Outcome: approved