Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення донькою повноліття та на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення донькою [PERSON] трьохрічного віку, тобто до 04.04.2018 року. В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що відповідач не вважає своїм обовязком утримувати свою доньку, хоча спроможний її утримувати, так як є фізично здоровим, працездатним, має постійне місце праці, яке він їй не повідомляє, інших утриманців, крім їх доньки, він не має. Крім того, вона претендує на матеріальну допомогу на своє утримання, оскільки на даний час здійснює догляд за двохрічною дитиною і потребує такої допомоги, яку добровільно відповідач відмовляється надавати, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не зявився, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити частково, ухваливши заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 20.02.2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після розірвання шлюбу прізвище позивачки [PERSON] змінено на [PERSON] /а.с. 5/ Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СГ № 448051 від 16.04.2015 року /а.с. 4/. [PERSON] зареєстрована та проживає з позивачкою за адресою: вулиця Дрогобицька, 4/2 в м. Стрию Львівської області, що підтверджується копією будинкової книги /а.с. 6/. Поясненнями позивачки в судовому засіданні зясовано, що вона не працює, здійснює догляд за двохрічною дитиною, яка перебуває на її утриманні. Відповідач працює, але місце його праці їй не відоме. Їй матеріально важко утримувати себе та дитину. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Оскільки відповідач має можливість утримувати її та свою дитину, так як є фізично здоровим і працездатним, тому вона бажає стягувати з нього аліменти на утримання малолітньої дитини та на своє утримання за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як розяснено в п. 17 постанови Пленум Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Доказів наявності у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, ним не надано, як і доказів того, що за станом свого здоровя відповідач неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, і таких у судовому засіданні не здобуто. Відтак, враховуючи матеріальне становище як платника аліментів, так і матеріальне становище його малолітньої доньки [PERSON], на утримання якої підлягають стягненню аліменти, її стан здоровя, а також враховуючи витрати, які необхідні для утримання та виховання дитини, зважаючи на необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, стан здоровя платника аліментів та інші обставини, визначені ст. 182 СК України, що мають значення для справи, суд приходить до висновку, що з врахуванням обставин справи, фактичних доходів та можливостей відповідача, з нього на утримання доньки [PERSON], [INFO], підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, потребам дитини і можливостям платника. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що малолітня дочка [PERSON] проживає з позивачкою та перебуває на повному її матеріальному утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча є фізично здоровим, працездатним та як батько дитини повинен брати участь у її вихованні та утриманні, а також матеріально допомагати дружині. За таких обставин, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на одну особу, майновий стан сторін, те, що позивачка на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення трьох років, а з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на утримання їхньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] слід задовольнити частково, тобто з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою [PERSON] трьохрічного віку, тобто до 04.04.2018 року, оскільки такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для утримання позивачки.

Outcome: partial