Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 6000 (шість тисяч) грн., щомісяця, починаючи з 08 липня 2019 року до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги тим, що з 29 квітня 2011 року сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання у них народилася донька [PERSON] [INFO] . Сторони тривалий час не проживають разом. У зав`язку із домовленістю між сторонами неповнолітня донька [PERSON] [INFO] проживає разом з матір`ю . Також позивачка вказує, що відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає. Позивач самостійно утримувати дитину належним чином не в змозі. Ухвалою суду від 22 липня 2019 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання з викликом сторін на 31 липня 2019 року. У судовому засідання 31 липня 2019 року оголошено перерву на 24 вересня 2019 року, у зв`язку з подачею позивачем заяви про відкладення розгляду справи. У судовому засіданні 24 вересня 2019 року справу слуханням відкладено на 30 жовтня 2019 року, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. У судовому засіданні 30 жовтня 2019 року позивачка та її предствник позовні вимоги пітримали частково, та просили стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі трьох тисяч гривень на місяць. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи сповіщався належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку позивача та її представника, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 29 квітня 2011 року [PERSON] та [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 27 липня 2011 року серії [NUMBER] . У судовому засіданні встановлено, що сторони тривалий час не проживають разом, не турбуються проблемами один одного, спільного господарства не ведуть. [PERSON] 03 липня 2019 року звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу. На даний час позивачка з донькою проживають окремо від відповідача, у зв`язку з усною домовленістю між сторонами про місце проживання їхньої неповнолітньої донки. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, не піклується про моральний, фізичний та психічний розвиток дитини, не цікавиться навчанням дитини. Позивач самостійно утримувати дитину належним чином не в змозі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В силу ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України та роз`яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) одного з батьків. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти\~\~на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про Державний Бюджет на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Тому зважаючи на те, що неповнолітня донька [PERSON] [INFO] , тривалий час проживає разом з матір`ю, а відповідач [PERSON] не приймає участі в утриманні доньки, ніякої матеріальної допомоги не надає, враховуючи те, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, то суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 3000, щомісяця, починаючи з 08 липня 2019 року до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає\~негайне виконання\~рішень у\~справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial