Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати укладений між сторонами шлюб, який зареєстрований 15.11.2003р. Черкаським міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №2118. В обґрунтування позову зазначено, що спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. З червня 2012р. вони фактично припинили шлюбні відносини і саме з цього часу вони проживають окремо, через це позивачка була змушена звернутися до суду з позовом. В судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність та задовольнити її вимоги. Також позивачка просила не відшкодовувати понесені нею судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Натомість представник відповідача надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без відповідача та зазначив, що його довіритель не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки вже фактично має іншу родину. Дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 15.11.2003р. між сторонами укладений та зареєстрований шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 7). На теперішній час сім'я фактично розпалася, оскільки сторони мають різні погляди на життя та шлюбні відносини. З червня 2012р. вони проживають окремо і не ведуть спільного господарства. На момент розгляду справи судом перешкоди для розірвання шлюбу, визначені ст.110 Сімейного кодексу України, відсутні. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна між сторонами немає. Спору з приводу місця проживання дитини та порядку участі батьків у її вихованні та матеріальному забезпеченні між сторонами немає. Зазначені обставини справи визнаються сторонами, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК, не підлягають доказуванню. В добровільному порядку відповідач відмовляється від розірвання шлюбу, а тому позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами існує спір, який виник зі шлюбних відносини, що регулюються Сімейним кодексом України (далі - СК). Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на характер спірних відносин, зміст позовних вимог, враховуючи положення ст.ст.24, 110, 112 СК, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд, зважаючи на вимоги ст.111 СК, вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення, оскільки, за твердженням сторін, це не відповідатиме їх інтересам і не матиме результату, бо вони дійшли остаточного висновку про неможливість спільного проживання та перебування у шлюбних відносинах. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи що під час укладання та реєстрації шлюбу сторони не змінювали дошлюбних прізвищ, тому суд зазначене питання не розглядає. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує клопотання позивачки про покладення судових витрат на неї. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved