Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивачка в позовній заяві просить суд визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку квартири [ADDRESS], вартістю 49714,50 гривень, загальною площею 28,45 кв.м. та стягнути з відповідача в її користь сплачений судовий збір в сумі 498,00 гривень та понесені витрати на правову допомогу в сумі 1200,00 гривень, покликаючись на те, що 19.03.1996 року вона уклала з відповідачем шлюб, під час якого ними за спільні кошти було придбано квартиру [ADDRESS], загальною площею 42,6 кв.м., на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.2001 року. Відповідно до рішення виконкому Заліщицької міської ради №144 від 25.03.2002 року, яким їм було надано дозвіл на добудову ще однієї житлової кімнати до належної квартири, ними було здійснено добудову житлової кімнати площею 14,3 кв.м. Отже на сьогоднішній день загальна площа спірної квартири становить 56,9 кв.м, вартістю 99429,00 гривень. Право власності на спірну квартиру зареєстроване за відповідачем. Згоди на добровільний поділ цього нерухомого майна в досудовому порядку між нею та відповідачем не досягнуто. На даний час шлюб між ними розірвано, згідно рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 09.02.2012 року. Представник позивачки в судовому засіданні просить суд визнати за позивачкою право власності на 1/2 ідеальну частку квартири [ADDRESS], вартістю 49714,50 гривень та стягнути з відповідача в користь позивачки сплачений нею судовий збір в сумі 498,00 гривень та понесені витрати на правову допомогу в сумі 1200,00 гривень. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проте просить суд не стягувати з нього судові витрати, так як спір доведено до суду з вини позивачки. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи із наступного: Згідно ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Перебуваючи у шлюбі сторонами було придбано квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.2001 року. Відповідно до рішення виконкому Заліщицької міської ради №144 від 25.03.2002 року, яким відповідачу було надано дозвіл на добудову ще однієї житлової кімнати до належної квартири, сторонами за час перебування у шлюбі було здійснено добудову житлової кімнати площею 14,3 кв.м. На сьогоднішній день загальна площа спірної квартири становить 56,9 кв.м, вартістю 99429,00 гривень. Право власності на квартиру зареєстроване за відповідачем. На даний час шлюб між сторонами розірвано, згідно рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 09.02.2012 року. Згоди на добровільний поділ цього нерухомого майна в досудовому порядку між сторонами не досягнуто. Згідно ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції №21 від 02.02.2015 року позивачкою [PERSON] сплачено судовий збір за подання позовної заяви до суду в сумі 498,00 гривень. Згідно договору про надання правової допомоги укладеного 02.02.2015 року між адвокатом [PERSON] та позивачкою [PERSON] та квитанції №10 від 02.02.2015 року позивачкою сплачено адвокату за надання правової допомоги 1200,00 гривень. Відповідачем в судовому засіданні не доведено, що спір з приводу сумісного майна не врегульовано в досудовому порядку з вини позивачки. А, тому суд вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивачки понесені нею судові витрати. Виходячи із вищенаведеного та

Outcome: approved