Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення з позовом до суду, посилаючись на те, що відповідач є батьком дитини, і всупереч свого обовязку матеріально утримувати, відмовляється надавати допомогу на утримання малолітнього сина, хоча працездатний і може надавати таку допомогу, так як інших осіб на утриманні у нього немає. Дитина перебуває на її повному утриманні, але в повній мірі вона не може забезпечити потреби дитини. Посилаючись на положення ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України позивачка просить задовольнити її вимоги. Представник позивачки [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі та без участі позивачки, а також зазначив, що позов підтримує та не заперечує проти постановлення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився і не повідомив суд про причини неявки, хоч належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в тому числі через засоби масової інформації газету «Урядовий курєр» №239 від 19 грудня 2017 року, про що є відомості в матеріалах справи. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Дитина сторін проживає із позивачкою, що підтверджується довідкою Біївецької сільської ради Богуславського радону Київської області №277 від 19 серпня 2017 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). Згідно ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Іншим способом виплати аліментів є судовий (спірний), що передбачено ч. 3 ст. 181 СК України. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 (п.17) розяснив, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до положень ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідач [PERSON] являється працездатною особою, а тому може надавати матеріальну допомогу своїй дитині. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved