Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання позивачки [PERSON] в розмірі 2000,00 гривень щомісячно до досягнення сином трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 02 березня 2019 року між сторонами укладено шлюб, актовий запис 312. [INFO] у них народився син [PERSON] . Сімейне життя з відповідачем з об`єктивних причин, зумовлених різними характерами та поглядами на життя, безпричинними сварками, не склалося та постійно погіршувалося і в результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, сім`я розпалася, вони проживають окремо, а шлюб існує лише формально. Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні сина, не спілкується з ним, відмовляється забезпечувати елементарні потреби. [PERSON] є молодою, здоровою, працездатною особою, не має на утриманні інших осіб. Має у власності автомобіль, високий дохід, а тому, на думку позивачки, зможе сплачувати кошти на утримання дитини в розмірі, достатньому для його потреб. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років на дату звернення до суду становить 2013,00 гривень. Разом з тим, і цих коштів для забезпечення належного догляду та розвитку дитини буде мало. З огляду на викладене, позивачка вважає, що з відповідача слід стягнути кошти (аліменти) в твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 гривень щомісячно і до досягнення сином повноліття, починаючи з дати звернення з позовом до суду. Окрім цього, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 2000,00 гривень щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Ухвалою судді від 09 серпня 2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 03 вересня 2021 року судом зареєстровано відзив на позовну заяву, поданий відповідачем, у якому він просить позов задоволити в частині стягнення аліментів на утримання дитини, щодо розміру він висловиться в судовому засіданні, а в частині стягнення аліментів на утримання позивачки просив відмовити. Покликається на те, що являється хорошим батьком для своєї дитини, піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не шкодує коштів для утримання сина, багато часу приділяє для спілкування з ним. Позивачка біля місяця назад залишила спільне місце проживання, пояснивши, що їде з сином [PERSON] на певний час до свого батька в сусіднє село. Після цього без пояснення причин вона припинила всяке спілкування з відповідачем, в тому числі, в телефонному режимі. [PERSON] старався розшукати дружину з сином по місцю проживання її батька, по місцю реєстрації її з дитиною місця проживання тощо. В день народження сина [INFO] , коли відповідач хотів привітати сина і вручити йому подарунок, вона не відповідала на телефонні дзвінки. [PERSON] зазначив, що на даний момент він не має постійного місця роботи та постійних доходів. Тобто, на сьогодні він знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Що стосується позовної вимоги про стягнення з аліментів на утримання [PERSON] просив в позові в цій частині відмовити в зв`язку з тим, що він не в змозі надавати їй таку матеріальну допомогу. 09 вересня 2021 року судом зареєстровано відповідь на відзив, надіслану представником позивачки, адвокатом БартківКраєвською І. Б. Окрім доводів, викладених у позовній заяві, вона посилається на те, що до 28 серпня 2021 року відповідача не цікавило місце знаходження його дитини, де він живе, чим харчується, чим займається, у день народження сина [INFO] [PERSON] також не телефонував. Хоча офіційного доходу у відповідача не має, але не офіційно він працює постійно, має достатній дохід. Так, відповідач є працездатним та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, доказів протилежного відповідачем не надано. Посилання на те, що станом на зараз у нього немає постійного доходу і на те, що він сам у скрутному становищі не відповідають дійсності. У відповідача є власне житло, хоча й оформлене на батька, і є самостійний дохід. Також є автомобіль, щодо якого відповідач вказує, що це спільна сумісна власність подружжя, однак, ним користується саме відповідач. Вказаний автомобіль, за потреби, може приносити дохід відповідачу. Поряд з цим, позивачка, станом на зараз не має можливості вийти на роботу, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У судовому засіданні 28 вересня 2021 року відповідач подав суду заперечення на відповідь на відзив, у якому підтримав вимоги, викладені у відзиві на позовну заяву. Представник позивача, адвокат БартківКраєвська І. Б. у судовому засіданні підтримала вимоги, викладені у позовній заяві з підстав, наведених у ній та відповіді на відзив, просила задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник, адвокат Міщенко В. В. в судовому засіданні підтримали відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, просили позов задоволити частково, стягнувши аліменти лише на утримання сина в розмірі 2000,00 грн. Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28 серпня 2019 року [PERSON] народився [INFO] , батьки [PERSON] та [PERSON] . За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. У Принципі\~6\~Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789XII від 27 лютого 1991 року, Державиучасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч.ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що через непорозуміння між сторонами дитина проживає з матір`ю. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина 2 статті 181 Сімейного Кодексу України). Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини.\~Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено, що у 2021 році прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня 1921 гривня, з 1 липня 2013 гривень, з 1 грудня 2100 гривень. Як встановлено\~в судовому\~засіданні,\~сторонами не\~досягнуто згоди\~щодо участі\~відповідача в\~утриманні їх\~спільної дитини,\~що стало\~причиною звернення\~позивачки до\~суду з\~позовом про\~стягнення аліментів. [PERSON] є працездатним, інших утриманців не має, стан його здоров`я суд вважає задовільним, оскільки доказів про зворотне не надано та в судовому засіданні таких не здобуто. Тобто, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем відповідач може виконувати обов`язки щодо утримання [PERSON] , [INFO] . З урахуванням вищенаведених положень законодавства, встановлених обставин справи, взявши до уваги часткове визнання позову відповідачем, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати спільну дитину, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме щодо стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ,\~в твердій\~грошовій сумі\~в розмірі\~2500,00 грн,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~щомісячно, з\~подальшою індексацію\~відповідно до\~закону, починаючи з 05 серпня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання сина сторін та забезпечення належного рівня його життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів на дитину за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружиниматері на утримання чоловікомбатьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружиніматері незалежно від цієї обставини. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до ст. 77 Сімейного кодексу України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Аналізуючи вище вказані норми закону, слід дійти висновку, що у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: перебування у зареєстрованому шлюбі з чоловіком, проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів). Отже, за змістом вищевказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Такий правовий висновок, вказаний і Верховним Судом в постановах від 12 листопада 2018 року у справі № 202/712/17, провадження № 6128943св18, від 27 травня 2020 року у справі № 712/4702/19, провадження № 61-929св20), які є обов`язковими для врахування судами України. Однак, позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач (батько дитини) має такий дохід, що може надавати матеріальну допомогу на її утримання. Посилання [PERSON] та її представника на те, що відповідач працює та отримує дохід не підтверджені жодними доказами. Також відсутня інформація, яка б вказувала, що [PERSON] має у власності нерухоме чи рухоме майно та в силу цих обставин у нього є можливість надавати допомогу позивачці до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачкою не доведено, а судом не встановлено обставин, які слугували б підставою для задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач [PERSON] має фінансову можливість для надання матеріальної допомоги [PERSON] , а тому відсутня обов`язкова умова, передбачена ч. 4 ст. 84 СК України, для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки у зв`язку з тим, що з нею проживає дитина, яка не досягла трьох років. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial