Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом за захистом свого порушеного цивільного права до [PERSON], третя особа Управління державної міграційної служби України у Тернопільській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням по [ADDRESS], та зняття [PERSON] з реєстраційного обліку проживання за даною адресою. В обґрунтування позову посилається на ту обставину, що позивачка є власником спірного житлового будинку й в 2008 році відповідач, котрий є чоловіком позивачки та має зареєстроване місце проживання за даною адресою, забрав свої особисті речі, пішов з дому, комунальні платежі не сплачує, кореспонденцію за зазначеною адресою не отримує, а тому є всі підстави визнати його таким, що втратив право на житло. В судове засідання позивачка з'явилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить суд вимогу задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.224 ЦПК України суд розглядає справу у його відсутності, на підставі наявних в ній доказів. Третя особа не забезпечила в судове засідання представника, хоча своєчасно повідомлялася судом про час і місце судового розгляду, однак направила заяву з повідомленням про розгляд справи за відсутності представника, й в частині вимог про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку проживання, покладається на думку суду Заслухавши пояснення, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами, судом встановлено наступні обставини справи. Відповідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. В свою чергу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. (ч.1 ст.16 ЦК України.) . Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS] . З 20.08. 2004 року у даному будинку має зареєстроване місце проживання відповідач [PERSON], котрий є чоловіком позивачки й шлюб між котрими не розірвано. Відповідно до частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно акту перевірки паспортного режиму від 23 жовтня 2013 року, складеного комісією в складі паспортиста Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, дільничного інспектора РВ УМВС України та власника житла по [ADDRESS], вбачається, що [PERSON] з 2008 року в даному будинку не проживає. Факт його відсутності за даною адресою з 2008 року підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON]. Стороною відповідача належних та допустимих доказів в спростування зазначеного, суду не подано, відтак на думку суду позов в частині визнання особи такою, втратила право на житло, є підставним та підлягає до задоволення. Щодо вимоги про знаття особи з реєстраційного обліку суд зауважує наступне. Згідно статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою зняття особи з реєстраційного обліку є рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на житло. А тому вимога [PERSON] до [PERSON] про покладання зобов'язання знаття з реєстраційного обліку є передчасною, на чому окремо наголошує в п. 3 Інформаційного листа від 28.01.2013 року за №24-15004-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Outcome: partial