Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Марївської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований в с. Марївка вул. Піонерська, 16 Запорізького району Запорізької області, обґрунтовуючи позов тим, що 11.03.2009 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими спорудами в с. Марївка вул. Піонерська, 16 Запорізького району Запорізької області. Позивачка являється єдиною спадкоємицею за заповітом, але оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку не має можливості, тому що на померлу матір право власності на спадковий будинок не було оформлене та зареєстроване, тому їй нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори була надана Постанова про відмову в вчиненні нотаріальних дій, в звязку з отриманням якої позивачка повинна була звернутися до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивач не зявився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач - Територіальна громада Марївської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не зявились, надали суду заяву, в якій зазначили, що з позовною заявою [PERSON] згодні в повному обсязі, заперечень не мають, просять розглянути справу в відсутність їх представника. Представник Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про відсутність заперечень та просять розглянути справу в їх відсутність. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у звязку з наступним. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок її смерті. Згідно зі ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст.1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За змістом п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленному цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. За ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] померла 11.03.2009 року, що підтверджується наданим суду свідоцтвом про смерть 1-ЖС №139209. Відповідно до наданого суду заповіту, складеного [PERSON] та посвідченого секретарем Марївської сільської ради Запорізького району Запорізької області вбачається, що на випадок смерті [PERSON] зробила наступне заповідальне розпорядження: все належне їй на час смерті майно вона заповідала позивачці. Вищезазначений заповіт на час відкриття спадщини не змінений та не відмінений, про що мається відповідна відмітка. Відповідно до наданої Запорізькою районною державною нотаріальною конторою спадкової справи №1461 за 2009 рік, вбачається, що позивачка прийняла спадщину, відкриту після смерті матері [PERSON], померлої 11.03.2009 року. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.06.2016 року, виданої державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори [PERSON] вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок №16 по вул. Піонерська в с. Марївка Запорізького району Запорізької області в звязку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадковий будинок. Відповідно до погосподарської книги Марївської сільської ради Запорізького району Запорізької області вбачається, що головою домогосподарства в с. Марївка вул. Піонерська, 16 Запорізького району Запорізької області була [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності (ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. З огляду на те, що позов визнаний відповідачем та таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення її позовних вимог не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб та вважає за можливе визнати за нею право власності на спадковий житловий будинок з господарськими спорудами. На підставі викладеного,

Outcome: approved