Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 5552,00 грн. і моральної шкоди в сумі 6000,00 грн., завданої внаслідок залиття квартири №41 у будинку №4 по вул. 50р. УПА в м. Моршин Львівської області. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] покликалась на те, що є власницею вищевказаної квартири. Відповідач [PERSON] проживає поверхом вище у квартирі №44 цього ж будинку. 04.07.2015р. відповідач затопив її квартиру, про що комісією ПЖКГ Моршинської міської ради складено акт від 06.07.2015р. Комісією встановлено причину затоплення безвідповідальне необережне поводження з водопровідними кранами відповідачем у своїй квартирі. Надати працівникам ПЖКГ пояснення з приводу цього відповідач відмовився. Внаслідок затоплення у належній їй квартирі пошкоджено стелю, стіни, меблі, речі, книги, продукти харчування, підлогу на кухні, в кімнаті та коридорі, вийшов з ладу холодильник, квартира потребує капітального ремонту. Вартість ремонту за висновком спеціалістів, наданого на підставі акту, складає 5552,00 грн. Окрім цього просила стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди в розмірі 6000 грн., яка виразилась в негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, внаслідок чого вона протягом місяця вона вживала заспокійливе; порушенні звичного способу життя; необхідності докладати додаткові зусилля для його нормалізації. Протягом шести років вона живе в постійному стресі та страху, оскільки не знає чого чекати від сусіда, так як останній пиячить, перетворив свою квартиру в звалище; 9 разів він затоплював її квартиру; протягом останніх трьох років у його квартирі відбулися три пожежі. В судовому засіданні позивачка, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, позовні вимоги підтримала, ствердила, що є одноосібним власником квартири, оскільки її Чоловік [PERSON] помер. Пояснила, що після подання даного позову відповідач ще двічі здійснив залиття її квартири і надала складенні комісією відповідні акти від 15.10.2015р. та 26.11.2015р., які підтверджують наведені обставини; на даний час квартира відповідача відєднана від системи водопостачання за неоплату останнім наданих послуг. Відповідач позов заперечив, пояснив, що не затоплював квартиру позивачки; затоплення спричинено протіканням з даху; надані позивачкою на підтвердження позовних вимог акти та кошторис, що складені представниками ПЖКГ, не вважає належними доказами, оскільки вони складені за його відсутності та на його думку ПЖКГ не вправі складати кошторис, оскільки не є експертною установою; інших доказів на підтвердження позову, зокрема заподіяння моральної шкоди, позивачка не надала. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ст.ст.3, 11, 15, 59, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником квартири за адресою м. Моршин, вул. 50-річчя УПА, 4/41 (свідоцтво про право власності на квартиру від 20.12.2000р., а.с.7). У цій квартирі позивачка зареєстрована та постійно мешкає (копія паспорта, а.с.5). 03 липня 2015 року відбулось залиття квартири позивачки. Факт залиття зафіксовано актом про залиття від 06.07.2015 року, складеним комісією ПЖКГ, в якому зазначено, що власник квартири №44 [PERSON] затопив квартиру [ADDRESS]. Актом обстеження житлового приміщення житлового будинку №4 по вул. 50 річчя УПА в м. Моршин від 27.07.2015р. встановлено, що за вказаною адресою у квартирі №41 виявлено сліди затоплення: в кімнаті стеля довжиною 4 м х 1,5 м, стіна 3,5 м х 2,5 м, кухня стіна 3 м х 2,5 м, стеля 3 м х 3 м, ванна кімната 1,8 м х 1,8 м, коридор 3м х 1,5 м. Актом встановлено, що затоплення квартири №41 сталося з квартири кв. №44, в які проживає [PERSON], внаслідок необережного поводження з водопровідними кранами. За правилами ч.1 ст.1166 ЦК, яка регламентує загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст.1166 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Будь-яких доказів, на підтвердження відсутності його вини в завданні шкоди позивачеві, відповідачем не надано, отже суд вважає факт заподіяння шкоди саме відповідачем позивачу доведеним. Статтею 1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст.22 ЦК України, якю встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо). Виходячи з наведених законодавчих норм, слід зробити висновок, що повне відшкодування шкоди можливе лише у випадку відшкодування потерпілій стороні всіх витрат, які необхідно понести потерпілим для відновлення його квартири у зв'язку з її залиттям. Внаслідок залиття належної на праві власності квартири позивачці, спричинено збитки у сумі 5552,00 грн., що підтверджується кошторисом з розрахунком договірної ціни на поточний ремонт квартири по вул.50-річчя УПА,4/41 в м. Моршин внаслідок затоплення (а.с.9-11). Доказів, які б спростовували дані, наведені у розрахунку немає, оскільки зазначені найменування об'єктів у квартирі позивачки, які потребують ремонту фактично відповідають пошкодженням в квартирі позивачки, які були зазначені в акті обстеження від 27.07.2015 р. Таким чином, з урахуванням встановленого судом факту залиття квартири позивача та пошкодження внаслідок цього внутрішніх конструктивних елементів квартири, для відновлення стану яких необхідно здійснити ремонтно-будівельні роботи, - вимога позивача про відшкодування матеріальних збитків, а саме, про відшкодування витрат, які вона мусить зробити для усунення пошкоджень, що виникли внаслідок залиття квартири, - ґрунтується на нормах матеріального закону. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Враховуючи встановлені судом обставини, суд, вважає доведеною обставину заподіяння відповідачем позивачу моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, яких остання зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна, порушенні звичного способу життя та необхідності докладати додаткові зусилля для його нормалізації. Однак, суму відшкодування заподіяної моральної шкоди суд вважає завищеною, тому виходячи з принципу розумності та справедливості, приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути на відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України витрати понесені позивачем у зв'язку із зверненням до суду покладаються на відповідача.

Outcome: approved