Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що 18.08.2017 року в м. Рудки Самбірського району Львівської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-СГ № 472463. Після її смерті на майно, яке належало їй на праві власності відкрилася спадщина, а саме: на житловий будинок в с. Корналовичі Самбірського району Львівської області по вул. Шевченка, 22. При житті, 18.09.2014 року [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що все своє майно, де б воно не знаходилось і все, на що за законом вона буде мати право заповіла позивачці [PERSON] Спадкоємців до обовязкової частки немає. Будучи спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом, вона звернулася до Рудківської державної нотаріальної контри з заявою про прийняття і оформлення спадщини. Нотаріус прийняв її заяву про прийняття спадщини та розяснив, що не може видати свідоцтво про право на спадщину на будинковолодіння в с. Корналовичі Самбірського району Львівської області по вул. Шевченка, 22, так як в неї немає правовстановлюючого документу на дане будинковолодіння, що убачається із листа нотаріуса №190/02-14 від 10.05.2018 року. Інших перешкод в оформленні права власності на будинковолодіння немає. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2007 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із довідки № 892 виданої Самбірським МБТІ 15.05.2018 року відомо, що свідоцтво про право власності па будинок № 22 по вул. Шевченка в с. Корналовичі Самбірського району Львівської області було видано на [PERSON] З довідки, виданої 19.10.2018 року [PERSON] міською радою № 479 і копії погосподарської книги відомо, що будинковолодіння № 22 по вул. Шевченка с. Корналовичі являється колгоспним двором; станом на 01.07.1990 року головою двору та єдиним його членом була [PERSON]. Згідно ст. 120 ЦК України в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (в редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності п.6, «а» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. Згідно п. 6 «г» даної постанови загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990 року. Отже, станом на 01.07.1990 року [PERSON] як член та голова колгоспного двору мала право на майно - будинковолодіння в с. Корналовичі Самбірського району Львівської області по вул. Шевченка, 22 вцілому. Із незалежних від неї причин, свідоцтво про право власності на будинок було втрачено, про що було зроблено оголошення в газеті. Згідно довідки про технічну характеристику нерухомого майна інвентаризаційна вартість будинковолодіння становить 42 373,00 грн. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. А тому просить постановити рішення, яким: - визнати його власником в цілому житлового будинку з надвірними будівлями в с. Корналовичі Самбірського району Львівської області по вул. Шевченка, 22 в порядку спадкування за заповітом майна [PERSON], яка померла 18.08.2017 року. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просить його задовольнити, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а справу слухати у її відсутності. Представник відповідача\~[PERSON] міської\~ради Самбірського\~району Львівської\~області в\~судове засідання\~не зявився,\~подав до\~суду заяву,\~в якій\~позов визнав\~повністю,\~не заперечував проти його задоволення, просив слухати справу у його відсутності. Суд, розглянувши справу в порядку\~ч. 4 ст. 206 ЦПК України,\~приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно цієї статті\~у разі\~\~визнання відповідачем\~\~позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Встановивши вищезазначене, суд задовольняє вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved