Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивачка в заяві та судовому засіданні просить розірвати з відповідачем шлюб та стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на такі обставини: 08 травня 2009 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу виконавчим комітетом Кобижчанської сільради Бобровицького району Чернігівської області, зроблено запис № 07. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її матеріальному утриманні. Спільне життя у них не склалося, оскільки між ними постійно виникають конфліктні ситуації, стосунки напружені. Останнім часом між ними поступово погіршувались відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач постійно провокує скандальні ситуації, не забезпечує матеріально сім'ю та взагалі не надає коштів на утримання сім'ї. Кожен з них має повністю протилежні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникають сварки. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у їхній сім'ї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний момент ведення між ними спільного господарства припинено, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. За наведених обставин подальше збереження шлюбу, примирення та спільне проживання неможливі. Добровільно відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Офіційно відповідач працює в ПАТ АК «Київводоканал» слюсарем, отримує постійний заробіток, має змогу надавати допомогу на утримання дитини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково і заявив,що він згоден на розірвання шлюбу,однак не згоден сплачувати аліменти на утримання дитини,оскільки вважає,що позивачка буде витрачати гроші не на дитину.Він сам буде допомогати дитині матеріально. Вислухавши сторони та дослідивши інші докази суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони відповідно до копії свідоцтва про шлюб перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.05.2009 року (а.с. 4). Згідно копій свідоцтва про народження сторони мають спільну дитину- [PERSON]., [INFO] (а.с. 5). Дитина сторін проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою вуличного комітету №22 від 23.05.2015 ррку. (а.с. 6). Спільне життя сторін не склалося,шлюбні відносини сторін фактично припинені. Частиною 1 ст. 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до положень ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини або чоловіка на особисту свободу і недоторканість. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам їхньої дитини. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з того, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини та розірвання шлюбу обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню. Суд враховує, що відповідач здоровий,працює і може сплачувати аліменти на утримання дитини, а не перекладати свої обов'язки на інших осіб. Суд вважає надуманими і необгрунтованими твердження відповідача про те,що він не згоден сплачувати аліменти на утримання дитини,оскільки вважає,що позивачка буде витрачати гроші не на дитину,а на інші цілі,так як ним не наведено жодного доказу,що гроші будуть витрачатись не за призначенням.

Outcome: approved