Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом посилається на те, що від шлюбу з відповідачем у них народилася спільна дитина: [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинилися і відповідач ухиляється від виконання батьківського обовязку у частині матеріального забезпечення дитини, хоча є працездатним та фізично здоровим, офіційно не працевлаштований, але має мінливий дохід, інших утриманців не має. В звязку з виниклими обставинами, просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, оскільки самостійно не в змозі матеріально забезпечувати сімю. У судовому засіданні позивачка не заперечила проти зменшення розміру аліментів у сумі 1000 грн., та зазначила, що з відповідачем вже два роки проживають окремо, їй приходиться випрошувати в нього гроші на їжу, сама підробляє де і як може. Стверджує, що в нього заможні батьки, а розмір аліментів, який просить стягувати мізерний в порівнянні з тим, скільки відповідач витрачає на розваги та відпочинок. Відповідач, будучи повідомлений про час та місце розгляду даної справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд до відома не поклав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши та дослідивши подані докази, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому підлягаючими до задоволення, виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 24 жовтня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-НМ № 075969. Від вказаного шлюбу у сторін 01 квітня 2010 року народилася дитина [PERSON], на що вказує свідоцтво про народження серії 1-НМ № 150337. На даний час батьки дитини проживають окремо одне від одного, а дитина проживає з матірю та перебуває на її утриманні. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист. Частиною 2 ст. 18 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з того, що дитина сторін перебуває на матеріальному утриманні матері і потребує такої ж допомоги від батька, який добровільно її не надає, а оскільки він є здоровим та працездатним чоловіком, хоч офіційно і не працевлаштований і у нього відсутні інші утриманці, то суд вважає за можливе стягувати аліменти у розмірі, про який просить позивачка. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved