Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

Позивачка в грудні 2019 року звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача майнову шкоду заподіяну кримінальним правопорушенням 59 197,35 гривень , а також 10 000,00 гривень в відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 09.10.2019 по справі 323/1544/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 20 липня 2018 року, близько 15 години 00 хвилин, відповідач, здійснюючи керування автомобілем марки ВАЗ 2101 реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по автодорозі сполученням «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя- Маріуполь», поблизу с. Григорівське, Оріхівського району Запорізької області зі сторони смт. Комишуваха, Оріхівського району, Запорізької області в сторону м. Запоріжжя, не переконавшись у безпечності своїх дій, змінив напрямок руху, виїхав на зустрічну смугу та продовжив рух, внаслідок чого відбулось зіткнення керованого ним автомобіля з автомобілем марки ЗАЗ-DAEWOO реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався в напрямку від м. Запоріжжя в сторону смт. Комишуваха, Оріхівського району Запорізької області. Згідно висновку комплексної комісійної судово-медичної та інженерно-транспортної експертизи відповідач порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року: п.10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. В результаті зіткнення автомобілі ЗАЗ-DAEWOO та ВАЗ 2101 отримали пошкодження. В момент дорожньо-транспортної пригоди Відповідач керував автомобілем марки ВАЗ модель 2101 1976 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить їй на праві приватної власності . В результаті грубого порушення відповідачем Правил дорожнього руху та вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, належний їй на праві приватної власності автомобіль ВАЗ 2101 отримав значні пошкодження, у зв`язку з чим позивачу була заподіяна майнова та моральна шкода, через що звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2020 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача адвокат Корсік Я.І. надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, відзив на позов не надав, в зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у його відсутність , на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що вироком Оріхівського районного суду Запорізької області у справі 323/1544/19 від 09 жовтня 2019 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5100,00 грн., із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки. Зазначеним вироком суду встановлено, що 20 липня 2018 року близько 15-00 години [PERSON] , здійснюючи керування автомобілем марки ВАЗ 2101, реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по автодорозі сполученням «Бориспіль-Дніпро-Запоріжжя-Маріуполь», на ділянці місцевості 517+506км., поблизу с. Григорівське Оріхівського району Запорізької області, зі сторони смт. Комишуваха Оріхівського району Запорізької області в сторону м. Запоріжжя, не переконавшись у безпечності своїх дій, змінив напрямок руху, а саме виїхавши на зустрічну смугу, продовжив рух, створюючи небезпеку іншим учасникам, внаслідок чого відбулось зіткнення передньої частини керованого ним автомобілю з передньою частиною автомобіля марки ЗAЗ-DAEWOO, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався в напрямку від м. Запоріжжя в сторону смт. Комишуваха Оріхівського району Запорізької області. Таким чином водій [PERSON] порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, відповідно до якого: -п.10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки встановлені вироком суду, який набрав законної сили. Позивачу [PERSON] на праві власності належить автомобіль марки ВАЗ модель 2101 1976 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , , що підтверджується Свідоцтвами про право на спадщину за законом від 08.09.2017 року та свідоцтвом про право власності від 08.09.2017 року, виданими приватним нотаріусом ЗМНО Вельможко Н.О.. Внаслідок ДТП транспортний засіб належний позивачу зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до вимог п. 11 Постанови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно звіту автотоварознавчого дослідження № 408 від 10 вересня 2019 року вартість матеріальної шкоди , заподіяної володільцю автомобіля ВАЗ 2101 реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок його пошкодження складає 21 871,20 гривень . Позивачем [PERSON] за проведення автотоварознавчого дослідження сплачено 1200,00 гривень , що підтверджується квитанцією № 4088 від 29.08.2019 року . За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню і з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню 21 871,20 гривень матеріальної шкоди та витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 1200,00 гривець. При цьому, суд вражає безпідставними доводи позивача щодо розміру суми матеріальної шкоди , оскільки відповідно до п. 15 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» , якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Вирішуючи вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди , завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в тому числі: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням майна, в фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, крім випадків встановлених частиною другою цієї статті. У судовому засіданні був встановлений факт того, що неправомірними діями [PERSON] позивачу була заподіяна , крім матеріальної , і моральна шкода, яка полягає в тому, що внаслідок ДТП було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб, що призвело до того, що вона вимушена прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Однак , суд приходить до висновку, що визначений позивачем розмір моральної шкоди забагатий, не відповідає доказам наданим позивачем , а тому, виходячи з цього , з урахуванням вимог розумності та справедливості, в частині відшкодування моральної шкоди позов належить задоволенню частково, а саме на користь позивача [PERSON] в відшкодування моральної шкоди слід стягнути 2000,00 гривень. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial