Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходу), щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що з 06.07.2012р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , який в той час відбував покарання в колонії за вироком Калінінського районного суду м. Донецька від 23.03.2012р. Відповідача [PERSON] 20.04.2015р.було звільнено. [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.12.2017р. шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] свої обов`язки батька не виконував, участі у вихованні дочки не приймав, матеріальної допомоги на її утримання не надавав. Вироком Київського районного суду м. Харкова від 07.06.2018р. відповідача [PERSON] було засуджено за ч.1 ст. 186 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Донька проживає разом з позивачкою. Відповідач не цікавиться донькою, не виявляє бажання спілкуватися з нею, приймати участь у її вихованні, не проявляє ніякого інтересу до її здоров`я, тому позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з нього аліментів. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, позивачка та його представник не заперечують проти розгляду справи у відсутності відповідача та ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, тому суд розглядає справу у відсутність відповідача [PERSON] відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Представник служба у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлена у встановленому порядку, подала заяву в якій просить розглядати справу без участі представника органу опіки та піклування. Суд, вислухавши позивачку та її представника, свідка, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 06 липня 2012 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] . 14.12.2017 року рішенням Київського районного суду м. Харкова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та мешкає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації КНП «Харківська міська дитяча поліклініка № 23» малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом фахівця поліклініки з народження. Вихованням та забезпеченням належного догляду займається мати дитини. Батько дитини станом здоров`я не цікавиться. Вироком Київського районного суду м. Харкова від 07.06.2018р. [PERSON] було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі. При вивчені особи обвинуваченого судом було встановлено, що [PERSON] раніше неодноразово судимий, в тому числі і за корисливі злочини. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , батько позивачки, пояснив, що відповідач [PERSON] участі у вихованні своєї доньки [PERSON] не приймає, з донькою не спілкується. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, як це передбачається вимогами ст. 155 Сімейного кодексу України. Згідно вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради згідно листа від 23.12.2019р. № 3895/0/202-19 підтримує позовні вимоги [PERSON] у зв`язку з тим, що [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться станом її здоров`я. Як вбачається з висновку від 22.12.2019р. № 198 Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради малолітня [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , де для дитини створені вісі необхідні умови для всебічного розвитку. Батько дитини, [PERSON] , тривалий час не приймає участі у вихованні та матеріальному утриманні дитини, не цікавиться станом здоров`я. [PERSON] має судимості, в тому числі за корисливі злочини. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст. 18 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 р. батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст.27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості за нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Відповідач [PERSON] ухилялася від виконання батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] , [INFO] , не цікавиться її станом здоров`я, не виконує своїх обов`язків по утриманню та її вихованню. Виходячи з інтересів малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав. Відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає, що слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01.10.2019р. і до досягнення донькою повноліття. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] судовий збір.

Outcome: approved