Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на свою користь 6 800 грн. безпідставно набутих коштів та 15 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, посилаючись на наступне. Так, в червні 2011 року вона звернулась до відповідача, який на той час був правозахисником «Спілки кооператорів» і працював юристом в блоці «Батьківщина» [PERSON], з метою отримання правової допомоги, у зв'язку із спором, що виник між нею та [PERSON], внаслідок якого існувала загроза втрати належного їй майна - 20/100 частини будинку за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] запропонував їй переоформити зазначену частку майна на її сина - [PERSON] на підставі рішення третейського суду. Оскільки відповідач запевнив її у дійсному переході права власності на зазначене майно до її сина, показав власні документи, які підтверджували, що він є юристом, тим викликав довіру у позивачки. В усній формі між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості про те, що він здійснить переоформлення належного позивачці майна -20/100 частин будинку, за адресою: [ADDRESS] на її сина [PERSON], а позивачка сплатить відповідачу за ці послуги 8 000 (вісім тисяч) грн. При цьому, відповідач просив передоплату в сумі 4000 (чотири тисячі) грн. за свої послуги. Вказана сума була передана відповідачеві двома платежами - 2000 (дві тисячі) гривень - 16 червня 2011 року, про що була надана відповідна розписка, 2000 (дві тисячі) гривень - 23 червня 2011 року, про отримання яких було зазначено у розписці, наданій раніше. До 25 вересня 2012 року відповідач постійно просив у неї додатково надати грошові кошти в рахунок оплати його послуг, запевняючи, що все йде, як треба. Так, на його прохання позивачка передала йому: 9 квітня 2012 року - 800 (вісімсот) грн., 17 травня 2012 року - 500 (п'ятсот) грн., 11 серпня 2012 року - 700 (сімсот) грн., 25 вересня 2012 року - 800 (вісімсот) грн. Про отримання зазначених сум відповідач зазначав у наданій раніше розписці. Таким чином, позивачка передала відповідачу 6 800 (шість тисяч вісімсот) грн. Разом із тим, взяті на себе зобов'язання щодо переоформлення 20/100 частин будинку за адресою: [ADDRESS] відповідач не виконав. Також, [PERSON] пред'явив до позивачки вимоги про виселення із будинку, оскільки на той час відбулись прилюдні торги, в яких [PERSON] став переможцем. [PERSON] звернулась до відповідача з усною претензією та вимагала повернути їй грошові кошти, отримані в рахунок сплати його послуг, оскільки відповідач не лише не виконав взятих на себе обов'язків, але й довів справу до такого стану, що позивачка втратила житло, з якого її виселяють. Відповідач відмовився повернути отримані грошові кошти. 04 березня 2014 року позивачка звернулась до Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області із заявою про вчинене стосовне неї кримінальне правопорушення, в порядку ст. 214 КПК України. Зазначені відомості були внесені до ЄРДР за №12013220490001277. Постановою слідчого СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області капітана міліції [PERSON] від 25 березня 2013 року зазначене кримінальне провадження було закрито. Ухвалою слідчого судді від 06 серпня 2013 року було задоволено скаргу [PERSON] та скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження з направленням матеріалів прокурору Київського району м. Харкова для організації досудового розслідування. Вважає, що відповідач не виконав умови ст. 526 ЦК України, оскільки не здійснив будь-яких дій щодо переоформлення 20/100 частин будинку за адресою: [ADDRESS]. Також, з посиланням на ст.ст. 610, 611, 1212 ЦК України зазначає, що нею було частково виконане зобов'язання з оплати послуг відповідача в сумі 6 800 (шість тисяч вісімсот) грн., в той же час відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав. Крім того, внаслідок невиконання відповідачем взятого на себе зобов'язання позивачка втратила право власності на 20/100 частин будинку та виселена разом із сином із зазначеного будинку, що спричинило їй моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, вони із сином втратили житло, вимушені змінити звичайний уклад свого життя та додавати додаткових зусиль для організації свого життя. Спричинену моральну шкоду позивачка оцінює в 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн. Просить стягнути з [PERSON] на свою користь 6 800 (шість тисяч вісімсот) грн., безпідставно набутих коштів та 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн. заподіяної моральної шкоди, а всього 21 800 (двадцять одну тисячу вісімсот) грн. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з неявкою відповідача та за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так з позовної заяви та пояснень наданих позивачкою у судовому засіданні вбачається, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було досягнуто в усній формі домовленість про надання останнім послуг по здійсненню переоформлення належного позивачці майна - 20/100 частин будинку за адресою: [ADDRESS] на її сина [PERSON], за що позивачка повинна сплатити [PERSON] за вказані послуги 8000 (вісім тисяч) грн. На підтвердження своїх вимог позивачкою надана розписка, згідно з якою вона передала відповідачу гроші на загальну суму 6 800 грн., з яких 2000 грн. - передані 16.06.2011р., 2000 грн. - 23.06.2011 р., 800 грн . - 09.04.2012 року, 500 грн. - 17.05.2012 р., 700 грн. - 11.08.2012 р. , 800 грн. - 25.09.2012 р. Враховуючи, що до теперішнього часу [PERSON] не виконані взяті на себе обов'язки, вважає, що зазначені грошові кошти набуті ним безпідставно та підлягають поверненню відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 1212 ЦК України. Главою 83 ЦПК України врегульовано набуття, збереження майна без достатньої правової підстави. Пунктом 3 частини 2 статті 1212 ЦПК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. Зазначена вимога означає, що у разі припинення зобов'язання через неможливість його виконання, яке виникло внаслідок обставин, за які жодна із сторін не відповідає, або у зв'язку із добровільною відмовою від зобов'язання обох сторін, сторона, що виконала зобов'язання повністю або частково, має право вимагати повернення виконаного. Згідно зі ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Разом із тим, із наданої позивачкою розписки вбачається, що [PERSON] отримав від [PERSON] 2000 грн. в рахунок виконання доручення консультативно-представницкого характеру, у зв'язку із стягненням з [PERSON] сум на користь [PERSON] та перелічені наступні отримані суми разом із зазначенням дати та підпису на загальну суму 6 800 грн. Таким чином, з тексту розписки не вбачається зобов'язання відповідача щодо надання послуг по переоформленню належного позивачці майна -20/100 частин будинку, за адресою: [ADDRESS] на її сина [PERSON] Також не містять підтвердження даного факту й інші матеріали справи. Так, в матеріалах справи міститься заява [PERSON] до Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області про вчинене [PERSON] стосовно неї кримінальне правопорушення передбачене ст. 190 КК України, за наслідками розгляду якої було прийнято постанову про закриття кримінального провадження від 25.03.2013 року. Також, міститься скарга [PERSON] на вищевказану постанову слідчого до Київського районного суду м. Харкова. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 06.08.2013 р. вищевказану скаргу було задоволено, постанову про закриття кримінального провадження скасовано та матеріали кримінального провадження направлено прокурору Київського району м. Харкова для організації досудового розслідування. На теперішній час будь-які відомості щодо вказаного кримінального провадження у суду відсутні. Відповідно до вимог ст. ст. 11, 60 ЦПК України позивачка відповідних клопотань не заявляла. Також, позивачкою надана копія рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.12.2013 року, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Червонозаводського відділку ДВС Харківського МУЮ, ПП «Нива-В.Ш.», філії 21 ПП «Нива-В.Ш.», [PERSON], треті особи - Харківська міська Рада, [PERSON], [PERSON], про визнання прилюдних торгів такими, що не відбулись та визнання недійсним свідоцтва про право власності, та задоволені зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - Червонозаводський РВ в м. Харкові Головного управління державної міграційної служби про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право володіння та користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Ухвалою апеляційної інстанції від 18.02.2014 року вказане рішення залишено без змін. Крім цього, позивачкою надано копію третейської угоди про передачу спору, який виник за вимогою позивача [PERSON] до [PERSON], до третейського суду та копію позовної заяви до третейського суду від [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої здоров'ю. Також, надана копія мирової угоди, укладена між боржником [PERSON] та стягувачем [PERSON], на підставі якої стягувач в рахунок компенсації шкоди, спричиненої здоров'ю стягувача приймає у власність усю належну боржнику частку домоволодіння, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи, що жоден з наданих документів не має доказового значення по даній цивільній справі, суд не знаходить підстав для задоволення вимог в частині повернення безпідставно набутих коштів в сумі 6800 грн. Стосовно відшкодування спричиненої моральної шкоди у сумі 15 000 грн. суд зазначає наступне. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Статттею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав. У п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 (зі змінами внесеними постановою від 25 травня 2001 року №5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, обов'язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди. Відповідно до ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду, є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч.ч.3,4 ст. 60 ЦПК України). Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження моральної шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою відповідача не надано і матеріали справи також їх не містять. Таким чином, факти зазначені в позовній заяві не знайшли підтвердження в судовому засіданні , а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України не підлягають також стягненню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed