Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів вказуючи, що 28 липня 2007р, вона уклала шлюб з Відповідачем, [PERSON]. Від цього шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] рішенням Великоолександрівського районного суду від 29.08.2013 року по справі №650/1079/13-ц позовні вимоги позивачки задоволено - стягнуто із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], 2010 року народження, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць на утримання дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Але більше місяця, як [PERSON] припинив сплачувати аліменти, відповідач постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, веде підприємницьку діяльність, належної матеріальної допомоги дитині не надає. Дитина має слабке здоров'я, Херсонською дитячою лікарнею їй поставлено діагноз - дистрофія. Відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву про зміну розміру аліментів, вказуючи, що здійснюючи господарську діяльність у 2014 році, він отримав загальну суму доходу за сім місяців у розмірі 6430,00 грн., що в середньому складає 919 грн. на місяць. Крім того його доходи не дають йому можливості в повному обсязі та в строки передбачені законодавством України сплачувати комунальні послуги, плату за наймання квартири, а тому на сьогоднішній день у нього вже виникла заборгованість у розмірі 4984 грн.10 коп., про що свідчить виписка ПриватБанку від 08 серпня 2014 року за № 1024691. На твердження позивачки про дохід відповідача за період з 01.01.2013 р. по 30.09.2013 р. у розмірі 46239,00 грн., відповідач вказав, що дані посилання зовсім не повинно братися до уваги. Оскільки наведена сума коштів, для нього не є стабільною, що підтверджується довідкою з податкової інспекції про доходи. Відповідач вказав, що його матеріальне становище за останні 7 місяців 2014 року, яке складає 919 грн. на місяць від здійснення господарської діяльності фізичної особи - підприємця, не дає йому об'єктивної можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі коштів у розмірі 1 000 грн. щомісячно, оскільки така сума аліментів на місяць перевищує його доходи за такий же період. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, згідно ст.192 СК України просить змінити розмір аліментів, по причинам, нестабільного заробітку відповідача, приховування ним свого реального доходу, хворобою дитини, та тим, що вона теж хворіє, раніше вона отримувала аліменти, а саме ?, в грошовій сумі це приблизно 1000 грн., на ліки на дитину вона витрачає близько 500 грн., на місяць. 11.07.2014 року вона сплатила за половину будинку йому 60722 грн, згідно рішення суду і оформила на себе будинок. З центру зайнятості вона отримує 915 грн., в місяць з січня 2014 року. Їй допомагає мама і тітка, на місяць вона витрачає 2700 грн., на витрати доньки як вона стверджує. Відповідач у судовому засіданні, позов не визнав і суду пояснив, що на даний період за І півріччя 2014 року доходу в нього взагалі не було, за 9 місяців 2013 року він отримав дохід 38000грн., аліменти сплачує 11026грн. з 06.08.2013р. по 01.08.2014р., це за рік, щомісячно це приблизно 977 грн., а в цьому році доходу немає, за липень 2014 отримав 10000грн., доходу, його фінансовий стан за 2014 рік 1919 грн. на місяць, тобто матеріальний стан значно погіршився в порівнянні з минулим роком, він може сплачувати 600 грн. в місяць, у нього ще є кошти в СВК «Борозенське», приблизно 10000 грн., при необхідності він буде допомагати на лікування дитини, у нього немає житла, він знімає квартиру по вул. Заводська, 54 кв.15 смт.В.Олександрівка і платить 750 грн. власнику квартири, перебуває в не зареєстрованому шлюбі з жінкою, в неї є дитина 8 років. У позивачки є земельний пай 4 га, за рішенням суду він їй залишив будинок, вона проживає з дитиною. Вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи суд приймає до уваги слідуюче. У судовому засіданні встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], 2010 року народження , яка проживає з позивачкою. Відповідач сплачує на її утримання 1/4 частини усіх видів його заробітку. У судовому засіданні встановлено, що позивачка наполягає на зміні розміру аліментів, з причини, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, та відповідно довідки про доходи виданої податковою інспекцією [PERSON] отримав дохід від підприємницької діяльності за період з 01.01.2013р. по 30.09.2013 рік у розмірі 46239,00 грн, щомісячний його дохід складає 5137,66 грн., дитина має слабке здоров'я, так як Херсонською дитячою лікарнею їй поставлено діагноз - дистрофія, всі ці вищенаведені умови на думку позивачки підтверджують, що відповідач працюючи приватним підприємцем, має мінливий та нерегулярний дохід, тому враховуючи норми ст.184,192 СК України, їй надано право в судовому порядку вирішувати питання про зміну розміру аліментів та визначення їх в твердій грошовій сумі, а саме 1000 грн. При аналізі вищевказаного суд, одразу виключає вимогу позивачки про зміну розміру аліментів з підстав хвороби доньки, так як відповідно до ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не подана зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Об»єктивно витрати на лікування доньки позивачка суду не надала. З аналізу вказаної норми матеріального закону вбачається, що аліментні платежі та додаткові витрати на дитину за своєю правовою природою не є тотожними поняттями, при цьому стягнення аліментних платежів не виключає стягнення таких додаткових витрат. При цьому додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини, оскільки аліменти є виключно періодичними платежами, які необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини, а додаткові витрати, на відміну від аліментів фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно, та підлягають сплаті лише в окремих випадках за наявності особливих обставин. Відтак суд при стягненні аліментів не може встановлювати їх розмір з урахуванням сум, які повинні стягуватись у вигляді додаткових витрат на утримання дитини за відповідним позовом. Дослідивши та проаналізувавши довідки про доходи відповідача за 2014р., суд встановив, що матеріальне становище відповідача за останні 7 місяців 2014 року, яке складає 919 грн. на місяць від здійснення господарської діяльності фізичної особи - підприємця, не дає йому об'єктивної можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі коштів у розмірі 1 000 грн. щомісячно, оскільки така сума аліментів на місяць перевищує його доходи за такий же період. Суд також вважає, що аліменти в розмірі 1000 грн. 00 коп. щомісячно, які просить стягнути позивачка, є завищеним, та таким, що не відповідає реальним можливостям відповідача надавати матеріальну допомогу, і стягнення такої суми може призвести до дисбалансу інтересів сторін, а відтак в задоволенню позову слід відмовити за необґрунтованістю вимог. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку(доходу) матері, батька дитини. Відповідно до ст.184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегульований, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Однак, в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази того, що матеріальне становище позивачки з часу ухвалення рішення - погіршилося, також відсутні будь-які докази того, що матеріальне становище відповідача поліпшилося. В судове засідання позивачка також доказів цього не надала, її доказування грунтуються на припущеннях, таких як те, що відповідач приховує свої реальні доходи, що є порушенням вимог ч.4 ст.60 ЦПК України. Згідно ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Як встановлено, у 2014 році матеріальне становище відповідача різко погіршилося. За встановлених обставин, які підтверджуються матеріалами справи, підстав для задоволення вимог позивачки щодо зміни розміру стягнення аліментів на утриманні дитини немає.

Outcome: dismissed