Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, яким просила, з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позов мотивувала тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя вони мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини записано відповідача. Останнім часом, а саме з 2019 року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. До Покровського районного суду позивачем подано позовну заяву про розірвання шлюбу. З січня 2021 року позивачка з дитиною проживає у своєї матері - окремо від відповідача. Усі обов`язки щодо утримання та виховання дитини позивачка несе самостійно. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо утримання дитини. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати свою малолітню дитину. Матеріальної допомоги на утримання дитини від відповідача не отримує. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв, клопотань та відзиву не надавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України та думки позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 15.11.2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що зареєстрований виконавчим комітетом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 12. Прізвище дружини після одруження - [PERSON] (а. с. 7). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 16.01.2017 року виконавчим комітетом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 01 (копія свідоцтва, а. с. 6). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що в теперішній час дитина проживає з позивачкою, знаходиться на утриманні позивачки, батько позов визнає повністю, добровільно коштів на утримання дитини не надає, позивачка не в змозі самостійно повністю забезпечити дитину матеріально та потребує матеріальної підтримки з боку батька. Враховуючи всі досліджені обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та вважає, що необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи з обов`язку обох батьків утримувати дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд прийшов до наступного. Враховуючи те, що позивач на момент звернення до суду звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 908,00 гривень. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. На підставі викладеного та

Outcome: approved