Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Шлюб був зареєстрований відділом ЗАГС Ленінського райвиконкому м. Донецька 05 липня 1991 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 404 та підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 05 липня 1991 року. Від зазначеного шлюбу спільних дітей вони не мали, проте кожен з них мав дітей від попереднього шлюбу. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру № 417 від 10 січня 1994 року, яке видано Фондом комунального майна Донецької міської ради народних депутатів, [PERSON] належить на праві приватної власності квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. [INFO] її чоловік - [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді вищевказаної квартири. Єдиними спадкоємцями першої черги за законом на спадкове майно є вона, як дружина померлого та [PERSON], який є сином померлого від попереднього шлюбу. У передбачений ст. 1270 ЦК України строк вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 35668549 від 07.11.2013 року, який сформований Приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] у шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався та на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем. Факт не проживання [PERSON] з липня 1994 року за адресою: [ADDRESS], підтверджується актом від 03 жовтня 2013 року, який складено майстром КП «КК Ленінського району м. Донецька» [PERSON] та затверджено директором вищезазначеного підприємства. Просила суд встановити факт того, що [PERSON] у період з липня 1994 року по 02 червня 2013 року, зокрема на час відкриття спадщини не проживав з [PERSON], який помер [INFO], та встановити факт того, що [PERSON] не прийняв спадщину у вигляді ? частини квартири [ADDRESS], яка залишилась після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні обставинам викладеним у позовній заяві. Просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час слухання справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, місце знаходження відповідача [PERSON] суду не відомо. Третя особа - Приватний нотаріус Донецького міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явився, про ч ас слухання справи був повідомлений належним чином. Надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Допитані у судовому засіданні [PERSON], [PERSON], [PERSON] в якості свідків, підтвердили факт того, що позивачка [PERSON] проживала сумісно з [PERSON], який помер. Син померлого [PERSON] - [PERSON] приблизно з 1994 року не мешкав з батьком, його місце знаходження їм не відомо. Окрім того, підтвердили, що були присутніми при складенні акту майстром КП «Керуюча компанія Ленінського району м. Донецька» про не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з липня 1994 року. Суд заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON], та свідків дослідивши матеріали справи вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру № 417 від 10 січня 1994 року, яке видано Фондом комунального майна Донецької міської ради народних депутатів, [PERSON] належить на праві приватної власності квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Шлюб був зареєстрований відділом ЗАГС Ленінського райвиконкому м. Донецька 05 липня 1991 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 404 та підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] від 05 липня 1991 року (а.с.5). [INFO] її чоловік - [PERSON] помер, про що у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис №595 (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді вищевказаної квартири. Єдиними спадкоємцями першої черги за законом на спадкове майно є позивачка [PERSON], як дружина померлого та [PERSON], який є сином померлого від попереднього шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачкою [PERSON] у позовній заяві не вказано яким чином, які права будуть порушуватися чи відновлюватися встановленням такого факту. Такий спосіб захисту права діючим законодавством не передбачений. Ніяких перешкод у оформленні права на спадщину для позивачки суд не вбачає, проте у разі відмови нотаріуса у такому оформленні, позивачка може оскаржити бездіяльність нотаріуса у суді. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вказані норми, а також вищевказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. На підставі ст. ст. 1269, 1270,1272 ЦК України,

Outcome: dismissed