Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в позовній заяві зазначає, що сторони мають спільну дитину: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу лише періодично. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення нею повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та наполягала на його задоволенні, при цьому пояснила, що має вкрай скрутне матеріальне становище, страждає на ряд хронічних хвороб, дитина також страждає хронічними хворобами, має вади серця, потребує значних витрат на лікування та профілактику. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував частково, вважає, що суд може стягнути з нього аліменти у розмірі ? частки, оскільки він брав кредит на користь позивачки. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, вислухавши сторони, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 180, ч. 2 ст. 182, ч.1 ст. 183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Тобто, обовязки по утриманню дитини є рівними, проте у даному випадку не рівними є можливості, та умови проживання. Як встановлено, згідно свідоцтва про народження позивачка і відповідач мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 136571, актовий запис №1087 від 30.10.2003 року (а.с.7). Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Позов до суду було предявлено позивачкою 10.06.2015 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду (а.с.1). Сторони, що проживали разом у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (серії 1-ЖС №100019, а.с.5), мешкають окремо, дитина мешкає з позивачем, що зазначено в позовній заяві та визнається відповідачем, не підлягає додатковому доказуванню у відповідності до ч.1 ст. 61 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідач має постійний заробіток, працевлаштований на ДП «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес», має житло, постійний заробіток, середній розмір якого перевищує 4000,00 грн. (довідка про заробітну плату, а.с.26), інших дітей та стягнень за виконавчими документами не має, має матеріальну можливість утримувати дитину, якою не опікується. Наявність інших утриманців та кредиту, взятого на користь позивачки в рахунок аліментів, відповідачем всупереч правилам ст. 60 ЦПК України не доведено, звернення матері відповідача про стягнення на її користь 650,00 грн. суд не вирішує в рамках цього позову, оскільки особи, які мають право на стягнення аліментів, можуть звернутися до суду із відповідним позовом. Позивачка, згідно медичних документів страждає на хронічні захворювання, перенесла операційне втручання, у грудні 2014 року. Проживаючи у [INFO] вимушена працевлаштовуватися у м.Запоріжжя, де з 01.06.2015 року працює у ТОВ «БРайт и К» на посаді медичного реєстратора із заробітною платою 1200,00 грн. (довідка від 20.07.2015 року № 63), розмір її пенсії за вислугу років складає 949,00 грн. (довідка УПФУ в Шевченківському районі м.Запоріжжя № 2901 від 21.07.2015 року), оскільки у м.Степногірську знайти роботу вкрай тяжко, що є загальновідомим, транспортні витрати позивачки для неї становлять значну суму. Дитина страждає на тяжкі розлади здоровя (серця, легенів, аутоімунні розлади), внаслідок чого навчальні роки 1012 2013 [PERSON] навчався на дому через неможливість відвідувати школу, періодично лікується у стаціонарних умовах, витрати на лікування такої дитини є значними, дитина проживає із позивачкою, яка забезпечує лікування та забезпечує навчання, харчування, та інші потреби дитини у межах своєї пенсії, вимушена була працевлаштуватися. На підставі наведеного, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі саме 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з 10.06.2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Зазначений розмір аліментів на цей час суд вважає справедливим та таким, що відповідає інтересам дитини та не порушує права сторін забезпечить баланс обовязків. Відповідач у разі зміни обставин має право звернутися до суду із позовом про зміну розміру аліментів. За змістом ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 243,60 грн., від сплати якого позивач була звільнена при предявленні позову до суду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved