Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] у лютому 2016 року звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позову, зазначила, що відповідач в справі, будучи батьком її двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], а також сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання останніх. На підставі викладеного, вона просить суд стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку /доходу/ відповідача в справі але не менше як 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, заздалегідь надавши суду заяву у якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд розглядати справу у її відсутність та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, заздалегідь надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. В заяві зазначив про визнання позову у повному обсязі. Оскільки справа розглядається за відсутності сторін, то у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали цієї цивільної справи, та враховуючи визнання позову відповідачем в справі у відповідності до ч.4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] є відповідач у справі - [PERSON], а матір'ю - позивачка [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей відповідно від 13.11.2007 року, актовий запис № 1303 та від 16.10.2009 року, актовий запис № 1276, які видані Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Діти проживають разом з позивачкою в справі та знаходяться на її утриманні. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Стаття 180 Сімейного кодексу України покладає на батьків обов'язок з утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. При цьому в ч.2 вказаної статті визначено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Судом встановлено, що відповідач з сім'єю не мешкає, угоди про добровільну сплату аліментів на утримання малолітніх дітей між сторонами досягнуто не було. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В ч.2 вказаної статті зазначено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому ч. 3 ст. 183 СК України передбачено якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти будуть стягуватись за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів та визначаючи його в частці від заробітку (доходу) відповідача в розмірі 1/3, суд враховує всі вище перелічені обставини та визнання позову відповідачем. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням вище викладеного суд дійшов висновку, що відповідач, в силу ст.ст. 180-183 Сімейного кодексу України, зобов`язаний щомісячно сплачувати на користь позивачки на утримання малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, щомісячно, починаючи з 17 лютого 2016 року та до досягнення дітьми повноліття. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки у справі, яка на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача у справі в дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved