Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі відповідача) на її користь 49054, 11 грн. боргу за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 04 квітня 2014 року між нею та відповідачем укладено договір позики грошей в сумі 500 (п'ятсот) доларів США, згідно з яким вона передала відповідачу визначену договором суму грошей, а відповідач зобов'язався повернути кошти до 04 липня 2014 року, з трьома процентами за місяць користування відповідними грошовими коштам. Даний договір позики сторони оформили розпискою в порядку, передбаченому ст. 1047 Цивільного кодексу України. Проте 28 липня 2014 року відповідач повернула лише 50 (п'ятдесят) доларів США за проценти, про що свідчить запис на даній борговій розписці. 01 вересня 2015 року відповідач додатково взяла в борг у неї ще 50 (п'ятдесят) євро. Про даний факт здійснений запис у розписці. 21 квітня 2016 року відповідач додатково взяла в борг у ще 300 (триста) доларів США, про що було зазначено у вищезазначеній розписці додатково. У даному випадку строк повернення не був зазначений. Відповідач взяла на себе зобов'язання повернення боргу на її першу вимогу. У зв'язку з тим, що станом на листопад 2016 року боргові зобов'язання перед нею відповідачем не були виконані та ризикуючи пропустити позовну давність звернення до суду з метою захисту своїх прав та інтересів, згідно спільних домовленостей договір позики був переукладений на нових умовах 24 листопада 2016 року. Відповідач власною рукою написала нову боргову розписку, що взяла в борг 500 доларів США 04.04.2014, 50 євро 01.09.2015 та 300 доларів США 21.04.2016. Усі грошові кошти потрібно було повернути з трьома процентами за місяць користування відповідними грошовими коштами. Відповідач взяла на себе зобов'язання повернення боргу на її першу вимогу. У результаті цього вищезазначений договір позики був змінений із строкового у безстроковий, тобто строк виконання позичальником зобов'язання був визначений моментом пред'явлення вимоги. 02 червня 2017 року відповідач сплатила 60 (шістдесят) євро в рахунок грошових коштів у сумі 50 (п'ятдесят) євро, наданих нею в борг 01.09.2015 та процентів за користування даними коштами. Внаслідок цього борг по позиці в 50 (п'ятдесят) євро закрили. Про даний факт зроблена відмітка на борговій розписці. Станом на дату подання позову відповідач вказану за договором позики суму не повернула, від будь-яких зустрічей та перемовин відносно виконання договору ухиляється. 25 червня 2018 року надіслала рекомендований лист на адресу відповідача з метою досудового врегулювання спору. У зв'язку з тим, що відповідач не повернула вказані кошти, змушена звертатись до суду за захистом своїх законних прав. Згідно уточненого розрахунку, просить стягнути з відповідачки на її користь 52261, 06 грн., з яких: 22526, 32 грн. основний борг, 29734, 74 грн. проценти. Позивачка, згідно поданої заяви, просить провести розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує проти заочного вирішення справи (а.с. 30). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належно повідомленою про день та місце розгляду справи, в тому числі і через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 16, 19, 24, 27). 01.11.2018 [PERSON] звернулась до суду з заявою про відкладення розгляду справи, призначеної на 02.11.2018, в зв`язку з перебуванням в судовому засіданні у м. Бровари Київської області. Проте в подальшому в судове засідання не з`явилась, заяв та клопотань до суду не надходило. Суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідачки. Дослідивши докази, суд робить наступні висновки. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів роботи відповідні правові висновки. Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року ( справа № 6-63цс13 ) і є обов`язковою для застосування судами України. 04 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошей в сумі 500 (п'ятсот) доларів США, згідно з яким [PERSON] взяла у [PERSON] визначену договором суму грошей, а відповідач зобов'язалась повернути кошти до 04 липня 2014 року, з трьома процентами за місяць користування грошовими коштам. 28 липня 2014 року відповідач повернула 50 (п'ятдесят) доларів США за проценти. 01 вересня 2015 року відповідач додатково взяла в борг 50 (п'ятдесят) євро, а 21 квітня 2016 року - 300 (триста) доларів США, про що було зазначено у вищезазначеній розписці додатково (а.с. 5). 24 листопада 2016 року [PERSON] написала нову боргову розписку, що взяла в борг 500 доларів США 04.04.2014, 50 євро 01.09.2015 та 300 доларів США 21.04.2016 під три проценти за місяць користування відповідними грошовими коштами, які зобов`язалась повернути. 02 червня 2017 року відповідач сплатила 60 (шістдесят) євро в рахунок грошових коштів у сумі 50 (п'ятдесят) євро, наданих нею в борг 01.09.2015 та процентів за користування даними коштами. Внаслідок цього борг по позиці в 50 (п'ятдесят) євро закрили. Про даний факт зроблена відмітка на борговій розписці (а.с. 6). Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 25.06.2018 позичкою на адресу відповідача надіслано вимогу про повернення боргу (а.с. 7). Позивачка просить стягнути з відповідачки 52261, 06 грн., з яких: 22526, 32 грн. основний борг, 29734, 74 грн. проценти. Суд приймає розрахунок позивачки від 02.11.2018 щодо розрахунку заборгованості (а.с. 21). З урахуванням офіційного курсу долара Національного банку України: 2815, 79 грн. за 100 доларів США, сума основного боргу складає 22526, 32 грн., що еквівалентно 800 доларам США. Сума нарахування 3% за користування коштами складає: 29734,\~74\~грн.,\~з яких:\~22385,\~53\~грн.,\~що еквівалентно\~795\~доларам США\~(15\~доларів США\~(3%\~від 500\~доларів США)\~х 53\~місяці (за\~період з\~04.04.2014\~до 04.10.2018);\~7349,\~21\~грн.,\~що еквівалентно\~261\~долару США\~(9\~доларів США\~(3%\~від 300\~доларів США)\~х 29\~місяців (за\~період з\~21.04.2016\~до 21.10.2018).\~ Відповідачка свої зобов`язання за договором позики не виконала, борг на вимогу позивачки не повернула, а тому він підлягає стягненню у примусовому порядку. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ч.1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704, 80 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved