Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить витребувати з незаконного володіння [PERSON] жилий будинок за адресою: вул. Павла Ключини, 30 в с. Великий Самбір Конотопського району Сумської області, шляхом її виселення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власницею житлового будинку та земельної ділянки за адресою: вул. Павла Ключини, 30 в с. Великий Самбір Конотопського району Сумської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.06.2013 року та свідоцтва про право власності від 25.03.2014 року. 22.10.2011 року померла її мати [PERSON], яка до смерті проживала у вищевказаному будинку. Після цього до неї звернулася відповідачка з проханням впустити її до будинку, оскільки вона переїхала з Роменського району та в неї не було власного житла. Вони домовилися з відповідачкою, що остання буде проживати в будинку, а після оформлення спадщини, вони укладуть договір купівлі-продажу. На підтвердження вказаної домовленості відповідачка дала задаток в розмірі 3000 грн., та стала проживати в будинку. Після того, як вона оформила спадщину, вона звернулася до відповідачки з вимогою укласти договір купівлі-продажу, але остання відмовилася. Відповідачка не дає змоги потрапити до будинку, постійно погрожує знищенням майна, на прохання звільнити будинок взагалі не реагує. За час проживання у будинку, житлове приміщення приведено до ганебного стану. Просить усунути перешкоди в користуванні майном. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] проти позовних вимог заперечує та пояснила, що дійсно вона наприкінці 2011 року звернулася до позивачки з метою придбати житловий будинок за адресою: вул. Павла Ключини, 30 в с. Великий Самбір Конотопського району Сумської області. Оскільки, для прийняття спадщини необхідний був тривалий проміжок часу, вони домовилися з позивачкою, що вона буде проживати в будинку, а після оформлення документів, укладуть договір купівлі-продажу. За домовленістю між ними вона віддала позивачці задаток в розмірі 15 000 грн. Позивачка дуже тривалий час оформлювала документи, постійно вимагала в неї кошти для цього, а в 2014 році відключила до будинку електро- та газопостачання. В зв'язку з цим вона вимушена була шукати інше житло. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Положеннями ч.1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як передбачено ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи з вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. В пункті 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. При розгляді спорів про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння необхідно враховувати, що позивачем за таким позовом може бути власник майна (фізичні, юридичні особи, держава і територіальні громади в особі уповноважених ними органів), який на момент подання позову не володіє цим майном, а також особа, яка хоча і не є власником, але в якої майно перебувало у володінні за законом або договором, зокрема на підставі цивільно-правових договорів (зберігання, майнового найму тощо), в оперативному управлінні, на праві повного господарського відання, а також на інших підставах, установлених законом. Відповідачем у справах цієї категорії є особа, яка на момент подання позову фактично володіє майном без підстав, передбачених законом, адміністративним актом чи договором. Позов про витребування майна від особи, у незаконному володінні якої це майно перебувало, але в якої його на момент розгляду справи в суді немає, не підлягає задоволенню, що не виключає можливості стягнення з цієї особи відшкодування завданих збитків, якщо про це заявлено вимогу. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.06.2013 року [PERSON] прийняла спадщину після смерті її матері [PERSON], яка померла 22.10.2011 року, спадщина складається з житлового будинку та господарчо-побутових будівель, що знаходяться с. В.Самбір Конотопського району Сумської області, вул. Павла Ключини, 30 (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.03.2014 року [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка, площею 0,0796 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: вул. Павла Ключини, 30 в с. Великий Самбір Конотопського району Сумської області (а.с.19). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на даний час проживає в [INFO] без реєстрації (а.с. 18). Згідно змісту ст. ст. 626-629 ЦК України, договором є домовленість сторін, направлена на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, визначенні його умов з урахуванням вимог цивільного законодавства, розумності та справедливості. Зміст договору, визначеного на розсуд сторін і погоджений ними, та його умови є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства та обов'язковим для виконання сторонами. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін і є його істотною умовою. До договору купівлі-продажу житлового будинку, згідно ст. 657 ЦК України, передбачена вимога щодо його нотаріального посвідчення. Аналізуючи зібрані по справі докази та даючи їм оцінку, суд приходить до висновку, що між сторонами по справі існувала домовленість про проживання відповідачки у спірному житловому будинку з наступним укладенням договору купівлі-продажу. Але оскільки, після оформлення позивачкою права власності на житловий будинок і земельну ділянку, [PERSON] відмовилася укладати договір купівлі-продажу, суд приходить до висновку, що відповідачка фактично володіє майном без підстав, передбачених законом, адміністративним актом чи договором. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивачки 243 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.

Outcome: approved