Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона з 09 серпня 2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося по причині небажання знаходити спільну мову в сімейних відносинах, постійних сварок, які негативно впливають на стан здоров`я сина і її також, та є перешкодою для подальшого існування сім`ї. Фактично їх шлюбні відносини припинено чотири роки тому. Разом не проживають, спільне господарство не ведеться. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позов просить задовольнити у повному обсязі, строку для примирення просить не надавати, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву, заяв та клопотань суду не надав. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у зв'язку з неявкою всіх учасників процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 09 серпня 2013 року, про що Котовською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис № 10. (а. с. 5 - копія свідоцтва про шлюб). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], актовий запис серія [NUMBER]. (а. с. 6 - копія свідоцтва про народження). Шлюбні відносини між сторонами припинені. Належним чином повідомлений про дату слухання справи, відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву та доказів на його обґрунтування суду не надав, а оскільки цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд приймає рішення на підставі наявних в справі письмових доказів, оскільки відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя припинило шлюбні стосунки, не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, сім`я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків вважають неможливим. Таким чином, судом з'ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач після розірвання шлюбу прохала залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]», суд вважає за необхідне задовольнити цю вимогу позивача. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач заявив вимогу про відшкодування судових витрат заявлялася, вони покладаються на відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved