Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тантор-К» про знесення об'єкту самочинного будівництва, за участю третіх осіб - Одеської міської ради, Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилалась на порушення ТОВ «Тантор-К» норм законодавства, яке виразилось у здійсненні реконструкції нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS], без належних дозволів, з порушенням чинних будівельних норм і правил, що, на думку позивачки, може призвести до пошкодження багатоквартирного будинку, який знаходиться у безпосередній близькості до реконструйованого нерухомого майна та порушення її прав, оскільки вона є власником квартири у зазначеному будинку. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «КРЕДО І КО» звернулось до суду із позовною заявою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, до ТОВ «Тантор-К», Одеської міської ради про визнання права власності, за участю третіх осіб - Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, [PERSON], просило визнати право власності ТОВ «КРЕДО І КО» на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги ТОВ «КРЕДО І КО» мотивувало наступним. Зазначена нерухомість майно належить товариству на праві власності. Реконструкція проводилася ТОВ «Тантор-К» за згодою власника із додержанням чинних будівельних норм і правил на підставі відповідного проекту. У зв'язку із відчуженням ТОВ «КРЕДО І КО» майнових прав на предмет спору залучено до участі у справі, в якості правонаступника ТОВ «КРЕДО І КО», [PERSON]. [PERSON] звернулась до суду із уточненою позовною заявою до ТОВ «Тантор-К», Одеської міської ради про визнання права власності, за участю третіх осіб: [PERSON], Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, якою просила визнати за нею право власності на 4/25 частин рекреаційно-оздоровчого комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS]. ТОВ «Тантор-К» звернулось із зустрічною позовною заявою, після уточнення якої просило визнання права власності на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги товариство мотивувало тим, що реконструкція нерухомого майна, яке є власністю ТОВ «КРЕДО І КО» здійснювалося за згодою ТОВ «КРЕДО І КО». Відповідно до умов договору, який було укладено між ТОВ «Тантор-К» та ТОВ «КРЕДО І КО», за результатами реконструкції ТОВ «Тантор-К» набуває право власності на реконструйоване майно. Позивач окремо вказав на те, що будівельні роботи здійснювалися із дотриманням чинних будівельних норм та правил на підставі відповідного проекту, а знесення реконструйованого майна призведе до порушення права власності та зсуву ґрунтів. В судовому засіданні представник ТОВ «Тантор-К» підтримав поданий позов та просив його задовольнити, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] просив залишити без задоволення. Представник [PERSON] в судовому засіданні підтримав поданий позов та просив його задовольнити, проти позову ТОВ «Тантор-К» не заперечував, позовні вимоги [PERSON] просив залишити без задоволення. Представник [PERSON] в судовому засіданні підтримав поданий позов та просив його задовольнити, позовні вимоги [PERSON] та ТОВ «Тантор-К» просив залишити без задоволення. Інші учасники судового процесу, а саме: прокуратура Приморського району міста Одеси, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради, Одеська міська рада про дату, час та місце судових засідань, проведених по справі, були сповіщенні належним чином, їх представники у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили. Ухвалою суду від 30 жовтня 2014 року здійснено заміну сторони - третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору - у порядку правонаступництва у цій цивільній справі шляхом покладення всіх процесуальних прав та обов'язків Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДО І КО» на залучену особу [PERSON]; провадження в цивільній справі в частині усіх позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДО І КО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тантор-К», Одеської міської ради - закрито; відмовлено у прийнятті уточненої позовної заяви, поданої до канцелярії суду 19.09.2014 року, Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕДО І КО» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тантор-К», Одеської міської ради про визнання права власності на реконструйовані нежитлові будівлі, за участі третіх осіб - [PERSON] Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області; роз'яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «КРЕДО І КО» право звернутися з таким позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тантор-К», Одеської міської ради у порядку господарського судочинства. Надалі спір цим судом розглядався у частині правовідносин, що виникли між фізичними особами, які не є підприємцями, - [PERSON] в частині вимог про знесення об'єкту самочинного будівництва, [PERSON] - в частині вимог про визнання права власності, заявлених до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тантор-К» [PERSON], Одеської міської ради, а також між юридичними особами та фізичними особами, які не є підприємцями, - з приводу спору про право власності на єдиний об'єкт права власності з підстав, що не випливають з господарського договору. Суд вислухав пояснення сторін, їх представників, дослідив матеріали справи, висновок судової експертизи, за результатами чого дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених письмових доказів, висновку судової експертизи. Позивачка [PERSON] є власником апартаментів № 50 в будинку № 5/3 по вулиці Гагарінське плато у місті Одесі, що підтверджується свідоцтвом про право власності серії САВ №306873 від 27 серпня 2007 року, виданим Виконавчим комітетом Одеської міської ради. Відповідно до рішення Господарського суду Одеської області по справі № 33/67-10-1968 від 22 червня 2010 року ТОВ «КРЕДО І КО» набуло право власності на нежитлові будівлі, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Між ТОВ «КРЕДО І КО» та ТОВ «Тантор-К» 01 листопада 2012 року укладено договір оренди окремого індивідуально визначеного майна №1. Відповідно до п. 1.1. зазначеного вище договору ТОВ «КРЕДО І КО» передало, а ТОВ «Тантор-К» прийняло у строкове платне користування індивідуально визначене нерухоме майно у вигляді нежилих будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], що в цілому складається з нежилих будівель під літ.: «А», «Б», «б», «З», «Е», «Ж», загальною площею - 600,5 кв.м. 22 лютого 2013 року між ТОВ «КРЕДО І КО» та ТОВ «Тантор-К» укладено договір про проведення реконструкції №07/13-ОД. Відповідно до умов зазначеного договору ТОВ «КРЕДО І КО» надало згоду ТОВ «Тантор-К» на здійснення реконструкції нежитлових будівель, які розташовані за адресою: [ADDRESS]; ТОВ «Тантор-К», за результатами проведеної реконструкції, зобов'язалось передати ТОВ «КРЕДО І КО» майнові права на частину реконструйованого майна. 07 липня 2014 року, після завершення реконструкції нежитлових будівель, виготовлено технічний паспорт рекреаційно-оздоровчого комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS]. 15 липня 2014 року ТОВ «Тантор-К» та ТОВ «КРЕДО І КО» складено акт прийому-передачі майнових прав, відповідно до якого ТОВ «КРЕДО І КО» отримало майнові права на 4/25 частин вказаного нерухомого майна. 01 жовтня 2014 року між ТОВ «КРЕДО І КО» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу майнових прав №01/73-14. Відповідно до умов зазначеного договору ТОВ «КРЕДО І КО» продало, а [PERSON] купила майнові права на 4/25 частин рекреаційно-оздоровчого комплексу за адресою: [ADDRESS]. 04 жовтня 2014 року, на виконання умов договору купівлі-продажу його сторони уклали акт прийому-передачі майнових прав, за яким [PERSON] набула майнові права на 4/25 частин рекреаційно-оздоровчого комплексу за адресою: [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у вказаній цивільній справі є правомірність проведеної реконструкції нежитлових будівель за адресою: [ADDRESS], порушення прав та інтересів позивачки [PERSON] при здійсненні зазначеної реконструкції, а також питання про набуття права власності на об'єкт нерухомості як результат проведеної реконструкції. Враховуючи, що з'ясування зазначених обставин, що мають значення для справи, потребувало спеціальних знань, судом своєю ухвалою призначено будівельно-технічну експертизу. Відповідно до п. 1 висновку призначеної судом експертизи, проведена реконструкція нерухомого майна, що розташована за адресою: [ADDRESS], відповідає вимогам державних будівельних норм і стандартів, санітарних норм і правил, іншим вимогам чинного законодавства України, щодо подібних будівель. Таким чином суд вважає виконаними вимоги ч. 3 ст. 375 ЦК України, відповідно до якої право на забудову здійснюється за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил. В результаті проведеного будівництва позивачем створено споруду, яка відповідає певним вимогам, що висуваються до подібного роду будівель, та може бути самостійним об'єктом права власності. Вирішуючи питання про дотримання прав землевласника при здійсненні реконструкції, судом враховано наступне. Згідно з рішенням Господарського суду Одеської області від 22 червня 2010 року ТОВ «КРЕДО І КО» за договором купівлі-продажу від 28 листопада 2009 року набуло у власність нежитлові будівлі, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Господарського суду Одеської області від 22 червня 2010 року право власності ТОВ «КРЕДО І КО» на зазначене майно було визнано. Відповідно до правил ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦК України (в редакції Закону від 16 січня 2003 року № 435-IV , що було чинною до 10.12.2009 року), що діяли на момент виникнення спірних правовідносин) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. За п. 5 висновку призначеного судом експертного дослідження площа земельної ділянки, що необхідна для обслуговування об'єкта нерухомості за адресою: [ADDRESS], станом на момент набуття ТОВ «КРЕДО І КО» права власності за договором купівлі-продажу від 28 листопада 2009 року, дорівнювала 587 кв.м. без врахування земельної ділянки, безпосередньо зайнятою придбаною спорудою. Таким чином, проведена реконструкція будівлі за адресою: [ADDRESS] здійснена в межах земельної ділянки, яка перейшла у користування власнику будівлі відповідно до ч.2 ст. 377 ЦК України. Суд також враховує, що 21 квітня 2010 року між Управлінням інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради та ТОВ «Тантор-К» укладено договір оренди берегозахисної споруди № 100-ор. Відповідно до умов зазначеного договору Управління інженерного захисту території міста та розвитку узбережжя Одеської міської ради передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Тантор-К» прийняло в термінове платне користування берегозахисну споруду першої черги ПЗС у вигляді ділянки штучного піщаного пляжу між траверсами №19 та №20, загальною площею 1870,0 м.кв. Таким чином, враховуючи, що побудована споруда є ізольованою, річ, отримана після реконструкції та будівництва - відповідає всім нормам та правилам, беручи до уваги обставини справи, зокрема, неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд вважає за можливе захистити право позивачів шляхом визнання за ними права власності на отримане реконструйоване нежитлове приміщення - рекреаційно-оздоровчий комплекс. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦК України, власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй земельній ділянці іншим особам. Статтею 120 Земельного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. При визначенні часток у праві власності на спірний об'єкт нерухомості суд керується висновком будівельно-технічної експертизи та приймає до уваги договірні правовідносини, що склалися між учасниками процесу за результатами укладених угод. Згідно з п. 2 висновку будівельно-технічної експертизи за результатом проведеної реконструкції частка ТОВ «Тантор-К» становить 21/25, частка ТОВ «КРЕДО І КО», що вподальшому відчужена на користь [PERSON], становить 4/25 рекреаційно-оздоровчого комплексу, розташованого за адресою: [ADDRESS]. З огляду на зазначені вище обставини суд вважає за необхідне позов ТОВ «Тантор-К» задовольнити частково, визнавши за цим Товариством право власності на 21/25 частки рекреаційно-оздоровчого комплексу; позов [PERSON] задовольнити у повному обсязі, визнавши за нею право власності на 4/25 частки зазначеного нерухомого майна. Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Тантор-К» та [PERSON], суд відмовляє у задоволені позову [PERSON], виходячи, при цьому, з встановленої правомірності виконаної реконструкції рекреаційно-оздоровчого комплексу за адресою: [ADDRESS], недоведеності порушення прав самої позивачки під час здійснення реконструкції та за наслідками її завершення. Позивачем не доведено у судовому засіданні порушення її прав та законних інтересів за допомогою допустимих та об'єктивних доказів, що можуть бути вирішально враховані на користь її вимог. Додатково, суд приймає до уваги висновок будівельно-технічної експертизи, згідно з п. 3 якої рекреаційно-оздоровчий комплекс, розташований за адресою: [ADDRESS], виконує функції берегозахисної споруди. За змістом п. 4 висновку демонтаж рекреаційно-оздоровчого комплексу за адресою: [ADDRESS], може спричинити шкоду узбережжю та системі берегозахисних споруд. За таких обставин вирішити питання про знесення наведеного об'єкту суд не вправі. Окремо судом має бути враховано той факт, що відповідачем - Одеською міською радою - вимога про знесення спірного об'єкту нерухомості не заявлена, вимоги про усунення порушень не пред'явлені та належним чином не доведені. Доказів порушення прав позивача [PERSON] чи інших осіб у разі визнання права власності на зазначене нерухоме майно, яке самочинно збудоване, суду не надано. За правилом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Роз'яснюючи сторонам правову природу цього рішення суд наголошує на тому, що цим рішенням розв'язано цивільно-правовий спір, що виник між його учасниками, судом в цьому провадженні вирішено питання про цивільно-правову долю зведеної споруди та відмовлено у задоволенні вимог про її знесення, з огляду на що це рішення не може розглядатися сторонами та іншими особами та органами в якості такого акту, що звільняє від будь-яких інших публічно-правових обов'язків, що зазвичай покладаються на забудовників законом.

Outcome: partial