Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 30 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 182. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що від даного шлюбу вони мають малолітнього сина, однак спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери, погляди на життя та сім`ю. Вони припинили шлюбно-сімейні відносини та проживають окремо один від одного, примирення з відповідачем не можливе, тому їхній шлюб існує лише формально та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 08 листопада 2021 року сторонам було надано місячний строк для примирення (а.с. 18). Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов про розірвання шлюбу підтримала, після розірвання шлюбу просить змінити їй прізвище на дошлюбне - [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що примирення не відбулося, а тому він позов про розірвання шлюбу визнає. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов [PERSON] про розірвання шлюбу задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом статті 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 30 жовтня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 182, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини, проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства і не мають спільного бюджету. Строк, який був наданий судом сторонам для примирення, позитивних результатів не дав і в даному судовому засіданні позивачка свою позицію по даному позову не змінила та наполягає на розірванні шлюбу. Тому за вказаних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, в зв`язку з чим відповідно до ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved