Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовними вимогами, щодо встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним. Свою заяву мотивувала тим, що вони з відповідачем 15 липня 2016 року зареєстрували шлюб, однак сумісно проживали та вели спільне господарство з травня 2012 року. Позивачка зазначила, що за час сумісного проживання вони придбали нерухомість та декілька автомобілів. В провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває цивільна справа з приводу поділу майна між ними, як подружжям. Вказала, що на даний час відповідачем було відчуджено автомобіль BMW 525, 2001 року випуску, державний номер [NUMBER] , який був придбаний під час їх шлюбу без її відома та згоди. А тому, просить визнати договір купівлі-продажу вказаного автомобіля від 01 серпня 2020 року № 5946/2020/2131747, укладеного в Територіальному сервісному центрі МВС в Сумській області - недійсним в порядку ст. ст. 203, 215 ЦК України, в зв`язку з неодержанням положень передбачених ст. 65 СК України із застосуванням наслідків, передбачених ст. 216 ЦК України. Під час розгляду справи позивачка подала заяву про залишення частину позовних вимог без розгляду, а саме вимогу, щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. За ухвалою суду від 15.04.2021 року в частині встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу - залишено буз розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги в частині визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача та відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували. Відповідач зазначив, що спірний автомобіль був придбаний за особисті його кошти і тому вважає, що згоди позивачки було не потрібно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відзиві зазначив, що вважає позовні вимоги необгрунтованими. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовну заяву необхідно задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 липня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. (а.с.9). Згідно договору купівлі-продажу автомобіля відповідач, перебуваючи в шлюбі, придбав автомобіль BMW 525, 2001 року випуску, державний номер [NUMBER] який укладено в ТСЦ №5946 РСЦ МВС в Сумській області, № 5946/2018/851731 від 07.03.2018 року (а.с.97-98). З приводу тверджень відповідача, що спірний автомобіль придбано за його особисті кошти, відповідач не надав допустимих та належних доказів на підтвердження своєї позиції. Транспортний засіб марки BMW 525, 2001 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , був відчужений [PERSON] - [PERSON] , 01 серпня 2020 року за договором купівлі-продажу від 01.08.2020 року № 5946/2020/2131747, укладеного в Територіальному сервісному центрі МВС в Сумській області (а.с.44). Відповідно до довідки ТСЦ МВС №5946 від 06.11.2020 р., № 31/18-5946-1324, згідно облікових даних ЄДР МВС за [PERSON] , 07.03.2018 року автомобіль BMW 525, 2001 року випуску, державний номер [NUMBER] , перереєстровано на [PERSON] , згідно договору купівлі-продажу автомобіля від 01.08.2020 № 5946/2020/2131747. Відомості щодо згоди дружини на продаж вказаного автомобіля відсутні. (а.с.63). Відповідно до відомостей РСЦ ГСЦ МВС в Сумській області від 29.01.2021 року № 31/18/21, за [PERSON] , зареєстровано автомобіль BMW 525, 2001 року випуску, державний номер [NUMBER] на підставі договору купівлі-продажу який укладено в ТСЦ №5946 РСЦ МВС в Сумській області, № 5946/2018/851731 від 07.03.2018 року (а.с.92). Звертаючись до суду з позовом, позивачка посилалася на те, що перед укладенням оспорюваного договору купівлі-продажу, відповідач повинен був отримати письмову згоду дружини тобто позивача на вчинення вказаних правочинів, але цього не зробив, у зв`язку з чим вважає, що укладений договір купівлі-продажувід 01.08.2020 року № 5946/2020/2131747, є незаконними та має бути визнаний недійсним. Перевіряючи обґрунтованість таких вимог позивача, в контексті дослідження обсягу наявних доказів в їх сукупності, суд виходить з наступного. Відповідно до Конституції України, засади регулювання шлюбу і сім`ї визначаються виключно законами України. Рівність прав і обов`язків у шлюбі та сім`ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями СК України та ЦК України. Згідно з ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державних реєстрації, має бути нотаріально посвідчена. Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана в письмовій формі. Враховуючи встановлену судом обставину відсутності згоди позивача на видачу укладення договору купівлі-продажу автомобіля марки BMW 525, 2001 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , позивач безумовно має право, передбачене ч.2 ст.65 СК України, на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що укладений другим із подружжя без його згоди. Так, п.6 ст.3 ЦК України, до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність. Разом з цим, відповідно до ст.16 ЦК України, визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів. Згідно з ч.ч.1-5 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Окрім того, як видно з положень ч.ч.2, 3 ст.369 ЦК України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника уразі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. З аналізу зазначених вище норм закону у їх взаємозв`язку можна дійти висновку, що укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя. Оспорюваний договір купівлі-продажу автомобіля марки BMW 525, 2001 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] виходять за межі дрібних побутових, позивачка не надавала згоди на реалізацію автомобіля, тому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля, так як відповідач, як чоловік позивачки, не мав повного обсягу цивільних повноважень на відчуження транспортного засобу. Отже, судом встановлено, що відповідач [PERSON] фактично неправомірно відчужив автомобіль марки BMW 525, 2001 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , на користь іншого відповідача - [PERSON] , який є неподільною річчю, без відома та згоди позивачки. Враховуючи вищенаведене суд вважає що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved