Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги наступним. 16 липня 2004 року позивачка та відповідач уклали шлюб. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою, вона прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, але це не дозволяє їй повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої доньки та її повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу та взуття, ліків у разі хвороби, та інші життєві потреби. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, в житті дочки, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає, аліменти не сплачує. Просила стягнути з відповідача з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], щомісяця, з дня предявлення нею позову, а також за весь період зі дня розірвання шлюбу у розмірі 1000 грн. з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала, просила її задовольнити, посилаючи на вказані в ній обставини. Додатково пояснила, що не погоджується з наданою відповідачем довідкою про доходи, оскільки він отримує значно більший дохід. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, посилаючись на обставини, які викладені в письмових запереченнях (а.с.35-36). Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 16.07.04. позивачка і відповідач зареєстрували шлюб (а.с.8), який було розірвано, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 09.07.13. (а.с.10). Від шлюбу мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO] (а.с.9). Відповідно до довідки наданої УПСЗН Новозаводської районної у місті Чернігові ради вбачається, що [PERSON] як опікун отримує державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства І групи на дочку (а.с.5-6). Відповідно до акту про проживання особи без реєстрації від 14.06.16., який складено комісією у складі майстра КП «ЖЕК-13» Чернігівської міської ради [PERSON] за участю сусідів [PERSON] та [PERSON], яким визначено, що зі слів заявника [PERSON] та пояснень сусідів склали цей акт про те, що гр. 1) [PERSON] (1972 р.н.); 2) [PERSON] (1995 р.н.); 3) [PERSON] (2004 р.н.), проживають постійно з травня 2014 року та по теперішній час без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). Позивачка, посилаючись на ст. 191 СК України, просить стягнути аліменти за весь період зі дня розірвання шлюбу. До відповідача зверталась в усній формі щодо надання матеріальної допомоги. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Однак в судовому засіданні позивачкою не доведено, що вона вживала заходів щодо добровільної сплати аліментів відповідачем, жодних доказів з цього приводу вона не надала. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За умов ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На час розгляду справи, домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст. 181 Сімейного Кодексу України. Відповідно до закону батьки зобовязані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обовязок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги стан здоровя сторін, їх матеріальне становище, отримання позивачкою державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства І групи на дочку (а.с.5-6), розмір отримуваних доходів відповідача (а.с.37), офіційне працевлаштування відповідача, відсутність у відповідача інших дітей та утриманців, тому враховуючи спільний обовязок батьків щодо матеріального утримання дитини, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, а тому необхідно стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], місце перебування якого зареєстровано за адресою: [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 15 червня 2016 року і до повноліття дитини; в решті позовних вимог відмовити. У звязку з задоволенням позову, необхідно стягнути з відповідача на користь Державного бюджету судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial