Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ФОП [PERSON] де третьої особою без самостійних вимог на предмет спору є Тарутинський районний центр зайнятості Одеської області про встановлення трудових відносин. Свої вимоги мотивує тим, що в 2012 році її син [PERSON] знаходився в трудових відносинах з ФОП [PERSON] та останнім був направлений у відрядження в Харківську область, в якості водія, при цьому останній надав йому автомобіль МАЗ-64229 д/з [NUMBER] з напівпричепом ОДАЗ-9370 д/з [NUMBER] для перевезення вантажу. [INFO] [PERSON] виконуючи роботу по перевезенню цукрового буряку з колгоспу «Мендрик», розташованого в Хмельницькій області, Деражнянського району на Жданівський цукровий завод, який знаходиться у Вінницькій області, Хмельницького району о 01 годині 30 хвилин на 84 км автодороги Остропіль-Вовковиці, яка пролягає по території Деражнянського району Хмельницької області рухаючись по крутому спуску, автомобіль з напівпричепом перевернувся на правий бік та зсунувся за межі дороги, внаслідок чого [PERSON] випав з кабіни і в результаті одержаних травм помер на місці. Наказом від 09 жовтня 2012 року №215 Територіальним управлінням державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Харківській області була створена комісія, яка з 09 жовтня 2012 року по 17 грудня 2012 року провела спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався внаслідок ДТП зі смертельними наслідками. З акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку вона дізналася, що її син виконував роботи по перевезенню цукрового буряку за договором підряду, який був укладений між ним та ТОВ «АТАМАН АВТО» на свій ризик. Даний нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом. З даним висновком позивачка не згодна, вважає, що між її сином та ФОП [PERSON] були укладені трудові відносини. Встановлення наявності трудових відносин між сином позивачки та ФОП [PERSON] їй необхідно для проведення повторного розслідування нещасного випадку, а саме: ДТП, яке мало місце [INFO] та для отримання соціальних і страхових виплат, які передбачені ст. 46 Конституції України. На підставі викладеного, позивачка звернулася до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала в повному обсязі та пояснила суду, що між її сином [PERSON], який помер [INFO] та відповідачем ФОП [PERSON] були наявні трудові відносини, оскільки її син працював водієм у останнього. [PERSON] завжди дзвонив її сину, приходив до них додому, саме він дав її сину машину марки «МАЗ», на якій останній перевозив різний вантаж по вказівкам [PERSON]. Крім того, пояснила, що саме [PERSON] відправив її сина [PERSON] у відрядження на цукровий завод до Хмельницької області для перевезення цукрового буряку, в результаті чого останній скоїв ДТП та помер. Ніяких документів, які б підтверджували наявність трудових відносин, які були між її сином та відповідачем в неї не має, оскільки вона вважає, що [PERSON] їх знищив. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримав та пояснив суду, що син позивачки [PERSON] - [PERSON] працював у ФОП [PERSON] водієм по перевезенню вантажу. [INFO] відповідач. надав [PERSON] автомобіль марки «МАЗ» відрядив його на цукровий завод, який знаходиться у Вінницькій області, Хмельницького району. В результаті вчиненого ДТП [PERSON] внаслідок одержаних травм помер на місці. Компетентними органами Територіального управління Держгірпромнагляду у Харківській області було проведено спеціальне розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, який стався [INFO] з водієм ТОВ «АТАМАН АВТО» [PERSON]. В результаті чого було встановлено, що між ТОВ «АТАМАН АВТО» та [PERSON] трудових відносин не було, оскільки між ними був укладений договір підряду та згідно якого останній виконував роботи по перевезенню цукрового буряка за даним договором на свій ризик. Він впевнений, що всі документи, які б підтверджували наявність саме трудових відносин між [PERSON] та ФОП [PERSON], останнім знищено. Крім того, пояснив, що відповідач взяв на себе всі витрати пов'язання з похованням [PERSON]. Таким чином, він вважає, що є всі підстави для задоволення даної позовної заяви, оскільки позивачка позбавилася годувальника сім'ї, а вона є інвалідом та потребує певних затрат на лікування. В судовому засіданні відповідач не погодився з позовом, надав до суду заперечення, та пояснив суду, що [PERSON] був його знайомим та вони працювали в одній сфері, а саме займалися автомобільним перевезенням. [INFO] він дізнався, що [PERSON] потрапив в автокатастрофу у Хмельницькій області та загинув. Ніяких трудових відносин між ним та померлим [PERSON] не було. Автомобіль марки «МАЗ» з напівпричепом на якому потрапив у ДТП [PERSON] йому не належить. Він домовився та допоміг знайти [PERSON] дану машину для використання у роботі, але про всі подробиці здійснення роботи [PERSON] сам домовлявся з власником машини. Також, пояснив, що померлий був його другом, тому він допоміг з похованням разом із спільними друзями. Дійсно він зареєстрований фізичною особою підприємцем, але ніяких найманих працівників в нього не має, він працює сам. Таким чином, просить у задоволенні позовної вимоги відмовити по причині її необґрунтованості. Представник третьої особи без самостійних вимог до судового засідання не з'явилася, просила суд розглянути справу за її відсутності, надала пояснення по справі, на підставі яких, на протязі 2012 року трудовий договір у письмові формі та в базі даних програмного забезпечення ЄІАС (NET) між найманим працівником [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] на реєстрацію до державної служби зайнятості в особі Тарутинського районного центру зайнятості не подавався. Вислухавши пояснення [PERSON], її представника, відповідача, свідка вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що дана позовна заява є не обгрунтованною та такою, що задоволенню не підлягає. Свідок, [PERSON] пояснив суду, що він є рідним братом позивачки [PERSON]. Його племінник [PERSON] часто приїжджав до нього в гості у Молдову та розповідав, що він працює з 2012 року у ФОП [PERSON] водієм по перевезенню різного вантажу на автомобілях, які йому надавав [PERSON]. Ніяких укладених договорів між [PERSON] та ФОП [PERSON] не було. Також, пояснив, що в [PERSON] не була відкрита водійська категорія для керування автомобілем з вантажем. Дійсно, відповідач по справі привіз померлого [PERSON] до села поховати та взяв на себе всі з цим пов'язані витрати. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є матір'ю [PERSON], померлого [INFO]. Також, встановлено, що між Товариство з обмеженою відповідальністю «Атаман Авто» та [PERSON] 02 вересня 2012 року був укладений договір підряду про надання послуг з перевезення вантажу №159. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до ст. 841 ЦК України підрядник зобов'язується своєчасно вживати всіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником та відповідає за втрату або пошкодження цього майна. Договір підряду був укладений у письмовій формі, волевиявлення як підрядника та і замовника було вільним і відповідало їх внутрішній волі та було спрямоване на настання правових наслідків, що були обумовлені даним договором підряду. Також, судом встановлено, що [INFO] [PERSON] виконуючи роботу по перевезенню цукрового буряку з колгоспу «Мендрик», розташованого в Хмельницькій області, Деражнянського району на Жданівський цукровий завод, який знаходиться у Вінницькій області, Хмельницького району о 01 годині 30 хвилин на 84 км автодороги Остропіль-Вовковиці, яка пролягає по території Деражнянського району Хмельницької області рухаючись на автомобілі марки МАЗ-64229 д/з [NUMBER] з напівпричепом ОДАЗ-9370 д/з [NUMBER] по крутому спуску, автомобіль з напівпричепом перевернувся на правий бік та зсунувся за межі дороги, внаслідок чого [PERSON] випав з кабіни і в результаті одержаних травм помер на місці. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Надрічненської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 10 жовтня 2012 року [PERSON] помер [INFO]. Згідно матеріалів спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком Територіальним управлінням державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України в Харківській області була створена комісія, яка з 09 жовтня 2012 року по 17 грудня 2012 року провела спеціальне розслідування нещасного випадку, що стався внаслідок ДТП зі смертельним наслідком. З акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку видно, що [PERSON] виконував роботи по перевезенню цукрового буряка за договором підряду на свій ризик - відповідно до ст. 837 ЦК України. Даний нещасний випадок не підпадає під дію «Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року №1232, а може бути розслідуваний згідно з «Порядком розслідування та облік нещасних випадків невиробничого характеру», який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 року №270, тобто нещасний випадок, який стався з [PERSON] не визнано таким, що пов'язаний з виробництвом. Як встановлено в судовому засіданні та видно з матеріалів справи, згідно відповіді ВДАІ з обслуговування Арцизького та Тарутинського районів відповідно баз НАІС, АІПС та РИИС «»Адмінпрактика» власником автомобіля марки МАЗ-64229 д/з [NUMBER] є громадянин [PERSON], [INFO]. Причіп ОДАЗ-9370 д/з [NUMBER] згідно вищезазначених баз даних не значиться. Таким чином, суд, дійшов до висновку, що автомобіль з напівпричепом на якому вчинив ДТП [PERSON] ФОП [PERSON] не належить. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як пояснила позивачка та її представник в судовому засіданні вони вважають що між [PERSON] та відповідачем склалися трудові відносини. Проте, суд вважає таку правову позиції позивачки та її представника необґрунтованою, оскільки цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою, тощо) і громадянином, що відрізняє виконання останнім певної роботи ( а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство. Як було зазначено вище, за договором підряду укладеним між ТОВ «Атаман Авто» та [PERSON], останній зобов'язується за плату виконати роботу з перевезення вантажу. Основною ознакою, що відрізняє підрядні (цивільно-правові) відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організації. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Підрядник на відмінну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик. За трудовим договором працівника приймають на роботу включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовим договором та в свою чергу позивачкою та її представником не доведено наявність у трудовій книжці [PERSON] запису про перебування з відповідачем у трудових відносинах. Згідно ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров'я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі;5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи. Крім того, ч. 3 ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Таким чином, суд, дійшов до висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які стверджували те, що між відповідачем та [PERSON] було наявні трудові відносини. Відповідно, ст 24-1. КЗпП України у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Як встановлено в суді та підтверджується матеріалами справи трудовий договір у письмовій формі та в базі даних програмного забезпечення ЄІАС (NET) між найманим працівником [PERSON] та фізичною особою підприємцем [PERSON] на реєстрацію до державної служби зайнятості в особі Тарутинського районного центру зайнятості не подавався. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляд справи позивачка та її представник не довели суду ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що позов [PERSON] є не обґрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного, ст.ст. 21, 24, 24-1 КЗпП України, ст. 837 ЦК України,

Outcome: dismissed