overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] в поряку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого 19 липня 2013 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що її померлому чоловікові належала квартира, як розташована за адресою: [ADDRESS] в житловому кооперативі «Залютіно-2». [PERSON] був членом кооперативу ЖК «Залютіно-2», перший пайовий внесок в сумі 3200 карбованців було внесено в 1979 році, повна вартість квартири 7\~925 карбованців була внесена в 1991 році. За життя її померлий чоловік не одержував свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], хоча повністю вніс пайову вартість квартири. Після смерті чоловіка вона звернулась до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у звязку з тим, що чоловік не отримував свідоцтво про право власності на квартиру, вона вимушена звертатись до суду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про слухання справи повідомлялась належним чином, за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомила, доказів поважності причин неявки суду не надала. Третя особа в судове засідання представника не направила, подала заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] (Сосюри) у м. Лисичанську Луганської обл. за набувальною давністю, посилаючись на те, що вона з 2004 р. добросовісно заволоділа чужим майном і на протязі більше 10 років продовжує відкрито, безперервно, добросовісно володіти вказаним майном, у звязку з чим набула право власності на це майно. Позивачка у наданій суду письмовій заяві позов підтримала. Відповідач у письмовій заяві позов визнав, попереджений про наслідки визнання позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що з 12.08.1986 р. позивачка почала мешкати та мешкає по даний час у квартирі [ADDRESS] (Сосюри) у м. Лисичанську Луганської обл. та фактично вступила в управління зазначеною квартирою, продовжує відкрито безперервно володіти вказаним майном до даного часу. На теперішній час позивачці належить 1/3 частка квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.07.1998 р. Іншим особам, квартира належить в наступних частках: -сину, [PERSON] 1/3 частка, -відповідачу 1/3 частка. Відповідач з 2004 р., у зазначеній квартирі не мешкає, речей власників та будь-яких інших осіб у вищезазначеній квартирі не має. Оплату комунальних послуг та інших платежів позивачка здійснює за свій рахунок. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Судовий збір у розмірі 640 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]., що належала відповідачу, за набувальною давністю, посилаючись на те, що вона з 2007 р. добросовісно заволоділа 1/3 частиною вказаної квартири і на протязі більше 10 років продовжує відкрито, безперервно, добросовісно володіти вказаним майном, у зв'язку з чим набула право власності на це майно. Позивачка в судове засідання не з'явилась, у наданій суду письмовій заяві позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, у письмовій заяві позов визнав, попереджений про наслідки визнання позову, справу просив розглядати за його відсутності. 3-тя особа в судове засідання не з'явився, у письмовій заяві не заперечував проти задоволення позовних вимог, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 06 квітня 2007 р. була приватизована квартира [ADDRESS]., на позивачку, її чоловіка (3-тю особу) та сина (відповідача), в рівних долях (частках) по 1/3 частці кожному. Відповідач більше 10 років у квартирі не мешкає, внаслідок чого позивачка вимушена сплачувати за нього комунальні послуги, витрачати кошти на підтримання майна (поточні ремонти) та не має змоги оформити житлову субсидію. Оскільки позивачка мешкала та мешкає у вищевказаній квартирі, більше 10 років та користується квартирою, як однією цілою, то набула право власності на часку відповідача за набувальною давністю. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Судовий збір у розмірі 704,8 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/4 частини квартири [ADDRESS] та стягнути сплачені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло № 2А-07-283618 від 11.04.2007 року їй та [PERSON], [PERSON] та неповнолітньому [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Позивачка, як співвласник, має право визначити свою долю в спільній сумісній власності та розпоряджатися нею на свій розсуд. В добровільному порядку це питання вирішити не вдалося, тому позивачка вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, відповідачі проти задоволення позову заперечували. Представник третьої особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлені у встановленому порядку. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, третя особа належним чином повідомлена про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутність представника Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики відповідно до ст. 169 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на житло від 11.04.2007 р. реєстраційний № 2А-07-283618, видане згідно з розпорядженням від 11.04.2007 р. № 7890. Згідно ст. 370 Цивільного кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у справі спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. При таких обставинах суд приходить до висновку, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, суд вважає, що слід визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частини квартири [ADDRESS] та залишити за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] право на 3/4 частки на праві спільної сумісної власності у квартирі [ADDRESS]. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивачки слід стягнути понесені позивачкою витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. за набувальною давністю, посилаючись на те, що вона з 1989 р. добросовісно заволоділа чужим майном і на протязі більше 10 років продовжує відкрито, безперервно, добросовісно володіти вказаним майном, у зв'язку з чим набула право власності на це майно. Позивачка у наданій суду письмовій заяві позов підтримала. Відповідачка у письмовій заяві позов визнала, попереджена про наслідки визнання позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що з 1989 р. позивачка почала мешкати та мешкає по даний час у будинку [ADDRESS]., є власником 5/6 частини вказаного будинку (а.с.5-8, 10-11), фактично вступила в управління зазначеним будинком, у т.ч. і 1/6 будинку, яка у вигляді спадкового майна була відкрита на ім'я відповідачки, і яку та фактично прийняла на підставі ст.549 ч.1 п.1 ЦК УРСР, оскільки мешкала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. На теперішній позивачка продовжує відкрито безперервно володіти належною їй часткою будинку та 1/6 часткою, право власності на яку не оформила відповідачка. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Суд вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачкою слід прийняти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] , за набувальною давністю, посилаючись на те, що вона з 2007 р. добросовісно заволоділа 2/3 частиною вказаної квартири і на протязі більше 10 років продовжує відкрито, безперервно, добросовісно володіти вказаним майном, у зв`язку з чим набула право власності на це майно та визнати відповідачів, разом із малолітньою [PERSON] , [INFO] , такими що втратили право користування зазначеним жилим приміщенням. Позивачка в судове засідання не з`явилась, у наданій суду письмовій заяві позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явились, у письмових заявах позов визнали, попереджені про наслідки визнання позову, справу просили розглядати за їх відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивачці на праві власності належить 1/3 часткаквартири [ADDRESS] . Інші 2/3 частки зазначеної квартири належить доньці позивачки [PERSON] (1/ 3 частка, як приватизоване майно та 1/3 частка, як спадкове майно). Відповідачка з початку 2007 р. разом із дітьми мешкає в іншому місці. Оскільки позивачка мешкала та мешкає у вищевказаній квартирі, більше 10 років та користується квартирою, як однією цілою, то набула право власності на частку відповідачки за набувальною давністю. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачами слід прийняти. Судовий збір у розмірі 704,8 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 7/18 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]. за набувальною давністю, посилаючись на те, що вона з [INFO] р. добросовісно заволоділа чужим майном і на протязі більше 10 років продовжує відкрито, безперервно, добросовісно володіти вказаним майном, у зв'язку з чим набула право власності на це майно. Позивачка у наданій суду письмовій заяві позов підтримала. Відповідачі у письмових заявах позов визнали, попереджені про наслідки визнання позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що з дня свого народження [INFO] р. позивачка почала мешкати та мешкає по даний час у будинку [ADDRESS]. та фактично вступила в управління зазначеним будинком, продовжує відкрито безперервно володіти вказаним майном до даного часу. На теперішній час позивачці належить 11/18 частка будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 липня 2017 р. Та 1/8частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 травня 1988 р. Іншим особам, будинок належить в наступних частках: -[PERSON] - 1/18 частка (який [INFO] р. помер) спадщина після померлого прийнята не була, -[PERSON], - 1/18 частка, -[PERSON], - 1/18 частка, -[PERSON], - 1/18 частка, -[PERSON], - 1/18 частка, -[PERSON], - 1/18 частка, -[PERSON], - 1/18 частка. Вказані особи більше 10 років у зазначеному будинку не мешкають, речей власників та будь-яких інших осіб у вищезазначеному будинку не має. Оплату комунальних послуг та інших платежів позивачка здійснює за свій рахунок. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачами слід прийняти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на автомобіль марки Ореl моделі Astra, легковий седан, 2003 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) VIN-W0L0TGF6935086637, за набувальною давністю, посилаючись на те, що вона з 2010 року добросовісно заволоділа чужим майном і на протязі більше 8 років продовжує відкрито, безперервно, добросовісно володіти вказаним майном, у звязку з чим набула право власності на це майно. Відповідачка надала письмову заяву, в якій позов визнала. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що 08 серпня 2017 р. державним нотаріусом другої державної нотаріальної контори [PERSON] було видане свідоцтво про право на спадщину за законом матері колишнього чоловіка позивачки [PERSON] на автомобіль марки Ореl моделі Astra, легковий седан, 2003 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) VIN-W0L0TGF6935086637. З 05 жовтня 1996 р. по 14 жовтня 2010 р. позивачка перебувала в шлюбі з [PERSON], який помер 04 грудня 2016 р. 23 вересня 2008 р. (під час шлюбу) був придбаний вищезазначений транспортний засіб. Позивачка отримала посвідчення водія та з 10.08.2010 р. використовує автомобіль. 14 жовтня 2016 р. шлюб між позивачкою та [PERSON] було розірвано. На теперішній час позивачка продовжує користуватись транспортним засобом, добросовісно та безперервно володіти ним, користується ним на власний розсуд більше пяти років. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову, надані докази достатніми та переконливими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS]., разом із господарськими будівлями та спорудами, за набувальною давністю, посилаючись на те, що вона з лютого 1998 р. добросовісно заволоділа чужим майном і на протязі більше 10 років продовжує відкрито, безперервно, добросовісно володіти вказаним майном, у зв'язку з чим набула право власності на це майно. Позивачка у наданій суду письмовій заяві позов підтримала. Представник відповідача у письмовій заяві позов визнав, попереджений про наслідки визнання позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що з лютого 1998 р. позивачка почала мешкати та мешкає по даний час у будинку [ADDRESS]. та фактично вступила в управління зазначеним будинком, продовжує відкрито безперервно володіти вказаним майном до даного часу. Будинок належить [PERSON], який [INFO] р. помер. Окрім позивачки в будинку ніхто не проживає, речей власника та будь-яких інших осіб у вищезазначеному будинку не має. Оплату комунальних послуг та інших платежів позивачка здійснює за свій рахунок. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Суд вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову представником відповідача слід прийняти.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок №40 по вул. Брянцевська у м. Лисичанську Луганської обл. Позивачка у наданій суду письмовій заяві позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача у письмовій заяві позов визнала, попереджена про наслідки визнання позову, справу просила розглядати за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що позивачка є власником житлового будинку №40 по вул. Брянцевська у м. Лисичанську Луганської обл. на підставі договору купівлі-продажу від 18.10.1983 р., посвідченого Лисичанською державною нотаріальною конторою, реєстр №1-4706. Позивачка мала намір зареєструвати право власності на вищезазначений житловий будинок, однак це не можливо у звязку з тим, що зазначений договір купівлі-продажу було втрачено. У листопаді 2017 р. позивачка звернулась до державного нотаріуса Лисичанської нотаріальної контори [PERSON] з заявою про видачу дубліката Договору купівлі-продажу від 18.10.1983 р., посвідчений Лисичанською державною нотаріальною конторою, реєстр №1-4706. 09 листопада 2017 р. позивачка отримала постанову про відмову вчинення нотаріальної дії, оскільки архів державної нотаріальної контори за 1969-2000 роки включно, передано до Луганського обласного державного нотаріального архіву, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, у звязку з чим нотаріус не має можливості викласти текст посвідченого документа та видати його дублікат. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності здійснюється на підставі правовстановлюючих документів. Суд вважає, що визнання представником відповідачка позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову представником відповідача слід прийняти. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру №86 у буд. 35 по кв-лу. Східний (Жовтневої революції) у м. Лисичанську Луганської обл. за набувальною давністю, посилаючись на те, що вона з лютого 2006 р. добросовісно заволоділа чужим майном і на протязі більше 10 років продовжує відкрито, безперервно, добросовісно володіти вказаним майном, у звязку з чим набула право власності на це майно. Позивачка у наданій суду письмовій заяві позов підтримала. Відповідачка у письмовій заяві позов визнала, попереджена про наслідки визнання позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що з лютого 2006 р. позивачка почала мешкати та мешкає по даний час у квартирі №86 у буд. 35 по кв-лу. Східний (Жовтневої революції) у м. Лисичанську Луганської обл. та фактично вступила в управління зазначеною квартирою, продовжує відкрито безперервно володіти вказаним майном до даного часу. Квартира належить [PERSON], яка 08.08.2016 р. померла. Відповідачка є донькою померлої [PERSON], однак із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась. Окрім позивачки в квартирі ніхто не проживає, речей власника та будь-яких інших осіб у вищезазначеній квартирі не має. Оплату комунальних послуг та інших платежів позивачка здійснює за свій рахунок. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Суд вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачкою слід прийняти.

Outcome: approved