Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що 23 вересня 2016 року сторони зареєстрували шлюб у Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 13.12.2018 року, зроблений актовий запис № 1065. У шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 28.03.2019 року по справі №553/2830/18 шлюб, зареєстрований 23 вересня 2016 року у Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №1065 свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 03 травня 2019 року. Відповідач офіційно не працює, добровільно допомоги на утримання дитини позивачу не надає. Відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має, а тому з урахуванням його стану здоров`я, матеріального становища, відсутності стабільного заробітку, позивака просить, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, стягнути з відповідача аліменти на дитину у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати розірвання шлюбу і до досягнення повноліття. В судове засідання позивачка не з`явилась, надавши суду заяву з проханням справу слухати у її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, у наданому відзиві позов визнав, не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на дитину але прохав стягувати в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно і до досягнення повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 вересня 2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 13.12.2018 року, зроблений актовий запис № 1065. У шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою, батьком якої згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] записаний [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 28.03.2019 року по справі №553/2830/18 шлюб, зареєстрований 23 вересня 2016 року у Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №1065 свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 03 травня 2019 року. Відповідач офіційно не працює, інших утриманців не має, добровільно допомоги на утримання дитини позивачу не надає. Розмір доходу відповідача позивачу невідомий. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей І фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум, встановлений законом для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до п.17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Частиною 1 ст.191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням приписів ч. 1 ст.191 СК України позовна вимога про присудження аліментів на дитину з дня розірвання шлюбу задоволенню не підлягає, оскільки аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальне становище позивача, матеріальний та сімейний стан платника аліментів, з урахуванням заяв сторін у справі, суд вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, стягнення проводити починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] . Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial