Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів мотивуючи свої вимоги тим, що 30 жовтня 2014 року сторони уклали шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіцманського районного управління юстиції, про що зроблений актовий запис № 90. У шлюбі у них народилися 2 дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач просила позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі по 2000 грн., на кожну дитину щомісячно до повноліття дітей. Позивачка [PERSON] через канцелярію суду подала письмову заяву про зміну позовних вимог, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі по 1500 гривень на кожну дитину щомісячно та розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про визнання змінених позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1. ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною 3. ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши подані матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , є матір`ю, а відповідач [PERSON] - батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.6-7) Згідно довідки, яка видана виконавчим комітетом с. Валява Кіцманського району, Чернівецької області № 98 від 17.02.2021 року, про те, що на утриманні [PERSON] знаходяться діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Визначальним при вирішенні спору суд визнає гарантоване Конституцією та законами України право дитини на належне повноцінне її утримання. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на вищевикладене розумним, справедливим та співмірним розміром аліментів, які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання дітей до досягнення дітей повноліття, суд вважає аліменти в розмірі по 1500 гривень на кожну дитину щомісячно до повноліття дітей. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у зв`язку з визнанням заявлених вимог відповідачем, за наявності законних на те підстав і оскільки це не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб. У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 908 гривень, від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України . Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, ст.ст. 180, 181, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved