Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Свою позовну заяву позивачка пояснює тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 04.02.2015 року належить житловий будинок по [ADDRESS] . В її будинку зареєстрований крім неї та дочки, її колишній чоловік - відповідач пор справі. Відповідач з червня 2019 року в будинку по [ADDRESS] не проживає, речі, які належать йому в будинку відсутні. Його місце проживання позивачці не відоме. Шлюб між ними розірваний 17.04.2020 року на підставі рішення суду. 21.08.2019 року між ними в добровільному порядку було укладено договір поділу спільного майна подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Золотоніського районного округу Черкаської області Шипович Я.І. За домовленістю та даним договором в особисту приватну власність позивачці перейшов житловий будинок [ADDRESS] . В даному будинку позивачка проживає разом зі своїми дітьми. Відповідач у будинку не проживає більше одного року, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участі у спільному побуті, він не є членом сім`ї позивачки, тому вона просить визнати його таким, що втратив право користуванням житлом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка та представник - адвокат Костогриз Т.В. в судове засідання не з`явилися, адвокат скерувала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність та відсутність позивачки. Позовні вимоги просила задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, але скерував заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Відповідно до копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 04.02.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Золотоніської міської державної нотаріальної контори Черкаської області Перкалюк С.В. та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №33166123 від 04.02.2015 р. [PERSON] являється власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 21.08.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про поділ спільного майна подружжя, посвідчений приватним нотаріусом Золотоніського районного округу Черкаської області Шипович Я.І. Відповідно до копії даного договору в особисту приватну власність [PERSON] перейшов, зокрема, житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідно до рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 17.04.2020 р. №695/140/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Копія даного рішення міститься в матеріалах справи. Відповідно до копії будинкової книги [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом одну з таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення, про позбавлення права користування житловим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення особи померлою. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (справа № 21-1438а15), постанові Верховного суду України у справі № 825/1335/13 від 01.03.2016 року, та Верховного суду від 21.03.2018 року ( справа №820/6316/15) Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ч.1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Таким чином судом встановлено, що наявність факту реєстрації відповідача за вищевказаною адресою, за відсутності юридичного права та підстав продовжувати користуватися таким приміщенням, фактично перешкоджає позивачу реалізації своїх правомочностей власника. Враховуючи вище викладене та зважаючи, що відповідач визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті з державного бюджету підлягає поверненню позивачці 50 відсотків судового збору (що становить 420,40 грн.), сплаченого нею при подачі позову до суду. На підставі ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 420,40 грн.

Outcome: approved