Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивачка звернулась до відповідача з позовом про визнання такою, що втратила право на користування житлом в будинку, який розташований за адресою: вул.Жовтнева, 25, с.Городок, Ружинського району, Житомирської області. В обґрунтування посилалась на те, що згідно з договором купівлі-продажу житового будинку від 30.11.2012 року є власницею зазначеного будинку, в якому проживає. В будинку також зареєстрований її бувший чоловік- відповідач по справі, хоч з 2014 року в ньому не проживає та не бажає добровільно знятися з реєстрації. Наявність реєстрації [PERSON] впливає на розмір комунальних послуг та є перепоною в оформленні субсидії. Оскільки [PERSON] понад один рік не проживає в будинку, на підставі ст.405 ЦК України останнього слід визнати таким, що втратив право на користування цим житлом. В суд позивачка подала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, на викладені в позовній заяві обставини, підтримала позовні вимоги на підставі викладених в позовній заяві обставин. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що фактично проживає в [INFO], хоч зареєстрований в [INFO]. В судове засідання представник Ружинського РС УДМС України в Житомирській області, який був повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, заяву про розгляд справи у його відсутність чи про відкладення розгляду справи на іншу дату до суду не подав. Суд, заслухавши думку відповідача, дослідивши письмові докази прийшов до наступного. Згідно із ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначени ЦК України й законами України. Перелік можливих способів захисту міс-титься в ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Стаття 405 ЦК України передбачає, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Судом встановлено, що позивачка на підставі договору купівлі-продажу від 30.11.2012 р. (а.с.8) є власницею будинку, який розташований за адресою: вул.Жовтнева, 25, с. Городок , Ружинського району, Житомирської області, що також стверджується витягу про державну реєстрацію прав № 36829593 від 19.12.2012 р.(а.с.11). Судом не встановлено, що [PERSON] не проживає у будинку по вул..Жовтнева,25 в с.Городок Ружинського району Житомирської області, що підтверджжується довідкою №205 від 16.09.2015 року, виданою Городоцькою сільською радою Ружинського раону Житомир-ської області понад один рік (а.с.5).. Згідно із ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.03 р. №1382-І зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно зі ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в АР Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі. Відповідно до п.2 Настанови з питань оформлення документів і контролю щодо реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні, затвердженої Наказом МВС України № 571 від 26.05.2004 р. «Про організацію реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та перебування фізичних осіб в Україні»: «Оформлення реєстрації та місця проживання та перебування фізичних осіб відповідно до території обслуговування проводять тери-торіальні органи та підрозділи служби громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб МВС України». Враховуючи наведені вище обставини, суд прийшов до висновку, що [PERSON] обрав собі інше місце проживання, спірне житло залишив і в ньому не проживає понад встановлені законом терміни без поважних причин, не сплачує витрати на утримання будинку; позивачка, як власник житла, має право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд та має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування спірним житлом. На підставі викладеного і

Outcome: approved