Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

Позивачка в своїй уточненій позовній заяві, що надійшла до суду 18.12.2020 року, просить суд скасувати наказ №1534-к від 15.06.2020 року про її звільнення за п. 2 ст. 41 КЗпП України, змінити формулювання підстави звільнення [PERSON] в наказі №1534-к від 15.06.2020 року із «звільнити у зв`язку з втратою довір`я п. 2 ст. 41 КЗпП» на «звільнити за угодою сторін п.1 ст. 36 КЗпП», зобов`язати ТОВ «НоваПей» внести відповідні зміни до трудової книжки позивача, змінити запис «звільнена у зв`язку із втратою довіри за п. 2 ст. 41 КЗпП» на «звільнена за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП», зобов`язати ТОВ «НоваПей» виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.06.2020 року по 02.07.2020 року у розмірі 3928,73 грн. В частині інших позовних вимог провадження у справі було закрито. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що наказом №1780-к від 13.09.2016 року вона була прийнята на посаду касира пункту надання фінансових послуг філії №2 в порядку переведення з ТОВ «Нова Пошта». За весь час роботи жодних нарікань, скарг на роботу не було. Серед засновників ТОВ «Пост Фінанс» в реєстрі зазначено ТОВ «Нова Пошта», у зв`язку з цим заяви на відпустку та лікарняний направлялися поштою як на адресу ТОВ «Нова Пошта» так і на адресу ТОВ «Пост Фінанс». У кінці травня 2020 року через нестабільну ситуацію на пошті, а також певні конфлікти позивачка вирішила звільнитися з роботи, домовилася з керівництвом про звільнення за угодою сторін з 25 червня 2020 року, з відпрацюванням двох тижнів, внаслідок чого нею була написана заява про звільнення за угодою сторін від 11.06.2020 року, на якій є віза керівника відділу Нової Пошти, що він не заперечує. Відповідно до внутрішніх правил, спочатку була направлена сканована копія заяви про звільнення за угодою сторін від 11.06.2020 року на ТОВ «Нова Пошта» та ТОВ «Пост Фінанс», після її схвалення заява була відправлена новою поштою на адресу ТОВ «Пост Фінанс» та ТОВ «Нова Пошта», що підтверджують експрес-накладна №59000522367642 від 11.06.2020 року та експрес накладна №59000522177747 від 11.06.2020 року. Жодної пропозиції з боку роботодавця про анулювання домовленості про звільнення за угодою сторін, яка була досягнута сторонами 11.06.2020 року, не надходило. На підтвердження наміру з боку роботодавця про звільнення за згодою сторін їй був виданий екземпляр угоди про припинення трудового договору за згодою сторін від 11.06.2020 року. На наступний день 12.06.2020 року керівником відділу Нової Пошти №26 у м. Харкові було озвучено, що додатково треба направити свою заяву про звільнення за угодою сторін від 11.06.2020 року ще раз на адресу ТОВ «Нова Пошта», що було зроблено, на підтвердження чого є експрес-накладна №59000522713189 від 12.06.2020 року. 15.06.2020 року позивачці повідомили, що було видано наказ від 15.06.2020 року про звільнення її за п.2 ст. 41 КЗпП України у зв`язку із втратою довір`я, без жодних пояснень. Копію наказу про звільнення від 15.06.2020 року вона не отримала на руки, проте була з ним ознайомлена і зробила фото копію. Трудову книжку в день звільнення видано не було. На її вимогу до керівника відділу Нової пошти №26 у м. Харкові їй було повідомлено, що усі питання стосовно видачі трудової вирішує керівництво ТОВ «Пост Фінанс» у м. Києві. 17.06.2020 року [PERSON] було направлено на адресу ТОВ «Пост Фінанс» заяву про видачу їй трудової книжки. 02.07.2020 року [PERSON] було видано трудову книжку із затримкою у 17 календарних днів (13 робочих), про що свідчить розписка. Таким чином, на думку позивачки, з боку роботодавця було грубо порушено трудове законодавство України, через що вона і звернулася до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Підставою скасування наказу про звільнення вважає ту обставину, що між сторонами було досягнуто домовленості про звільнення за угодою сторін. 21.01.2021 року ТОВ «Пост Фінанс» змінило назву на ТОВ «НоваПей», що підтверджується випискою з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Представник відповідача ТОВ «НоваПей» проти задоволення позовних вимог заперечувала. В поданому суду відзиві на позовну заяву зазначила, що 14 вересня 2016 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду касира пункту надання фінансових послуг філії № 2 ТОВ «Пост Фінанс» на основне місце роботи, що підтверджується витягом з наказу №1780-к від 13.09.2016 року про її прийняття на роботу. 11 червня 2020 року на адресу позивача надійшла службова записка Директора північного регіону філії № 2 Шевченко О.В. щодо розгляду питання про звільнення [PERSON] за п.2 ч.1 ст.41 Кодексу законів про працю України у зв`язку з втратою довір`я. Вказана рекомендація Директора обґрунтована висновком службової перевірки відділу безпеки позивача, яким було встановлено порушення [PERSON] порядку ідентифікації та верифікації особи (видача грошового переказу неналежному отримувачу). Позивачу було достеменно відомо про виявлені порушення, в своїх письмових поясненнях від 10.06.2020 року [PERSON] визнала порушення нею касової дисципліни (порядку ідентифікації та верифікації особи). 14 червня 2020 року позивача було звільнено з посади у зв`язку з втратою довір`я на підставі п.2 ч. 1 ст.41 КЗпП України. Позивачем надано заяву про звільнення за угодою сторін, адресовану директору ТОВ «НОВА ПОШТА», та угоду про припинення трудового договору з відповідачем, підписану тільки нею самою. Угода про припинення трудового договору з відповідачем, яка підписання лише працівником, є неналежним доказом\~досягнення взаємної згоди між працівником та роботодавцем про припинення трудових відносин. Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, представник відповідача зазначила, що відповідно до п.4.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. В день звільнення позивача (15.06.2020 року) їй були направлені копія наказу про звільнення та повідомлення про необхідність отримання трудової книжки або надання письмової згоди на її пересилання. 17 червня 2020 року позивачем направлено на адресу відповідача заяву про направлення трудової книжки на відділення Нової пошти. 30 червня 2020 року відповідачем отримано вищенаведений лист та зареєстровано за вхідним № 1044. Направлення відповідачем 01.07.2020 року та отримання позивачем 02.07.2020 року трудової книжки сторонами по справі не заперечується. Враховуючи вищевикладене просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. У відповіді на відзив позивачка [PERSON] зазначила, що відповідач посилається на те, що 11 червня 2020 року на її адресу була направлена службова записка Директора Північного регіону філії №2 Шевченко О.В щодо розгляду питання про її звільнення за п.2 ч. 1 ст. 41 КзпП України у зв`язку з втратою довір`я, проте вона нічого не отримувала. Дійсно напередодні її звільнення мала місце ситуація, коли нею декілька разів було видано клієнту грошові кошти, які надходили на ім`я матері клієнта, які він за неї отримував. Жодної винагороди за це вона не отримувала. Жодних матеріальних збитків роботодавцю та клієнту заподіяно не було, претензій від клієнта також не було. Жодної службової записки щодо наміру про своє звільнення за п.2 ч.1 ст. 41 КзпП України не отримувала, а на наступний день після написання пояснень була домовленість про звільнення за угодою сторін. Ініціатива щодо\~звільнення може\~бути висловлена\~або працівником,\~або роботодавцем\~одне одному\~усно і\~оформлення письмової\~заяви працівника\~або повідомлення\~роботодавця не\~є обов`язковим.\~Анулювання раніше\~досягнутої домовленості\~про звільнення\~за угодою\~може мати\~місце лише\~при взаємній\~згоді про\~це власника\~або уповноваженого\~ним органу\~та працівника.\~В даному\~випадку мало\~місце одностороннє\~анулювання домовленості\~з боку\~роботодавця, свою згоду на анулювання домовленості про звільнення за угодою позивач не надавала. Вина у затримці видачі трудової книжки повністю лежить на відповідачеві і тому наявні підстави для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у 17 днів (13 робочих). Представник третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви по суті справи суду не надав. Судом встановлено наступне. [PERSON] була прийнята на роботу на ТОВ «Нова Пошта» у м. Харкові оператором комп`ютерного набору Харківської філії за наказом №44-к від 07.03.2014 року. Наказом №161-к від 01.09.2015 року була переведена на посаду фахівця (оператора) відділення №26 мережі відділень №1 філії м. Харків. Наказом №174-к від 13.09.2016 року звільнена у зв`язку з переведенням в ТОВ «Пост Фінанс» і за наказом №1780-к від 13.09.2016 року, 14.09.2016 року була прийнята на посаду касира пункту надання фінансових послуг філії №2 в порядку переведення з ТОВ «Нова Пошта». (а.с. 15-17, 78). 15.06.2020 року на підставі наказу №1534-к [PERSON] було звільнено з посади касира ПНФП філії №2 ТОВ «Пост Фінанс» у зв`язку із втратою довір`я, згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України (а.с. 19). 11.06.2020 року [PERSON] на ім`я директора ТОВ «Нова Пошта» було складено і підписано заяву про звільнення з роботи за угодою сторін 25.06.2020 року (а.с. 20). На цій заяві мається віза керівника [PERSON] про те, що він не заперечує. Крім цього, [PERSON] 11.06.2020 року було складено та підписано угоду про припинення трудового договору за угодою сторін (а.с. 26). Вказані заяву та угоду Шевцова І.В. направила до ТОВ «Нова Пошта» та ТОВ «Пост Фінанс» (а.с. 23). Відповідно до наданих суду доказів, ТОВ «Пост Фінанс» (нова назва -ТОВ «НоваПей») не підписали проект вказаної вище угоди про припинення трудового договору за угодою сторін. Таким чином, надана позивачем угода (а.с.26), підписана лише нею і була пропозицією, яка не була задоволена відповідачем. Також суд враховує, що заява на звільнення [PERSON] була адресована директору ТОВ «Нова Пошта», де [PERSON] на час звільнення не працювала, а тому ця заява не має правового значення. Віза керівника [PERSON] також не має правового значення, бо вказана особа в ТОВ «Пост Фінанс» на час звільнення [PERSON] з роботи не працювала. Матеріали справи не містять в собі доказів того, що [PERSON] писала заяву про звільнення з роботи за угодою сторін до ТОВ «Пост Фінанс», де вона працювала, і що її заява була задоволена, що сторони досягли згоди про звільнення її з роботи за угодою сторін. Як на підставу для скасування наказу №1534-к від 15.06.2020 року, [PERSON] в своєму позові посилається на те, що між нею і ТОВ «Пост Фінанс» (нова назва -ТОВ «НоваПей») було досягнуто угоди про звільнення з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, а її звільнили з роботи за п. 2 ст. 41 КЗпП України. Згідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Зважаючи на те, що між сторонами трудових правовідносин, а саме [PERSON] і ТОВ «Пост Фінанс» (нова назва -ТОВ «НоваПей») не було досягнуто угоди про звільнення з роботи на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, то відсутні підстави, зазначені позивачкою, для скасування наказу №1534-к від 15.06.2020 року про її звільнення за п. 2 ст. 41 КЗпП України, а тому суд відмовляє в задоволенні даної позовної вимоги. Суд враховує і те, що позивачка не спростовувала факт втрати довір`я щодо неї зі сторони ТОВ «Пост Фінанс», не зазначала це як підставу позову, не надала суду докази, які б спростовували цей факт. На підставі службової записки директора північного регіону філії №2 ТОВ «Пост Фінанс» було розглянуто питання про звільнення [PERSON] з займаної посади (а.с.79). 10.06.2020 року [PERSON] були написані пояснення з приводу порушення нею касової дисципліни (порядку ідентифікації та верифікації особи) (а.с. 80-81). Беручи до уваги відсутність правових підстав для скасування наказу №1534-к від 15.06.2020 року про звільнення з роботи [PERSON] за п. 2 ст. 41 КЗпП України, суд відмовляє і в задоволенні позовних вимог про зміну формулювання підстави звільнення [PERSON] з п. 2 ст. 41 КЗпП України на п.1 ст.36 КЗпП України, про зобов`язання внести відповідні зміни в трудову книжку [PERSON] , так як ці вимоги є похідними від вимоги про скасування наказу про звільнення. З приводу позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 16.06.2020 року по 02.07.2020 року суд також доходить висновку про відсутність підстав для задоволення даної вимоги виходячи із наступного. Згідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. Відповідно до пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом №58 від 29.07.1993 року Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. \~ Згідно\~до п.4.2\~вказаної Інструкції,\~якщо працівник\~відсутній на\~роботі в\~день звільнення,\~то власник\~або \~уповноважений ним\~орган в\~цей день\~надсилає йому\~поштове повідомлення\~із вказівкою\~про необхідність\~отримання трудової\~книжки. Пересилання\~трудової книжки\~поштою з\~доставкою на\~зазначену адресу\~допускається тільки\~за письмовою\~згодою працівника. Якщо письмової згоди на пересилання трудової книжки поштою роботодавець не отримав, то слід керуватися п. 6.2 Інструкції №58, відповідно до яких трудові книжки та їх дублікати, що не були одержані працівниками при звільненні, зберігаються протягом двох років у відділі кадрів підприємства окремо від інших трудових книжок працівників, які перебувають на роботі. Пунктом 7.1\~вказаної Інструкції\~передбачено,\~що саме\~на підприємстві\~ведеться документація\~щодо обліку\~трудових книжок. У разі одержання трудової книжки у зв`язку із звільненням працівник розписується у особистій картці і у книзі обліку. [PERSON] мала робоче місце в м.Харкові, а ТОВ «Пост Фінанс» знаходиться в м.Київ, структурних підрозділів в м.Харкові не має. В зв`язку з цим, [PERSON] мала можливість отримати трудову книжку безпосередньо за юридичною адресою ТОВ «Пост Фінанс» в м.Київ, або подати заяву про пересилання їй трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу. З наказом про звільнення [PERSON] була ознайомлена 15.06.2020 року (а.с.19). В цей та інші дні вона не звернулася до відповідача безпосередньо за отриманням трудової книжки, відповідач не відмовляв їй у видачі трудової книжки. 15.06.2020 року відповідач направив [PERSON] повідомлення про необхідність отримання трудової книжки за вказаною ним адресою або про подання заяви про пересилання трудової книжки (а.с.82-83). [PERSON] 17.06.2020 року було направлено заяву про відправку її трудової книжки поштою, відповідач заяву отримав 30.06.2020 року, та наступного дня 01.07.2020 року направив трудову книжку [PERSON] , яка 02.07.2020 року була їй вручена (а.с.18). З урахуванням викладеного, вимог ст.235 КЗпП України, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання виплатити [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 16.06.2020 року по 02.07.2020 року в сумі 3928.73 грн., так як затримка видачі трудової книжки мала місце не з вини власника або уповноваженого ним органу. При цьому суд також враховує і те, що позивач [PERSON] , зобов`язуючи відповідача виплатити їй кошти, обрала не належний спосіб захисту її прав. З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні всіх позовних вимог. Зважаючи на те, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати позивачки відносяться на її рахунок і стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed