Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] подала до суду позовну заяву, після уточнення якої просила за результати розгляду справи: - стягнути з відповідача неустойку на свою користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 8384,19 грн.; - накласти на [PERSON] неустойку в розмірі 90,73 грн. за кожен день, що минув після подання позовної заяви до суду; - збільшити розмір аліментів до 1/3 частки від середнього заробітку (доходу) по регіону відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням суду від 09 жовтня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2018 року по червень 2019 року в розмірі 8384 гривні 19 копійок. В задоволенні іншої частини позову - відмовлено. При цьому, питання сплати/розподілу судових витрат під час ухвалення рішення судом не вирішено. Згідно п)3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У відповідності ч.ч.3, 4 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання у разі необхідності. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Сторони повідомлялись про судове засідання, однак не з`явились до суду з невідомих причин, що однак не є перешкодою для судового розгляду. Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судовогопроцесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частинами 1, 2 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Так, у відповідності до пп.)1 п)1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем судовий збір справляється у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2020 року - 2 102 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Водночас пунктом 3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені), індексації, зміну способу стягнення тощо. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, оскільки за результатами судового розгляду в повному обсязі задоволено лише одну із заявлених вимог, з відповідача на користь держави підлягає стягненню ставка судового збору для однієї вимоги майнового характеру (2102х0,4=840,80 гривень). Решту судового збору слід компенсувати за рахунок держави, оскільки за законом позивачку звільнено від сплати судового збору у справах про збільшення розміру аліментів, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved