Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з названим позовом, мотивуючи тим, що 15 липня 2003 року сторони зареєстрували шлюб, який було розірвано 05.03.2014 року. Від спільного проживання у них з відповідачем народилася дочка [PERSON] [INFO]. Відповідач [PERSON]»янчук [PERSON] добровільно не надає коштів на утримання дитини, тому просить стягнути з відповідача по 1/4 частині з усіх видів заробітку на утримання дитини, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з»явилася до суду подала заяву згідно якої просила справу слухати в її відсутності та позов задоволити повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, пояснень до суд не надав, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду подав заяву про відкладення розгляду справи в зв»язку з сімейними обставинами, але суд вважає, що це не являється поважною причиною, оскільки дана заява не містить доказів про поважність даної причини неявки до суду. Заслухавши думку позивачки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований, знайшов своє підтвердження в суді, підлягає до задоволення по таким підставам. Так, в судовому засіданні встановлено, що від спільного проживання у сторін є дочка Катерина [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від [INFO], актовий запис №139, що видане відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області. Дитина перебуває на повному утриманні позивача, що підтверджується довідкою Комунального підприємства Білоцерківської міської Ради Житлово-експлуатаційна контора №7 від 09.04.2014 року №625, яка видана Дем»янчук Н.В. проте, що на її утриманні є дочка [PERSON] [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано 05 березня 2014 року, що підтверджується рішення про розірвання шлюбу від 05.03.2014 року. Відповідач має можливість і зобовязаний сплачувати аліменти на утримання дитини, добровільної грошової допомоги на утримання позивачки не надає, на утримання інших осіб аліментів не сплачує. Аналізуючи надані докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що відповідач повинен сплачувати грошові кошти на утримання дитини в розмірі по 1/4 частині з усіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму ля дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, позов підлягає задоволенню. Позов підлягає до задоволення на підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України, де вказано, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від заробітку. Згідно Закону України «Про внесення змін до Сімейного Кодексу України щодо збільшення розміру аліментів на дітей» від 22 вересня 2005 року, розмір аліментів не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved