Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, вказавши в позові, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 30 травня 2011 року по 23 січня 2014 року, що підтверджується Рішенням Глибоцького районного суду від 23.01.2014 року. Фактично вони не проживали разом з грудня 2011 року. Від шлюбу в них з відповідачем народився син - [PERSON], [INFO], хоча на момент народження дитини вони разом не проживали та припинили спілкування. Під час вагітності відповідач жодного разу не поцікавився здоров'ям матері і дитини. Більш того, відповідач вперше відвідав сина через місяць після його народження. З того часу батько дитиною не цікавився, не займався його вихованням та матеріально не допомагав. Вдруге відвідав сина коли йому виповнився рік. Нею було подано позов до суду про стягнення аліментів з відповідача на користь малолітнього сина в сумі 450 грн. щомісячно. Глибоцький районний суд даний позов задовольнив, проте відповідач звернувся в Чернівецький Апеляційний суд для оскарження судового рішення щодо стягнення з нього аліментів на користь малолітнього сина. Апеляційним судом Чернівецької області апеляційну скаргу відповідача відхилено. Незважаючи на це, відповідач ухиляється від сплати аліментів. Згідно витягу з медичної карти №?1700/145 та виписки з історії хвороби №2320 [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Глибоцькій ЦРКЛ та Обласній дитячій клінічній лікарні №1. Під час перебування в лікарні, дитина потребувала серйозного лікування та особливої дієти в харчуванні. Проте, батько жодного разу не навідувався до сина, матеріально не допомагав, не цікавився його станом здоров'я. Фактично відповідач від народження дитини ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, життям свого сина не цікавиться, участі у вихованні, в підготовці до навчання у дитячому закладі і матеріальному утриманні дитини не приймає, не піклується про фізичний стан і духовний розвиток сина, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, що свідчить про те, що відповідач без поважних причин самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по відношенню до свого сина. Тому просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], а також стягувати надалі аліменти з [PERSON]. [INFO] на користь малолітнього [PERSON], [INFO] до досягнення повноліття. Ухвалою суду від 27 листопада 2014 року провадження у справі в частині стягнення аліментів закрито. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю і в своїх поясненнях підтвердили обставини, які викладені в позовній заяві. Просили суд позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позовних вимог, в своїх поясненнях посилався на те, що йому батьками позивачки створювалися перешкоди у спілкуванні з дитиною, він неодноразово намагався прийти і поспілкуватися з дитиною, проте батьки позивачки завжди виганяли його. Він мав можливість спілкуватися вкрай рідко, а саме, коли батьків позивачки не було вдома. Більш того позивачка проживає з іншим чоловіком і він не бажав втручатися в їх відносини. Також він періодично виїжджає на заробітки в Росію, тому з поважних причин, в цей час, не міг приділяти належної уваги дитині. Він навідував дитину в медичних закладах, на даний час відчуває батьківські почуття до дитини, звернувся до органу опіки та піклування із заявою про встановлення графіку побачень із дитиною і просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи орган опіки та піклування Глибоцької РДА Амахалакіоає Міхаєла Штефанівна в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Прокурор Сака Анжела Михайлівна в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог у зв'язку з їх недоведеністю. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, представника третьої особи, думку прокурора, показання свідків та, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Так, з висновку органу опіки та піклування Глибоцької РДА № 01.12-437 від 16 вересня 2014 року орган опіки та піклування Глибоцької РДА вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його малолітнього сина: [PERSON], [INFO] (а.с.26). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання позивачки, виданого виконавчим комітетом Тарашанської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області за № 1146 від 12 серпня 2014 року умови проживання сім'ї - задовільні (а.с.13). З свідоцтва про народження від 13 червня 2014 року, вбачається, що [PERSON], народився [INFO] і його батьком зазначений відповідач у справі (а.с.10). Згідно характеристики за місцем проживання відповідач характеризується з позитивної сторони (а.с.12). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини, які викладені в позовній заяві. Сторони в судовому засіданні не заперечували той факт, що відповідачем погашено заборгованість по сплаті аліментів, даний факт також підтверджується копіями квитанцій. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно п. 18 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Як вбачається з пояснень відповідача, які він давав в ході розгляду справи, так і з пояснень свідків вбачається, що відповідач не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Разом з тим, з урахуванням характеру винної поведінки відповідача, його особи, який позитивно характеризується, враховуючи те, що він висловив намір в подальшому належно виконувати свої обов'язки щодо виховання дитини, звернувся до органу опіки та піклування із заявою про встановлення графіку побачень із дитиною, наявність певних умовних перешкод у повноцінному спілкуванні з дитиною, суд приходить до висновку про доцільність відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Так, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Вказаного не врахував орган опіки та піклування, надаючи письмовий висновок. Більш того, при оцінці вказаного доказу, суд враховує те, що позивачка працювала в службі у справах дітей із працівниками, які готували документи на засідання комісії, на даний час працює в Глибоцькій РДА Чернівецької області. Аналізуючи в сі обставини справи, суд вважає, що наявні у справі докази свідчать про ухилення відповідача від обов'язків по вихованні дитини, однак, з урахуванням наведених конкретних обставин справи підстав для застосування до відповідача вказаного крайнього заходу впливу на даний час немає. На підставі викладеного, ст.ст. 164, 166 Сімейного Кодексу України, п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: dismissed