Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.08.2012 року третя особа - [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21102, номерний знак [NUMBER], на а/д Овідіополь-Дальник-Санжейка, 0 кілометр, при виїзді з другорядної дороги на а/д Одеса-Білгород-Дністровський, 38 кілометр, допустила зіткнення з автомобілем «Шевролет», номерний знак [NUMBER], 2006 р.в., який рухався по головній дорозі, під її керуванням, внаслідок чого її транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Вказує, що постановою Біляївського районного суду Одеської області від 20.09.2012 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вказує, що згідно висновку з визначення вартості матеріального збитку №263/12 від 30.08.2012 року, вартість відновлювального ремонту її автомобіля склала 8 868,12 грн. та, враховуючи, що [PERSON] у добровільному порядку здійснила компенсацію франшизи у розмірі 1 000 грн., сума загального відшкодування збитків складає 7 868,12 грн. + 350 грн. (витрати на експертні послуги, копія платіжної квитанції додається) = 8 218,12 грн. Зазначає, що у подальшому, оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «НФСК «Добробут», 09.10.2012 року вона звернулася до Одеської філії страхової організації відповідача із заявою разом з необхідними додатками про страхове відшкодування (номер страхової справи №2877), однак страхове відшкодування так і не було виплачено. У зв'язку з вищевикладеним, змушена була звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь 7 868,12 грн. відшкодування матеріальної шкоди, вартість проведених експертних досліджень у розмірі 350 грн. та судовий збір. Позивачка у судове засідання не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, однак подала до суду заяву у якій позов підтримала та просила його задоволити повністю з підстав, викладених в ньому, тому суд приходить до висновку про можливість слухати справу у її відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд з урахуванням положення п.5 ст.74, ст.224 ЦПК України, приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Третя особа у судове засідання не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, однак подала до суду заяву у якій проти задоволення позову не заперечила та просила проводити судовий розгляд без її участі, тому суд приходить до висновку про можливість слухати справу у її відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 27.08.2012 року третя особа - [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21102, номерний знак [NUMBER], на а/д Овідіополь-Дальник-Санжейка, 0 кілометр, при виїзді з другорядної дороги на а/д Одеса-Білгород-Дністровський, 38 кілометр, допустила зіткнення з автомобілем «Шевролет», номерний знак [NUMBER], 2006 р.в., який рухався по головній дорозі, під керуванням позивачки, внаслідок чого її транспортний засіб отримав механічні пошкодження, що підтверджується постановою Біляївського районного суду Одеської області від 20.09.2012 року (а.с.5), довідкою про ДТП (а.с.33). Крім того, відповідно до вищезазначеної постанови [PERSON] було визнано винною у вчиненні вищезазначеного ДТП, адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Судом встановлено, що згідно висновку з визначення вартості матеріального збитку №263/12 від 30.08.2012 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки внаслідок вищезазначеної ДТП склала 8 868,12 грн. (а.с.6-16). Як вбачається з матеріалів справи, у подальшому, оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «НФСК «Добробут», 09.10.2012 року позивачка звернулася до відповідача із заявою разом з необхідними додатками про страхове відшкодування (номер страхової справи №2877) (а.с.31), однак страхове відшкодування так і не було виплачено. Відповідно до п. 1 ст. 1166 ЦК України, що визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом ст. 28 вищезазначеного закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення. Виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця (ст.ст. 46, 37 Закону). Відповідно до ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, зокрема, але не виключно, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний вести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Згідно із ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. У зв'язку з вищевикладеним, проаналізувавши всі наявні докази, які були долучені до матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 8 868,12 грн. та вартості проведених експертних досліджень у розмірі 350 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані та знайшли своє доведення в ході судового розгляду. Крім того, у відповідності до ст.ст. 79-89 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 243,60 грн. (а.с.1). На підставі викладеного ст.ст. 16, 22, 23, 525, 526, 979, 988-989, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України,

Outcome: approved