Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та будовами, який розташований за адресою: м.Перечин, вул.Шевченка, №46 Закарпатської області в порядку спадкування за заповітом за [PERSON], який помер 02 січня 1987 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02 січня 1987 року помер батько позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними спорудами та будовами, що розташований за адресою: м.Перечин, вул.Шевченка, №46 Закарпатської області. 06 червня 1986 року останній склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів житловий будинок, що розташований за адресою: м.Перечин, вул.Шевченка, №46 Закарпатської області позивачці [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному, однак останній 04 серпня 2017 року помер. На день смерті [PERSON] у вищевказаному будинку проживали та були зареєстровані позивачка та її син [PERSON], при цьому такий відмовився від своєї частки на житловий будинок, що розташований за адресою: м.Перечин, вул.Шевченка, №46 Закарпатської області, яка йому належить за покійним батьком на користь позивачки. На даний час позивачка бажає оформити спадщину, у звязку з чим звернулася до державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, однак остання відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що у спадкодавця відсутнє свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок, що на даний час є перешкодою у прийнятті спадщини, тому просить позов задовольнити. У підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала до суду заяву, у якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Представник Перечинської міської ради Закарпатської області у підготовче судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. У підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує проти їх задоволення. Згідно ч.1 ст.198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що 02 січня 1987 року помер батько позивачки [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №426212, виданим 02 січня 1987 року Перечинським райвідділом ЗАГСу Закарпатської області, актовий запис №01. Також встановлено, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами та будовами, що знаходиться по вул.Шевченка, №46 у м.Перечин Закарпатської області. Разом з цим встановлено, що [PERSON] склав заповіт, яким житловий будинок, що розташований за адресою: м.Перечин, вул.Шевченка, №46 Закарпатської області заповів позивачці [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному, про що свідчить заповіт від 06 червня 1986 року, посвідчений державним нотаріусом [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №424. Крім цього встановлено, що відповідач [PERSON] відмовився від своєї частки на спадковий житловий будинок, що розташований за адресою: м.Перечин, вул.Шевченка, №46 Закарпатської області, яка йому належить за покійним батьком на користь [PERSON] Також встановлено, що позивачка [PERSON] з метою оформлення права на спадщину звернувся до державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори [PERSON], однак згідно повідомлення за вих.№31/01-16 від 23 березня 2018 року, позивачці [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини та порекомендовано звернутися до суду, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок №46 по вул.Шевченка у м.Перечин Закарпатської області. Згідно розяснень, які містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Разом з цим, згідно ч.ч.1,3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину за заповітом за спадкодавцем [PERSON], однак у неї існують певні перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому суд, використовуючи винятковий спосіб її захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки при подачі позовної заяви позивачкою було сплачено 2 319,75 грн. судового збору, то зважаючи на визнання заявленого позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що [PERSON] слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 1159, 87 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved