Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-28 00:00:00

Позивачка звернулась до Новоархангельського районного суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем 06 червня 1981 року у відділі РАЦС Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, було укладено шлюб за актовим записом №575. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Подальше спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність почуття взаємної любові, поваги, взаєморозуміння та підтримки, шлюб носить формальний характер. Подружні відносини з відповідачем припинені вже понад 14 років, з того ж часу і припинено ведення спільного сімейного господарства між подружжям. Такі відносини суперечать інтересам позивача. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, на примирення не згодна. Просила розірвати їх шлюб. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб, та розглянути даний позов без її участі, враховуючи значну віддаленість її зареєстрованого місця проживання. Просила не застосовувати заходи щодо примирення сторін. В разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився був повідомлений в порядку ст. 128 ЦПК України, згідно зворотнього поштового повідомлення судова повістка відповідачу була вручена 10.12.2021 року. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його у даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Відповідно до\~ ст.\~13\~ЦПК України,\~суд розглядає\~цивільні справи\~в межах\~заявлених ними\~вимог і\~на підставі\~доказів сторін\~та інших\~осіб,\~які беруть\~участь у\~справі,\~при цьому\~суд приймає\~до розгляду\~тільки ті\~докази,\~які мають\~значення по\~справі.\~ Статтею\~4\~ЦПК України\~ передбачено, що кожна особа\~має право\~в порядку,\~встановленому цим\~ Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~ оспорюваних прав,\~свобод чи\~законних інтересів. Положеннями вказаної статті\~також визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо розірвання шлюбу, які регулюються СК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 06 червня 1981 року у відділі РАЦС Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 575, що підтверджується, виданим повторно свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 01 жовтня 2021 року. (а.с. 4). Від подружнього життя неповнолітніх дітей немає. Відповідно до\~довідки про\~реєстрацію місця\~проживання особи\~№152-03/3074\~від 21.10.2021\~року,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~зареєстрована з\~19.02.2011\~року по\~теперішній час\~постійно проживає\~за адресою\~:\~ [ADDRESS] , унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі 19610928-06464. (а.с. 6). У відповідності зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії мають право одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства і держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, що на думку суду є неприпустимим. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи положення вище перелічених норм, суд приходить до висновку, що сімейні відносини не можливо відновити, підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі чоловіка (позивача у справі) та жінки (відповідача у справі), після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Зважаючи на те, що на підставі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволення позовних вимог, тому понесені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Підстав для допущення до негайного виконання судового рішення немає. На підставі викладеного та

Outcome: approved