Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Позивачка в червні 2016 року звернулася в суд з даним позовом, в заяві вказала, що 11.09.2001 року помер її чоловік [PERSON] З моменту одруження і до його смерті вони постійно проживали разом, на випадок смерті її чоловік заповіту не склав. За життя він був членом гаражного кооперативу № 3 в м. Червонограді, в 1996 році рішенням виконкому Червоноградської міської ради йому було передано у приватну власність для обслуговування індивідуального гаражу земельну ділянку № 284 в гаражному кооперативі № 3 площею 0,00195 га. Вказаною земельною ділянкою вона користується і до сьогодні. З часу відкриття спадщини вона фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, однак в нотаріальну контору за отриманням спадщини після смерті чоловіка вона не зверталася. За життя її чоловік не встиг отримати державного акту про право власності на земельну ділянку, а отже не завершив процедуру приватизації земельної ділянки. Просить визнати за нею, в порядку спадкування після смерті чоловіка, право на завершення приватизації земельної ділянки № 284 в гаражному кооперативі № 3 з оформленням права власності на цю земельну ділянку відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Позивачка до суду не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задоволити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні справи покладається на думку суду. Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. [PERSON] та [PERSON] одружилися 23.12.1998 року, що стверджується копією свідоцтва про одруження, виданого 23.12.1998 року Червоноградським відділом РАГС Львівської області, прізвища після одруження: чоловіка [PERSON], дружини Кулинич. [PERSON] помер 11.09.2001 року ,що стверджується копією свідоцтва про смерть І-СГ № 223686. Рішенням виконавчого комітету № 316 від 18.07.1996 року про передачу земельних ділянок у приватну та колективну власність, було вирішено, крім іншого, передати у приватну власність для обслуговування індивідуального гаражу земельну ділянку члену гаражного кооперативу № 3 [PERSON], номер гаража № 284 пл.2. Згідно довідки № 7 виданої 16.04.2016 року головою гаражного кооперативу № 3, гараж № 284, стоянка ІІ в гаражному кооперативі № 3 м. Червонограда зареєстрований за [PERSON]. Заборгованості станом на 16.04.2016 року за ним не рахується. 07.03.2016 року [PERSON] було видано технічний [NUMBER] на гараж № 284 по вул. Б. Промисловій, 11, кооператив № 3, площадка № 2. відповідно до даного технічного паспорту загальна площа гаражу становить 17,5 м2. Як вбачається з копії відповіді № 677/01-16 від 17.05.2016 року наданої Червоноградською державною нотаріальною конторою, згідно наявних даних, після смерті [PERSON], який помер 11.09.2001 року, спадкова справа не відкривалася, відомостей про те, хто є його спадкоємці, немає. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Пунктом 4.20 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 282/20595, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться також за умови отримання витягу з Державного земельного кадастру, у тому числі шляхом безпосереднього доступу до нього. Спадкоємець не може оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно, зокрема на земельну ділянку для обслуговування індивідуального гаражу, призначену для, з тих підстав, що процедура приватизації земельної ділянки [PERSON] не була завершена., свідоцтво про право власності на земельну ділянку не видавалось, реєстрація права власності на земельну ділянку не мала місця. Згідно з ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» розяснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Померлий [PERSON] розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, проте помер, не завершивши її, оскільки не звернувся з відповідною заявою для реєстрації права власності на земельну ділянку, не отримав свідоцтво про право власності на земельну ділянку та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право на завершення процедури приватизації та отримання свідоцтва про право власності на земельну ділянку, яке належало померлому на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивачки, яка є спадкоємцем померлого та підлягає захисту в судовому порядку. Рішення суду буде юридичним документом для оформлення спадкових прав. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим та таким що підлягає до задоволення, але частково, так як визнання права власності на завершення приватизації земельної ділянки має наслідком оформлення права власності на вказану земельну ділянку відповідно до законодавства України.

Outcome: dismissed