Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з даною позовною заявою та просить суд позбавити батьківських прав [PERSON], 1984 року народження відносно її дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з 21 липня 2007 року перебувала у шлюбі з [PERSON]. 16.09.2011 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська шлюб було розірвано. Від цього шлюбу позивачка виховує сина - [PERSON], [INFO] На даний час дитина проживає разом з нею. 16.03.2012 року позивач зареєструвала шлюб з гр.[PERSON] Відповідач [PERSON] вихованням, утриманням дитини не займається, аліменти не сплачує, зловживає алкогольними напоями, має судимість, з дитиною взагалі не спілкується, не дбає про його нормальне усвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Дитина не знає його як свого батька, не має до нього родинних почуттів. Посилаючись на норми Сімейного кодексу України позивач звернулась з позовом до суду. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Зазначили, що батько дитини - відповідач не в змозі забезпечити дитині нормальні умови життя, не здатен виховати здорового члена суспільства, оскільки ніде не працює, має судимість, зловживає алкогольними напоями, не відвідує дитину, веде асоціальний спосіб життя. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, посилаючись на те, що дитині буде краще проживати разом із матір'ю та малолітньою сестрою, так як син не визнає його як свого батька. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Прокурор в судовому засіданні підтримав позивача, наполягаючи на задоволенні позовних вимог, оскільки вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав буде на користь дитини. Заслухавши осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, шлюб між позивачкою та [PERSON] було розірвано рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.09.2011 року. Разом з тим, відповідач жодним чином не утримує дитину. Згідно Виконавчого листа /а.с.14/ Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 10.06.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частки від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, однак станом травень 2013 року відповідачем аліменти на користь дитини не сплачуються та мається заборгованість у розмірі 17756,92 грн. Згідно довідки Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.10.2010 року встановлено, що відносно [PERSON] порушена кримінальна справа за ч.3 ст. 185 КК України, та дана кримінальна справа повернута на додаткове розслідування до прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1998 року та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-4 статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено та визнано сторонами під час розгляду справи, малолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON], її чоловіком [PERSON] та малолітньою [PERSON] за адресою: [ADDRESS], з вересня 2011 року відвідує дошкільний-навчальний заклад /ясла/, де рідного батька [PERSON] жодного разу не бачили; згідно акту обстеження проживання [PERSON] в сім'ї доброзичливі відношення між собою, відносини з вітчимом добрі, чуйні. Як пояснив в судовому засіданні відповідач, він дійсно не спілкується зі своїм сином, дитина знаходиться на утриманні нового чоловіка [PERSON] та називає його татом, дитина його не знає як батька. Враховуючи, що [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків, щодо виховання та навчання своєї неповнолітньої дитини ухиляється, матеріально дитину не підтримує, проживає окремо, тому суд вважає доведеним факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а, отже, вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON], 1984 року народження, відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved