Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Позивачка в позові вказує, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 29 серпня 2013 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Калинівського РУЮ у Вінницькій області, актовий запис № 141. Від даного шлюбу народилась малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, з березня 2014 року сторони проживають окремо, з того часу відповідач ухиляється від обовязку утримувати дочку, іноді він передає кошти чи купує одяг, однак на сьогоднішній день така допомога є нерегулярною та досить мізерною. Домовитись про спільне утримання дитини сторони не можуть. На даний час позивачка вимушена забезпечити родину сама, в даний час вона не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дочкою до досягнення нею трирічного віку. Крім невеликої соціальної допомоги інших джерел до існування немає. Матеріальне становище вкрай скрутне. Відповідач офіційно не працює, однак він займається ремонтними роботами, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу. Тому позивачка звернулась до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка не зявилась, однак від неї надійшла заява, відповідно до якої вона позовні вимоги підтримує і просить слухати справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, однак згідно заяви просить слухати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ст.158 ч.2 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оцінивши зібрані по справі докази, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, позивачка з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 29 серпня 2013 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Калинівського РУЮ у Вінницькій області, актовий запис № 141. Від даного шлюбу народилась малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, з березня 2014 року сторони проживають окремо, з того часу відповідач ухиляється від обовязку утримувати дочку, іноді він передає кошти чи купує одяг, однак на сьогоднішній день така допомога є нерегулярною та досить мізерною. Домовитись про спільне утримання дитини сторони не можуть. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На даний час позивачка вимушена самостійно забезпечувати сина. В даний час вона ніде не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Окрім невеликої державної допомоги, інших джерел для існування немає. Стягнення по виконавчих листах з відповідача не проводяться. Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обовязком батьків, що випливає звичайно зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов'язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Всупереч таким вимогам закону, відповідач ухиляється від виконання свого обовязку щодо утримання дитини, матеріально своїй дитині не допомагає, участі у вихованні не приймає та не виконує жоден із тих обовязків, які покладені на нього законом як на батька дитини. За таких умов, позивачка не має можливості належним чином самостійно, без участі батька, утримувати сина. На момент звернення до суду з цим позовом, між сторонами не досягнуто згоди з приводу способу виконання відповідачем свого обовязку утримувати неповнолітню дитину. Також відповідач ухиляється від утримання позивачки, чим порушує її права, передбачені ч.2, 4 ст.84 Сімейного кодексу України, якими передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved