Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з цим позовом з тих підстав, що 30.03.2010 року помер її батько [PERSON], який за життя рахувався головою дворогосподарства № 67 в с. Сухий, Великоберезнянського району, що підтверджується схемою земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 22.05.1959 року. Внаслідок смерті батька відкрилася спадщина в тому числі і на вищевказаний житловий будинок. У звязку з постійним проживанням разом із спадкодавцем на день його смерті, вона фактично вступила в управління та володіння спадковим будинком. Інших спадкоємців або осіб, які мали б право на обовязкову частку у спадщині, не має, як і заповіту. Разом з тим, правовстановлюючі документи на зазначений будинок за життя її батька виготовлені не були, тобто відсутність реєстрації права власності на цей будинок перешкоджає їй оформити спадкування такого у нотаріуса, так як згідно діючого законодавства право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації цього права. Саме тому вона отримала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки видача такого свідоцтва проводиться після подання правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві. За таких обставин, просить визнати за нею право власності на згадуваний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті батька. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила розглянути справу без її участі. В.п. Тихівського сільського голови також у судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю та просила розглянути справу без участі їх представника. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, виходить з наступного. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що 30.03.2010 року помер батько позивачки [PERSON] [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть останнього серії 1-ФМ № 102136 від 30.03.2010 року та її (позивачки) свідоцтвом про народження серії І-ЯР № 782002 від 29.07.1957 року. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила своє дошлюбне прізвище «Пазяк» на «Архангельська», як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ФМ № 329802 від 12.01.1976 року. Внаслідок смерті батька позивачки відкрилася спадщина, до складу якої входить і житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами № 67 в с. Сухий, Великоберезнянського району. Позивачка являється спадкоємцем першої черги за законом вказаного майна й з дня відкриття спадщини фактично вступила в управління та володіння спадковим будинком шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ці обставини встановлено на підставі довідок Тихівської сільської ради № 193 та № 194 від 08.09.2015 року, з яких вбачається, що [PERSON], який помер 30.03.2010 року, до дня своєї смерті був головою домогосподарства за адресою: с. Сухий, 67, Великоберезнянського району Закарпатської області, а також що [PERSON] на час смерті своїх батьків дійсно проживала з ними за даною адресою. Обставин, які вказували б, що на спадкове майно, окрім позивачки, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено. Відповідно до технічного паспорту на вищевказаний житловий будинок № 67 в с. Сухий, Великоберезнянського району Закарпатської області, виданого КП Великоберезнянське РБТІ від 01.07.2015 року (інвентаризаційна справа № 5812), вартість цього будинку становить 44 638 грн. Разом з тим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Великоберезнянського районного нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] № 132 від 15.09.2015 року, нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за померлим [PERSON], оскільки за життя спадкодавця свідоцтва про право власності на вищевказане нерухоме майно не було виготовлено та не було зареєстровано у встановленому законом порядку. Як роз'яснено в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 Про судову практику в справах про спадкування від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі і визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. З огляду на зазначені обставини справи, враховуючи відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину, суд, використовуючи винятковий спосіб захисту спадкового права позивачки, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved