Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Стягнути з відповідача на її користь понесені витрати щодо надання правової допомоги, та після розлучення просить залишити їй прізвище - [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що починаючи з 1998 року вона проживала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Офіційно вони уклали шлюб 12 серпня 2005 року, який зареєстрували у виконкомі Миколаївської сільської ради Козятинського району Вінницької області, по актовому запису № 03. Від спільного проживання вони мають двоє дітей, які були народжені ще до реєстрації шлюбу, а саме: [INFO] народилася дочка [PERSON] , а [INFO] народився син [PERSON] . Батьком дітей у свідоцтвах про народження записаний [PERSON] . Дочка [PERSON] , яка вже повнолітня, проживає окремо, а син ще разом з ними. Причиною того, що вона вирішила розірвати шлюб стало те, що вони з чоловіком перестали розуміти один одного, не можуть дійти згоди у вирішенні питань побутового рівня, у зв`язку з цим у них постійно виникають непорозуміння та сварки. Чоловік не цінує і не поважає її як дружину. Він принижує її честь і гідність, здійснюючи на неї моральний та психологічний тиск. Вона втратила до чоловіка почуття любові та поваги, зрозуміла що вони стали зовсім чужими людьми. Вона остаточно вирішила розлучитися, її рішення є продуманим та виваженим і являється остаточним. Їх з чоловіком нічого вже не пов`язує, терпіти з його боку образи і приниження вона не бажає. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала заяву, в якій зазначила про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує чиїх - не будь прав та інтересів. Судом встановлено, що з 1998 року сторони проживали у фактичних шлюбних відносинах. Офіційно вони уклали шлюб 12 серпня 2005 року, який зареєстрований виконкомом Миколаївської сільської ради Козятинського району Вінницької області, по актовому запису № 03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (а.с. 5). Від спільного проживання сторони мають двох дітей, які були народжені ще до реєстрації шлюбу, а саме: [INFO] народилася дочка [PERSON] , а [INFO] народився син [PERSON] . Батьком дітей у свідоцтвах про народження записаний [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.6-7). Причиною розлучення стало те, що сторони перестали розуміти один одного, не можуть дійти згоди у вирішенні питань побутового рівня, у зв`язку з чим виникають непорозуміння та сварки. Позивачка втратила до відповідача почуття любові та поваги, сторони стали зовсім чужими людьми. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом доведено, що шлюб носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Так, як сторону, на користь якої ухвалено рішення про стягнення аліментів, звільнено від сплати судових збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В зв`язку з тим, що при подачі заяви позивачем не сплачено судовий збір щодо вимоги про розірвання шлюбу, тому, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп., Відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України також на користь позивача слід стягнути з відповідача витрати понесені щодо надання правової допомоги в розмірі 700 грн.

Outcome: approved