Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

позивачка звернулась в суд з даним позовом, в якому вказала, що 31 травня 2015 року близько 19:20 год. [PERSON], незаконно проникнувши до її господарської будівлі та внаслідок цього, перебуваючи в приміщенні її літньої кухні в [ADDRESS], діючи умисно, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень, наніс їй декілька ударів в область голови та інших частин тіла. Цього ж дня автомобілем швидкої допомоги, із загрозою інсульту (значно підвищився тиск - 190/100 мм рт.ст.), вона була доставлена до Отинійської районної лікарні № 1 для надання невідкладної медичної допомоги. Внаслідок нанесених їй тілесних ушкоджень відповідачем, лікарським обстеженням у неї виявлено струс головного мозку, забій м'яких тканин обличчя справа, забій обох клубових ділянок, а також в подальшому в місці забою в лівій сідниці утворився абсцес, внаслідок чого перенесла операцію. В період з 31 травня 2015 року по 23 червня 2015 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Отинійській районній лікарні №1, що підтверджується відповідним витягом з історії хвороби. Для проведення лікування у неврологічному відділенні та здійсненні оперативного втручання у хірургічному відділенні вказаної лікарні нею за власні кошти придбані необхідні медикаменти, лікарські засоби та матеріали медичного призначення, розмір яких становить 1 030,91 грн., про що свідчать відповідні розрахункові документи. В результаті навмисних, неправомірних та винних дій [PERSON] їй завдано ушкодження здоров'я (у вигляді вищевказаних тілесних ушкоджень), вона проходила лікування на протязі 24 календарних днів, і як потерпіла для поновлення свого особистого немайнового права на життя та здоров'я понесла витрати на придбання медикаментів для лікування у розмірі 1030,91 грн., які є шкодою та відповідно до ст.ст. 22, 1166, 1195 ЦК України підлягають відшкодуванню в повному обсязі. Враховуючи те, що від дня вчинення злочину відповідачем минуло понад три роки, значно зросла вартість життя (індекс інфляції), зросли і витрати на придбання ліків, вважає, що сума додаткових витрат, понесених нею на придбання ліків підлягає індексації, зокрема: 1030, 91 грн. (сума витрат на придбання ліків)*99 % (індекс інфляції за липень 2015 року) * 99,2 % (індекс інфляції за серпень 2015)*102,3 % (індекс інфляції за вересень 2015) *98,7 % (індекс інфляції за жовтень 2015)*102,0 % (індекс інфляції за листопад 2015)*100,7% (індекс інфляції за грудень 2015)*112,4% (підсумковий індекс інфляції за 2016 рік)*113,7 % (підсумковий індекс інфляції за 2017 рік)*103,6 % (підсумковий індекс інфляції за вісім місяців 2018 року ) -1030,91 грн. = 359,29 грн. сума коштів, яка підлягає індексації у зв'язку з підвищенням вартості життя (інфляційні втрати). Зауважує, що нею понесено витрати на проходження рентгену, УЗД, на які вона не може надати квитанції. Крім витрат на придбання медикаментів нею понесено витрати на проїзд з смт. Отинія до м. Коломия та у зворотному напрямку у зв'яку з розслідуванням даної справи ( для участі в слідчих діях) та для участі в судовому процесі. Сума підтверджених витрат ( квитки, які збереглися) становить 60,96 грн., які вважає, що їй повинні бути відшкодовані відповідачем. Зазначає, що впродовж більше як трьох років, за які проводилися досудове та судове слідство, понесла значно більші витрати на приїзд до слідчого та суду, які не може підтвердити, оскільки частина квитанцій не збереглася, а частину - водії автобусів не видавали. Таким чином, сума завданих їй відповідачем збитків становить 1451,16 грн.: 1030,91 грн. (витрати на придбання ліків), 359,29 грн. (інфляційні втрати), 60,96 грн. вартість проїзду. Звертає увагу на те, що [PERSON] впродовж судового слідства умисно уникав прибуття до суду у зв'язку з чим судом декілька разів постановлялись ухвали про його примусовий привід (15.06.2017 року, 11.07.2017 року, 30.11.2017 року, 12 грудня 2017 року, 10.04.2018 року). Така поведінка [PERSON] свідчить про те, що він прагнув уникнути кримінальної відповідальності та виплати їй завданих збитків. При цьому він двічі подавав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. Ухвалою суду від 03.04.2018 року йому було відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 48 КК України, хоча він стверджував, що перестав бути суспільно-небезпечним. Такими діями [PERSON] завдав їй і моральної шкоди, оскільки вважає, що кожен злочинець має понести те покарання, яке передбачене законом. Крім фізичної та матеріальної шкоди, неправомірними суспільно небезпечними діями [PERSON] їй завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті: практично щоденні думки і спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, почуття образи, обурення, приниження гідності, побоювання щодо стану майбутнього здоров'я, відчуття настороги коли пересувається по власному подвір'ї та знаходиться в своєму житловому будинку. В момент отримання тілесних ушкоджень вона перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався приниженням гідності, тривоги, страху за своє життя та здоров'я. В подальшому вона змушена була проходити стаціонарне лікування, перенести оперативне втручання, витерплювати болісні лікувальні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування.Впродовж всього періоду лікування почувалась незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосуватись до негативних умов (лікарняний ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення), потребувала зовнішньої допомоги з боку близьких, з приводу чого почувалась як джерело клопоту та обмежень для родичів. Спричинення [PERSON] тілесних ушкоджень призвело до негативних психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пригніченість, нервозність, дратівливість, емоційна напруга, настрога. Просить взяти до уваги, що тілесні ушкодження їй, особі похилого віку ( на час скоєння злочину їй було 71 рік, спричинені особою протилежної статі, молодшої від неї на 23 роки. В межах кримінального провадження вона зверталась із відповідним цивільним позовом до [PERSON], однак ухвалою суду від 13.09.2018 року цивільний позов було залишено без розгляду. Просить стягнути з відповідача в її користь матеріальні збитки в сумі 1451,16 грн. та моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить заяву задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважної причини, про день, час та місце слухання справи був належним чином повідомлений на підставі ст.130 ч.9 ЦПК України, оскільки відмовився одержати в установленому порядку надіслану судом повістку. Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивачки, суд приходить до наступних висновків. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 13.09.2018 року в справі № 346/1981/17 клопотання обвинуваченого [PERSON] було задоволено, його було звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п.2 ч. 1 ст. 49 КК України в зв'язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито на підставі п.1 ст.2 ст.284 КПК України. (а.с. 13). Відповідно до вказаної ухвали [PERSON] обвинувачувався у вчиненні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я потерпілій-позивачці по даній справі - [PERSON] Злочин вчинено за таких обставин - 31 травня 2015 року близько 19:20 год. він, перебуваючи в приміщенні літньої кухні в смт. [ADDRESS], розпочав словесний конфлікт з потерпілою [PERSON], в ході якого, на грунті давно сформованих особистих неприязних відносин, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень, умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, наніс удар кулаком руки в обличчя з правого боку та два удари кулаками рук в область голови, від яких остання впала на підлогу, [PERSON] продовжував наносити удари ногами по різних частинах тіла, чим відповідно до висновку експерта від 24.06.2015 року спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми із струсом головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень,які спричинили короткочасний розлад здоров'я та синців у ділянках обличчя справа, правої та лівої клубових ділянок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Ухвалами Коломийського міськрайонного суду від 15.06.2017 року, 11.08.2017 року, 30.11.2017 року, 12.12.2017 року, 10.04.2018 року в справі №346/1981/17,до відповідача [PERSON] було застосовано приводи , оскільки він в судові засідання не з'являвся (а.с. 5-12). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 31.05.2015 року по 11.06.2015 року знаходилася на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділі Отинійської районної лікарні з діагнозом: струс головного мозку, забій м'яких тканин обличчя справа, забій обох клубових ділянок, що стверджується копією витягу з історії хвороби № 929 (а.с. 18). Також [PERSON] з 12.06.2015 року по 23.06.2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Отинійській районній лікарні № 1, діагноз: абсцес лівої сідниці, ІХС. Кардіосклероз дифузний. Гіпертонічна хвороба ІІ ст ст.3 ризик 4 ГЛШ.ХСНІІ,а також 12.06.2015 року перенесла операцію (розкриття та дренування абсцесу лівої сідниці) що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1017 (а.с. 17). Для проведення лікування та здійснення оперативного втручання позивачкою придбано за власні кошти медикаменти, лікарські засоби та матеріали медичного призначення, про що свідчать розрахункові документи (фіскальні чеки) на загальну суму 1030,91 грн. (а.с. 14-15). Крім того, позивачкою понесені витрати на проїзд з місця проживання счмт. Отинія до м. Коломия та у зворотному напрямку в зв'язку з розслідуванням кримінального провадження та участю в судових засіданнях, що підтверджується копіями квитків (а.с. 16). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є в тому числі втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1-3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає : 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачці, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачці душевних страждань та вважає, що достатнім розміром для компенсації такої шкоди буде сума в розмірі 7000 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Згідно з ч. 1 ст.1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. При прийнятті рішення, суд приймає до уваги, що внаслідок навмисних, неправомірних та винних дій відповідача позивачці завдано легкі тілесні ушкодження здоров'я, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, з приводу чого вона проходила лікування впродовж 24 календарних днів, і як потерпіла для поновлення свого особистого немайнового права на життя та здоров'я понесла витрати на придбання медикаментів для лікування у розмірі 1030,91 грн., витрати на проїзд в сумі 60,96 грн., а також 359,29 грн. інфляційних втрат, які є шкодою та відповідно до ст.ст. 22, 1166, 1195 ЦК України, підлягають відшкодуванню в повному обсязі. Встановлене судом підтверджується: копією ухвали про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності, копією паспорта та ідентифікаційного коду та іншими перевіреними в судовому засіданні доказами. На підставі ст.ст.22,23,1166, 1167,1195,1208 ЦК України та

Outcome: partial