Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 29.09.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери, розходження поглядів на життя та на виховання дитини, що спричинило постійні непорозуміння та призводило до скандалів між ними і, як результат призвело до відчуження. Крім того, за час сумісного проживання відповідач відмовлявся допомагати їй у веденні домашнього господарства, а також майже не турбувався про матеріальне забезпечення сім'ї. Всі вищевикладені обставини неодноразово призводили до сімейних сварок та з'ясування відносин між ними. Ведення спільного господарства та сумісне проживання з відповідачем припинено з літку 2012 року. На сьогоднішній день в її житті з'явився інший чоловік, з яким на протязі двох років вона знаходиться в фактичних шлюбних відносинах, і з яким в подальшому планує створити сім'ю. В зв'язку з викладеним просила розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання заявленого позову. Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позову. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 вересня 2007 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №903. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень СК України, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що шлюбні відносини сторони фактично припинені з літку 2012 року, останні тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення за цей час не відбулось, позивачкою фактично створено нову сім'ю з іншим чоловіком, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй заяві позивачка зазначала, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved