Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 28.09.2012 року, посилаючись на постанову нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії від 05.04.2016 року. В судовому засіданні представник позивачки вимоги підтримав. [PERSON] до суду не зявилась, надала заяву про вирішення спору за її відсутності, зазначивши, що позов [PERSON] визнає. Суд вислухав представника позивачки, вивчив надані до позову документи і спадкову справу за №1155\\2012, що надійшла з Третьої Одеської державної нотаріальної контори і встановив наступне: На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 14 вересня 1999 року Управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому і свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.08.2002 року квартира [ADDRESS], загальною площею 42,6 кв.м., в тому числі житловою 28,2 кв.м. належала на праві власності [PERSON]. 22.08.2002 року [PERSON] уклала заповіт на користь [PERSON]. [PERSON] померла 28.09.2012 року актовий запис про смерть №9287, вчинений 28.09.2012 року відділом державного реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Одеського міського управління юстиції. [PERSON] (її законний представник) в установлений законом строк надала до нотаріуса заяву про прийняття спадщина після смерті [PERSON] Нотаріус відмовив в прийнятті заяви з тих підстав, що 10.08.2012 року [PERSON] уклала новий заповіт на користь [PERSON] Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 8.10.2015 року задоволено позовні вимоги [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON], до [PERSON] про визнання заповіту недійсним з підстав, визначених ст..225 ЦК України на момент укладання заповіту [PERSON] за станом здоров»я не розуміла і не могла керувати своїми діями. Рішення суду набрало законної сили і надано нотаріусу. Постановою державного нотаріуса Третьої одеської державної нотконтори від 5.04.2016 року [PERSON] відмовлено в оформленні і видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що у спадкоємиці відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а саме свідоцтво про право власності на житло, видане 14 вересня 1999 року Управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому. Представник позивачки пояснив, що перший примірник свідоцтва про право власності на житло [PERSON] віддала до нотаріуса, коли 20.08.2002 року оформила і отримала свідоцтво про право на спадщину у вигляді 1\\2 частини квартири [ADDRESS] після смерті чоловіка [PERSON] До того ж, права спадкодавці на нерухомість у вигляді квартири [ADDRESS] зареєстровані в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно. Оскільки оформити спадкові права в нотаріальному порядку не є можливим, позивачка звернулась до суду з цим позовом. На обґрунтування своїх вимог позивачева сторона посилалась на такі докази: постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, свідоцтво про смерть [PERSON], заповіт від 22.08.2002 року, рішення Київського райсуду м.Одеси від 08.10.2015 року (разом з ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.12.2015 р.) по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, рішення Київського райсуду м.Одеси від 01.04.2016 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним і визнання права власності на спадщину, копію спадкової справи до майна [PERSON] №1155\\2012. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] підлягаючим задоволенню з наступних підстав: відповідно до положень ст..61 ЦПК (ч.3) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Київського райсуду м.Одеси, ухваленим 08.10.2015 року по цивільній справі за позовом [PERSON] (яка діяла в інтересах [PERSON]Г.) до [PERSON] про визнання заповіту недійсним та рішенням Київського райсуду м.Одеси від 1.04.2016 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту недійсним і визнання права власності на спадщину встановлено, що квартира [ADDRESS] загальною площею 42,6 кв.м., в тому числі житловою 28,2 кв.м. належала на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 14 вересня 1999 року Управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому і свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.08.2002 року. Зазначеними судовими рішеннями також встановлено, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса звернулись [PERSON] (її представник) і [PERSON] Відсутність у [PERSON] права на спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON]С, вирішено вищевказаними судовими рішеннями. Судовим рішенням від 1.04.2016 року визнано правомірність заповіту, укладеного [PERSON] 22.08.2002 року на користь [PERSON] У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року надані роз»яснення «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».

Outcome: approved