Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок по [ADDRESS] . Розпорядженням голови Боївської сільської рад народних депутатів № 39 від 05.09.1996 р. за чоловіком було визнано право власності на даний житловий будинок, який ним було отримано по переселенню в 1984 році. Також зазначила, що 11.11.2009 року її чоловіком було отримано рішення виконавчого комітету Боївської сільської ради Володарського району № 81 про надання [PERSON] погодження на прийняття до експлуатації самовільно збудованих ним споруд, а саме гаражу літ. Ж, сараю літ. Е, веранда літ. а-1. Проте, за життя правовстановлюючі документи на нерухомість чоловік не отримав. Вона фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, т.я. на час смерті згідно погосподарської книги була зареєстрована та фактично мешкала разом з чоловіком. З моменту надання житлового будинку у користування і до дати смерті чоловіка вся їх родина постійно мешкала та була зареєстрована у вищевказаному будинку, що підтверджується випискою з погосподарської книги. Станом на 05.09.1996 року наявність розпорядження голови Боївської сільської ради народних депутатів про визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок є підтвердженням переходу права власності на будинок. В зв`язку з чим просить визнати за нею право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 26.12.2018 року вищезазначену позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України було залишено без руху для зазначення в ній відомостей щодо наявності у позивачки або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви, а також для доплати суми судового збору в розмірі 1295,20 грн. 17.01.2019 року на виконання вимог зазначеної ухвали, представником позивачки - адвокатом Коваленко К.О. було подано заяву про усунення недоліків та надано копію висновку про оцінку житлового будинку, яка складає 70000 грн. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 22.01.2019 року вищезазначену позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України було повторно залишено без руху для доплати суми судового збору в розмірі 1295,20 грн. 01.02.2019 року на виконання вимог зазначеної ухвали, представником позивачки - адвокатом Коваленко К.О. було подано заяву про усунення недоліків та надано квитанцію про доплату судового збору в сумі 1295,20 грн. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 01.02.2019 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам. Також відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. Стороною відповідача у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не клопотань учасниками судового процесу не заявлено. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 15.04.2019 року закрито підготовче провадження у зазначеній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] під час розгляду справи позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Також суду пояснила, що її чоловік [PERSON] помер [INFO] . На час смерті вони перебували у шлюбі та проживали разом по [ADDRESS] , де і були зареєстровані. Вони мають сина [PERSON] , він також проживав у спірному будинку разом з ними, а в 2004-2005 році був знятий з реєстрації. Чоловік помер в лікарні в м. Маріуполі, він перебував на обліку у лікаря. Інших дітей у них немає. Після смерті чоловіка заводилась спадкова справа і вона отримала у спадок земельний пай. Крім неї після смерті чоловіка ніхто більше спадщину не приймав. Вона не може оформити спадкові права на будинок в нотаріальному порядку, оскільки не вистачає правовстановлюючих документів на ім`я померлого і нотаріус їй в цьому відмовила. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Коваленко К.О. позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Також суду пояснила, що позивачка не може оформити спадкові права на спірний будинок в нотаріальному порядку з причини не оформлення спадкодавцем на нього права власності. Позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка, яка прийняла спадщину. Їх спільний син, на час смерті чоловіка не проживав разом з ними, а тому спадщину не прийняв. Він також до нотконтори з заявою про прийняття спадщини не звертався. Інших спадкоємців крім позивачки немає. Вважає, що право позивачки порушено та підлягає судовому захисту, а позов задоволенню. Представник відповідача: Боївської сільської ради Нікольського району Донецької області - голова сільради Проценко О. В. у судове засідання не з`явився. Надав суду письмову заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував та просив справу розглянути без участі сільради. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу у відсутність нез`явившегося представника відповідача. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, розглянувши письмову заяву представника відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.03.1980 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 26.03.1980 року, та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », про що проведено відповідний актовий запис №25. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 13.09.2016 року [PERSON] помер [INFO] у віці 55 років в м. Маріуполі Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 25. Відповідно до погосподарської книги № 25-26 за 1991-1995 роки, членами домогосподарства за адресою: [ADDRESS] зазначені: [PERSON] , [INFO] - голова господарства, [PERSON] , [INFO] , - дружина, [PERSON] , [INFO] - син. Згідно погосподарської книги № 23 на 2016-2023 роки, зареєстрованими членами домогосподарства за адресою: [ADDRESS] значиться [PERSON] , [INFO] , - дружина., [PERSON] , [INFO] вибув 09.09.2016 року в зв`язку зі смертю. Таким чином судом встановлено, що на час смерті [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] разом зі своєю дружиною [PERSON] . Також судом встановлено, що відповідно до Розпорядження голови Боївської сільської ради народних депутатів від 05.09.1996 року № 39 за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок по [ADDRESS] отриманий ним за переселенням в 1984 році. Відповідно до витягу з рішення Боївської сільської ради від 13.12.1995 року № 60 [PERSON] передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,30 га, в тому числі для обслуговування житлового будинку - 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,05 га. Відповідно до рішення виконкому Боївської сільської ради Володарського району № 81 від 11.11.2009 року [PERSON] надано погодження на прийняття до експлуатації самовільно збудованих ним споруд гаража Ж 4,37 х 8,10 (2008 р.), сараю Е 4,33 х 6,30 (1994 р.), веранди а-1 1,85 х 5,40 (1998 р). та видано [PERSON] довідку про погодження про прийняття до експлуатації самовільно збудованих ним названих споруд. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.10.2018 року №142448140 [PERSON] є власником земельної ділянки [ADDRESS] . Відповідно до копії технічного паспорту виготовленого КП Володарської районної ради «Бюро технічної інвентаризації» станом на 16.10.2009 року житловий будинок по [ADDRESS] складається з житлового будинку літ. А-1, веранди літ. а1, гаражу літ. Ж, сараю літ. Е. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами станом на 06.11.2017 року складає 68500 грн., що підтверджується копією Висновку про вартість майна. Відповідно до довідки Боївської сільської ради Нікольського району Донецької області № 388 від 06.11.2018 року [PERSON] мешкала з 1986 року у житловому будинку по [ADDRESS] до 2001 року без зазначення номеру, а з 2001 року вказано номер 9, та мешкає в ньому по наступний час, про що свідчать записи у погосподарськиих книгах за весь цей період. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а статтею 16 цього Кодексу визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, зокрема одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно правового змісту ст.ст. 1216 - 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст. 1222 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтями 1261-1266 ЦК України передбачено п`ять черг спадкування за законом та спадкування за правом представлення. Частиною першою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу права на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно положень ст. 1268 ЦК України спадкоємиць за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України встановлено строк у шість місяців для прийняття спадщини, який починається з часу її відкриття. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. (ст.1297 ЦК України в редакції станом на 2016 рік, т.б. на час прийняття позивачкою спадщини). Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1298 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Як встановлено судом, і це підтверджується наданими стороною позивача дослідженими доказами, [INFO] відкрилася спадщина після смерті [PERSON] . Місцем відкриття спадщини є: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] , є дружиною [PERSON] , а тому в силу ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Доказів щодо складання заповіту спадкодавцем суду не надано. Також судом встановлено, що позивачка в силу ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки на час смерті останнього постійно проживала (була зареєстрована) разом з ним за однією адресою, а доказів того, що протягом шести місяців позивачка у встановленому законом порядку заявила про відмову від спадщини, суду не представлені. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , як за законом, так і за заповітом, в ході судового розгляду справи не встановлено, оскільки відповідних доказів з цього приводу матеріали справи не містять. До складу спадщини, після смерті [PERSON] , у відповідності до ст. 1218 ЦК України, увійшли права, що належали йому на момент смерті, зокрема право власності надане вищезазначеним Розпорядженням голови Боївської сільської ради народних депутатів від 05.09.1996 року № 39 на житловий будинок по [ADDRESS] . Позивачка, як на підставу задоволення заявлених позовних вимог посилається на неможливість реалізації права на спадкування на спірний будинок через орган нотаріату, проте останньою не надано жодних доказів, що вона в порядку ст.ст. 1296-1298 ЦК України зверталася до нотаріуса або до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею їй свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок і їй в цьому було відмовлено, зокрема було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, тощо. Таким чином, незважаючи на визнання позову відповідачем, беручи до уваги, що стороною позивача не доведено, що його право на спадкування порушено і позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування через нотаріуса або через уповноважену на це посадову особу відповідного органу місцевого самоврядування і отримати у встановленому ст.ст. 1296 - 1298 ЦК України порядку відповідне свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , суд дійшов висновку, що підстави для його захисту відсутні, о тому в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Інші доводи сторони позивача не спростовують висновків суду. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачці в задоволенні її позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що сплачені нею при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 2000 грн. відшкодуванню на її користь з боку відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed