Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та судових витрат, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 31.07.2017 року її було звільнено з посади соціального працівника з порушенням вимог трудового законодавства, а саме не дотримано вимоги ст. 43 КЗпП України та звільнено без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і не враховано переважне право на залишення на роботі, що і стало підставою звернення до суду. У судовому засіданні позивачка та її адвокат позов підтримали та просять задовольнити. Представники відповідача позов не визнали, зазначивши, що територіальним центром було направлено подання до профспілкового комітету, але оскільки про прийняте рішення не було повідомлено у встановлений законом строк, тому вважається, що профком надав згоду на розірвання трудового договору. Крім того зазначили, що позивачка не мала переважного права на залишення на роботі і їй була запропонована інша посада соціальним робітником, від якої вона відмовилась в присутності свідків. Посада соціального працівника після реорганізації відсутня. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що до 27.07.2017 року вона була головою профспілкового комітету Коропської первинної профспілкової організації працівників соціальної сфери. На момент звільнення позивачки вона була членом профкому. Подання територіального центру про надання згоди на звільнення позивачки до профкому не надходило. Заслухавши пояснення, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи суд приходить наступного висновку. Як встановлено у судовому засіданні позивачка з 21.02.2005 року працювала в територіальному центрі соціального обслуговування одиноких непрацездатних громадян та інвалідів Управління праці та соціального захисту населення Коропської райдержадміністрації на посаді соціального працівника, що підтверджується трудовою книжкою. Згідно протоколів № 1 загальних зборів Коропської первинної профспілкової організації працівників соціальної сфери від 01.10.2010 року та 18.11.2013 року членом профкому обрано [PERSON] ([PERSON]). Наказом № 28 від 31.07.2017 року [PERSON] звільнено з посади соціального працівника II категорії відділення організації надання адресної натуральної та грошової допомоги у зв'язку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою для звільнення стало розпорядження Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області № 228 від 27.04.2017 року «Про реорганізацію територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних допомог» та згідно рішення Коропської селищної ради № 432 від 30.05.2017 року «Про створення територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Коропської селищної ради. 28.04.2017 року директором територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Коропської райдержадміністрації Чернігівської області голові профспілкового комітету було внесено подання про надання згоди на звільнення за скороченням штату відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, згідно якого підлягала скороченню посада позивачки. Згідно протоколу засідання профспілкового комітету № 5 від 04.05.2017 року реорганізацію визнано як таку, що проводиться з отриманням усіх термінів, процедур та норм права. Наказом територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Коропської районної державної адміністрації Чернігівської області від 22.05.2017 року згідно розпорядження Коропської РДА № 228 від 27.04.2017 року вирішено провести реорганізацію територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) та попередити всіх працівників про скорочення у зв'язку з реорганізацією. [PERSON] згідно особистого підпису з наказом ознайомлена 29.05.2017 року. Позивачка вважає, що її звільнення з роботи є незаконним, оскільки не взято до уваги те, що вона є членом профкому і її звільнення допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членом якого вона є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки. Згідно з частиною першою статті 43 КЗпП розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. В матеріалах справи містяться подання голові профспілкого комітету територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Коропської райдержадміністрації від 13.07.2017 року та 20.07.2017 року про надання згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Однак, як вбачається з пояснень представників відповідача та матеріалів справи докази про направлення та отримання вищезазначених подань відсутні. Відповідно до ч. 10 ст. 43 КЗпП України якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. На виконання ухвали Коропського районного суду Чернігівської області від 31.10.2017 року щодо вирішення профспілковим комітетом територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Коропської райдержадміністрації Чернігівської області питання щодо надання згоди або відмови в наданні згоди на звільнення [PERSON] за п. 1 ст. 40 КЗпП України було надано протокол засідання профкому № 1 від 06.12.2017 року, згідно якого, оскільки обрано нового голову та новий склад профкому, а [PERSON] не є членом профспілки, тому і погоджувати її звільнення немає потреби. За змістом ст.ст. 40, 49-2 КЗпП України у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом. При цьому таке звільнення допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Актом територіального центру соціального обслуговування Коропської РДА від 31.07.2017 року зафіксована відмова позивачки від запропонованої посади соціального робітника відділення соціальної допомоги вдома, однак [PERSON] попереджена про наступне вивільнення була 29.05.2017 року. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачку звільнено з порушенням вимог трудового законодавства, а саме: не було отримано згоди профкому на звільнення, також стороною відповідача не надано доказів про визначення переважного права працівників, які мають право на залишення на роботі, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. За змістом п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» звільнений без законних підстав або з порушенням установленого порядку працівник не поновлюється на попередній роботі лише у випадку, коли поновити його на роботі неможливо внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації.

Outcome: approved