Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем [PERSON] 16 квітня 2004 року у виконавчому комітеті Вільхівської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області та залишити їй прізвище [PERSON] . В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 16 квітня 2004 року. Від спільного проживання в них дітей немає. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який зловживав алкоголем, а також відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Це призвело до того, що з 18 квітня 2018 року вони спільно не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача, вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому просить шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила про задоволення позову, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, правом на подачу відзиву не скористався, клопотань про неможливість прибуття до суду та відкладення судового розгляду не подавав. На підставі письмової заяви позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст.ст. 247, 280-282 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 16.04.2004 року вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 квітня 2004 року (а.с.4). Відповідно до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони протягом останніх трьох років спільно не проживають, шлюбні відносини не підтримують, дітей від шлюбу немає, позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача, шлюб існує формально, майнового спору між сторонами немає, а тому суд вважає, що є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить не змінювати їй прізвище на дошлюбне та залишити їй прізвище [PERSON] , суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення.

Outcome: approved