Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

Позивачка звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про відшкодування додаткових витрат на дитину. Позовні вимоги мотивувала тим, що вони проживали з відповідачем однією сім`єю зареєстрованою по релігійним канонам у період з 11 червня 1995 року по 01 квітня 2008 року, згідно із нормами ч. 2 ст. 3 СК України. Від сімейних відносин з відповідачем народились діти, які наразі перебувають на утриманні позивачки, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно з рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 04.03.2016 відповідачу було визначено обов`язок по сплаті аліментів на утримання сина у розмірі, з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також щодо іншого сина, який на той час був студентом НМУ ім. О.О. Богомольця, аліменти у розмірі 1/6 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання. На сьогоднішній день [PERSON] здобуває вищу освіту в Київському інституті музики ім. Р.М. Глієра. Вища освіта отримується на підставі договору № 22/МС від 30.07.2018 року, на платній основі. Позивачка, як мати дитини, не дивлячись на те, що офіційно працює на двох роботах не має достатньо коштів на витрати по отриманню дитиною вищої освіти. За 2019 рік позивачка витратила 38 000 грн., оскільки навчання дитини тягне за собою постійні, додаткові фінансові витрати, а відповідач в свою чергу грошових коштів не надає, в досудовому порядку вирішувати дане питання не бажає, позивачка вимушена звернутись до суду із вищевказаною позовною заявою в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь, оплачені додаткові витрати на оплату освітніх послуг сина [PERSON] у розмірі 38, 000 грн.; зобов`язати [PERSON] щосеместрово, безготівково перераховувати суму у розмірі 19 000 грн. до 01.09. поточного року та суму у розмірі 19 000 грн. до 11.01. наступного року, на відповідний розрахунковий рахунок, з призначенням платежу на навчання в коледжі. Ухвалою суду від 22.07.2019 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. Ухвалою судді від 13.09.2019 було відкрито провадження у вказаній справі, з призначенням розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою судді від 25.11.2019 було вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 27.03.2020 року позивачкою було подано заяву про збільшення позовних вимог мотивовану тим, що під час розгляду справи додаткові витрати на сина збільшились. За 2019 -2020 роки позивачкою виплачено 57, 000 грн., а відтак просить прийняти до уваги зміст уточнених позовних вимог в частині стягнення стягнути з [PERSON] на її користь, оплачені додаткові витрати на оплату освітніх послуг сина [PERSON] у розмірі 57, 000 грн.; У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] вимоги позову з урахуванням з уточненого змістом позовної заяви підтримав, просивши про їх задоволення в повному обсязі, щодо розгляду справи заочно з постановленням по справі заочного рішення суду у відсутності сторони відповідача не заперечував. Відповідач по справі в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції суду, про причини неявки суд не повідомляв. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності не з`явившихся учасників справи за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення, про що також не заперечував представник позивача у судовому засіданні. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши зібрані в матеріалах справи докази, суд дійшов наступного висновку: Судом встановлено, що на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 04.03.2020 року було стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 15.12.2015 року і до повноліття дитини. На даний момент син сторін у справі [PERSON] навчається в коледжі на денній формі навчання у Київському інституті музики ім. Р.М. Глієра. Відповідно до договору №К22мс від 30.07.2018, загальна вартість освітніх послуг за весь строк навчання [PERSON] у Київському інституті музики ім. Р.М. Глієра, становить 152 000, 00 грн. Замовник вносить плату щосеместрово в розмірі 19, 000 грн. (вартість навчання за повний календарний рік 38, 000 грн.) За період 2018-2019 р.р. [PERSON] сплатила 38, 000 грн. згідно договору про навчання освітніх послуг №К22мс від 30.07.2018 року, що підтверджується квитанціями № 25 від 02.08.2018 та 533 від 21.01.2019 року. За період 2019-2020 р.р. [PERSON] сплатила 38, 000 грн. згідно договору про навчання освітніх послуг №К22мс від 30.07.2018 року, що підтверджується квитанціями № 43 від 27.09.2019 та №0.0.1589651082.1 від 28.01.2020 року. Інших доказів на підтвердження витрат, що понесені позивачем у зв`язку з навчанням сина [PERSON] , суду не надано. Законодавцем положенням ч.2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення віку 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до абзацу 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006р. обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до положень ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З наведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для стягнення додаткових витрат на дитину є потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані по справі докази, суд вважає за необхідне стягнути [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину фактично понесених додаткових витрат на оплату освітніх послуг, наданих по навчанню сина [PERSON] , [INFO] , у загальному розмірі 38000 грн.. Одночасно, суд вважає вимога, щодо зобов`язання [PERSON] щосеместрово, безготівково перераховувати суму у розмірі 19 000 грн. до 01.09. поточного року та суму у розмірі 19 000 грн. до 11.01. наступного року, на відповідний розрахунковий рахунок, з призначенням платежу на навчання в коледжі, є необгрунтованою та не підлягає задоволенню судом . Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням поданих позивачем доказів, та враховуючи, що батьки повинні нести вказані витрати обидва, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial