Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, який згодом уточнила до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на двох неповнолітній дітей доньку [PERSON], 2000 року народження та сина [PERSON], 2004 року народження по 3500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вимог вказує, 06.09.1986 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. За час шлюбу в них народилися донька [PERSON], 1987 року народження, донка [PERSON], 2000 року народження та син [PERSON], 2004 року народження. Подружнє життя між ними не склалось. У кожного з них різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Даний шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Крім того, діти перебувають повністю на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку не виконує свій батьківський обов'язок по утриманню дітей. Відповідач зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, займається транспортними перевезеннями та інших утриманців крім дітей не має. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У судовому засідання позивачка та її представник позов підтримали, зіславшись на доводи викладені у ньому. Представник відповідача - адвокат Вальчук М.М. позов у частині розірвання шлюбу визнала повністю. Щодо стягнення аліментів зазначила, що відповідач не працює, доходу від підприємницької діяльності не отримує, а тому просила визнати розмір аліментів у сумі 420 грн. на кожну дитину. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 06.09.1986 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.01.2015 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №1205. Від даного шлюбу у сторін народилися донька [PERSON], яка є повнолітньою, [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.05.2000 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільської міської ради, про що зроблено актовий запис за №799 та син [PERSON], [INFO] року народження, що стверджується свідоцтвом про народження серії від 24.05.2004 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1026. Останнім часом відносини між подружжям погіршилися, постійно виникають сварки та непорозуміння. З січня 2015 року сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Між ними втрачено почуття поваги та взаєморозуміння один до одного. Шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їхньої дитини. Діти проживають разом із матір'ю по [ADDRESS] та перебувають повністю на її утриманні, що визнається не заперечується відповідачем по справі. [PERSON] у добровільному порядку не виконує свого обов'язку щодо утримання неповнолітніх дітей та матеріальної допомоги не надає, що не заперечив в судовому засіданні представник відповідача. Інших утриманців крім дітей не має. Встановлено, що відповідач з 06.03.2008 року зареєстрований як фізична особа - підприємець, що стверджується свідоцтвом про державну реєстрацію серії [NUMBER]. З довідки Головного управління ДФС у Тернопільській області від 23.05.2015 року вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в Тернопільській ОДПІ як фізична особа-підприємець з 11.03.2008 року. У 2013-2014 року перебував на загальній системі оподаткування та згідно поданої декларації за 2013 рік доходу не одержував. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 111, 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхній дітей, що має істотне значення. Встановлено, що шлюб існує лише формально та подальше спільне життя подружжя суперечитиме інтересам сторін. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що слід розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 06.09.1986 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1205. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник податків має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі. Встановлено, що відповідач зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності з 2008 року, отримує мінливий, нерегулярний дохід. Інших утриманців, крім двох неповнолітній дітей, не має. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є особою молодого віку, працездатним, стан здоров'я задовільний, отримує мінливий, нерегулярний дохід, інших утриманців, крім сина та доньки не має, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON], 2004 року народження та доньки [PERSON], 2000 року народження слід визнати в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. В силу вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обов'язків по утриманню дітей та сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що [PERSON] не займається підприємницькою діяльності як безпідставні, оскільки з довідки ДФС встановлено, що відповідач перебуває на обліку у ОДПІ як фізична особа-підприємець. Безпідставними також є твердження представника відповідача про те, що відповідач не отримує доходів від підприємницької діяльності, оскільки останній не припинив свою підприємницьку діяльність та не знявся з обліку як фізична особа підприємець, а відсутність доходу за 2013 рік свідчить лише про мінливий, нестабільний характер підприємницької діяльності. Крім того, з [PERSON] в користь [PERSON] слід стягнути судовий збір за подання позову про розірвання шлюбу у розмірі 243,60 грн. та в користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. за позовні вимоги в частині стягнення аліментів.

Outcome: partial