Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , разом з господарськими будівлями та спорудами, та на земельну ділянку площею 0,0645 гектарів розміщену в [ADDRESS] що, раніше належала [PERSON] , на підставі договору Дарування земельної ділянки від його матері [PERSON] , належної на підставі державного акту про право приватної власності на землю І-ЛГ № 045692, виданого Лисичанським міськвиконкомом 30.10.1996 р. згідно рішення від 22.10.1996 р. № 471. зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 719. Позивачка у наданій суду письмовій заяві позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідачка у письмовій заяві позов визнала, попереджена про наслідки визнання позову, справу просила розглядати за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . Після смерті чоловіка позивачка не зверталася до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, оскільки була зареєстрована та фактично мешкала разом з чоловіком однією сім`єю, на момент його смерті включно, тому є такою що прийняла спадщину. Також, на момент смерті чоловіка була зареєстрована, але фактично не мешкала їх спільна з померлим донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6 місяців з моменту відкриття спадщини не подав заявупро відмову від прийняття спадщини. Таким чином, правовою підставою для визнання особи такою, що прийняла спадщину, є саме факт проживання, а не реєстрації разом із спадкодавцем. Відповідачка заяву про прийняття спадщини не подавала та фактично разом з спадкодавцем не мешкала, тому суд вважає, що вона не є такою, що прийняла спадщину. Відповідно до ст. 1220 ЦКУкраїни, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заяву про відмову від прийняття спадщини позивачка не подавала. Як зазначено у Листі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних и кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту , що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином, позивачка є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину, і позов підлягає задоволенню. Суд вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову слід прийняти. Судовий збір у розмірі 768,4 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved