Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 01.09.2001 вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Черкаському МВД РАЦС м. Черкаси. Від шлюбу в них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та постійні сварки. На даний час позивачка вимушена проживати з дітьми окремо від відповідача, спільне господарство не ведуть з 2016 року. Діти повністю перебувають на її утриманні, відповідач добровільно коштів не надає. Оскільки вона не в змозі забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, просить суд стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти в розмірі 50% від його щомісячного доходу. Відповідач [PERSON] 20.08.2018 скерував до суду відзив, в якому вказував, що визнає позов частково, заперечує проти задоволення позову в частині стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], оскільки, починаючи з 20.06.2018 (з моменту закінчення Вереміївської загальноосвітньої школи) та до цього часу він зареєстрований і проживає разом із ним за адресою: [ADDRESS], та перебуває повністю на його утриманні. Відповідач вказував, що весь час він приймав участь в утриманні дітей в натуральній формі (купував їм продукти, одяг, іграшки тощо. У сина [PERSON] існує банківська картка юніора, на яку він самостійно вносив кошти для його потреб. Отже, для стягнення аліментів на користь позивачки на утримання сина [PERSON] не має жодних підстав. Відносно розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки просив звернути увагу на той факт, що він є працюючим пенсіонером, на його утриманні знаходиться двоє батьків та син. Проте, стягнення аліментів в розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину певного віку є більш гарантованим та відповідає нормам чинного законодавства. Крім того, незалежно від стягнення з нього аліментів, він приймає активну участь в матеріальному забезпеченні дітей, що підтверджується письмовими доказами. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити, не заперечувала, що син [PERSON] з 25.08.2018 прожиавє з батьком та перебуває на його утриманні, але до того часу вона самостійно утримувала двох дітей. Наголошувала на тому, що донька [PERSON] має захворювання на цукровий діабет, що вимагає додаткових коштів на лікування, самостійно вона не в змозі утримувати дитину. Суду пояснила, що позивач має статус пенсіонера та отримує пенсію за вислугу років, а також працює і спроможний надавати матеріальну допомогу як доньці, так і сину. Вважає, що аліменти в розмірі 50% від доходів щомісячно є реальними для позивача, оскільки інших утриманців у відповідача немає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в частині стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] з підстав, зазначених у відзиві. В іншій частині проти задоволення позову не заперечував. Просив суд врахувати ту обставину, що він є інвалідом ІІ групи, на даний час потребує операції на нозі, на яку в нього не вистачає коштів. Крім того, він надає фінансову допомогу своїм батькам похилого віку. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає наступне. Судом встановлено, що [PERSON] народився 25.04.2003, батьками записані позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії І-СР № 128930, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Соснівського районного управління юстиції м. Черкаси Черкаської області. [PERSON] народилася 10.12.2009, батьками записані позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії І-СР № 103937 від 16.12.2009, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір'ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов'язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім'ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України. Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв'язку між останніми. Обов'язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. З довідки КП «Соснівська служба утримання будинків» Черкаської міської ради № 2080 від 14.08.18 вбачається, що неповнолітній [PERSON] та малолітня [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що неповнолітній син проживає із ним, починаючи з моменту закінчення Вереміївської загальноосвітньої школи (тобто, з 20.06.2018), оскільки з»ясовано, що він почав постійно проживати з батьком у Черкасах з 25.08.2018 та повністю знаходиться на його утриманні саме з цього часу. Малолітня донька [PERSON] проживає разом із її матір»ю позивачкою по справі. Даний факт в судовому засіданні сторонами не заперечувався. Згідно з ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] перебуває на обліку Головного управління ПФУ в Черкаській області і отримує пенсію по інвалідності, за період з 01.07.2017 по 30.06.2018 сума пенсії становить 52574,52 грн., що підтверджується копією довідки № 27579/02-27 від 05.06.2018. Судом встановлено, що відповідач працює водієм в Черкаському ПАО «АЗОТ» та за період з грудень 2017 року по травень 2018 року отримав зарплату в сумі 39015,44 грн., що підтверджується копією довідки про доходи № 509 від 07.06.2018. Твердження відповідача про те, що він потребує операції на нозі, суд розцінює як такі, що не можуть бути враховані при визначенні розміру аліментів, оскільки вказані проблеми зі здоров'ям не перешкоджають відповідачу працювати і отримувати наведений вище дохід. Проте, суд приймає до уваги той факт, що на його утриманні знаходяться батьки-пенсіонери. Також, матеріалами справи, а саме: відповідними товарними та фіскальними чеками, підтверджується факт надання відповідачем матеріальної допомоги (продукти, одяг, іграшки тощо) спільним з позивачкою дітям. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути визначені у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, враховує той факт, що неповнолітній син [PERSON] проживав з матір»ю до 24.08.2018 включно та перебував на її утриманні, а також той факт, що на її утриманні перебуває малолітня донька [PERSON]. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітнього сина задовольнити частково та стягнути аліменти за період з 13.04.2018 (з моменту предявлення даного позову до суду) і до 24.08.2018 включно (до моменту проживання разом із матір»ю). Також, суд одночасно стягує з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки. При цьому, за період з 13.04.2018 по 24.08.2018 аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) на двох дітей, а починаючи із 25.08.2018 і до досягнення донькою повноліття у розмірі 1/4 частини. На думку суду такий розмір аліментів забезпечить належне утримання дитини обома батьками і не поставить платника аліментів у занадто скрутне матеріальне становище. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки при зверненні до суду сторони звільнені від сплати судового збору, судові витрати віднести на рахунок держави. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення необхідно допустити до негайного виконання в межах платежу за один місяць.

Outcome: partial