Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона з 20.10.2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя, вони мають двох малолітніх дітей. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Між сторонами фактично припинені шлюбні відносини. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим. Тому звернулася до суду і прохає розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з`явилася, повідомлена про дату, час і місце розгляду справи належним чином. Надала суду клопотання, в якому просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду належним чином про причини неявки суду не повідомив, жодних заяв, у тому числі, про відкладення розгляду справи, клопотань, відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки всі умови у сукупності існують, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі, про що постановив відповідну ухвалу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20.10.2007 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, зроблений актовий запис №157; прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а. с. 7, копія свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] ). [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] , який народився [INFO] (копія свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , а. с. 8). [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] , який народився [INFO] (копія свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , а. с. 10). Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 56 Сімейного кодексу кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. 4 ст. 56 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу та зазначає, що сім`я розпалася, суд дійшов висновку, що відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд встановив, що подружжя припинило шлюбні стосунки, не веде спільного господарства, сім`я фактично розпалася, поновлення сімейних стосунків не вбачається можливим. Надання часу на примирення подружжя є правом, а не обов`язком суду, таку дію суд може застосувати, якщо з матеріалів справи вбачаються підстави для його застосування та можливий позитивний результат, тоді як в цьому випадку суд не вбачає підстав для надання часу для примирення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примушування сторін на подальше перебування у шлюбі є неприпустими і таким, що буде порушувати їх права та інтереси, а також інтереси дітей подружжя, які вимушені будуть перебувати у стані психологічного дискомфорту, спостерігаючи за відносинами батьків, що не ґрунтуються на повазі та любові. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку про задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки 840,80 грн. сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved