overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2014 року. Від шлюбу мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. У лютому 2017року через відсутність взаєморозуміння та постійно виникаючі різномовності вони з відповідачем припинили сімейні стосунки. Зазначаючи на тому, що їх сімя розпалась остаточно та що відновлення сімейних стосунків є неможливим, позивачка просить суд шлюб з відповідачем розірвати. В попередньому судовому засіданні, проведеному за згодою сторін з розглядом справи по суті, позивачка підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Вважала збереження сімї та відновлення шлюбно-сімейних стосунків неможливим і наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнав, погодившись з доводами позивачки щодо неможливості збереження сімї з огляду на різні характери та повну відсутність взаєморозуміння. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2014 року. Їх шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 203 (арк.спр.7). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (арк.спр.6), яка за взаємною домовленістю проживає з матірю. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Із пояснень сторін вбачається, що питання розірвання шлюбу вирішено ними за взаємною згодою, жодна із сторін відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажає. І позивач, і відповідач вважають, що їх сімя розпалася остаточно, що подальше спільне життя неможливе та що не розірваний шлюб буде порушувати їх особисті інтереси в подальшому. Досліджені докази у справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сімєю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що їх шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, місце проживання дитини та питання її матеріального забезпечення, як свідчать досліджені докази, визначено сторонами самостійно. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2013 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів вони з відповідачем в квітні 2014року припинили сімейні стосунки і з зазначеного часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вказуючи на те, що їх сім'я розпалась остаточно і відновленню не підлягає, позивачка просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, і суду пояснила, що відповідач протягом двох років з сім'єю стосунків не підтримує, про їх з сином достаток не дбає, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, своїх батьківських обов'язків щодо виховання сина не виконує, з урахуванням чого вказувала на неможливість збереження сім'ї і просила суд їх шлюб розірвати, залишивши їй після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Відповідач, будучи телефонограмою повідомленим про час і місце розгляду справи, до судового засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи суду не надіслав, що є підставою для розгляду справи в заочному судовому засіданні на підставі наявних у справі даних. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2013 року. Їх шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку за актовим записом №647 (арк.спр.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (арк.спр.5). Як пояснила в судовому засіданні позивачка, дитина з досягнення тримісячного віку знаходиться на її вихованні. Участі у вихованні та утриманні дитини відповідач не приймає. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Позиція позивачки, яка сімейні стосунки з відповідачем відновлювати не бажає, відповідача, який заходів, направлених на збереження сім'ї, не вживає, дають суду підстави для висновку щодо неможливості відновлення між ними сімейних стосунків та збереження сім'ї, з огляду на що їх шлюб підлягає розірванню. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спору майнового характеру не заявлено, місце проживання дитини визначено сторонами самостійно. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2010 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її вихованні. Восени 2013року з причини взаємного непорозуміння вони з чоловіком припинили сімейні стосунки і з зазначеного часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Зазначаючи та те, що сім'я фактично розпалась та що відновлення сімейних стосунків є неможливим, позивачка просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, і наполягала на розірванні шлюбу, доводячи суду неможливість його відновлення через небажання обох жити разом. Відповідач позов визнав, підтвердивши суду факт припинення шлюбно-сімейних стосунків та неможливість їх відновлення. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2010 року. Їх шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом № 291 (арк.спр.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (арк.спр.8). Дитина проживає разом з матір'ю, місце її проживання визначено батьками добровільно. Із пояснень сторін вбачається, що жодна із них відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажає. І позивачка, і відповідач вважають, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя неможливе та що не розірваний шлюб буде порушувати їх особисті інтереси в майбутньому. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сім'єю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що їх шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, місце проживання дитини та питання її матеріального забезпечення, як свідчать досліджені докази, визначено сторонами самостійно. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 26 березня 2004 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Через непорозуміння та постійно виникаючі сварки, які відбувалися в присутності доньки та негативно впливали на її психічний стан здоровя, вони з відповідачем припинили сімейні стосунки. Зазначаючи на тому, що їх сімя розпалась остаточно та що відновлення сімейних стосунків є неможливим, позивачка просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 березня 2004 року. Їх шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом № 49 (арк.спр.6). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (арк.спр.7). Згідно письмових заяв позивачки і відповідача, сторони разом не проживають і відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажають. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Оскільки досліджені судом докази та позиція сторін не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що їх шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, місце проживання дитини та питання її матеріального забезпечення, як свідчать досліджені докази, визначено сторонами самостійно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29 липня 2005 року, в якому [INFO] в них народилася донька [PERSON]. Через відсутність взаєморозуміння, втрату поваги один до одного та постійні сварки в грудні 2014 року вони з чоловіком припинили сімейні стосунки і з зазначеного часу разом не проживають. Вказуючи на те, що відновлення шлюбно-сімейних стосунків неможливе, оскільки їх сім'я фактично розпалась, позивачка просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з'явились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких висловили свою згоду на розірвання шлюбу. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 липня 2005 року. Їх шлюб зареєстровано у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом № 175 (арк.спр.6). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (арк.спр.7, 8). Як зазначено позивачкою в позовній заяві, дитина після розірвання шлюбу залишиться на її вихованні. Спору щодо місця проживання дитини чи поділу сумісного майна між сторонами не виникає. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі та позиція сторін, які жити разом не бажають та висловили взаємну згоду на розірвання шлюбу, дають суду підстави для висновку про неможливість відновлення сімейних стосунків та збереження шлюбу, що є підставою для його розірвання. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 29 липня 2006 року, від якого мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. В березні 2017 року через взаємні непорозуміння та постійно виникаючі сварки, свідком яких була дитина, вони з відповідачем припинили сімейні стосунки і стали жити окремо. Зазначаючи на тому, що їх сімя розпалась остаточно і вже не може бути збережена, позивачка просить шлюб з відповідачем розірвати. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, що не перешкоджає судовому розгляду. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 липня 2006 року. Їх шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом № 207 (арк.спр.10). 02.01.2007 року у сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження (арк.спр.11). Згідно письмових заяв позивачки і відповідача, сторони разом не проживають, відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажають. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. І чоловік, і жінка користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Оскільки досліджені судом докази та позиція сторін не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що їх шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, місце проживання дитини та питання її матеріального забезпечення, як свідчать досліджені докази, визначено сторонами самостійно. Вирішуючи питання про судові витрати в порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений нею при зверненні до суду, в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 5 лютого 2010 року. [INFO] року в них народився син [PERSON]. В лютому 2015 року через відсутність взаєморозуміння та постійно виникаючі суперечки їх з чоловіком стосунки припинені. Вказуючи на те, що відновлення шлюбно-сімейних стосунків неможливе, позивачка просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. В попередньому судовому засіданні, проведеному за згодою сторін, позивачка підтримала свої вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, і наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач позов визнав, підтвердивши суду факт припинення шлюбно-сімейних стосунків та неможливість їх відновлення. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 5 лютого 2010 року. Їх шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції Донецької області за актовим записом № 26 (арк.спр.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (арк.спр.5). Із пояснень сторін вбачається, що питання розірвання шлюбу вирішено ними за взаємною згодою, жодна із них відновлювати сімейні стосунки та зберігати шлюб не бажає. І позивач, і відповідачка вважають, що їх сім'я розпалася остаточно, подальше спільне життя неможливе і що не розірваний шлюб буде порушувати їх особисті інтереси в подальшому. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази по справі, позиція сторін та їх небажання жити однією сім'єю дають суду підстави для висновку про неможливість збереження шлюбу. Оскільки встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, не дають підстав вважати, що збереження шлюбу та подальше сумісне життя можливе, суд вважає, що їх шлюб слід розірвати. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, місце проживання дитини та питання її матеріального забезпечення, як свідчать досліджені докази, визначено сторонами самостійно. Згідно ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка заявила про своє бажання надалі носити прізвище «[PERSON]», що є виключно її правом і не потребує згоди позивача чи будь-якої іншої особи, тому її клопотання слід задовольнити. Вирішуючи питання щодо судових витрат в порядку ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти їх на відповідача, оскільки на вихованні позивачки знаходиться неповнолітня дитина. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в шлюбних стосунках з 03 листопада 2012 року. В шлюбі 11.08.2013 року в них народилася донька [PERSON]. В жовтні 2014 року через відсутність взаєморозуміння і спільних інтересів вони з чоловіком припинили сімейні стосунки і з зазначеного часу разом не проживають. Зазначаючи на тому, що їх сімя розпалась остаточно і сімейні стосунки відновленню не підлягають, позивачка просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, що не перешкоджає судовому розгляду. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 03 листопада 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 284 (арк.спр. 6). В шлюбі 11.08.2013 року у сторін народилася донька - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 7). Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх шлюбу. Фактичні стосунки, які склалися між подружжям, та їх взаємна байдужість до збереження сімї дають суду підстави для висновку про неможливість подальшого збереження шлюбу, з огляду на що позов підлягає задоволенню. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру чи з приводу виховання дитини сторонами не заявлений. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в шлюбних стосунках з 04 грудня 2015 року. В шлюбі 01.03.2016 року в них народилася донька [PERSON]. Через відсутність взаєморозуміння і нехтування відповідачем сімейними цінностями їх спільне життя не склалося, і вони з відповідачем припинили сімейні стосунки. Зазначаючи на тому, що їх сімейні стосунки припинені остаточно і відновленню не підлягають, позивачка просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, до судового засідання не зявилися, надавши суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Згідно заяви відповідача проти позовної заяви він не заперечує, з розірванням шлюбу згоден. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 грудня 2015 року. Їх шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 395 (арк.спр. 5). Після укладення шлюбу позивачці залишено прізвище [PERSON]. Сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 6). Як зазначає позивачка в позові, сімейні стосунки з відповідачем припинені, жити з ним однією сімєю вона не бажає, вважає, що їх сімя розпалася остаточно, а нерозірваний шлюб буде порушувати її особисті інтереси. Згідно ч.1ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені докази у справі та позиція сторін, викладена в письмових заявах, дають суду підстави для висновку про їх небажання зберігати шлюб та відновлювати сімейні стосунки, з огляду на що шлюб сторін підлягає розірванню. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спору майнового характеру чи виховання дитини між сторонами не існує. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved