Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про надання дозволу для оформлення документів та виїзду її неповнолітньої дочки [PERSON], 2002 року народження, за межи України без згоди відповідача. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що відповідач [PERSON], з яким вона перебувала у шлюбних відносинах, є батьком її дочки [PERSON], [INFO]. Жовтневим відділом РАЦС Маріупольського МУЮ їх шлюб був розірваний 22 жовтня 2010 року. У зв'язку із складною воєнно-політичною обстановкою на Донбасі вона прийняла рішення про тимчасовий виїзд з дитиною з України, але відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, при цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не явився, з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Від третьої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності та на розсуд суду, з урахуванням інтересів дитини. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір'ю [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються: - свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO] (серія [NUMBER]), виданим Відділом РАГС Жовтневого райуправління юстиції м. Маріуполя Донецької області 17.12.2002 року, актовий запис №1786 від 17 грудня 2002 року, в графі батьки зазначені: батько [PERSON] та мати - [PERSON]; - свідоцтвом про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON], Серії [NUMBER], виданим 22 жовтня 2010 року, актовий запис №523 зареєстрований 22 жовтня 2010 року Жовтневим відділом РАЦС Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Після розірвання шлюбу прізвище жінки - [PERSON]. Згідно зі ст.154, ст.155 Сімейного кодексу України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини, батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року та постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», а також Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що мати дитини дійсно має на меті виїзд з України, у зв'язку із складною воєнно-політичною обстановкою, тому підстав для відмови у задоволенні позову не встановлено, у зв'язку із чим, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.154, ст.155 Сімейного кодексу України, ст.313 ЦК України,

Outcome: approved