Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовами, в яких просить визнати за нею право власності на жилий будинок [ADDRESS], як за спадкоємицею за законом після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO]. Крім того, [PERSON] просить суд визнати недійсними записи у погосподарській книзі №8 за 2001-2005 роки по вказаному вище будинку та зобов'язати Левківську сільраду внести записи до згаданої погосподарської книги, зазначивши головою двору її батька [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що у наведеній погосподарській книзі запис про те, що головою двору є [PERSON], та всі послідуючі за ним записи, не відповідають дійсності. Водночас, позивачка вважає, що їй, як єдиній спадкоємиці після смерті [PERSON], який був головою двору за вказаною адресою, належить спірний будинок, але нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на цю спадщину, у зв'язку із відсутністю у батька правовстановлюючого документу на будинок. Третя особа [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на жилий будинок [ADDRESS], як за спадкоємцем за законом після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO], та матері [PERSON], яка померла [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказаний будинок був побудований його батьком, та після смерті батьків він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у вигляді спірного будинку, проте отримав відмову, оскільки право власності на цей будинок за батьками не зареєстровано в державних органах. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав з тих же підстав, а позов [PERSON] не визнав, оскільки головою двору був [PERSON], а не [PERSON] Представник відповідача Левківської сільської ради позов [PERSON] не визнала та підтримала позов [PERSON], оскільки головою двору за вказаною адресою був його батько [PERSON] Третя особа та його представник свій позов підтримали з підстав, викладених у ньому. Позов [PERSON] не підтримали з підстав, на які послався представник вказаної сільради. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позови [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що третя особа [PERSON] та спадкодавець позивачки [PERSON] є рідними братами. Їх батькам, а саме батьку [PERSON] та матері [PERSON] належав спірний жилий будинок [ADDRESS], який останні побудували у 1983 році, але не оформили належним чином своє право власності на вказаний будинок у відповідних органах державної реєстрації таких прав. Вказаний факт не оспорюється сторонами та підтверджується поясненнями свідків [PERSON] і [PERSON], які пояснили, що даний будинок був побудований у 1983 року саме [PERSON] під час його перебування у шлюбі з [PERSON] Їх син [PERSON] участі в будівництві не брав, а з 1999 року фактично проживав за іншими адресами у [ADDRESS]. У відповідності до записів погосподарських книг з 1983 року головою і єдиним членом двору рахується [PERSON], а суспільна група господарства - робітнича. 12.12.1989 року [PERSON] вибув з господарства в м. Житомир (запис у погосподарській книзі №9 за 1986-1990 роки), а тому облікування дворогосподарства було припинено до 1996 року. 09.02.1999 року членами робітничого двору [PERSON] стали його батьки [PERSON] та [PERSON] (погосподарська книга №14 за 1996-2000 роки). У погосподарській книзі за 2001-2005 роки були вчинені необумовлені виправлення щодо голови двору, яким став [PERSON] Вказані обставини підтверджуються поясненнями представника Левківської сільради та висновком експерта №1/664 від 10.05.2013 року, проведеним у рамках кримінального провадження №1201206017000009 (а.с. 157 цивільної справи 2-2257/12). Отже, судом встановлено, що спірний будинок був побудований [PERSON] у 1983 році, який на той час перебував у шлюбі з [PERSON] У відповідності до ст. 22 КпШС України (в редакції 1969 року), який діяв станом на 1983 рік, та ч. 1 с. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином, з огляду на викладене судом встановлено, що спірний будинок був побудований у 1983 році та належав на праві спільної сумісної власності подружжю [PERSON] та [PERSON] Також судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] Після смерті останнього відкрилась спадщина, у вигляді ? частини спірного будинку [ADDRESS], так як інша ? частина згаданого будинку належала його дружині [PERSON] Дану спадщину, за законом, як спадкоємці першої черги, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, в рівних частках, прийняли, дружина померлого [PERSON] та його син [PERSON], так як вони постійно проживали разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини та протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку у шість місяців не відмовились від неї. За таких обставин, після смерті [PERSON], частка у праві власності на спірний будинок [PERSON] становила ? частини, що складається з ? частини будинку, яка належала останній на праві спільної сумісної власності подружжя та з ? частини, яку остання отримала у спадок після смерті чоловіка [PERSON] (?+?=?). Частка ж будинку, яка належала [PERSON], після смерті його батька [PERSON], становила ? частину. Викладені обставини фактично не оспорюються сторонами та підтверджується вищевказаними записами погосподарських книг та свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 32). [INFO] померла [PERSON] Після смерті якої відкрилась спадщина, у вигляді ? частин спірного будинку [ADDRESS]. Вказану спадщину, в рівних частинах, прийняли сини останньої, а саме [PERSON] та [PERSON] При цьому, [PERSON] прийняв цю спадщину за законом, як спадкоємець першої черги, в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як постійно проживав разом із [PERSON] на час відкриття спадщини та протягом шести місяців не відмовився від неї. [PERSON] також прийняв дану спадщину за законом, як спадкоємець першої черги, в порядку ст. 1269 ЦК України, шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини, протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Таким чином, після успадкування ? частки спірного будинку, яка належала померлій [PERSON] її сини стали спільними власниками згаданого будинку. При цьому частка будинку [PERSON] становила 5/8 частин, оскільки складається з ? частини яку він успадкував у [INFO] після смерті батька [PERSON] та з 3/8 частин, яку він успадкував [INFO] після смерті матері [PERSON] (? : 2 = 3/8), а частка будинку брата [PERSON] становить 3/8 частин, так як складається лише з половини частини спірного будинку, яку останній успадкував після смерті матері [PERSON] (? : 2 = 3/8). Викладені обставини також фактично не оспорюються сторонами, а також підтверджується вищевказаними записами погосподарських книг, свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 32 (зворотній бік), заявою [PERSON] про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 34 (зворотній бік). Отже, після смерті батьків, брати [PERSON], як спадкоємці останніх, стали співвласниками жилого будинку [ADDRESS]. При цьому [PERSON] на праві власності належало 5/8 частин, а [PERSON] 3/8 частин вказаного будинку. Проте, через нотаріальні органи останні не оформили своє право власності на спірний будинок, з тих причин, що у їх батьків-спадкодавців були відсутні правовстановлюючі документи на цей будинок, а також у зв'язку із спором між останніми щодо розміру належних їм на праві власності часток будинку. [INFO] помер [PERSON], якому на праві власності повинно б було належати 5/8 частин вказаного будинку, як спадкоємцю першої черги після смерті його батьків [PERSON]. За приписами ст. 1266 ЦК України (спадкування за правом представлення), внуки, спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. В свою чергу судом встановлено, що позивачка [PERSON] є дочкою померлого [INFO] [PERSON], та онучкою померлого [INFO] [PERSON] і померлої [INFO] [PERSON] Також судом встановлено, що позивачка [PERSON] у відповідності до ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON], а відтак остання, в порядку ст. 1266 ЦК України, успадкувала за правом представлення спадщину, яка належала б її померлому батьку, тобто [PERSON], та яка складається з 5/8 частин спірного будинку. За огляду на викладене, суд вважає, що між сторонами діють спадкові правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України, а позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Так суд визнає за [PERSON], як за спадкоємицею за представленням після смерті її батька [PERSON] право власності на 5/8 частин спірного будинку, а за [PERSON], як за спадкоємцем першої черги після смерті його матері [PERSON] право власності на 3/8 частини згаданого будинку. Суд відмовляє позивачам [PERSON] та [PERSON] у визнанні за ними, як за спадкоємцями за законом, права власності на весь будинок, з підстав які судом наведені вище. Також суд відмовляє позивачці [PERSON] у задоволенні позову про визнання недійсними записів в погосподарській книзі №8 за 2001-2005 роки та зобов'язання сільраду зазначити у вказаних записах головою двору спірного будинку її батька, тобто спадкодавця [PERSON], у зв'язку з нижчевикладеним. Як вбачається з рішення Житомирського районного суду від 16.05.2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON], Левківської сільради про визнання недійсним заповіту та про визнання за [PERSON] право власності на вказаний вище жилий будинок [ADDRESS] та ухвали апеляційного суду Житомирської області від 13.08.2013 року, яким дане рішення суду залишено без змін, сама по собі запис в погосподарській книзі №8 за 2001-2005 роки про те, хто є головою робітничого двору по вказаній адресі, тобто чи [PERSON] чи [PERSON], не має будь-якого юридичного значення для вирішення вказаного спору. Окрім цього, самі по собі виправлення у цій книзі не є доказом того, хто саме був головою цього робочого двору. Разом з цим, ураховуючи правову позицію сторін, які не заперечували, що спірний будинок був побудований саме [PERSON] у 1983 році, та пояснень свідків, які цей факт підтвердили в суді, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягають. Отже, на підставі викладеного суд вважає, що позови позивачки [PERSON] та третьої особи [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial