Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Позивачка звернулась 28 травня 2021 року до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала. що 26 квітня 2013 року у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 264, позивач зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського правління юстиції, 26 квітня 2013 рок. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось, проходило в постійних суперечках. Шлюбні стосунки припинені, їх поновлення є неможливим. Шлюб носить лише формальний характер. Ухвалою суду від 31 травня 2021 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити, залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач подав заяву про визнання позову, просив справу розглянути у його відсутності та шлюб розірвати. Виходячи з положень ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін. У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. 26 квітня 2013 року у Дзержинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 264, сторони зареєструвала шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського правління юстиції, 26 квітня 2013 рок. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось, проходило в постійних суперечках. Шлюбні стосунки припинені з серпня 2020 року їх поновлення є неможливим. Шлюб носить лише формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстави для неприйняття судом визнання відповідачем позову відсутні, визнання позову відповідачем не порушує прав та інтересів інших осіб. Сторони не створили міцної сім`ї, припинили шлюбні стосунки, наполягають на розірванні шлюбу та вважають неможливим поновлення шлюбних стосунків. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачці за її проханням слід залишити шлюбне прізвище.

Outcome: approved