Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із цивільним позовом до [PERSON], яким просила стягнути з відповідачки аліменти на її користь на утримання її дочки, [PERSON], [INFO], у розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень щомісячно, з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 09.10.2012 року рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпро відповідачка позбавлена батьківських прав відносно своєї дитини дочки [PERSON], [INFO]. На момент винесення рішення дитина була влаштована на спільне проживання та виховання до прийомної сім`ї [PERSON], яка створена 31.08.2012 року розпорядженням голови Магдалинівської районної державної адміністрації від 31.08.2012 року № 475-Р-12. Протягом вересня 2012 року квітня 2018 року відповідачка жодного разу не надала грошових коштів на утримання дочки, її взагалі не цікавить фізичний та духовний розвиток, не бентежить відсутність можливості отримання дитиною збалансованого повноцінного харчування, якісного та вчасного лікування. Тому за захистом прав неповнолітньої дитини звернулася до суду і прохає стягнути аліменти на утримання дочки. Сторони в судове засідання не зявилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивачка надала письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, відзиву не надала. Згідно вимог\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд вважає\~за можливе\~ухвалити по справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у звязку з неявкою всіх учасників процесу. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши надані письмові докази, встановив наступне. \~ \~ \~ \~Згідно копії свідоцтва про народження, виданого повторно, серія І-КИ № 397058 батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 3). \~ \~ \~ \~Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпро від 09 жовтня 2012 року відповідача [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки [PERSON]. (копія, а. с. 4). \~ \~ \~ \~Відповідачка 02 липня 2013 року зареєструвала шлюб та змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] (копія витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, а. с. 6). Розпорядженням голови Магдалинівської районної державної адміністрації № 475-Р-12 від 31.08.2012 року «Про створення прийомної сім`ї та влаштування на спільне проживання та виховання малолітньої дитини», з 03 вересня 2012 року влаштовано для спільного проживання та виховання до [PERSON] малолітню [PERSON], [INFO], яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а. с. 9-10). Позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], згідно довідки № 191 від 21.05.2018 року (а. с. 17). 31 серпня 2012 року за № 1 укладено Договір про влаштування дітей на виховання та спільне проживання у прийомній сім`ї між головою Магдалинівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області та [PERSON], згідно якого позивач [PERSON] приймає на виховання та спільне проживання дитину, [PERSON], [INFO] (а. с. 23). \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові докази, надав їм належну оцінку та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року з відповідними змінами, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Виходячи з наведеного, батьки зобов'язані забезпечити такий рівень життя своїх дітей, який є необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей на\~рівні, що визначений законодавством. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). Згідно ч. 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 184 СК України суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Таким чином, вибір способу стягнення аліментів є правом позивача. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~рухомого та\~нерухомого майна,\~грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Суд встановив, що дитина проживає разом з позивачкою, у прийомній сімї, відповідачка є особою, яка позбавлена батьківських прав, інших утриманців не має, є працездатною особою, інших аліментних зобовязань не має, стан здоровя має задовільний. Відповідно до ч 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на день подання позову до суду складає 930 гривень для дитини у віці від 6 до 18 років. Розмір аліментів в сумі 1000,00 (одна тисяча) гривень щомісячно на дитину жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини, оскільки є наближеним до мінімального розміру, передбаченого ч. 2 ст. 182 СК України. Визначення аліментів у меншому розмірі порушить як вимоги вищенаведеної норми закону, так і конституційні права, гарантії дитини та не забезпечить звичайних потреб та її достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Датою подачі позову є 26 квітня 2018 року. Оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі положень ст.141\~ЦПК України він підлягає стягненню з відповідачки в дохід держави у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved