Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , зазначивши, що з 18 липня 2007 року перебувала у шлюбі з відповідачем по справі, від якого вони мають дитину - сина [PERSON]. 04 листопада 2013 року шлюб між ними розірвано судом, після чого дитина залишилась проживати разом із нею, а відповідач усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Дитина залишилася на повному її утриманні та вихованні. Матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає, зважаючи на що вона вимушена була звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів. Батько байдуже ставиться до потреб дитини, яка навчається в школі з поглибленим вивченням окремих предметів, що потребує додаткових матеріальних затрат. [PERSON] є інвалідом з дитинства, що також вимагає додаткових матеріальних затрат, пов`язаних із лікуванням, оздоровленням та відпочинком дитини, участі в яких відповідач по справі не приймає, станом здоров`я сина не цікавиться. З моменту припинення спільного проживання відповідач повністю самоусунувся від виховання та належного утримання сина, ніякої участі у його вихованні не приймає, не піклується про дитину, не цікавиться станом її здоров`я. Позивачка просить: -позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі та пояснила, що після припинення шлюбних відносин із [PERSON] , останній приблизно на протязі року підтримував зв`язок із сином, спілкуючись за допомогою телефонного зв`язку, обіцяв матеріально підтримувати дитину. Згодом відповідач змінив місце проживання, створив іншу сім`ю і взагалі перестав підтримувати зв`язок із сином, навіть по телефону. З 2015 року взагалі не виконує батьківських обов`язків, не спілкується з сином, припинив надавати матеріальну допомогу дитині, аліменти не сплачує, жодного разу не поцікавився ані потребами сина, ані станом здоров`я, не зважаючи на те, що дитині встановлено інвалідність, що вимагає додаткових витрат на лікування та оздоровлення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, у зв*язку з чим суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що особисто знайома із сторонами по справі і їй відомо про те, що відповідач [PERSON] в 2014 році переїхав до Російської Федерації і з того часу участі в житті сина - [PERSON] та у його вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає; протягом останніх декількох років навіть не спілкується з дитиною. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач не приймає участі в житті сина, матеріальної допомоги на його утримання не надає, в 2014 році спілкувався з дитиною по скйапу один раз на півроку, а згодом припинив і спілкування зводилось до рідкої переписки з дитиною шляхом смс-повідомлень. Із святами дитину не вітає. Вона особисто виходила на зв`язок із [PERSON] , якого просила звернути увагу на дитину, стан її здоров`я, але відповідач на її прохання жодним чином не відреагував. Будь-яких об`єктивних причин невиконання батьківських обов`язків відповідач не має. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивачки по справі, в судовому засіданні пояснила, що після розірвання шлюбу із [PERSON] відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно сина. Переїхав до Російської Федерації, де створив іншу сім`ю, будь-яких об`єктивних причин невиконання батьківських обов`язків немає. Матеріальної допомоги дитині не надає, життям сина не цікавиться, протягом останніх років навіть не телефонує і уникає спілкування. Відповідно до ст.171 СК України суд в присутності психолога Полозюк Ю.М. вислухав думку дитини - [PERSON] , [INFO] , з приводу питання, що розглядається судом. З пояснень дитини суд дійшов висновку про те, що протягом кількох років батько в його житті участі не приймає, не спілкується з ним і навіть не телефонує. Ініціатором спілкування за допомогою телефону та скайпу виступає дитина, при цьому батько не відповідає. Представник Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав висновок від 08 квітня 2019 року № 387/26. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, з*ясувавши думку дитини та позицію Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради Донецької області, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] (а.с.7-10) та [PERSON] перебували у шлюбі, який був зареєстрований 18 липня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.27). [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] (а.с.12). Як вбачається з посвідчення серія [NUMBER] , [PERSON] [INFO] є дитиною інвалідом (а.с.13). З характеристики дитини - [PERSON] за місцем навчання (а.с.18) вбачається, що хлопчик виховується в неповній родині, мешкає разом із матір`ю, яка створила достатні умови для навчання та відпочинку дитини; здійснює постійний контроль за шкільною успішністю та поведінкою дитини, співпрацює з учителем (а.с.15). Судовим наказом Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 23 жовтня 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів), але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21 вересня 2018 року до повноліття дитини (а.с.14). Відповідно до довідки УСЗН Костянтинівської міської ради № 3603 від 14 грудня 2018 року [PERSON] перебуває на обліку в управлінні як отримувач державної соціальної допомоги дітям з інвалідністю та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (а.с.16-17). На підставі договору купівлі-продажу від 20 грудня 2017 року [PERSON] є власницею квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.19-21). З висновку від 08 квітня 2019 року № 387/26 вбачається, що Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , оскільки згідно розрахунку борг за аліментами за виконавчим листом № 233/4935 від 23 жовтня 2018 року станом на 01 квітня 2019 року становить 10003 гривні 50 копійок; за час навчання дитини батько у школі не з`являвся, успіхами сина не цікавиться; ніякої участі у вихованні, утриманні та лікуванні сина не приймає (а.с.59). Як вбачається з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частинами 1-4 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов*язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Приймаючи до уваги викладене, оцінивши вищенаведені докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини - [PERSON] , [INFO] , оскільки не забезпечує сина матеріально, не піклується про нього та не виявляє батьківської турботи, якої потребує хлопчик, не займається його вихованням, не спілкується в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не піклується про фізичний та духовний стан сина - зазначене дає підстави вважати про наявність винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов*язками, що являється згідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення його батьківських прав відносно сина. Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов*язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved