Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 17.09.2010 року вона з Відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому у Обертинській селищній раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 19. Від шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO] Вказує, що останній рік вона разом з Відповідачем не проживає, у Відповідача є інша жінка, з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах. Перебувати у подальших шлюбних відносинах Позивачка не бажає, примирення між ними є недоцільне, спільно нажитого майна немає, просить шлюб між ними розірвати та залишити їй шлюбне прізвище «Третяк». В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує та просить його задовольнити, а справу слухати у її відсутність. Додатково просила суд, місце проживання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], визначити за її місцем проживання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак у матеріалах справи міститься його письмова заява, засвідчена секретарем з консульсько-правових питань Посольства України у Французькій республіці, в якій він зазначив, що не заперечує щодо розірвання шлюбу з [PERSON] Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17 вересня 2010 року між Позивачкою та Відповідачем у Обертинській селищній раді Тлумацького району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб (а.з. № 19), що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Судом встановлено, що Відповідач та Позивачка шлюбних відносин не підтримують, примирення між ними не можливе. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивачки, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам Позивачки і даний шлюб слід розірвати. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу Позивачки, суд, вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище «Третяк». Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою сторін. Враховуючи те, що Позивачка просила місцем проживання малолітньої доньки визначити її місце проживання, а Відповідач заперечень на позов не подав та погодився на розірвання шлюбу, суд вважає, що місцем проживання [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання її матері [PERSON] (Позивачка). У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищенаведеного, відповідно до ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved