Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 05 травня 2011 року у Лозівській сільській раді Тернопільського району, Тернопільської області України. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що від шлюбу із відповідачем [INFO] у них народився син - [PERSON] . Однак, спільне життя із відповідачем не склалося, внаслідок різних поглядів на сімейне життя та обов`язки між ними часто виникають сварки, що призвело до того, що між ними припинились подружні відносини та з березня 2021 року не ведуть спільного господарства. За вказаних обставин просить шлюб розірвати, проти примирення заперечує та просить відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 червня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Відзиву на позов відповідач [PERSON] до суду не подавав. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подавши до суду заяву від 17 серпня 2021 року про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, на примирення подружніх стосунків не згідна. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак, подав до суду заяву від 17 серпня 2021 року про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує щодо розірвання шлюбу. Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 05 травня 2011 року, про що складено актовий запис №02 Лозівської сільської ради, Тернопільського району, Тернопільської області, України, якою 05 травня 2011 року видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видним 22 жовтня 2013 року Шляхтинецькою сільською радою, Тернопільського району, Тернопільської області, актовий запис №09. Спільне життя сторін не склалося, внаслідок різних поглядів на сімейне життя та обов`язки між ними часто виникають сварки, що призвело до того, що між ними припинились подружні відносини та вони не ведуть спільного господарства. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав: Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов [PERSON] - до задоволення. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, вимога позивачки про відновлення дошлюбного прізвища підлягає до задоволення шляхом відновлення позивачці [PERSON] дошлюбного прізвища - [PERSON] . Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved