Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивачка звернувся з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона у вересні 2014 була вимушена переїхати з м. Горлівка Донецької обл. до м. Києва у зв'язку з проведенням бойових дій, отримавши статус переселенця. Позивачка зазначила, що вона була прийнята на роботу до ТОВ «Торгівельний будинок «Амстор» на посаду лікаря із загальної гігієни. Також позивачка вказала, що 02.01.2015 керівництвом підприємства їй та іншим працівникам підприємства обмежили доступ до робочого місця шляхом не допуску у зв'язку з судовими розглядами про право володіння між засновниками підприємства. Крім того, позивачка наголосила, що протягом лютого - червня поточного року вона неодноразово телефонувала у телефонному режимі і письмово зверталась до керівництва підприємства з метою надання роз'яснення, 03.06.2015 її та інших співробітників було запрошено до відділу управління персоналом підприємства для ознайомлення з наказом про звільнення у зв'язку з ліквідацією ТОВ «ТБ «Амстор», при зверненні про видачу трудової книжки було відмовлено. Тому позивачка звернулась до суду та просила зобов'язати ТОВ «Торгівельний будинок Амстор» видати трудову книжку та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 16 100 гривень, з урахуванням утримання ПДФЛ, ЕСВ та інших зборів. Також просила стягнути з відповідача судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді на користь держави. До початку судового засідання позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримала позов з підстав наведених вище та просив його задоволити, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач своє право на участь в судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності сторін та постановлення заочного рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З даних довідки від 18.11.2014 № 4563, виданої ТОВ «ТБ «Амстор» вбачається, що [PERSON] працює лікарем із загальної гігієни у ТОВ «ТБ «Амстор» з 25.09.2014 по теперішній час (а.с. 7). 21.04.2015 позивачка звернулась до регіонального директора «ТОВ ТБ «Амстор» [PERSON] та просила надати роз'яснення щодо її подальшого перебування на займаній посаді через реорганізацію або інші дії, пов'язані з діяльністю ТОВ «ТБ «Амстор» (а.с. 8). 29.05.2015 позивачка вдруге звернулась до регіонального директора «ТОВ ТБ «Амстор» [PERSON] ат управляючого [PERSON] та зазначила, що в разі ненадання відповіді буде вимушена звернутись до суду (а.с. 9). Позивачка звернулась до Київського міського голови Кличко В.В. 14.08.2015 з листом, в якому зазначила, що просила сприяння щодо вирішення питання з приводу повернення її трудової книжки (а.с.а.с. 10-11). 09.09.2015 першим заступником директора Департаменту соціальної політики направлено позивачці відповідь на її запит, в якій зазначив, що трудова книжка буде видана у день звільнення та зазначив, що вона не позбавлена права звернутись до суду (а.с.а.с. 12-13). Відповідно до відповіді на запит начальна Управління праці та соціального захисту населення ТОВ «ТБ «Амстор» надало відповідь, в якій зазначено, що [PERSON] працює в ТОВ «ТБ «Амстор» на посаді лікаря із загальної гігієни з 25.9.2014. У період з 02.01.2015 [PERSON] на роботу не з'явилась з невідомих причин (а.с. 16). Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із ч. 4 ст. 235 КЗпП України в разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Як вбачається з матеріалів справи, в день звільнення позивачка не отримала трудової книжки та розрахунку проведено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак відповідачем не надано суду жодних доказів або заперечень з приводу позову у встановленому законом порядку. З урахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку про задоволення позову та зобов'язання відповідача видати позивачу трудову книжку із записом про звільнення, виплатити позивачці середній заробіток за весь час вимушено прогулу з дня звільнення по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати в розмірі 1459 грн. стягнути з ТОВ «Торгівельний будинок «Амстор» на користь держави. На підставі ст.ст. 47, 116, 117, 233, 235, 237-1 КЗпП України,

Outcome: approved