Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

Позивачка заявила позов до відповідача про стягнення аліментів. Заявлений позов обґрунтувала тим, що 28 липня 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, який рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2018 року було розірвано. В даному шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які згідно рішення суду проживають з матір`ю. Позивачка зазначає, що ще до розірвання шлюбу вона з відповідачем тривалий час проживали окремо. Стверджує, що він не цікавиться дітьми та не дає кошти на їх утримання, хоча є офіційно працевлаштованим, фізично здоровий та не має на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтрималав повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, неодноразово повідомлявся про час та дату судового засідання, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає, що при таких обставинах існуюють всі підстави ухвалити заочне рішення, згідно з ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справичи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 липня 2007 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем, який рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 13 грудня 2018 року було розірвано. В даному шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] , які згідно рішення суду проживають з матір`ю. Ще до розірвання шлюбу сторони тривалий час проживали окремо. На даний час відповідач не цікавиться дітьми та не дає кошти на їх утримання, хоча є офіційно працевлаштованим, фізично здоровий та не має на утриманні інших дітей та непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, зокрема те, що вони повністю знаходяться на утриманні матері, та матеріальне становище відповідача. Суд вважає, що з відповідача, з урахуванням вказаних обставин, відповідно до вимог ч.1 ст.184 СК України, слід стягнути на користь позивачки на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі по 1500 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття дітей. На підставі наведеного,

Outcome: approved