overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивачка звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог, вона посилається на те, що від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка просить стягнути аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/відповідача, посилаючись на те, що він, являючись батьком дитини, не бере участі в її вихованні, добровільно не надає матеріальну допомогу на її утримання. Позивачка просить розглянути справу за позовом до [PERSON] слухати за її відсутності, у заочному порядку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки справу розглянуто у заочному порядку. Вивчивши позовну заяву позивачки, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. Відповідно до ст.75 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання /аліменти/ має той з подружжя, який потребує матеріальної допомоги, за умови, що інший з подружжя має можливість надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.77 Сімейного Кодексу України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило,в грошовій формі. Аліменти виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.79 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду з дня подачі позову. Відповідно до ст.80 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя в частині від заробітку /доходу/ іншого чоловіка або в твердій грошовій сумі. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України /СК України/ батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду засоби на утримання дитини /аліменти/ присуджуються в частині від доходу батька або в твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 ч.1 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1/ стан здоров'я та матеріальне положення дитини; 2/ стан здоров'я та матеріальне положення платника аліментів; 3/ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4/ інші обставини, які мають значення. ч.2 мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Згідно ст.183 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Копія свідоцтва про народження дитини свідчить про те, що відповідач являється її батьком. З урахуванням всіх вивчених судом обставин, суд вважає, що відповідач має можливість та зобов'язаний виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/ на неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивачка звернулась до Подільського районного суду м.Києва з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 01 квітня 2016 року, шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Вказує, що у шлюбі з відповідачем [INFO] народилась [PERSON]. Зазначає, що вони з відповідачем зареєстровані у одній квартирі, спільне проживання в який наразі є неможливим, у зв'язку чим змушена була звернутись до суду з даним позовом та просить визначити місце проживання [PERSON], [INFO], з її матір'ю - [PERSON]. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав та просив його задоволити з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав повністю та просив його задоволити з підстав, викладених у ньому. Представник третьої особи у судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити з підстав, викладених у ньому. Згідно ст. 31 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. Відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач повністю визнає позовні вимоги пред'явлені до нього за вищезазначеним позовом про визначення місця проживання [PERSON], [INFO] з її матерю - [PERSON], суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з вищезазначеним з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. (а.с.5). На підставі викладеного, ст.ст.19, 160, 161 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивачка звернулась до Приазовського районного суду з вказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 14 лютого 2013 року виконавчим комітетом Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, актовий запис № 1. Позовні вимоги мотивовані тим, що відносини в сім'ї не склались, з січня 2017 року вона з відповідачем мешкають окремо, сімейні відносини припинені, спільне господарство ними не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина - [PERSON]. Спору про поділ спільного майна та виховання дитини немає. Просить задовольнити її позовні вимоги. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає /а.с. 12/. Заперечень проти заочного рішення суду не надано. Відповідач в судові засідання, призначені на 18 травня 2017 року, 01 червня 2017 року, не з'явився по невідомій суду причині, про час та дату судових засідань був повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулись на адресу суду /а.с. 23, 25/, причину неявки в судові засідання не повідомив, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим заочно розглянути справу у його відсутність. На підставі абз. 4, абз. 5 ч.5 ст.74 ЦПК України у такому випадку відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце слухання справи. Враховуючи викладене та згідно ст.ст. 157, 169, 224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню на наступних підставах. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 лютого 2013 року виконавчим комітетом Степанівської Першої сільської ради Приазовського району Запорізької області, актовий запис № 1, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с. 5/. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження /а.с. 4/. Судом встановлено, що причинами розпаду сім'ї - це різниця характерів, відсутність між подружжям взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. З січня 2017 року сторони сумісно не проживають, шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство ними не ведеться, примирення їх неможливе. Таким чином, суд вважає, що при таких обставинах подальше зберігання сім′ї стало неможливим. Відповідно до вимог ст..112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про розділ майна та виховання дитини у сторін немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивачка звернулась до Рівненського районного суду Рівненської області з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває в\~зареєстрованому шлюбі\~з відповідачем.\~ Однак, спільне життя не склалось, ускладнились взаємовідносини, втратилися почуття взаємної любові, взаємоповаги через суттєві розбіжності у поглядах на життя та несумісність характерів. З огляду на зазначене позивачка просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Були заявлені клопотання про доручення до справи письмових доказів, які судом задоволені. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила, шлюбні відносини між ними фактично припинені понад чотири місяці. Відповідач регулярно вчиняє психологічне та фізичне насильство, примирення позивачка не бажає, а тому просить суд задоволити позов. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Додатково пояснив, що бажає зберегти сім`ю, а побутові скандали не вважає підставою для розірвання шлюбу. Окрім того вважає, що оскільки позивачка сплатила штрафи, що були визначені у постановах суду про притягнення відповідача до відповідальності, то до відповідача не може бути претензій з приводу його протиправної поведінки по відношенню до позивачки. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог\~ст. 81 ЦПК України\~і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивачка звернулась до Ровеньківського міського суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи Комунальне підприємство «Ровеньківське бюро технічної інвентаризації» Ровеньківської міської Ради Луганської області, Приватний нотаріус Ровеньківської міського нотаріального округу [PERSON], Служба у справах дітей виконавчого комітету Ровеньківської міської Ради «Про визнання договорів купівлі-продажу недійсними». Суд вважає з огляду на складність справи відкласти складання повного рішення в термін на 5 днів, з дня закінчення розглядом справи, оголосивши вступну і резолютивну частину рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачка звернулась до Свердловського міського суду з дійсним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 26.04.1992 року вона з відповідачем уклала шлюб, який зареєстрували у відділі ЗАГС Свердловського ГИКа Луганській області, актовий запис №170. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. У теперішній час вони припинили підтримувати шлюбні відносини, так як у них різні погляди на сімейне життя. У результаті чого це привело до неможливості проживання однією родиною, відповідач постійно зловживає спиртними напоями. Питання розподілу майна з відповідачем не має. У зв'язку з чим позивачка вважає що їх сім'я розпалась остаточно і примирення не може бути, так як цей шлюб суперечить її інтересам. Дитина проживає з позивачкою, про що суперечок не виникає. Позивачка просить суд постановити рішення, якім розірвати шлюб, між нею та відповідачем. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, свої вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просить розглянути справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі з 26.04.1992 року знаходяться у шлюбі, який зареєстрували у відділі ЗАГС Свердловського ГИКа Луганській області, актовий запис №170. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Сторони на теперішній час не підтримують шлюбні відносини. На час розгляду справи про розірвання шлюбу, спору щодо поділу сумісного майна, сторони не мають, дитина проживає з позивачкою. З огляду на вищевикладене, суд вважає розірвати шлюб оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, істотно суперечить інтересам сторін, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.104, 105, 110-112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суд з вказаним позовом до Івано-Франківської філії ПАТ «Укртелеком». Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 21 жовтня 1992 року по 13 січня 2015 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 07 листопада 2014 року позивачку було попереджено про наступне звільнення із займаної посади у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці та змінами істотних умов праці. 13 січня 2015 року позивачку було звільнено з роботи у зв'язку з скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП. Позивачка вважає, що при її звільненні відповідачем було порушено норми законодавства про працю та не враховано, що позивачка має переважне право на залишення на роботі. Тому позивачка просить поновити її на роботі стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу. Такими неправомірними діями позивачці також заподіяно моральну шкоду. В судовому засіданні представник позивачки та позивачка вимоги позову підтримали з мотивів викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні вимоги позову заперечив з мотивів наведених в письмових запереченнях. Просив в задоволенні позову відмовити. Суд роз'яснював сторонам їх права та обов'язки, а також наслідки їх невиконання і постановляє судове рішення на підставі тих доказів, що були надані сторонами. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали, встановивши таким чином фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

позивачка звернулась до суд з даним позовом, в якому зазначила, що 02 березня 2004 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З часом стосунки між ними стали погіршуватись, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями. Вони з чоловіком виявились людьми з різними характерами та поглядами на життя, шлюб та сім'ю. Внаслідок погіршення взаємовідносин вони фактично припинили шлюбні відносини та ведення спільного сімейного господарства. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, оскільки перебування у шлюбі суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, а справу просить заслухати в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, але подав заяву про розгляд справи у його відсутності та визнання позову. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав: судом встановлено, що сторони 02 березня 2003 року у Отинійській селищній раді Коломийського району зареєстрували шлюб, від якого у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них не склалося через постійні непорозуміння, сварки. Збереження шлюбу в подальшому суперечитиме їх інтересам та інтересам іхніх неповнолітніх дітей, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

позивачка звернулась до суд з даним позовом, в якому зазначила, що 19 лютого 2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого у них народилась дочка: [PERSON], [INFO]. З часом стосунки між ними стали погіршуватись. Вони з чоловіком виявились людьми з різними характерами та поглядами на життя, шлюб та сім'ю, внаслідок чого з лютого 2016 року відповідач проживає окремо. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, оскільки перебування у шлюбі суперечить їх інтересам та інтересам іхньої неповнолітньої доньки, а справу заслухати в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечує. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав: судом встановлено, що сторони 19 лютого 2011 року зареєстрували шлюб, від якого у них народилась донька: [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через постійні непорозуміння, сварки. Збереження шлюбу в подальшому суперечитиме їх інтересам та інтересам іхньої неповнолітньої доньки, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України позивачка вправі залишити прізвище, яке змінила при реєстрації шлюбу На підставі ст.ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

позивачка звернулась до суд з даним позовом, в якому зазначила, що 21 серпня 1991 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого у них народилась донька: [PERSON] [INFO], яка на даний час є повнолітньою. З часом стосунки між ними стали погіршуватись, вони з чоловіком виявились людьми з різними характерами та поглядами на життя, шлюб та сім'ю. Внаслідок погіршення взаємовідносин вони фактично припинили шлюбні відносини та ведення спільного сімейного господарства. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, оскільки перебування у шлюбі суперечить їх інтересам. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, а справу просить заслухати в її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час слухання справи належно повыдомлявся судовими повістками. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав: судом встановлено, що сторони 21 серпня 1991 року у Виконкомі Гірської сільської Ради Косівського району Івано-Франківської області зареєстрували шлюб, від якого у них народилась донька:[PERSON] [INFO], яка на даний час є повнолітньою. Подружнє життя у них не склалося через постійні непорозуміння, сварки. Збереження шлюбу в подальшому суперечитиме їх інтересам, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суд з даним позовом, в якому зазначила, що 30 серпня 2002 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З часом стосунки між ними стали погіршуватись, вони з чоловіком виявились людьми з різними характерами та поглядами на життя, шлюб та сім'ю. Внаслідок погіршення взаємовідносин вони фактично припинили шлюбні відносини та ведення спільного сімейного господарства. Просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, оскільки перебування у шлюбі суперечить їх інтересам та інтересам неповнолітніх дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, а справу просить заслухати в її відсутності. Відповідач в судове засіданняне з'явився, про дату та час слухання справи належно повідмлявся судовими повістками. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав: судом встановлено, що сторони 30 серпня 2002 року у Старогвіздецькій сільській раді, Коломийського району зареєстрували шлюб, від якого у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у них не склалося через постійні непорозуміння, сварки, що призвело до припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу в подальшому суперечитиме їх інтересам та інтересам іхніх неповнолітніх дітей, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суд з позовом, в якому просить розділити спільне майно подружжя і визнати за нею право приватної власності на [ADDRESS], скасувавши право сумісної власності [PERSON] вказану квартиру. В ході розгляду справи позивачка змінила позовні вимоги і просить розділити спільне майно подружжя і визнати за нею право власності на 12 частину вказаної квартири. Вказує, що дана квартира була придбана під час шлюбу з відповідачем, а тому є їх спільною сумісною власністю. Шлюб з відповідачем розірваний і вона бажає закріпити за нею право власності на належну їй частку квартири. Представник відповідача з позовом згодний. В судовому засіданні встановлене наступне. Позивачка і відповідач знаходились у зареєстрованому шлюбі з 1993 року по 2013 рік. У грудні 2009 року, під час шлюбу, подружжям була придбана [ADDRESS], яка зареєстрована на ім'я одного відповідача. Даний факт сторонами не спростовується і підтверджується в судовому засіданні. Відповідно до ст. 60 СК України майно набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Оскільки спірна квартира придбана під час шлюбу, то вона є спільною власністю подружжя і їх частки є рівними, тобто кожному належить по 12 частині квартири. У зв'язку з цим суд задовольняє позов в повному обсязі.

Outcome: approved