Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

Позивачка вказує на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних стосунках із [PERSON]. В період спільного проживання у них 25 жовтня 2017 року народився син [PERSON], який на даний час проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні, оскільки батько дитини не надає добровільно матеріальної допомоги на її утримання хоча зобовязаний це робити. Саме тому позивачка змушена звернутися до суду з\~ проханням ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення чином повноліття, тобто до 25 жовтня 2035 року. Крім того, позивачка просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином трирічного віку, тобто до 25 жовтня 2020 року, оскільки вона на даний час не працює і здійснює догляд за дитиною. Позивачка у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обємі та пояснила, що відповідач допомагає матеріально утримувати дитину, однак проводить платежі не щомісячно, як того вимагає закон, а коли має таку можливість. Також додала, що вона на даний час не працює, а навчається у Чернятинському коледжі Жмеринського району, а тому, відповідно до чинного законодавства має право на отримання аліментів від батька дитини до досягнення нею трирічного віку. Відповідач та його представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнали частково з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву, а саме: в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнали повністю, в частині стягнення аліментів на утримання дружини не визнали. Відповідач пояснив, що час від часу він надає матеріальну допомогу на утримання дитини в тому розмірі в якому має можливість. В більшому розмірі не має можливості, оскільки він не працює та навчається у Вінницькому державному агроекологічному університеті. Відповідач додав, що він фізично здоровий та інших утриманців не має. Вислухавши пояснення учасників судового засідання, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: 25 жовтня 2017 року народився [PERSON], батьками якого, відповідно до свідоцтва про народження серії І-АМ №374896, записані [PERSON] та [PERSON]. Довідка №707 від 07.11.2017 року видана виконкомом Березівської сільської ради вказує на те, що дитина [PERSON], проживає разом з матірю\~ -\~ [PERSON] і перебуває на її утриманні. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни у ч.2 ст.182 СК України та зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років встановлений: з 1 січня 2018 року - 1492 гривень, з 1 липня - 1559 гривні, з 1 грудня - 1626 гривень, тобто мінімальний розмір аліментів для дитини віком від до 6 років станом на день розгляду справи у твердій грошовій сумі становить 813 грн. (1626 грн. Х 0,5 = 813 грн.). Враховуючи вищенаведене та з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, а також враховуючи позицію відповідача, який не заперечує в задоволені позову в цій частині, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст.84 ч.2 СК України, дружина, з якою проживає дитина має право на утримання коштів від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини, суд оцінивши доводи позивачки та відповідача, який у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву вказав, що матеріальну допомогу на утримання дитини до цього часу надавав в добровільному порядку, про що свідчать квитанції про прийняття поштового переказу, що містяться в матеріалах справи, а також те, що він офіційно не працевлаштований, тобто не має постійного заробітку, навчається на четвертому курсі Вінницького державного аграрного університету, що підтверджується доданими матеріалами справи, а тому приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково на суму 500 грн. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, то з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 1409,60 грн.

Outcome: partial