Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» про стягнення заборгованості з заробітної плати. Позовні вимоги позивачка мотивує тим, що вона з 06 жовтня 2011 року працювала на підприємстві відповідача та 31 січня 2021 року її було звільнено наказом №02-01/01 від 29 січня 2021 року у зв`язку із скороченням штату та неможливістю подальшого працевлаштування за п.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. В день звільнення [PERSON] не було здійснено виплату належних їй при звільненні коштів. Станом на 14 квітня 2021 року відповідач не сплатив позивачці належні при звільненні суми у розмірі 62786,75 грн, з них: 30836,30 грн заробітна плата за грудень та частина січня 2021 року; 21976,50 грн - компенсація за 65 днів невикористаної відпустки; 9973,95 грн вихідна допомога при звільненні; які позивачка просить стягнути на її користь. Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 29 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін, призначено судове засідання з розгляду справи на 14 липня 2021 року (а.с. 22). Від відповідача, якому 14 травня 2021 року було вручено копію ухвали Вугледарського міського суду Донецької області від 29 квітня 2021 року та копію позовної заяви з додатками, що підтверджується розпискою представника відповідача про отримання кореспонденції (а.с. 23), відзиву на позовну заяву, зустрічного позову та/або додаткових доказів до суду не надходило. Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження. Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, передбачених ч. ч. 5, 7 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, від сторін не надходило. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка у період часу з 06 жовтня 2011 року по 31 січня 2021 року працювала на комунальному підприємстві «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради». [PERSON] була прийнята на роботу на посаду інспектора з роботи з населенням 06 жовтня 2011 року наказом від 05 жовтня 2011 року №02-01/100 (а.с. 5) та була звільнена відповідно до наказу від 29 січня 2021 року №02-01/02 у зв`язку із скороченням штату та неможливістю подальшого працевлаштування на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України (а.с. 6), але згідно з трудовою книжкою серії [NUMBER] від 22 липня 2008 року датою звільнення зазначено 29 січня 2021 року (а.с. 7-8). Відповідно до листа комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» №01-10/10 від 19 лютого 2021 року відповідач звертається до Вугледарського міського голови [PERSON] з проханням виділити кошти для розрахунку з робітниками підприємства, які підпадають під скорочення чисельності штату з 01 лютого 2021 року у сумі 217296,00 грн (а.с. 11). Згідно з довідкою комунального підприємства\~«Керуюча компанія\~з житлово-комунальних\~послуг Вугледарської\~міської ради» станом на 14 квітня 2021 року заборгованість відповідача перед [PERSON] з заробітної плати становить 62786,75 грн (а.с. 12). З довідки комунального підприємства\~«Керуюча компанія\~з житлово-комунальних\~послуг Вугледарської\~міської ради» про доходи [PERSON] від 14 квітня 2021 року №01 вбачається, що останній за період з лютого 2020 року по січень 2021 року було нараховано заробітну плату у сумі 188370 грн, з них утримано податків та зборів у сумі 36732,15 грн, та виплачено заробітну плату у сумі 151637,85 грн (а.с. 13). Відповідно до п. 3.19 витягу з Колективного договору, на відповідача покладено обов`язок здійснювати виплату сум, належних працівнику при звільненні, в день звільнення працівника за ст. 116 Кодексу законів про працю України (а.с. 14). З витягу зі Статуту комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради», затвердженого рішенням міської ради від 22 березня 2013 року №6-34-8, вбачається, що власником та засновником відповідача є територіальна громада міста Вугледар Донецької області в особі Вугледарської міської ради. Відповідач є юридичною особою, яка має самостійний баланс, поточний, валютний та інші рахунки в банківських установах, печатку зі своїм найменуванням. Також відповідач є самостійним господарським суб`єктом, може від свого імені майнових прав та нести обов`язки (а.с. 16). Так, в судовому засіданні встановлено, не оспорюється сторонами та відповідно до ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України не підлягає доказуванню, що [PERSON] дійсно працювала на комунальному підприємстві «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради» та була звільнена з підприємства 31 січня 2021 року на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. В день звільнення з останньою не було проведено повного розрахунку всіх належних їй сум при звільненні у розмірі 62786,75 грн. Крім того, з довідки відповідача вбачається, що станом на 14 квітня 2021 року заборгованість перед [PERSON] складає 62786,75 грн. За\~ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Кодексу законів про працю України \~трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Згідно зі\~ст. 24 Кодексу законів про працю України \~трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Відповідно до ст. 94 Кодексу законів про працю України, яка кореспондується зі ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі статтею 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 115 Кодексу законів про працю України \~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Посилання позивача на те, що відповідач знаходиться у скрутному фінансовому стані та листом №01-10/10 від 19 лютого 2021 року звертався до Вугледарського міського голови [PERSON] з проханням виділити кошти для розрахунку з робітниками підприємства, які підпадають під скорочення чисельності штату, яке не було задоволено, не свідчать про відсутність вини останнього щодо невиплати звільненим працівникам усіх належних при звільнені сум, оскільки відповідно до статуту комунального підприємства «Керуюча компанія з житлово-комунальних послуг Вугледарської міської ради», затвердженого рішенням міської ради від 22 березня 2013 року №6-34-8, відповідач є самостійною юридичною особою, яка має самостійний баланс, поточний, валютний та інші рахунки в банківських установах, печатку зі своїм найменуванням. Також відповідач є самостійним суб`єктом господарювання, який набуває майнові права та самостійно несе юридичну відповідальність. Крім того, [PERSON] виконувала покладені на неї трудові обов`язки, а відповідач не виконав свої зобов`язання перед звільненим працівником, до того ж, відсутність у підприємства грошових коштів не може бути підставою для невиплати працівникові заробітної плати та/або сум належних при звільнені. Вирішуючи питання щодо розподілу між сторонами судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення позовних вимог у повному обсязі, а останній відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, стягнути з відповідача на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 908,00 грн. Оскільки, відповідно до вимог статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, тому, відповідно до вимог частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved