Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з наведеним позовом до відповідачів, з тих підстав, що вона з 1976 р. по 1998 р. працювала в ланці рільничої бригади по обробітку сільськогосподарських культур колгоспу «Перемога» (надалі спілка пайовиків «Перемога»), являлася членом колгоспу. Постійно виконувала доведену норму людиноднів, отримувала заробітну плату, а також в рахунок заробітної плати отримувала зерно і ін., як і всі члени колгоспу, які виробляли трудодні. На той час бригадиром рільничої бригади був [PERSON], який наділяв їй ділянку для обробітку, а обліковував виконану роботу обліковець рільничої бригади [PERSON] Основним місцем її праці було - різноробоча Тлумацького молокозаводу, однак це давало їй можливість виконувати роботу в колгоспі (спілці) - працювала позмінно (два дні працювала на молокозаводі, два дні відпочинку). Про те, що вона має право на земельну частку (пай) і що її не внесено в список на отримання земельної частки (паю) їй стало відомо в кінці грудня місяця 2013 року. Для реалізації права на отримання земельної частки (паю) як особа, яка працювала в колгоспі «Перемога» (СП «Перемога») і має право на одержання паю в межах середньої частки та для включення в списки пайовиків для отримання цієї земельної частки необхідно було в судовому порядку встановити факт роботи в колгоспі (спілці) за період з 1976 року по 1998 рік. По невідомих причинах частина архівних документів по колгоспу (спілці) не збереглася і не можливо було документально підтвердити трудову участь в колгоспному виробництві за періоди її роботи. Так, згідно архівної довідки за №№ 725/01-20, 726/01-20 від 20.09.2011 року вона значиться в «книгах нарахування заробітної плати колгоспу «Перемога» (спілки пайовиків «Перемога») с.Гринівці Тлумацького району за 1976-1998 роки, але не вказана її заробітна плата та частково вироблені людинодні (архівні довідки були долучені до справи про встановлення факту, що має юридичне значення). Рішенням Тлумацького районного суду від 08 липня 2014 року встановлено факт її трудової участі у ланці рільничої бригади колгоспу «Перемога» (Спілка пайовиків «Перемога») с. Гринівці, за період з 1976 по 1998 роки. У відповідності з Указом Президента України від 08 серпня 1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» проводилось паювання земель спілки пайовиків «Перемога» с.Гринівці Тлумацького району. Паювання земель товарного сільськогосподарського виробництва на території Гринівецької сільської ради проводилося в 1995 році. Рішенням 5-ої сесії XXII скликання Гринівецької сільської ради народних депутатів від 24.10.1995 року на виконання земельної реформи та паювання землі затверджено списки громадян, які мають право на одержання сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки та цим же рішенням затверджено середню земельну частку на особу, яка включена в список для паювання - в розмірі 1,39 га( на конкретну особу окрема земельна частка, тобто її становить 1,14 га. В даний час вона являєся пенсіонеркою і оскільки працювала в колгоспі( спілці) тривалий період - з 1976 по 1998 рік та рішенням Тлумацького районного суду підтверджено її трудову участь в колгоспі «Перемога» (Спілка пайовиків «Перемога»), то бажає отримати належну земельну частку(пай). Згідно вище зазначеного Указу Президента( п.2 ) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність (п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»). Громадяни, право на земельну частку(пай) яких визнане судом, теж віднесені до категорії тих, хто має право на земельну частку(пай) -( ст.1 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»). Позивачка просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай) в розмірі земельної частки 1,14 га та виділити її в натурі із земель запасу Гринівецької сільської ради та поновити їй строк позовної давності, оскільки про порушене право довідалась тільки в кінці грудня 2013 р., крім того вона була змушена підтверджувати в судовому порядку факт трудової участі в колгоспі(спілці «Перемога»). В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав наведених в позовній заяві, додатково пояснила, що у 1995 р. або 1996 р., їй було відомо, що вона не включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, але до цього вона віднеслась легковажно. Приблизно з 2010 р. вона почала звертатись у різні інстанції з приводу виділення її земельного паю, оскільки з цього часу власники земельних паїв почали отримувати від орендарів земельних паїв, відповідні доходи. Представник відповідача сільський голова с. Гринівці Яців І.І. з приводу визнання чи не визнання позову в судовому засіданні не визначився. З приводу вирішення спору покладається на суд та по суті вказав, що позивачка має право на земельний пай, разом з тим, на території сільської ради відсутні землі запасу, з яких позивачці міг би бути виділений такий пай. А також на території сільської ради проживає ще біля п'ятнадцяти громадян, які мають право на земельний пай, але з тих чи інших підстав у 1995 р. не були включені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Представник відповідача Тлумацької РДА в судове засідання не з'явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи. Протокольною ухвалою суду причини неявки представника відповідача визнані неповажними. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, в зв'язку із пропуском строку позовної давності без поважних причин, з таких підстав. Мотивувальною частиною рішення Тлумацького районного суду від 08.07.2014 р., яке не оскаржувалось та набрало законної сили 19.07.2014 р., встановлено, що як вбачається з архівної довідки, виданої архівним відділом Тлумацької РДА Івано-Франківської області № 726/01-20 від 20.09.2011 року, [PERSON] (заявниця), [INFO], в період з 1976 по 1998 роки перебувала в колгоспі «Перемога» (с/п «Перемога») у с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області та приймала трудову участь в колгоспному виробництві виконуючи встановлену норму людиноднів. Також, згідно архівної довідки виданої архівним відділом Тлумацької РДА Івано-Франківської області № 725/01-20 від 20.09.2011 року, [PERSON] (заявниця) значиться в книгах нарахування заробітної плати колгоспу «Перемога» у с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області за період з 1976 по 1998 роки, однак не зазначено розмір заробітної плати та кількість вироблених людиноднів. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та представник зацікавленої особи -Гринівецької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області - сільський голова Яців І.І., ствердили, що [PERSON] в період з 1976 по 1998 роки приймала трудову участь в колгоспі «Перемога» (с/п «Перемога») у с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області, виконувала встановлену норму людиноднів та отримувала заробітну плату. Проте, [PERSON] (заявниця) не була внесена до затвердженого списку громадян, які мають право на одержання сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (паю). Відповідно до довідки Гринівецької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області [PERSON] (заявниця) не значиться у списках громадян, які мають земельні паї, та рішення у сільській раді щодо паювання немає. Відповідно до довідки Гринівецької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 51 від 13.02.2014 року [PERSON], [INFO], жителька [ADDRESS] на час паювання землі у 1995 році, дійсно працювала у Гринівецькій с/п «Перемога» та розпочала свою трудову діяльність 1976 року в колгоспі «Перемога» с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області, де безпосередньо брала трудову участь у колгоспній ланці, отримувала заробітну плату. Таким чином, судом в порядку окремого провадження був встановлений факт трудової участі [PERSON], у ланці рільничої бригади колгоспу «Перемога» (Спілка пайовиків «Перемога»), що в с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області, за період з 1976 по 1998 роки. З оцінки наявних в справі доказів, суд приходить до висновку, що позивачка на час паювання сільськогосподарських земель на території Гринівецької сільської ради у 1995 році була членом колективного сільськогосподарського підприємства с/п «Перемога» с. Гринівці Тлумацького району. На підставі Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» проводилось паювання земель спілки пайовиків «Перемога» с.Гринівці Тлумацького району. Паювання земель товарного сільськогосподарського виробництва на території Гринівецької сільської ради проводилося в 1995 році. Рішенням 5-ої сесії XXII скликання Гринівецької сільської ради народних депутатів від 24.10.1995 року на виконання земельної реформи та паювання землі затверджено списки громадян, які мають право на одержання сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки та цим же рішенням затверджено середню земельну частку на особу, яка включена в список для паювання - в розмірі 1,39 га( на конкретну особу окрема земельна частка, тобто частка позивачки становила 1,14 га. Згідно вище зазначеного Указу Президента( п.2 ) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п.7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність (п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позивачка мала право на земельну частку пай, в розмірі земельної частки 1,14 га та право на виділення цієї земельної ділянки в натурі, при цьому не була включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до ч.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 р. правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Згідно ст.ст. 71,74, 75, 76 ЦК України (в редакції 1963 р.) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Вимога про захист порушеного права приймається до розгляду судом незалежно від закінчення строку позовної давності. Позовна давність застосовується судом незалежно від заяви сторін. Перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. На час паювання земель на території Гринівецької сільської ради позивачка була членом с/п «Перемога» та працювала в ній, а тому вона повинна була дізнатися про порушення свого права, щодо не включення її до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, ще у 1995 р. В судовому засіданні позивачка також ствердила, що вона приблизно в наведений період дізналась про порушення свого права. Відповідно до ст. 80 ЦК України ( в редакції 1963 р.) закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Позивачкою строк позовної давності пропущено без поважних причин, з моменту виникнення права на позов минуло більше 23 років. Посилання позивачки, що для пред'явлення позову їй спочатку необхідно було встановити факт трудової участі у ланці рільничої бригади колгоспу «Перемога» (Спілка пайовиків «Перемога»), що у с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області, в період з 1976 по 1998 роки є надуманим, так як спірні правовідносини, які виникають з трудових відносин, не можуть вирішуватись в порядку окремого провадження, оскільки між сторонами існував спір про право, який повинен розглядатись в порядку позовного провадження. Таким чином в задоволенні позову слід відмовити в зв'язку із пропуском строку позовної давності без поважних причин. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed