Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що протягом 16 років була власницею домоволодіння та земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS]. Після смерті свого чоловіка, який помер в 2013 року та через похилий вік вона мала намір здійснити обмін свого приватного будинку на квартиру в місті Суми. Приблизно з жовтня 2013 року з нею в її будинку за вищевказаною адресою став проживати [PERSON] як співмешканець. [PERSON] пообіцяв їй допомогти здійснити обмін житла. 25 травня 2015 року нею були підписані договори купівлі - продажу житлового будинку і земельної ділянки, відповідно до яких вона продала, а [PERSON] купив житловий будинок та земельну ділянку. Позивачка була упевнена, що підписує документи на обмін житла. Позивачці показували житло у м. Суми, але воно їй не подобалося. Продовжуючи жити в своєму будинку вона до квітня 2016 року вважала себе власницею свого домоволодіння. Кошти за будинок вона не отримувала, але бачила, що якісь кошти приносив відповідач. Забирав їх [PERSON], що це були за кошти вона не розуміла. На вимогу відповідача та прохання [PERSON] вона писала розписки, переписуючи текст з іншого листа, але не розуміючи його значення. Під час підписання договорів 25 травня 2016 року вона не усвідомлювала значення своїх дій та за певних обставин не могла керувати ними. Тому просила визнати договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки недійсними. Під час розгляду справи позивачка уточнила свої вимоги, просила визнати укладений між нею та відповідачем договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки недійсним з тих підстав, що він був укладений нею під впливом обману з боку відповідача. 21 лютого 2015 року між нею та відповідачем був укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомості, згідно якого сторони зобов'язуються в майбутньому до 1 червня 2015 року укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] та земельні ділянки. В подальшому відповідач уговорив її підписати договори купівлі-продажу будинку та земельних ділянок не на умовах укладеного попереднього договору від 21 лютого 2015 року та по заниженій ціні, що дало відповідача в подальшому шляхом обману отримати від позивачки розписки про передачу коштів, яких вона не отримувала. [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою, в якій посилався на те, що в 2014 році він вирішив придбати будинок поближче до дочки в Сумському районі. 21.02.2015 року з власником будинку [PERSON] був укладений в письмовій формі попередній договір купівлі-продажу її садиби, в якому прописали обов'язки сторін, ціну за садибу і порядок розрахунків. 25 травня 2015 року між ним і власником садиби [PERSON] був заключний і нотаріально завірений договір купівлі-продажу будинку і земельних ділянок. При продажу будинку [PERSON] мала наміри придбати собі квартиру в м.Суми, про що є відмітка і її підпис в документах нотаріуса. Він надав у безоплатне користування [PERSON] свій будинок, поки вона собі придбає квартиру в м.Суми. 05 жовтня 2015 року між ним і нею був укладений договір оренди будинку. Станом на 13 жовтня 2015 року згідно попереднього і основного договорів купівлі-продажу садиби він з продавцем повністю розрахувався, виплативши їй 220000, про що [PERSON] підписала заяву нотаріусу. [PERSON] не поспішала придбати собі квартиру і проживає в його будинку. Відповідачка в добровільному порядку відмовляється виселятися з будинку. Він не може використовувати свій будинок для власного проживання, а садибу для ведення свого особистого селянського господарства. На сьогодні [PERSON] обмежує його у здійсненні своїх законних прав власності на будинок, господарські будівлі, багаторічні насадження і земельні ділянки, які виникли після підписання договору купівлі - продажу садиби. Тому просив визнати за ним право власності на садибу за адресою [ADDRESS], визнати дії [PERSON] по використанню житлового будинку, господарських будівель, багаторічних насаджень і земельних ділянок протиправними, заборонити [PERSON] використовувати жилий будинок, господарські будівлі, багаторічні насадження і земельні ділянок, усунути перешкоди у користування власністю шляхом виселення відповідачки з будинку, Северинівській сільській раді зняти з обліку реєстрації відповідачку. В подальшому свої позовні вимоги уточнив, просив усунути перешкоди у користування власністю шляхом виселення відповідачки з будинку. В судовому засіданні сама позивачка [PERSON], представник позивачки за первісним позовом [PERSON]- [PERSON] підтримали вимоги позовної заяви в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечували. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, свою зустрічну позовну заяву підтримав. Заслухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд не вбачає підстав для задоволення первісного позову, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що у відповідності з договором купівлі-продажу від 25 травня 2015 року, посвідченим нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, надану для ведення будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1004 га за адресою [ADDRESS] ( ар. с.10-11). У відповідності з договором купівлі - продажу від 25 травня 2015 року, посвідченим нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] продала, а [PERSON] купив земельну ділянку площею 0,4508 га, надану для ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS] ( ар. с.12-13). У відповідності з статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.\Частина перша статті 203 в редакції Закону № 2756-VI від 02.12.2010\. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У відповідності з статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У відповідності з ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України [PERSON] не надала суду доказів на підтвердження своїх вимог. В судовому засіданні [PERSON] послалась на те, що вона не мала наміру продавати належний їй будинок та земельну ділянку, а мала на меті обміняти на житло в м. Суми. [PERSON] разом з [PERSON] ввели її в оману і вона під впливом обману з їх боку підписала договір купівлі - продажу належного їй домоволодіння. При цьому позивачка за первісним позовом послалась на покарання свідків [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили, що [PERSON] мала намір не продати, а обміняти належний їй будинок з земельною ділянкою. Разом з тим, свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що спірний будинок [PERSON] мала намір саме продати, а не обміняти, що і зробила. Свідок [PERSON] пояснила, що на моменту укладання угоди між сторонами вона працювала нотаріусом Сумської районної державної нотаріальної контори і посвідчувала договір купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 25 травня 2015 року. Перед укладанням договору [PERSON] та [PERSON] відвідували нотаріальну контору і вона роз'яснила їм які саме документи потрібні для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. В подальшому 25 травня 2015 року сторони прийшли до неї і вона посвідчила договір між [PERSON] та [PERSON], у відповідності з яким останній купив у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, надану для ведення будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1004 га за адресою [ADDRESS] ( ар. с.10-11), а також купив земельну ділянку площею 0,4508 га, надану для ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS] ( ар. с.12-13). Під час укладення договору вона пересвідчилася в тому, що договір укладається добровільно, що сторони мають намір укласти саме договір купівлі-продажу домоволодіння, а не будь-який інший, в тому числі міни,перевірила дієздатність сторін і посвідчила договір. Та обставина, що [PERSON] мала намір саме продати домоволодіння, вона пересвідчилась і на екземплярі договору зробила відповідну помітку ( ар.с.199, об). При цьому [PERSON] пояснила, що на отримані від продажу належного їй домоволодіння гроші вона мала намір придбати житло в Сумах, про що свідчить її підпис на договору( ар.с. 199, об). Пояснення свідків [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], які пояснили, що [PERSON] мала намір не продати, а обміняти належний їй будинок з земельною ділянкою, суд розцінює критично, оскільки спростовуються іншими наданими суду доказами. Так з власноручно написаних розписок [PERSON] вбачається, що вона повністю отримала обумовлену договором купівлі-продажу грошову суму від покупця [PERSON] Зокрема, 5 жовтня 2015 року [PERSON] отримала 105 000 гривень в рахунок вартості спірного домоволодіння ( ар. с. 16, 52, печатний текст був виготовлений для [PERSON] як зразок для написання), 21 лютого 2015 року [PERSON] отримала на виконання умов договору купівлі-продажу спірного домоволодіння 65000 гривень ( ар.с.51), 8 жовтня 2015 року [PERSON] отримала від [PERSON] 50000 гривень ( ар.с. 53). Отримані суми коштів зараховувались на картковий рахунок [PERSON] і факт отримання [PERSON] зазначених коштів можна відстежии шляхом дослідження банківських операцій( ар.с.54, 55, 57,58,5961,62). З отриманими коштами проводились певні фінансові операції, що також свідчить про те, що договір купівлі-продажу був повністю виконаний сторонами і на момент виконання не оспорювався сторонами. Крім того, 13 жовтня 2105 року [PERSON] звернулася до нотаріуса [PERSON] з заявою, в якій зазначила, що [PERSON] здійснив повний розрахунок за житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельні ділянки площами 0,1004 га та 0,4508 га, які надані відповідно для ведення будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства і розташовані за адресою [ADDRESS]( ар.с.64). Та обставина, що [PERSON] мала намір укласти саме договір купівлі-продажу спірного домоволодіння, а не міни, як вона пояснювала в судовому засіданні, підтверджується також копією попереднього договору купівлі-продажу нерухомості, в якому сторони оговорили всі суттєві умови договору - його ціну ( 220000 гривень), порядок та строки розрахунків, розподіл витрат на нотаріальне оформлення договору купівлі-продажу ( ар. с. 81-82). Крім того, судом встановлено, що спірне домоволодіння [PERSON] мала намір продати задовго до нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, що підтверджується копією газети «Ваш шанс» №17 від 23 квітня 2014 року, де розміщено оголошення про продаж домоволодіння за адресою [ADDRESS] за 200000 гривень( ар.с.146). Аналогічні оголошення давались в газету «Ваш шанс» і раніше ( т. 1 ар. с. 35-42, 73-81). У відповідності з ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб ( ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України). У відповідності з ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Припинення права власності можливо з підстав, визначених у гл. 25 Цивільного кодексу України, зокрема, у разі відчуження власником свого майна, відмови власника від права власності, знищення майна, викупу пам'яток культурної спадщини, реквізиції, конфіскації, звернення стягнення за зобов'язаннями тощо. Таким чином, [PERSON] придбав спірне домоволодіння та земельні ділянки у відповідності з вимогами закону і підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] не вбачається. Натомість уточнені вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved