Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та судових витрат, мотивуючи тим, що 11 липня 2014 року відповідачка отримала від неї грошові кошти в розмірі 12000,00 гривень, що підтверджується доданим до заяви договором позики. Згідно договору позики [PERSON] зобов'язалась повернути 12000 гривень до 10.09.2014 року. У встановлений в розписці строк грошові кошти позивачці повернуті не були. Окрім того договором передбачено за прострочення виконання зобов'язання сплату пені в розмірі 1% (одного) відсотка від простроченої суми за кожен день прострочення. Крім основної суми боргу позивач просить про стягнення 3% річних та пені згідно умов договору за несвоєчасно повернутий борг, що становить 17430 грн. 63 коп. та судовий збір. Позивачка в судове засідання не з'явилася, проте її представником подано заяву за змістом якої, вимоги позову підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, а справу розглянути без його участі в заочному судовому засіданні. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася про час та місце розгляду справи, що підтверджується конвертами які повернулись за закінченням терміну зберігання. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України та думку представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов договору позики, внаслідок чого позикодавець позивається про його відновлення шляхом стягнення заборгованості за договором з позичальника. Статтею 1046 Цивільного Кодексу України визначено зміст договору позики. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 11 липня 2014 року між позивачкою та відповідачкою було укладено договір позики грошових коштів, за яким відповідачка отримала від позивачки грошові кошти в розмірі 12 000 гривень (а.с.11-12). Відповідно до договору відповідачка зобов'язалась до 10 вересня 2014 року повернути борг. За домовленістю сторін позика є безпроцентною. Крім того договором передбачено, що за прострочення виконання зобов'язань позичальник виплатить пеню в розмірі 1 (одного) відсотка від простроченої суми за кожен день прострочення, а сума позики має бути виплачена з урахуванням офіційно встановленого індексу інфляції. ( а.с.11-12). Проте відповідачка свої зобов'язання вчасно не виконувала, тому утворилась заборгованість в розмірі 17 430 грн. 63 коп. Зазначену обставину відповідачка нічим не спростувала. В матеріалах справи міститься розрахунок заборгованості за договором позики від 11.07.2014р. ( а.с.13) відповідно до якого: 12000 грн. (дванадцять тисяч гривень 00 копійок) заборгованість за договором позики грошових коштів від 11 липня 2014 року, 5040 грн. (п'ять тисяч сорок гривень 00 копійок) пеня в розмірі 1 (одного) відсотка від простроченої суми за кожен день прострочення, 348 грн. ( триста сорок вісім гривень 00 копійок ) втрати від інфляції, 42 грн. 63 коп. (сорок дві гривні 63 копійки) - 3% (три проценти) річних. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, в даному випадку - розписки позичальника. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу дії ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому, у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 625 Цивільного Кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 цієї статті боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Будь-яких доказів, які б спростовували наведену позивачкою суму заборгованості за вказаним договором позики та доводи позивачки суду не представлено. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 526, 527 ч. 1, 612, 625, 1046, 1049 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 79 ч. 1, 3; 88 ч. 1, 3 ЦПК України,

Outcome: approved