Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому зазначила, що вона є матір»ю малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчать записи у свідоцтвах про народження. У зареєстрованому шлюбі вона не перебувала. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не працює, інших утриманців не має, позивачка просить стягнути на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1167 грн. щомісячно. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, згоден сплачувати аліменти згідно закону. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Будь якої матеріальної допомоги відповідач на утримання дітей не надає, чим порушує її права. Відповідно до положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.ст.180-184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них за рішенням суду стягуються аліменти у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.ст.182, 184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, оскільки відповідач не бере участі в утриманні дітей, тому він зобов'язаний сплачувати на утримання малолітніх дітей аліменти на користь позивачки. При визначені розміру аліментів, беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, враховуючи матеріальне становище сторін, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що малолітні діти знаходяться на утриманні позивачки, відповідач не працює, тому суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1167,00 грн. підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного, відповідач має сплачувати на користь позивачки на утримання малолітніх дітей аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial