Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати частково недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку №30 по вул. Маяковського у м. Генічеську від 04.11.2013 року посвідченого приватним нотаріусом Генічеського районного нотаріального округу [PERSON] в частині субєктивного складу щодо сторони покупця по договору, визнавши стороною її по даному договору на боці покупця та визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в м. Генічеськ вул. Маяковського, 30 Херсонської області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] зменшила позовні вимоги, просила визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати в сумі 640 гривень, зменшені позовні вимоги повністю підтримала позивачка [PERSON] і її представник [PERSON] і в обгрунтування їх пояснили, що з 21.07.1984 року перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. 29.10.2013 року шлюб був розірваний. Під час перебування у шлюбі придбали житловий будинок №2а по вул. Мічуріна у м. Генічеську Херсонської області, а також інше рухоме майно, питання відносно його поділу вирішується в іншій справі. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вона з відповідачем дійшли згоди про те, що за їх спільні кошти накопичені в період спільного проживання та спільної праці, так як здійснювали підприємницьку діяльність, від якої отримували доходи про придбання житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, в якому буде проживати відповідач з своєю новою сімєю, а житловий будинок по вул. Мічуріна, 2а залишиться їй і їх сину. Пошуками будинку займався відповідач. Потім позивачка дізналася, що відповідачем був знайдений будинок по вул. Маяковського, 30 в м. Генічеську, перебуваючи у шлюбі вони внесли аванс, а потім через пять днів після розлучення відповідач уклав договір купівлі-продажу. Частина коштів, яка була витрачена на купівлю будинку була знята нею з банківських рахунків банку „Надра, а решта спільних коштів знаходилися вдома. Після укладення угоди купівлі-продажу вона і відповідач стали проживати кожний в своєму домі і вона вважала, що питання поділу майна вже вирішено, оскільки два будинку придбані за спільні кошти є рівноцінними. Однак в подальшому відповідач став заперечувати факт придбання будинку по вул. Маяковського, 30 в м. Генічеську за спільні кошти і став наполягати на поділі будинку по вул. Мічуріна, 2-а в м. Генічеську, тому вона вимушена ставити питання про визнання права власності на ? частину придбаного будинку по вул. Маяковського, 30 в м. Генічеську. Оскільки правове врегулювання відносин щодо майна, яке придбано після розірвання шлюбу регулюється нормами цивільного законодавства, а не сімейного, звернулася до суду з позовом в порядку цивільного судочинства. Вважають заявлені позовні вимоги законні, обгрунтованні та доведені, тому просять задовольнити позов. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] предявлені позовні вимоги не визнав повністю, заперечували у задоволені позову, посилаючись на безпідставність та незаконність заявленого позову, і в обгрунтування своїх заперечень пояснили, що дійсно відповідач і позивачка перебували з 21 липня 1984 року по 29 жовтня 2013 року. За час перебування у шлюбу сторони придбали житловий будинок №2а по вул. Мічуріна у м. Генічеську. Після розірвання шлюбу 04 листопада 2013 року відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудам, який розташований по вул. Маяковського, 30 у м. Генічеську. Даний будинок відповідач придбав за власні кошти у [PERSON]. Після придбання будинку вселився в будинок і проживає до теперішнього часу. Ніякого відношення позивачка [PERSON] не має до спірного будинку. Крім того, представник відповідача [PERSON] пояснив, що заявлений позов, який розглядається в суді також є незаконним в силу того, що норми закону на які посилається позивачка ст.368 ч.4, 392 ЦК України є взаємно виключаючі. Даний предмет спору житловий будинок по вул. Маяковського, 30 у м. Генічеську є предметом спору між тими самими сторонами в іншій справі, яка перебуває в провадженні Генічеського районного суду Херсонської області за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, що виключає розгляд позову в даній цивільній справі. Суд незаконно відкрив провадження і розглядає даний позов, тому вважає непотрібним доводити незаконність заявленого позову при його розгляді в даній справі. Суд повинен залишити даний позов без розгляду. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час і місце слухання справи. Третя особа, без самостійних вимог приватний нотаріус [PERSON] пояснила, що дійсно нотаріально посвідчувала договір купівлі-продажу від 04.11.2013 року житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Маяковського, 30 у м. Генічеську. Власником даного житлового будинку відповідно до правовстановлюючих документів була [PERSON], однак при оформленні договору купівлі-продажу від її імені, як продавця виступав [PERSON] на підставі виданого доручення , а покупцем був [PERSON] При нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу нею також було зясовано, що покупець [PERSON] розлучений, купує будинок за власні кошти та, що кошти за придбаний будинок ним сплачені продавцю до підписання договору купівлі-продажу. Дана угода купівлі-продажу була нотаріально посвідчена відповідно до вимог закону. Суд вислухавши пояснення сторін по справі та їх представників, та дослідивши надані сторонами докази вважає встановленними наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 липня 1984 року. 29 жовтня 2013 року шлюб був розірваний. У період шлюбу позивачкою і відповідачем було придбано житловий будинок №2а по вул. Мічуріна в м. Генічеську. До розірвання шлюбу сторони домовилися, що житловий будинок по вул. Мічуріна, 2а в м. Генічеську залишиться [PERSON], а відповідачу [PERSON] за спільні кошти вирішили придбати житловий будинок по вул. Маяковського, 30 в м. Генічеську, в якому буде проживати відповідач разом з своєю новою сімєю. Також судом встановлено, що сторони, перебуваючи у шлюбі, здійснювали підприємницьку діяльність, від якої отримували доходи та здійснювали накопичення грошових коштів, також позивачкою у банківських установах були укладені договори строкових банківських вкладів, які в подальшому дані грошові кошти були зняті позивачкою, що підтверджується копіями книг обліку доходів і витрат субєкта малого підприємства-фізичної особи-платника єдиного податку за 2006, 2008-2011 роки [PERSON] і [PERSON], копіями договорів строкового банківського вкладу /депозиту/ „Мій вибір, заявами [PERSON] про видачу готівки у відділенні №4 Філії ВАТ КБ „Надра Херсонське РУ за квітень, серпень 2009 року. Частину спільних коштів вони передали продавцю в якості авансу ще до розірвання шлюбу. Решту спільних грошових коштів та нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу відбулося 04.11.2013 року, через пять днів пісдя розірвання шлюбу. Укладенням договору купівлі-продажу займався відповідач по справі [PERSON] При укладені договору купівлі-продажу житлового будинку по вул. Маяковського, 30 в м. Генічеську представником продавця був [PERSON] відповідно до доручення [PERSON] від 09.10.2013 року. Придбані житлові будинки є рівнозначними, як за якістю так і ціною. Дані обставини також підтверджуються копією доручення від 09.10.2013 року, копією договору купівлі-продажу від 04.11.2013 року. Дані обставини в судовому засіданні підтвердили свідки: [PERSON], [PERSON], які являються рідними дітьми [PERSON] і [PERSON] і були свідками переговорів їх батьків стосовно поділу їх спільного майна, а також придбання житлового будинку по вул. Маяковського, 30 в м. Генічеську їх батьку [PERSON] Також дані свідки підтвердили, що даний житловий будинок був придбаний за спільні кошти членів сімї, якими вони також являються, в якому за спільною домовленністю буде проживати їх батько [PERSON], а в житловому будинку по вул. Мічуріна, 2а у м. Генічеську буде проживати [PERSON] їх мати і вони. Свідок [PERSON] також підтвердила, що [PERSON] їх говорила, що вона розводиться з чоловіком, і що вони вирішують питання про придбання житлового будинку чоловіку за спільні їх грошові кошти. Також дані обставини підтверджуються письмовими поясненнями [PERSON], який відповідно до доручення від 09.10.2013 року був представником продавця при оформленні договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. Маяковського, 30 в м. Генічеську. Відповідач і його представник в судовому засіданні заперечували проти даних обставин і фактів викладених позивачкою, однак свої заперечення не підтвердили доказами, які б спростовували докази позивачки. У відповідності до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 №Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя, розяснено, що суди вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Згідно ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку /доходу/. Частиною першою ст.70 СК України встановлено, що у разу поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленністю між ними або шлюбним договором. На підставі ст. 368 ч.3, 4 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є іхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним в письмовій формі. З урахуванням вищезазначеного, судом встановлено, що спірне майно житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. Мічуріна, 2а в м. Генічеську є спільної сумісною власністю подружжя, що не заперечувалось сторонами. Житловий будинок з господарськими будівлями по вул. Маяковського, 30 в м. Генічеську придбаний після розірвання шлюбу, що не заперечувалось сторонами. Однак заперечувалось відповідачем, що дане майно придбане за спільні кошти, відповідач стверджував, що придбав майно за власні кошти і вважає, що дане майно не являється спільною сумісною власністю його і позивачки [PERSON] Оскільки придбання майна за спільні кошти осіб, які не перебувають у шлюбі регулюються нормами цивільного кодексу України, тому заявлений позивачкою позов на думку суду є законним і обгрунтованим і повинен розглядатися в порядку цивільного законодавства, так як нормами СК України не передбачено можливості визнання обєктом спільної сумісної власності подружжя майна, яке було придбано після розірвання шлюбу. Заперечення представника про неможливість розгляду окремо даного позову є з урахуванням вищезазначеного необгрунтованим.Суд вважає, що в судовому засіданні найшло своє підтверження, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований по вул. Маяковського, 30 у м. Генічеську придбаний 04.11.2013 року, є спільною сумісною власністю [PERSON] і [PERSON]. Згідно ст.370 ч.2 ЦК України частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленністю між ними, тому на думку суду є законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved