Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 19.06.1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Болехівського міськвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис № 42. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що їх сімейні відносини поступово почали погіршуватися. Кожен з них має різні погляди на шлюб та сімейне життя. Все це призвело до того, що вона втратила до відповідача почуття розуміння, поваги та любові. З 2016 року вони припинили шлюбні стосунки. З липня 2017 року вони перестали вести спільне господарство та проживати разом. Примирення між ними неможливе. Подальші сімейні відносини будуть суперечити їх інтересам, так як вони стали по суті чужими людьми, а тому звертається до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, подали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, повторно на виклик суду не зявився, про причину неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. У звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, перевіривши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 19.06.1999 року, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Болехівського міськвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис № 42 /а.с. 4/. У шлюбі в подружжя народився син [PERSON], [INFO] /а.с. 5/. Сімя фактично розпалася, а шлюб існує тільки формально, так як сторони тривалий час разом не проживають, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Розлад у сімї є стійким і тривалим. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають, оскільки їх відсутність у судовому засіданні свідчить про їх байдуже ставлення до сімї та збереження шлюбу. Статтею 51 Конституції України та ч. 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved