Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 липня 2012 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сімейне життя між ними не склалося, а тому, з жовтня 2019 року вони припинили спільне життя та фактичні шлюбні відносини. У зв`язку із викладеним вище, позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 25.03.2020р. провадження у даній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з розгляду даної справи з повідомленням сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася. Надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Просила проводити розгляд справи за її відсутності. Також позивач просила після не надавати сторонам строк на примирення та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідач також у судове засідання не з`явився. Надав суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, оскільки він є інвалідом І «А» групи та потребує сторонньої допомоги. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні сторони 26 липня 2012 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис - № 744 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з матір`ю та й надалі проживатиме разом з нею. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст.110 СК, один з подружжя має право пред`явити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, разом сторони не проживають, сімейних відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила після розірвання шлюбу не відновлювати їй її дошлюбне прізвище, то суд вважає за можливе задовольнити її клопотання. При вирішенні питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що від позивача не надходило будь-яких клопотань про відшкодування понесених ним судових витрат, а тому суд не розглядає дане питання.

Outcome: approved