Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі на малолітніх дітей. В позовній заяві посилається на те, що вона є опікуном своїх малолітніх онуків [PERSON], 27.01.5208 року народження та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що 07.06.2015 року [PERSON], мати малолітніх дітей, померла. Відповідач являється батьком її малолітніх онуків, однак їхнім вихованням не займається а також матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання її малолітніх онуків в розмірі 750 грн. на кожну дитину щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з дня предявлення даного позову до досягнення повноліття. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав викладені в позовній заяві обставини, просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому судом постановлено провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення на підставі поданих до суду доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є опікуном своїх малолітніх онуків - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується копією витягу з рішення про встановлення опіки (а.с.16) 18.11.2006 року між донькою позивача [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від даного шлюбу народились онуки позивачки: [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6) та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). 29.08.2011 року рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.8). 07 червня 2015 року [PERSON], мати малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). [PERSON] батько малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] їхнім вихованням та утриманням не мав наміру, про що добровільно заявив, що підтверджується копією нотаріально посвідченої заяви про позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей (а.с.10). Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 вересня 2015 року року [PERSON] позбавлений батьківських прав по відношенню до своїх малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] (а.с.12-14) які, в свою чергу, отримали статус дітей, позбавлених батьківського піклування, що підтверджується копією витягу із рішення (а.с.15). Під час розгляду справи про позбавлення [PERSON] батьківських прав питання про стягнення аліментів на користь його малолітніх дітей не було предметом судового розгляду. Але, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав згідно ч.2 ст. 166 СКУ не звільняє від обовязку щодо утримання дитини, позивач вирішила скористуватися даним правом, оскільки діє в інтересах своїх онуків. І, як опікун малолітніх дітей, їх законний представник, зобовязана вживати всіх заходів, необхідних для всебічного розвитку дитини, вживати заходів щодо захисту прав та інтересів цих дітей. А отримання аліментів - це право, яке в свою чергу, не припиняється у звязку з встановленням опіки у відповідності з положеннями ч.2 ст. 247 СК України. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного і соціального розвитку. А батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В матеріалах справи відсутні докази щодо місця роботи відповідача та розміру отримуваного доходу. Але дана обставина не є підставою для звільнення від виконання обовязку, передбаченого ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, які наголошують на утриманні дітей батьками. Тому, суд вважає за доцільним стягнення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, що передбачено ч. 1 ст. 184 СК України. Але з врахуванням положення ч. 2 ст. 182 СКУ, згідно з якою мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також - ч. 2 ст. 184 СК України, де зазначено, що розмір аліментів, визначений судом в твердій грошові сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд, зясувавши фактичні обставини справи, обовязку утримувати дітей, з врахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не порушуючи права останньої, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі на користь позивача на утримання малолітніх дітей в розмірі 750,00 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору а тому, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача 551 грн. 20 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved