Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по аліментах. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення Жовківського районного суду від 11.07.2011 року відповідач повинен сплачувати аліменти за виконавчим листом 2-742/11 на утримання 2-ох дітей в розмірі по 500 грн. на кожну дитину. З часу як присуджено аліменти, відповідач такі не сплачував, надалі сплачував в незначній сумі. Син [PERSON] вже досяг повноліття, і відповідач повинен сплачувати аліменти на сина [PERSON] по 500 грн. щомісячно. Станом на 19.08.2013 року заборгованість по аліментах становила 22 752,74 грн.. З червня 2014 року відповідач взагалі припинив виплачувати аліменти та заборгованість за минулий часі станом на 24.09.2014 рік заборгованість становить 25 166,76 грн.. Крім того, відповідач повинен від суми заборгованості за рік сплатити пеню у розмірі 2 972,85 грн.. У зв'язку з чим позивачка звернулась до суду з даним позовом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги уточнила та просить стягнути з відповідача лише заборгованість по аліментах в розмірі 25 166,76 грн. посилаючись на доводи, зазначені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та визнав, що він має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі, зазначеному позивачці. Однак, просить розтермінувати сплату даної заборгованості. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Вимогами статей 60, 59 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З свідоцтв про народження дітей вбачається, що позивачка є матір'ю дітей, а відповідач - їхнім батьком. З довідки виданої Великодорошівською сільською радою № 466 від 26.09.2014 вбачається, що діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом з позивачкою. З копії виконавчого листа виданого Жовківським районним судом Львівської області від 29.06.2011 року № 2-741/11 вбачається, що відповідно до рішення Жовківського районного суду Львівської області з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.03.2011 року і до досягнення дітьми повноліття. З розрахунку заборгованості по аліментах від 24.09.2014 року, виданим ВДВС Жовківського РУЮ вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів станом на 24.09.2014 року становить 25 166, 76 грн.. Згідно із ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальності та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за вихованні та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вирішуючи питання про наявність вини відповідача у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за рішенням суду, обчисленій державним виконавцем, суд виходить з того, що відповідачем не подано жодного доказу виникнення цієї заборгованості з незалежних від нього причин, у зв'язку з чим суд вважає доведеним наявність вини відповідача у її виникненні. Згідно ст.180 СК України відповідач зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Також, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. А від так, суд приходить до переконання, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому у суду є всі підстави для задоволення позову. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved