Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Позивачка вказує на те, що деякий період часу вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON]. В період спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з відповідачкою та перебуває на її повному утриманні. Обставини в сімї склались таким чином, що вони з [PERSON] припинили фактичні шлюбні стосунки і батько дитини не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Саме тому позивачка змушена звернутися до суду з проханням ухвалити рішення про стягнення з [PERSON], аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі, яка становить 1000 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення донькою [PERSON] повноліття, тобто до 21 червня 2023 року. Також позивачка просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. У судове засідання позивачка не зявилася, але подала заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та телефонограмою, однак від нього не надійшло повідомлення про причину неявки, відзив на позов не подав, а тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження. Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Встановлено, що певний період часу сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу. В період спільного проживання, а саме: 21.06.2005 року народилася [PERSON], батьками якої, відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ТП №014010, записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Довідка №1845 від 27.11.2017 року видана виконкомом Любарської селищної ради вказує, що дитина [PERSON], проживає разом з матірю - [PERSON] і перебуває на її утриманні (а.с.5). Судом встановлено, що обставини в сімї склались таким чином, що батько дитини проживає окремо і не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони проживають нарізно, батько від своїх обовязків щодо надання матеріальної допомоги на утримання дитини ухиляється, то позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 640 грн. та на користь позивачки 300 грн. понесених судових витрат.

Outcome: approved