Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач довгий час проживає за кордоном і не планує повертатися, тому між сторонами практично припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство і вирішили розірвати шлюб. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечать інтересам позивачки, що має істотне значення. Щодо примирення заперечила. Ухвалою судді від 16 жовтня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. 02 листопада 2020 року по справі № 607/17457/20 постановлено ухвалу, якою доручено компетентному суду Російської Федерації у встановленому чинним законодавством порядку вручити копію позовної заяви та додані до неї матеріали [PERSON] , а також допитати відповідача. Матеріали виконання судового доручення надійшли на адресу суду поштовим відправленням 25 травня 2021 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, у якій просила цивільну справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, у матеріалах, складених Гагаринським районним судом Смоленської області при виконанні доручення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області наявний протокол судового засідання по матеріалу № 13-10/2021 від 25 лютого 2021 року, у якому відображено, що [PERSON] визнає позов [PERSON] про розірвання шлюбу, пояснень надавати не бажає, погоджується на розгляд справи за його відсутності, оскільки особисто бути присутнім не може, не бажає. Частини 1, 4 ст. 206 ЦПК України визначають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 19 лютого 1994 року відділом реєстрації актів громадянського стану м. Тернопіль, сторони 19 лютого 1994 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 166. У шлюбі в сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 01 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції; [PERSON] та [PERSON] , які є повнолітніми. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнав позов, з огляду на засади добровільності шлюбу, тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved