Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Свій позов обґрунтовує тим, що її матері [PERSON] було видано ордер на житлове приміщення квартири №4 розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Поштова, 74. Після смерті матері наказом №87 від 07.12.2010 року особовий рахунок переоформлено на ім'я [PERSON]. Крім позивачки у вказаній квартирі з 22.04.1983 року зареєстроване проживання її колишнього чоловіка [PERSON], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі до 05 жовтня 1994 року. З моменту розірвання шлюбу, а саме з 1994 року [PERSON] забрав усі свої речі і виїхав. Після добровільного виселення [PERSON] вселитися на спірну жилу площу не намагався, особистих речей в квартирі не має. Мені взагалі не відомо місце перебування [PERSON]. На сьогоднішній день реєстрація [PERSON] існує формально, та тільки створює зайві турботи щодо сплати комунальних послуг у більшому ніж потрібно розмірі, станом на 01 січня 2017 року моя заборгованість за комунальні платежі становить 9758,42 гривень. Зазначені обставини стали приводом для звернення до суду. В судове засідання позивачка не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву в якій просить розглянути справу в її відсутності, позов задовольнити. В заяві вказується, що проти прийняття судом заочного рішення позивачка не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем його реєстрації та проживання. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення у відсутності відповідача, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ст.169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши представлені докази, вважає, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. Як вбачається з довідки-витягу з домової книги про стан сімї та прописку № 61 від 30.01.2017 року виданої будинкоуправлінням № 1 УДБК «Укрбуд», на імя [PERSON], яка мешкає та є основним наймачем за адресою: [ADDRESS] з 1980 року по теперішній час, разом з нею зареєстровані: [PERSON] дочка, [PERSON] онука, [PERSON] онука, [PERSON] онука, [PERSON] онука, [PERSON] чоловік; [PERSON] син. Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу вданого 05 жовтня 1994 року Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеса, шлюбу між [PERSON] та [PERSON] розірвано 05 жовтня 1994 року. Як вбачається з Акту про не проживання від 30 січня 2017 року, складеному мешканцями квартир у житловому будинку № 74 по вулиці Поштова в місті Одесі, а саме [PERSON] квартира № 1, [PERSON] квартира № 2, [PERSON] квартира № 3, зазначені особи підтверджують, що з 1986 року колишній чоловік позивачки [PERSON] не проживає та не відвідує квартиру за адресою: [ADDRESS], хоча і прописаний за цією адресою. У акті посвідчено, що відповідач за адресою реєстрації навіть не зявляється, комунальні послуги не сплачує, йому ніхто не чинив перешкод у користуванні житловим приміщенням за місцем реєстрації. Як вбачається з листа № 1172 від 19.07.2017 року Головного управління національної поліції в Одеській області Хмельницьке ВП Малиновського ВП в м. Одесі, на запис суду повідомлено, що [PERSON] 08.01.1962 року з приводу усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] до Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області не звертався, розшукові заходи стосовно вищезазначеного громадянина не проводилися. Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З цих підстав суд вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення у квартирі [ADDRESS], тому що він без поважних причин не мешкає у квартирі за вказаною адресою більше ніж шість місяців, житловою площею не цікавиться, оплату комунальних послуг не вносить. Відповідач, після того як виїхав зі спірного приміщення, за вказаною адресою з реєстрації не знявся, чим порушує права та законні інтереси позивачки, яка несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, також позбавлена можливості реалізувати своє право на приватизацію житла. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З вищенаведеної норми Закону випливає, що рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.

Outcome: approved