overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду до відповідача, наполягала на визнанні останнього таким, що втратив право користуватися квартирою № 2 в житловому будинку № 10 по вул. Шевченко в м. Котовську Одеської області та на зобовязанні Котовського РВГУ ДМС України в Одеській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS] Позивачка позов підтримала у повному обсязі, підтвердила обставини викладені у позовній заяві, та просила суд про задоволення позову. Відповідач у судове засідання не зявився, не надав цьому поважних підстав, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений, чому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Вислухавши позивачку, дослідивши представленні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 1991 року посвідченого за р. № 2871 Котовської міською державною нотаріальною конторою належить на праві приватної власності 26/100 частин домоволодіння, що складають кв.2 в житловому будинку № 10 по вул. Шевченка в м. Котовську Одеської області. На житловій площі її квартири зареєстрований, відповідач по справі, знайомий позивачки по справі, який в період з 2005 року в веденні господарства участі не приймав, постійно був відсутній, за вказаною адресою реєстрації не зявлявся. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачці користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій власний розсуд. Ст. 72 Житлового Кодексу України передбачає можливість визнання громадянина особою, яка втратила право користування житловою площею, у разі відсутності його без поважних підстав понад термінів, встановлених ст. 71 Житлового Кодексу України (тобто, 6-ти місяців). Саме це і було встановлено судом при розгляді позову. Крім того ст. 391 ЦК України зазначає, що власник майна, має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні свого права власності і у разі, якщо ці перешкоди не поєднанні з позбавленням володіння.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду до відповідача, наполягала на визнанні останнього таким, що втратили право користуватися житловим будинком № 68 по вул. Луначарського в м. Котовську Одеської області та на зобовязанні Котовського РВГУ ДМС України в Одеській області зняти [PERSON]С.з реєстраційного обліку за адресою: по вул. Луначарського, 68 в м. Котовську Одеської області Позивачка позов підтримала у повному обсязі, підтвердила обставини викладені у позовній заяві, та просила суд про задоволення позову. Відповідач у судове засідання жодного разу не зявився, не надав цьому поважних підстав, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, чому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Вислухавши позивачку, дослідивши представленні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачці на підставі рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області № 2-2391/2010 року належить на праві приватної власності, житловий будинок № 68 по Луначарського в м. Котовську Одеської області. На житловій площі її квартири зареєстрований, відповідач по справі, син позивачки по справі, який в період з 2011 року в веденні господарства участі не приймав, постійно був відсутній, за вказаною адресою реєстрації не зявлявся. Вказана обставина підтверджується довідкою № 54 від 02 червня 2015 року наданою Головою Квартального комітету вул. Сімонова в м. Котовську Одеської області та довідкою № 2 від 03 червня 2015 року виданою Головою Квартального комітету вул. Луначарського в м. Котовську Одеської області, які свідчать про те, що в житловому будинку по вул. Луначарського, 68 в м. Котовську Одеської області мешкає лише позивачка. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачці користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій власний розсуд. Ст. 72 Житлового Кодексу України передбачає можливість визнання громадянина особою, яка втратила право користування житловою площею, у разі відсутності його без поважних підстав понад термінів, встановлених ст. 71 Житлового Кодексу України (тобто, 6-ти місяців). Саме це і було встановлено судом при розгляді позову. Крім того ст. 391 ЦК України зазначає, що власник майна, має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні свого права власності і у разі, якщо ці перешкоди не поєднанні з позбавленням володіння.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду до відповідачів, наполягала на визнанні останніх такими, що втратили право користуватися житловим будинком [ADDRESS] та на зобов'язанні Котовського РВГУ ДМС України в Одеській області зняти [PERSON], [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: по [ADDRESS] Позивачка позов підтримала у повному обсязі, підтвердила обставини викладені у позовній заяві, та просила суд про задоволення позову. Відповідачі у судове засідання жодного разу не з'явилися, не надали цьому поважних підстав, хоча про час та місце слухання справи були повідомлені, чому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Вислухавши позивачку, дослідивши представленні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачці на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна №062931 від 14 серпня 2014 року належить на праві приватної власності, житловий будинок [ADDRESS]. На житловій площі її житлового будинку зареєстрований, відповідачі по справі, колишні власники вказаного будинку, які з моменту укладання договору купівлі-продажу житлового будинку [ADDRESS] в веденні господарства участі не приймали, постійно були відсутні, з липня 2014 року [PERSON], [PERSON] за вказаною адресою реєстрації не з'являлися та не мешкають. Реєстрація відповідачів перешкоджає позивачці користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій власний розсуд. Ст. 72 Житлового Кодексу України передбачає можливість визнання громадянина особою, яка втратила право користування житловою площею, у разі відсутності його без поважних підстав понад термінів, встановлених ст. 71 Житлового Кодексу України (тобто, 6-ти місяців). Саме це і було встановлено судом при розгляді позову. Крім того ст. 391 ЦК України зазначає, що власник майна, має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні свого права власності і у разі, якщо ці перешкоди не поєднанні з позбавленням володіння.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду до відповідачів, наполягала на визнанні останніх такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням 14/100 домоволодіння з відповідними господарчими будівлями та спорудами № 13 по вул. 8-го Березня в м. Котовськ Одеської області та на зобовязанні Котовського РВГУ ДМС України в Одеській області зняти останніх з реєстраційного обліку за адресою: по вул. 8-го Березня, 13 в м. Котовську Одеської області. Позивачка позов підтримала у повному обсязі, підтвердила обставини викладені у позовній заяві, та просила суд про задоволення позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання жодного разу не зявилися, не надали цьому поважних підстав, хоча про час та місце слухання справи були повідомлені, чому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі не заперечував проти задоволення позову. Вислухавши сторін, дослідивши представленні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачці на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна №34204118 від 26 лютого 2015 року належить на праві приватної власності, житловий будинок № 13 по вул. 8-го Березня в м. Котовську Одеської області. На житловій площі її житлового будинку зареєстрований, відповідачі по справі (окрім попереднього власника вказаного будинку та сторонні особи, які жодним чином не мають відношення до вказаного нерухомого майна), які з моменту укладання договору купівлі-продажу житлового будинку № 13 по вул. 8-го Березня в м. Котовську Одеської області в веденні господарства участі не приймали, постійно були відсутні. За час мешкання позивачки у вказаному житловому будинку, тобто з листопада 2014 року, відповідачі за вказаною адресою реєстрації не зявлялися та не мешкали. Реєстрація відповідачів перешкоджає позивачці користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій власний розсуд. Ст. 72 Житлового Кодексу України передбачає можливість визнання громадянина особою, яка втратила право користування житловою площею, у разі відсутності його без поважних підстав понад термінів, встановлених ст. 71 Житлового Кодексу України (тобто, 6-ти місяців). Саме це і було встановлено судом при розгляді позову. Крім того ст. 391 ЦК України зазначає, що власник майна, має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні свого права власності і у разі, якщо ці перешкоди не поєднанні з позбавленням володіння.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 11 грудня 2007 року помер її дядько [PERSON], який постійно проживав у [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 1,8904 га, що розташована на території Дунаєцької сільської ради Глухівського району і належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії СМ № 050343, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 29 вересня 2004 року за № 506. Позивачка є єдиним спадкоємцем свого покійного дядька за законом. Однак, коли позивачка звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини, то отримала відмову, так як вона не змогла надати оригіналу зазначеного вище Державного акту на право власності на землю. За вказаних обставин позивачка просить в судовому порядку визнати за нею право власності на земельну ділянку, що належала її покійному дядьку. Представник позивачки в судове засідання не зявилась, а представила заяву, в якій повністю підтримала позовні вимоги і просить розглядати справу без її участі. Представник відповідача до суду також не зявився, а представив заяву, в якій позов визнає повністю і просить розглядати справу за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, а надав заяву, в якій не заперечує проти задоволення позову та просить справу розглядати без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є повністю обґрунтованим, визнається відповідачем, не заперечується третьою особою, підтверджується представленими документами, а тому підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 11 грудня 2007 року помер дядько позивачки [PERSON], який постійно проживав у [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 1,8904 га, що розташована на території Дунаєцької сільської ради Глухівського району і належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії СМ № 050343, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 29 вересня 2004 року за № 506. Даний факт підтверджується відповідною копією Державного акту на право приватної власності на землю, виданою управлінням Держгеокадастру у Глухівському районі Сумської області. Також, судом встановлено, що позивачка є єдиним спадкоємцем свого покійного дядька. Однак, коли вона звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини, то їй у цьому було відмовлено, оскільки вона не змогла надати оригінал вказаного вище Державного акту на право приватної власності на землю, який було втрачено. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку загальною площею 1,8904 га, що розташована на території Дунаєцької сільської ради Глухівського району і належала її покійному дядьку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду за даним позов, який підтримала в судовому засіданні та пояснила, що 25 жовтня 2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем, який на даний час не розірвано. Від шлюбу у них народилась донька: [PERSON], [INFO] року народженн, яка проживає з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач матеріально сім'ю не утримує, хоча він є працездатним, матеріальне становище дає йому можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, оскільки працює стоматологом - приватним підприємцем, а тому просить стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково і не заперечила щодо стягнення аліментів у твердій грошовій формі на утримання доньки від 800 до 1000 грн. щомісячно, хоча відповідач працює і зареєстрований приватним підприємцем. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав: судом встановлено, що сторони 25 жовтня 2012 року у відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия зареєстрували шлюб, який на даний час не розірвано. Від шлюбу у них народилась донька: [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач в добровільному порядку протягом 2015 року матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча як батько згідно ст. 180 Сімейного кодексу України зобов'язаний її утримувати. Відповідач має можливість надавати грошову допомогу так як є молодого віку та працездатним, працює приватним підприємцем та згідно податкової декларації платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця за три звітні квартали 2015 року сума його доходу становила 34 895, 00 грн., а тому суд визначає розмір стягнення аліментів, як настоюють сторони у твердій грошовій сумі по 1200 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Визначений судом на даний час розмір аліментів відповідає матеріальному становищу відповідача, потребам малолітньої дитини та інфляцією цін в Україні. Встановлене судом підтверджується копією свідоцтва про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини, копією паспорта, копією довідки від 16.09.2015 року, копією довідки Житлово-будівельного кооперативу № 14 від 15 вересня 2015 року про склад сім'ї, подактовою декларацією платника єдиного податку - фізичної особи підприємця та іншими перевіреними в суді доказами. На підставі ст.ст. 180 - 183 СК України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду зазначаючи, що 11 жовтня2014 року зареєструвала з відповідачем шлюб у відділі РАЦС реєстраційної служби Краматорського РУЮ в Донецькій області ,актовий запис № 637. Від шлюбу мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Заявляючи про розірвання шлюбу позивачка посилається на те, що з березня 2016 року подружжя разом не проживає через відсутність взаємоповаги, щирості та взаєморозуміння. У відносинах подружжя з'явилась відчуженість та психологічна несумісність. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та пояснила,що з 2015 року подружжя не може порозумітися , в сім'ї постійно виникають сварки на побутовому ґрунті. Під час сварок нерідко трапляються бійки. Все це негативно впливає на дитину, яка є свідком таких інцидентів. Подружжя прийшло до взаємного висновку про розірвання шлюбу, через втрату взаємоповаги та колишніх почуттів. 21 квітня 2016 року позивачка покинула чоловіка та разом з дитиною виїхала до м. Краматорська, де проживає та працює. Вона відмовляється приймати міри до збереження сім'ї, бо не бачить такої можливості. Відповідач позов визнав, вказавши, що дійсно в сім'ї виникають сварки, під час яких трапляються бійки. Вони не можуть спільно вирішувати побутові питання через конфлікти, які закінчилися розірванням їх відносин. Відповідач вважає, що за таких обставин збереження сім'ї неможливе. Проаналізувавши зібрані докази, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 11 жовтня 2014 року у відділі державної РАЦС реєстраційної служби Краматорського МУЮ в Донецькій області , актовий запис № 637. а.с.8 Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO]. а.с. 9 В судовому засіданні встановлено, що на утримання доньки з відповідача стягуються аліменти за рішенням суду. Сторони погодились щодо проживання дитини разом з матір`ю. Спору про розподіл майна подружжя немає. З квітня 2016 року сторони фактично припинили шлюбні відносини через постійні сварки та бійки,проживають окремо. Позивачка категорично відмовляється приймати будь-які міри задля збереження сім'ї, наполягаючи на розлученні. Відповідач погоджується з позивачкою та не має наміру сприяти відновленню подружніх стосунків. Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з тих підстав, що сторони не підтримують шлюбні відносини, не бажають зберігати шлюб та реальна перспектива збереження сім`ї втрачена. Згідно ст.88 ЦПК України,стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду зазначивши, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 02 травня 2009 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] . Позивачка зазначила, що через постійні сварки, втрату взаємоповаги сімейне життя сторін не склалося. Позивачка зазначила,що відповідач часто ображає її, кожен живе своїм життям. Сторони припинили шлюбні відносини , з липня 2014 року мешкають окремо. Зазначаючи, що спору про поділ майна сторони не мають, позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, дитину залишити разом з нею. В судовому засіданні позивачка наполягала на розірванні шлюбу, вказуючи, що сім`я фактично розпалась, подружжя втратило повагу один до одного через постійні сварки внаслідок вживання відповідачем алкоголю. З липня 2014 року відповідач переїхав на інше місце проживання. Позивачка вважає, що зберегти сімейні стосунки неможливо. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що через сварки та взаємні докори сімейні відносини вичерпались, має намір створити іншу сім`ю. За таких обставин збереження сім`ї неможливе. Проаналізувавши зібрані докази, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 02 травня 2009 року у Плисівській сільській раді Лозівського району Харківської області , актовий запис № 08. а.с.3 Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. а.с.4 Сторони погодились щодо проживання дитини разом з матір`ю, питання стосовно утримання дитини вирішено у добровільному порядку. Спору про поділ майна подружжя не мають. З липня 2014 року подружжя фактично припинили шлюбні відносини, відповідач переїхав на інше постійне місце проживання. Таким чином, суд вважає , що позов підлягає задоволенню з тих підстав, що сторони певний час не підтримують подружніх стосунків, з липня 2014 року взагалі проживають окремо, відповідач має намір створити нову сім`ю , взаємоповага між ними втрачена. Сторони не бажають зберігати сімейні відносини та реальна перспектива збереження сім`ї втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду зазначивши, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 12 жовтня 2001 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають . Позивачка зазначила, що через постійні сварки, втрату взаємоповаги та зловживання відповідачем спиртними напоями, сімейне життя сторін не склалося. До того ж відповідач часто ображає її,останнім часом у стані алкогольного сп*яніння застосовує до неї фізичне насильство на очах у її доньки від першого шлюбу, кожен живе своїм життям. Сторони припинили шлюбні відносини , з серпня 2014 року мешкають окремо. Зазначаючи, що спір про поділ майна сторонами не вирішено, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка наполягала на розірванні шлюбу, вказуючи, що сім`я фактично розпалась, подружжя втратило повагу один до одного через постійні сварки внаслідок вживання відповідачем алкоголю та застосування ним фізичного насильства. З серпня 2014 року позивачка переїхала на інше місце проживання. Позивачка вважає, що зберегти сімейні стосунки неможливо. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що через сварки та взаємні докори сімейні відносини вичерпались. За таких обставин збереження сім`ї неможливе. Проаналізувавши зібрані докази, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 12 жовтня 2001 року в Олександрівському районному відділі РАГС Донецької області , актовий запис № 24. а.с.3 Спір про поділ майна подружжя вирішується в судовому порядку. З серпня 2014 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, позивачка переїхала на інше постійне місце проживання. Таким чином, суд вважає , що позов підлягає задоволенню з тих підстав, що сторони певний час не підтримують подружніх стосунків, з серпня 2014 року взагалі проживають окремо, взаємоповага між ними втрачена,крім того ,з боку відповідача останнім часом спостерігається застосування фізичного насильства до позивачки. До того ж наданий судом строк на примирення не сприяв збереженню подружніх стосунків. Сторони не бажають зберігати сімейні відносини та реальна перспектива збереження сім`ї втрачена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду зазначивши, що вона з відповідачем\~ зареєструвала шлюб 15 квітня 2009 року. Від шлюбу сторони мають\~ малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. З серпня 2010 року проживають окремо один від одного, тому поновлення подружніх стосунків з відповідачем\~ неможливе. Зазначаючи, що спору про поділ майна сторони не мають, питання утримання та виховання дитини сторонами врегульоване, позивачка просить\~ розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судове засідання позивачка не\~ зявилась, звернувшись до суду з письмовою заявою про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримані в повному обсязі. Відповідач в судове \~засідання \~не з`явився, заяв до суду не надав. Проаналізувавши зібрані докази, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб\~ 15 квітня 2009 року Червоногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 50. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ а.с.12 Від шлюбу сторони \~\~мають \~малолітню дитину сина [PERSON], \~[INFO] (а.с. 13). Вирішується питання \~щодо стягнення аліментів з відповідача на \~утримання дитини \~за судовим рішенням. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Спору про поділ майна та \~проживання дитини разом з матір`ю сторони \~не мають. З\~серпня 2010 року подружжя фактично припинили шлюбні відносини,\~мешкають окремо. Таким\~ чином, суд вважає, що\~ позов підлягає задоволенню з тих підстав, що сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків,\~\~ з\~ 2010 року взагалі проживають окремо, не мають наміру вживати заходів\~ для\~ збереження сім`ї. За час окремого проживання жоден із подружжя не виявив наміру до вчинення будь-яких заходів щодо примирення та спільного проживання. На підставі викладеного,\~ суд вважає, що\~ реальна перспектива збереження сім`ї втрачена.

Outcome: approved