Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивачка вказує на те, що 20 січня 2018 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] . В період спільного проживання у них [INFO] народилася донька [PERSON] , яка на даний час проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Обставини в сім`ї склались таким чином, що батько дитини проживає окремо і не надає матеріальної допомоги на її утримання хоча зобов`язаний це робити та має таку можливість. Саме тому позивачка змушена звернутися до суду з\~ проханням ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . Крім того, позивачка просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення донькою трирічного віку, тобто до [INFO] , оскільки вона на даний час не працює і здійснює догляд за дитиною. Також позивачка просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити з мотивів викладених у позовній заяві. Також вона не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується його розпискою про отримання судової повістки, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи на адресу суду не надіслав. Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Вислухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 20 січня 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої відповідно до свідоцтва про її народження серії [NUMBER] значаться [PERSON] та [PERSON] . Довідка №49 від 14.01.2020 року, видана Липненським старостинським округом Любарської селищної ради вказує на те, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю в [ADDRESS] . Згідно довідки №24 від 13.01.2020 року, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Любарської РДА, [PERSON] перебуває на обліку у вказаному управлінні та отримує допомогу при народженні дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років встановлений: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня, тобто мінімальний розмір аліментів для дитини віком до 6 років станом на день розгляду справи у твердій грошовій сумі становить 889,50 грн. (1779 грн. х 0,5 = 889,50 грн.). Враховуючи вищенаведене та з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, а також приймаючи до уваги те, що позивачкою не надано суду доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у зазначеному нею розмірі, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст.84 ч.2 СК України, дружина, з якою проживає дитина має право на утримання коштів від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини, суд оцінивши доводи позивачки, приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають також підлягають задоволенню частково з вищевикладених підстав. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, то з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь Держави судовий збір в розмірі 1681,60 грн. та на користь позивачки 500 грн. понесених судових витрат.

Outcome: partial