Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що з 1997 року вона проживає у цьому домоволодінні. Добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому ремонт, оскільки завжди проживає та фактично знаходиться у селищі. У вказаний житловий будинок вони з чоловіком заселилися за згодою власниці [PERSON], власність якої підтверджувалася рішенням Марчихинобудської сільської ради Ямпільського району від 14.12.1993 року за № 37 « Про розгляд заяв громадян на приватизацію земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства та для житлового будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд», відповідно до якого було вирішено передати земельні ділянки у приватну власність громадянам серед яких була і [PERSON] та рішенням Марчихинобудської сільської ради від 14.04.1994 року за № 13 « Про оформлення права власності на житлові будинки, розташовані на території Марчихинобудської сільської ради народних депутатів», відповідно до якого було вирішено оформити право власності на житлові будинки та домоволодіння громадянам, до переліку яких входила і [PERSON] Будь-яких договорів купівлі-продажу, оренди чи довічного утримання, які б підлягали державній реєстрації між ними не укладалося, лише було вирішено за вказаний будинок оплатити деякі кошти, при цьому був присутній і відповідач. На даний час власник [PERSON] померла, спадкоємцем є [PERSON], який отримав кошти за будинок, на спадщину не претендує. Відповідач [PERSON] в своїй заяві позов визнав, просить визнати за [PERSON] право власності на вказаний будинок, справу просить слухати у його відсутність( а.с.80). Третя особа Мар-Будська сільська рада позов визнала, просить слухати справу у його відсутність ( а.с.79). Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного: Частина 1 ст. 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. ст. 10, 57, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ст. ст. 317, 391 ЦК України власникові належать права володіння, користування, розпорядження своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно рішень Мар-Будської сільської ради ( а.с. 20, 62-63) від 14.12.1993 р. № 37, та 14.04.1993р. № 13 [PERSON] надана земельна ділянка для будівництва по [ADDRESS] та дозвіл на оформлення права власності на будинок. Згідно адресного листа вибуття ( а.с. 24) [PERSON] вибула до Росії, Псковська область на постійне проживання 10.04.1997 року. Згідно договорів страхування ( а.с. 25-38) страховальником по будинку № [ADDRESS] з 1999 по 2015 р. є [PERSON] Згідно довідок виконкому М-Будської сільради та Сумиоблєнерго ( а.с. 41,46) в будинку [ADDRESS] з 1997 року проживає сім'я [PERSON] з неповнолітніми дітьми. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] чоловік позивача помер [INFO]. Згідно свідоцтва про смерть ( а.с. 42) [PERSON] померла [INFO] Згідно свідоцтв ( а.с. 22-23) [PERSON] є сином померлої [PERSON] Згідно заяви [PERSON] ( а.с.80), він відмовляється від спадщини на користь [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що сім'я [PERSON] з 1997 року по теперішній час проживає по [ADDRESS]. Пунктом 9 ППВССУ №5 встановлено, що за змістом ч.1 ст. 344 ЦК України особа,яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито,безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном- протягом пяти років, набуває право власності на це майно( набувальна давність),якщо інше не встановлено цим Кодексом. Враховуючи положення статтей 335 і 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі( а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже ,встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду( стаття 214 ЦПК України). Водночас, згідно пунктів 1,8 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Кодексу він набирає чинності з 1 січня 2004 року Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки ,коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, перебіг строку володіння майном для визнання права власності на нього за набувальною давністю слід рахувати тільки після 1 січня 2001 року. Отже, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном ( в тому числі нерухомим) почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто відлік строків, про які йдеться в частині першій статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, може починатися з 01.01.2001р. Така позиція підтверджена і судовою практикою,- Верховний Суд України в ухвалі від 23 січня 2008 р. зазначив, зазначив, що « перебіг строку володіння майном для визнання права власності на нього за набувальною давністю слід рахувати тільки після 01 січня 2001 року», причому це не ставиться в залежність від того, коли саме почалося фактичне володіння майном. Крім того,,аналогічної позиції дотримується і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ, яка викладена у листі № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року та № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 р. « Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист прав власності та інших речових прав». Отже ,приймаючи до уваги, що [PERSON] безперервно, добросовісно, відкрито володіла майном будинком з надвірними будівлями за адресою [ADDRESS], ,більш як 10 років,суд вважає визнати за нею право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved