Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з 2006 по 2015 роки. Від спільного життя вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], 08.02.2007року народження і дочку [PERSON], [INFO]. З відповідачем вона спільно не проживає, спільного господарства не веде. Діти проживають з нею, і знаходяться на її утриманні. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В звязку з тим, що вона не має можливості самостійно забезпечити гідний достаток дітей, вона просить стягнути аліменти з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі по 1000 грн. щомісяця до повноліття дітей, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В попереднє судове засідання сторони не зявились, але надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутністю, відповідач повністю згодний з позовом. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову. На підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення повноліття. Встановлено, що сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі. Вони знаходились у фактичних шлюбних відносинах протягом 2006 2015 років. Від спільного життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] і дочку [PERSON], [INFO], які проживають з матірю ( позивачкою) і знаходяться на її утриманні. Встановлено, що відповідач, будучи батьком дітей, що підтверджується свідоцтвом про їх народження, матеріальної допомоги на утримання дітей добровільне не надає. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач, будучи батьком неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] і дочки [PERSON], [INFO], добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Суд враховує, що відповідач працездатний, але працює не офіційне, не має щомісячної заробітної плати, а також обоюдну згоду сторін про розмір аліментів, тому суд прийшов до висновку, що розмір аліментів з відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей слід встановити у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі по 1 000 грн. щомісяця до повноліття дітей, чи до змінення матеріального становища сторін, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд розяснює сторонам, що встановлений розмір аліментів не позбавляє в майбутньому позивачку чи відповідача звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Згідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільняється від сплати судового збору, тому відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. У звязку з тим, що позов поданий до суду 26.08.2015 року, тому слід враховує попередню редакцію Закону України «Про судовий збір», та вважає стягнути з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову з 26.08.2015 року. На підставі викладеного й

Outcome: approved