Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивачка в позові вказує, що їй та її чоловікові [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.03.1994 року Вінницькою квартирно-експлуатаційною частиною району на підставі розпорядження від 28.03.1994 року №49 на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира зареєстрована за ними в Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації 02.04.1994 року в реєстровій книзі №2 за реєстровим №57\\64, що підтверджує їхнє право спільної сумісної власності на квартиру, їхні частки не визначені. [INFO] [PERSON] помер, і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді належної йому частки вищезазначеної квартири. Спадщину після смерті чоловіка вона прийняла у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку квартири, оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, так як в свідоцтві про право власності на житло не виділена частка спадкового майна у спільній сумісній власності, яка належала померлому [PERSON] [PERSON] та вона приватизували квартиру, однаково володіли та користувались житлом, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному із них, як співвласнику належить право власності на 1\\2 частку квартири. Інші спадкоємці першої черги після смерті [PERSON]-[PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] не прийняли, в установленому законом порядку відмовились від прийняття спадщини. За вказаних обставин позивачка вимушена звертатись в суд з позовом про визначення часток у спільному сумісному майні для того, щоб після цього, оформити право на спадкове майно, належне померлому [PERSON] Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак в матеріалах справи наявна заява, згідно якої позов підтримує та просить справу розглянути за її відсутності. Відповідачі в судове засідання також не з'явились, проте в матеріалах справи наявні заяви, кожного зокрема, про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачці та її чоловікові [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.03.1994 року Вінницькою квартирно-експлуатаційною частиною району на підставі розпорядження від 28.03.1994 року №49 на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира за адресою: [ADDRESS]. Дана квартира зареєстрована за ними в Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації 02.04.1994 року в реєстровій книзі [NUMBER] за реєстровим [NUMBER], що підтверджує їхнє право спільної сумісної власності на квартиру, їхні частки не визначені. [INFO] [PERSON] помер, і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді належної йому частки вищезазначеної квартири. Спадщину після смерті чоловіка позивачка прийняла у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частку квартири, оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, так як в свідоцтві про право власності на житло не виділена частка спадкового майна у спільній сумісній власності, яка належала померлому [PERSON] Відповідно до ст.42 Закону України «Про нотаріат » нотаріальні дії вчиняються після їх оплати в день подачі всіх необхідних документів, ст.49 Закону України «Про нотаріат » та глава 7 розділу І « Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282\\20595 передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подані відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Зокрема п.п.4.14 п.4 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту. Якщо до складу майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації \\ за винятком земельної ділянки \\ нотаріус виготовляє витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку \\п.п.4.18 глави 10 розділу ,11 Порядку \\. Співвласники приватизували квартиру, однаково володіли та користувались житлом, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними і кожному із них, як співвласнику належить право власності на 1\\2 частку квартири. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки у спільному майні, при цьому частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності згідно із ст. 370 ЦК України вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно із ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідачі не заперечують проти визначення часток в спільному сумісному майні, тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Крім того, враховуючи, що позивачка являється інвалідом ІІ групи та відповідно до п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ч.3 ст.88 ЦК України стягнути в рівних частках з відповідачів [PERSON] та [PERSON] витрати по сплаті судового збору в доход держави в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved