Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ФОП [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги мотивуючи наступним чином, що вона є інвалідом першої групи з дитинства, що підтверджується копією посвідчення, в магазині [INFO] ФОП [PERSON], було придбано мобільний телефон Gigabyte GSmart Roma RХ [NUMBER] в сумі 1999,00 грн. Через 4 місяці телефон почав завісати і вийшла із ладу сенсорна кнопка меню. Дочка позивачки [PERSON] в січні місяці підійшла до продавців - консультантів [PERSON] та [PERSON] розповіла про ситуацію, яка склалась із телефоном, але про ремонт телефону або повернення коштів вони відмовили, сказали, щоб самостійно звертались до сервісного центру. Позивачка у травні місяці самостійно звернулась до вищевказаних продавців магазину де вони її також запропонували звернутись до сервісного центру, просила телефон до [PERSON], але вони його не надали, лише з'єднали по своєму телефону із нею, але при спілкуванні вона відмовила прийняти телефон,поміняти телефон, навіть з ремонтувати телефон сказала, щоб сама везла його до сервісного центру. Консультант [PERSON] надала позивачці адресу сервісного центру в Житомир, яка виявився не вірною, позивачка перенервувалась поки відшукала де знаходиться сервісний центр у Житомирі, який ремонтує іменно GSmartu, ЯКИЙ Є на гарантії, і здала його. 11.08.2016 року забрали телефон із ремонту, але через 2- 3 дні телефон знову почав виснути, глючити, тоді 16.08.2016р. позивачка зателефонувала до сервісного центру , розповіла ситуацію, у відповідь почула, що продавець повинен сам був забрати телефон і здати до сервісного центру, мав право забрати телефон і повернути кошти, за товар який виявився не придатним для використання, вони на вас заробили добрі гроші, а з телефоном хай розбираються самі. 16.08.2016р. позивачка приїхала до магазину, щоб повернути телефон [PERSON], але продавець [PERSON] сказав, що не може його прийняти без дозволу власниці махазину, але він брав телефон у руки та пробував ним користуватись і дійсно бачив як телефон глючить. Позивачка 16.08.2016р. написала скаргу [PERSON] і продавець сканером скинув їй поштою. Позивачці завдано матеріальну шкоду в сумі 1999.00грн. Окрім матеріальної шкоди позивачці завдано моральну шкоду неправомірними діями відповідача, оскільки після даної поїздки позивачка перебувала у нервовому стані, з'явився постійний головний біль, перестала нормально спати у ночі, порушений нормальний спосіб життя так позивачка є інвалідом. Завдану моральну шкоду позивачкка оцінює в сумі 5000 грн. В судове засідання позивачка зявилася позовні вимоги підтримує з вищенаведених підстав. В судове засідання відповідачка не зявилася надіслала заперечення в задоволення позовних просила відмовити повністю. Суд, допитавши позивачку, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно частин 1-3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 27.08.2016 року позивач придбав у магазині «[INFO]», за адресою: [ADDRESS] мобільний телефон Gigabyte GSmart Roma RХ imei [NUMBER] та сплатив за нього 1999,00 грн. 16 серпня 2016 року гр. [PERSON] звернулась у магазин із письмовою скаргою та вимагала повернення коштів за товар, оскільки як вбачав Позивач він - неякісний. 19.08.2016 року було надано письмову відповідь клієнту, що повернення коштів за товар: відповідно до Ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» можливе лише у випадку наявності в товарі істотного недоліку, з ознаками відповідно до чинного законодавства, до з'ясування наявності чи відсутності істотного недоліку в товарі, вимогу клієнта задоволити неможливо. Та запропоновано, для з'ясування наявності чи відсутності заявленого недоліку, причин та характеру його виникнення та за необхідності його усунення - передати телефон працівникам магазину для передачі його у авторизований сервісний центр. Зазначено також, що заявлена вимога буде задоволена у випадку виявлення у телефоні істотного недоліку. Позивач також стверджує, що їй було завдано матеріальну шкоду, однак, в межах правових відносин купівлі-продажу та захисту прав споживачів, якщо сторона вважає, що товар, що вона придбала є неналежної якості, а саме так вбачається з обставин, описаних у позовній заяві, то він має право вимагати, відповідно до ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів»: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків у розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Позивач жодних таких вимог Позивач до Відповідача не заявляв та не заявляє. Однак [PERSON] заявляє вимогу про стягнення майнової шкоди, не обґрунтовуючи жодним чином у чому саме полягає матеріальна шкода, жодних доказів понесення Позивачем втрат теж не надано. Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 30.03. 20107 року за позовом [PERSON] до ФОП [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, було призначено товарознавчу експертизу. 10 05.2017 року на адресу позивача [PERSON], на яку судом покладено оплату витрат за проведення експертизи, було направлено рахунок за проведення експертизи оплата не надійшла. З в'язку з тим, що позивачка [PERSON] не здійснила повну оплату оплату вартості експертизи, ухвала судді Ружинського районного суду Житомирської області від 30.03.2017 року залишається без виконання, а матеріали цивільної справи та об'єкт дослідження повернули на адресу суду. Тому, позові [PERSON] до ФОП [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди суд відмовляє повністю. Щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивачки [PERSON] моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 3постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з пошкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших, негативних наслідків. Відповідно дост. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Ст. 1167ЦПК України містить підстави відповідальності за завдану моральну шкоду: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Відповідно дост. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В позовній заяві та під час судового розгляду позивачем не було надано належних доказів наявності моральної шкоди та підтвердження факту заподіяння позивачу відповідачем моральних страждань. Таким чином, в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, слід відмовити.

Outcome: dismissed