Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів на її утримання, зазначивши, що вона є рідною бабою дівчинки. Її донька [PERSON] перебувала у шлюбі із відповідачем по справі, від якого мають спільну дитину - [PERSON]. В подальшому шлюб було розірвано, а 15 серпня 2003 року [PERSON] померла, після чого дитина стала мешкати в їх з чоловіком родині. Від народження дитини та до теперішнього часу [PERSON] ніякої участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, на тривалий час зник, зважаючи на що вона змушена була звертатись до суду із заявою про оголошення його безвісно відсутнім, а згодом - померлим. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до дитини на протязі багатьох років не зявлявся за місцем її проживання, жодним чином не цікавився її життям, не телефонував та не спілкувався з нею. Дитина залишилася на повному утриманні та вихованні її та її чоловіка. Позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини на її користь у розмірі ј частин усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON], яка приймала участь в режимі відеоконференції, підтримала заявлені позовні вимоги. Позивачка зазначила, що після розірвання шлюбу її донькою [PERSON] із відповідачем, останній самоусунувся від виконання обовязків з виховання та утримання доньки, навіть жодного разу не навідав її та не спілкувався з нею, не підтримував матеріально. 15 серпня 2003 року її донька [PERSON] трагічно загинула, а онука [PERSON] залишилась мешкати в їх з чоловіком родині, оскільки рідний батько навіть не поцікавився її долею. Протягом багатьох років взагалі не виявляв буд-якого інтересу до дитини, жодного разу не зателефонував, не поцікавився її життям та здоровям, не підтримував матеріально. Дівчинка жодного разу батька не бачила. Змушена була звертатись до суду із заявою про оголошення відповідача безвісно відсутньою особою, а згодом і померлим. Будь-яких перешкод у спілкуванні з донькою [PERSON] з її боку не чинилось. Обєктивні причини, які б перешкоджали відповідачу виконувати свої батьківські обовязки у відношенні доньки відсутні. Відповідач [PERSON], який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, частково визнав позов не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON], оскільки визнав, що з 2003 року він не виявляв інтересу до дитини, не виконував своїх батьківських обовязків з її виховання та утримання, не навівши переконливих причин на пояснення цих обставин. Проти стягнення аліментів на утримання дитини заперечував, пославшись на скрутне матеріальне становище та відсутність стабільного джерела доходу, зазначивши при цьому, що він є працездатною особою, інших осіб на утриманні не має. Свідок [PERSON], який\~приймав участь\~в режимі\~відеоконференції,в судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком позивачки [PERSON] і рідним дідом [PERSON], яку вони з дружиною виховують з народження, оскільки мати дитини померла в 2003 році. З народження дитини [PERSON] ніякої участі в її житті не приймав, матеріальної допомоги на утримання не надавав, долею дитини не цікавився, навіть жодного разу не спілкувався з донькою, в тому числі, і по телефону. Відповідач [PERSON] зазначив, що показання свідка [PERSON] відповідають фактичним обставинам, які мали місце. Відповідно до ст.171 СК України суд вислухав думку дитини [PERSON], [INFO], яка приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, з приводу питання, що розглядається судом. [PERSON] пояснила, що не заперечує проти позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неї, оскільки він жодної участі в її житті не приймає, про його існування вона дізналась недавно. Представник Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, допитавши свідка, з*ясувавши думку дитини, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивачка [PERSON] є матірю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія ІІІ-НО № 386451 (а.с.11). [PERSON]Є та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія І-НО № 114383 (а.с.10). 15 березня 2003 року народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). 15 серпня 2003 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія 1-НО № 745781 (а.с.8). Після смерті матері [PERSON] залишилась мешкати в родині позивачки, що визнається відповідачем. Рішенням виконкому Костянтинівської міської ради від 17 вересня 2003 року № 448 [PERSON]М призначена опікуном онуки [PERSON] (а.с.17). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 20 вересня 2004 року [PERSON] вуло визнано безвісно відсутнім (а.с.14). Відповідно до рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 серпня 2009 року [PERSON] було оголошено померлим (а.с.15). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 02 серпня 2018 року за заявою [PERSON] було скасовано рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 серпня 2009 року про оголошення його померлим (а.с.16). Як вбачається з довідок від 25 квітня 2017 року № 225 (а.с.6 на звороті), від 14 грудня 2018 року № 8109 (а.с.7), [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO] та мешкає разом із [PERSON] та [PERSON]Г (а.с.7), позитивно характеризується за місцем навчання (а.с.20). З висновку від 09 жовтня 2018 року № 995/26 вбачається, що Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO] (а.с.19). Як вбачається з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частинами 1-4 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов*язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Приймаючи до уваги викладене, оцінивши вищенаведені докази у сукупності, зважаючи, в тому, числі і на позицію відповідача, суд прийшов до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов*язків по вихованню доньки [PERSON], [INFO], оскільки майже з її народження, протягом багатьох років не забезпечує матеріально, не піклується про неї та не виявляє батьківської турботи, якої потребує дівчина, не займається її вихованням, взагалі не спілкується навіть в телефонному режимі, не піклується про фізичний та духовний стан доньки зазначене дає підстави вважати про наявність винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов*язками, що являється згідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення його батьківських прав відносно доньки. Частиною 2 ст. 165 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов*язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Суд вважає за необхідне в порядку ст. 182, ст. 184 СК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, з 21 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Доводи відповідача про неспроможність сплачувати аліменти на утримання дитини суд до уваги не бере, зважаючи на те, що [PERSON] є працездатною особою, яка не має на утриманні інших осіб, отже має можливість виконувати обовязок з утримання дитини.. Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved