Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло, видане 12 січня 1999 року бюро по приватизації державного житлового фонду в м. Коломия, квартира за № 5 будинку за № 82 по вул. Б.Хмельницького в м. Коломия була передана у спільну сумісну власність їй, її чоловіку - [PERSON] та дітям : [PERSON] і [PERSON]. Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось і рішенням Коломийського міськрайонного суду від 30 квітня 2003 року шлюб між ними розірвано. Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 21 листопада 2006 року було проведено реальний поділ квартири, внаслідок якого їй та дітям виділено в натурі ? частини, а відповідачу 1/4 частину. На підставі даного рішення, за її заявою, рішенням виконкому Коломийської міської ради від 26 грудня 2006 року за № 437 її частині квартири було присвоєно окремий номер квартира [ADDRESS], на яку Коломийським МБТІ було виготовлено технічний паспорт, як на окремий об»єкт нерухомого майна і право власності зареєстровано за нею та дітьми в рівних частках по 1/3 частині. Зазначає, що у власності [PERSON] залишилась виділена йому в натурі частина квартири за № 5 за тією ж адресою, однак зміни в реєстрацію права власності за ним не було проведено і в Коломийському МБТІ зареєстровано право власності відповідача на 1/4 частину квартири в цілому. Вказана частина квартири була передана їй на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, про що приватним нотаріусом [PERSON] видано свідоцтво, відповідно до якого їй на праві власності належить 1/4 частина квартири № 5 за вказаною адресою та право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, у свідоцтві про право власності допущена помилка, оскільки [PERSON] був єдиним власником квартири [ADDRESS], яка складається із житлової кімнати площею 20,5 кв.м.. Просить суд, в звязку із вказаними обставинами, визнати за нею\~право власності на зазначену квартиру. У судове засідання позивачка та її представник не зявились, подали до суду заяви, згідно яких позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити, а розгляд справи проводити без їх участі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову, справу просить розглянути у його відсутності. Треті особи в судове засідання також не з»явилися, проте подали до суду заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч.2\~ст. 16 ЦК України\~передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Наведене стверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 січня 1999 року бюро по приватизації державного житлового фонду в м. Коломия. Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ за реєстровим № 5533 (а.с.6). Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 21 листопада 2006 року було здійснено реальний поділ вказаної квартири та виділено [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в натурі приміщення, що становлять 3/4 її частини, а саме : коридор площею 7, 5 кв.м, кімнату площею 12, 9 кв.м, кімнату площею 15, 8 кв.м ванну площею 5, 6 кв.м, кухню площею 10, 1 кв.м, кладовку площею 2, 6 кв.м, а відповідачу виділено в натурі кімнату площею 20. 5 кв.м, що становить 1/4 частину (а.с.7). В результаті поділу квартири, у відповідності до вимог ч.3 ст. 372 ЦК України, право спільної сумісної власності на неї припинилось. В зв»язку із вказаними обставинами, позивач звернулась до виконкому Коломийської міської ради, рішенням якої за № 437 від 26 грудня 2006 року, виділеній [PERSON] в натурі частині спірної квартири було присвоєно окремий номер № 5-а та Коломийським МБТІ виготовлено технічний паспорт, як на окремий об»єкт нерухомості. 27 лютого 2007 року на квартиру [ADDRESS] МБТІ зареєстровано право власності за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах, що стверджується витягом № 13716943 про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.8). Таким чином, у власності [PERSON] залишилась виділена йому в натурі кімната площею 20,5 кв.м., яка також набула статусу окремого об»єкту нерухомості квартира № 5 за цією ж адресою. Однак, зміни в реєстрації права власності [PERSON] на окрему квартиру не були проведені і в Коломийському МБТІ за ним зареєстровано право власності на 1/4 частку. 04 вересня 2013 року приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженого міським відділом ДВС Коломийського МУЮ 30 серпня 2013 року, видано [PERSON] свідоцтво про право власності за реєстровим номером 3841, вілповідно до якого їй на праві власності належить 1/4 частка квартири [ADDRESS], загальна та житлова площа якої становить 20,5 кв.м. Однак, на день видачі зазначеного свідоцтва, [PERSON] був власником окремої кваритири № 5 по вул. Б.Хмельницького, 82 в м. Коломия, яка складається з однієї кімнати площею 20,5 кв.м. та на неї Коломийським МБТІ було виготовлено технічний паспорт, однак реєстрація права власності не проведена. Згідно з ч. 2\~ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно висновку про вартість майна, виготовленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Віконт-Консалтинг» 31 січня 2018 року вартість житлової однокімнатної квартири № 5, загальною та житловою площею 20,5 кв.м., в м. Коломия по вул. Б.Хмельницького, 82 становить 74415,00 гривень. Виходячи з того, що позивач правомірно набула право власності на квартиру як стягувач, який виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно боржника, відповідач не заперечує проти визнання права власності на майно за позивачем, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на вказану квартиру шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст.\~15,\~16,\~328,\~392 ЦК України,

Outcome: approved