Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що її було призначено на посаду директора ТОВ «Автомобільний гіпермаркет» на підставі рішення загальних зборів учасників від 01.03.2007 та укладено трудовий договір від 01.03.2007, який діяв до 28.02.2010, після чого загальними зборами учасників товариства прийнято рішення про продовження повноважень позиваки ще на три роки. Позивачка вказала, що 21.01.2016 нею було написано заяву про звільнення за власним бажанням та направлено повідомлення учасникам товариства про скликання загальних зборів учасників із включенням до порядку денного зборів розгляд питання про звільнення її з посади директора за власним бажанням. Позивачка зазначила, що заплановані на 21.02.2016 року позачергові загальні збори учасників відповідача не були проведені, а жодної відповіді на адресу позивача від учасників відповідача не надійшло. Тому позивачка звернулась до суду та просила визнати трудовий договір, укладений між нею та відповідачем, розірваним з 05.02.2016, визнати її звільненою із посади директора ТОВ «Автомобільний гіпермаркет» на підставі ст. 38 КЗпП України з 05.02.2016 та стягнути заробітну плату в сумі 1450 грн. До початку судового засідання від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила позов задоволити, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач своє право на участь в судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності сторін та постановлення заочного рішення по справі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Автомобільний гіпермаркет» від 01.03.2007 призначено на посаду директора ТОВ «Автомобільний гіпермаркет» [PERSON] (а.с. 25). 01.03.2007 між сторонами укладено трудовий договір, відповідно до якого товариство доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання управляти поточною діяльністю товариства відповідно до статуту товариства (а.с. 26). 05.06.2008 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, прізвище позивачки після укладення шлюбу змінено на [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до п. 5.2 договору, даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 28.02.2010. [PERSON] наказом № 1 від 01.03.2007 прийнято на посаду директора ТОВ «Автомобільний гіпермаркет» (а.с.а.с. 13-14). Рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Автомобільний гіпермаркет» від 01.03.2010 продовжено повноваження директора ТОВ «Автомобільний гіпермаркет» [PERSON] (а.с. 24). Позивачкою 21.01.2016 надіслано заяву засновникам ТОВ «Автомобільний гіпермаркет» [PERSON], [PERSON], в якій просила звільнити її з посади директора ТОВ «Автомобільний гіпермаркет» за власним бажанням з 05.02.2016 та повідомлення про проведення позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Автомобільний гіпермаркет», в якому зазначено, що 22.02.2016 о 14 год. 00 хв. будуть проведені позачергові Загальні збори учасників ТОВ «Автомобільний гіпермаркет» щодо вирішення питання про розірвання трудового договору від 01.03.2007 з директором на підставі заяви про звільнення за власним бажанням, направлення яких підтверджується фіскальним чеком (а.с.а.с. 21-22, 44). Згідно до ст. 58 Закону України «Про господарські товариства» вищим органом TOB є збори учасників товариства. Згідно до статуту товариства директор призначається загальними зборами учасників на 3 роки з правом продовження повноважень на новий період за пропозицією Учасників товариства. Відповідно до п. 10.2. ст. 10 Статуту товариства Вищим органом управління товариства є загальні збори учасників. Вони складаються із Учасників. До виключної компетенції Зборів учасників належить обрання та відкликання Директора. Звільнення директора належить до виключної компетенції загальних зборів Учасників товариства. Відповідно до ст. 61 Закону України «Про господарські товариства» загальні збори учасників товариства скликаються не рідше двох разів на рік, якщо інше не передбачено установчими документами. Позачергові збори учасників скликаються головою зборів при наявності обставин, зазначених в установчих документах. Загальні збори учасників товариства повинні скликатися також на вимогу виконавчого органу - директора. Позивачем було вжито заходів, передбачених ст. 61 Закону України «Про господарські товариства» та повідомлено учасників товариства в установленому законодавством порядку про бажання розірвати трудовий договір, а тому виникла необхідність проведення загальних зборів товариства із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення було здійснено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів, учасникам товариства була надано можливість ознайомитися із документами з питань, винесених на порядок денний. Згідно до приписів ч. 1 ст. 39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 23, вважаються такими, що укладені на невизначений строк. Якщо згоди щодо припинення трудового договору між працівником та власником не досягнуто, працівник вправі вимагати розірвання трудового договору. Розірвання трудового договору з ініціативи працівника регулюється ст. 38 КЗпП України. Статтею 38 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Отже, директор може розірвати трудовий договір. Істотною умовою реалізації права на розірвання трудового договору з ініціативи працівника є дотримання ним встановленого порядку попередження. Працівник зобов'язаний попередити власника або уповноважений ним орган про розірвання трудового договору та звільнення за власним бажанням. Власником підприємства у розумінні ст. 38 КЗпП України та трудового законодавства в цілому, вважається особа, яка створила підприємство, тобто засновник (засновники). Залежно від організаційно - правової форми підприємства, власником може бути засновник приватного підприємства, акціонери, учасники та ін. Позивач завчасно попередив засновників відповідача та загальні збори товариства, за рішенням яких було укладено трудовий договір про розірвання трудового договору та звільнення за власним бажанням з посади директора в передбачений чинним законодавством строк. Попередження було оформлено заявами про розірвання договору, звільнення з посади директора та скликання загальних зборів і надіслані позивачем поштою на адресу відповідача. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом не менше як за 30 днів до скликання загальних зборів, а розірвання договору працівник повинен повідомити за два тижня. Як свідчить судова практика, якщо в ході судового засідання особа, що обіймає посаду директора, надає докази того, нею питання про розірвання трудового договору за ініціативою працівника було включено до порядку денного, учасники своєчасно були повідомлені про проведення загальних зборів, але не відбулися, то суд може задовольнити позов директора про визнання трудового договору розірваним (Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.05.2011 року по справі № 6-6793св11, рішення Печерського районного суду м. Києва від 25.05.2011 року по справі № 2-2534/11, Шевченківського районного суду м. Запоріжжі від 18.01.2011 року по справі № 2-0827/281/2011). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Однак, відповідачем не надано суду жодних доказів або заперечень з приводу позову у встановленому законом порядку. Так, вимоги позивачки не були спростовані відповідачем. Щодо позовних вимог в частині стягнення заробітної плати з відповідача, то позивачкою не надано суду жодних доказів в обґрунтування даної вимоги та необхідності стягнення заробітної плати саме сумі 1450 грн. В позовній заяві позивачка не виклала обставин, якими обґрунтувала вимогу про стягнення заробітної плати, а тому суд приходить до висновку, що дана вимога не знайшла свого доведення. З урахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові судовий збір в розмірі 551,20 грн. стягнути з ТОВ «Автомобільний гіпермаркет» на користь держави. На підставі ст.ст. 38, 39-1 КЗпП України, ст.ст. 58, 61 Закону України «Про господарські товариства»,

Outcome: approved