Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеною позовною заявою, уточнюючи свої вимоги неодноразово в ході судового розгляду. Свої вимоги, в останній редакції, позивачка [PERSON] обґрунтовує тим, що вона за усним договором позики 27 липня 2008 року передала позичальниці [PERSON] у власність 800 доларів США та 2200 Євро, що на 12.04.2014 року за офіційним курсом НБУ складає 800 доларів США (800 х12.56) 10 048 грн, 2200 Євро (2200 Євро х 17,42) складає 38 324.00 грн., а всього 48 372.00 грн. При фактичному одержанні вказаної суми позичальником була усна домовленість, що дані грошові кошти нею були надані для поїздки дітей-сиріт до дитячого християнського табору, тобто для цільового використання, а разі нездійснення поїздки дітей-сиріт до табору, відповідачка повинна повернути грошові кошти до закінчення літніх канікул, тобто до 01.09.2008 року. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При цьому, ч.2 п.1 ст. 1049 ЦК України встановлює, що якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це. Згідно зазначеної домовленості відповідачка в зазначений строк грошові кошти не повернула. Тому позивачка вимушена була звернутись до правоохоронних органів. Нею неодноразово надавались заяви про порушення кримінальної справи відносно відповідачки за злочином - шахрайство. На підставі заяв були винесені постанови про відмову у порушенні кримінальних справ. Після цього відповідачка в серпні 2009 року повернула їй 150 Євро, у перерахунок на гривню ця сума складає 2613 грн. та обіцяла повернути грошові кошти. Сума боргу на 24.03.2014 року складає 2200 - 150 = 2050 Євро, що в перерахунку на гривню, відповідно довідки ПАТ «Надрабанк», складає 28 802,50 гривень (2050 х17,42), а 800 доларів США складає 10 048 грн. (800 х12,56). Загальна сума боргу складає 45 759.00 грн. Але, до теперішнього часу відповідачка борг не повергнула та не сплатила, взяті на себе зобов'язання не виконала. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. В даному випадку сума заборгованості з урахуванням інфляції складає 51 643,61 грн. (45 759,00 + 5884 ,61) відповідно до розрахунку (додаток № 1). Відповідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три проценти становять 1372,77 грн. згідно розрахунку (дод. № 1). Позивачка намагалася неодноразово повернути свої кошти, але відповідач ухиляється від виконання зобов'язання. А тому, просить поновити строк на подання позовної заяви про стягнення боргу за договором позики. Стягнути з відповідачки на користь позивача борг за договором позики у розмірі 45 759 грн із урахуванням встановленого індексу інфляції у сумі 5884,61 гривень, та три відсотки річних від вищезазначеної суми, а саме 1372,77 грн., а всього 53016,38. грн.. А також стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позов в уточненому вигляді підтримали в повному обсязі. Відповідачка та її представник позов не визнали. Відповідачка [PERSON] суду пояснила, що в липні 2008 року вона була волонтером Християнської церкви «Нове покоління» та брала участь в проведенні благодійних акцій. В цей час [PERSON] зателефонувала їй на мобільний телефон, та сказала, що довго шукала її для того щоб передати гроші на благодійсність дітям -сиротам, наполягаючи на тому щоб якнайшвидше зустрітись з нею для передачі грошових коштів. У липні 2008 року вона з позивачкою зустрілась на пл. Визволення, біля підземного переходу. Вона наполягала на тому, щоб укласти будь-який правочин, але [PERSON] відмовилась укладати будь-які письмові документи, щодо вказаних грошей, а тільки попросила молитись за нею та зцілити її. Під час зустрічі [PERSON] дійсно передала їй грошові кошти в сумі 2200 Євро та 800 доларів США на благодійність. При цьому ніяких умов про повернення коштів мови не велося. [PERSON] просила грошові кошти витрати на оздоровлення дітей - сиріт в таборі відпочинку. Так як, провести акцію на оздоровлення дітей- сиріт було вже пізно, оскільки необхідно було узгоджувати багато питань для цього, то вона витратила на оздоровлення дітей віруючих церкви «Нове покоління» в таборі відпочинку. Вона дійсно гроші витратила на благодійність, але не на відправку дітей сиріт, а на дітей церкви. Потім [PERSON] стала дзвонити їй та питати, чи виконала вона умови їх усної домовленості з приводу організації дітям - сиротам відпочинку у християнському таборі. Вона пояснила, що гроші витратила на благодійні справи. Тоді [PERSON] стала вимагати від неї повернення грошей, так як вона не використала гроші за призначенням, вона запропонувала їй повернути гроші частками, але [PERSON] відмовилась. [PERSON] стала звертатись до правоохоронних органів, проводились численні перевірки за заявами [PERSON], але гроші були витрачені на благодійні акції, а не на її користь, що підтверджувалось перевірками. Вона вважає, що кошти передані їй [PERSON] є добровільною, безкорисливою пожертвою на благодійну допомогу та не підлягають поверненню. Представник відповідачки [PERSON] пояснив суду, що правовідносини, які склалися між сторонами не є правовідносинами позики, оскільки договір позики укладається в письмові формі, представленою розпискою або іншим документом, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Крім того відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В даному випадку будь-які письмові докази укладання договору позики між позивачем та відповідачкою відсутні. Крім того звертає увагу суду на те, що позивач звернулась до суду з позовом 12.11.2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності, оскільки, як вона вказує в своєму позові, відповідачка нібито зобов'язувалась повернути отримані грошові кошти в строк до 01.09.2008 року. Суд вислухавши сторони, їх представників, свідків, вважає що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа-незалежно від суми. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Неоподаткований мінімум доходів громадян становить 17 гривень. Отже договір позики на суму, що перевищує 170 грн. належить вчиняти в письмовій формі. Факт та умови укладання такого договору повинні бути підтверджені письмовими доказами. Як вказує позивачка [PERSON], вона 27 липня 2008 року за усним договором позики передала [PERSON] 800 доларів США та 2200 Євро, для того, щоб остання використала їх на здійснення поїздки дітей сиріт до літнього табору. При цьому, наполягала на тому, що це було добровільне, безкорисливе пожертвування. Але оскільки діти сиріти не поїхали до табору, а [PERSON] витратила гроші на інші цілі, про що вони не домовлялись, тому [PERSON] стала наполягати на поверненні грошових коштів переданих [PERSON] обставини справи, які за законом в якості благодійної допомоги. Тобто між сторонами склалися правовідносини, які не є правовідносинами позики. Відповідно до ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений в письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. В данному випадку будь-які письмові докази укладення договору позики між сторонами відсутні. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, позивачкою не надано будь-яких доказів, що підтверджують що між нею та відповідачкою був укладений саме договір позики. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, ст.ст.59, 60, 213-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed