Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] у січні 2017 р. звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 02.12.2011 р. між нею та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір довічного утримання зареєстрованого в реєстрі за № 2712, відповідно до умов якого позивачка передає у власність відповідачці квартиру [ADDRESS] на умовах довічного утримання позивачки. Відповідно до умов вказаного вище договору відповідачка зобов'язалася надавати позивачці грошову допомогу в розмірі 3 000 грн. щомісячно, допомагати в придбанні лікарських засобів, продуктів харчування, тощо. При цьому, [PERSON] зазначила, що особистого догляду за нею з боку відповідачки не здійснювалося, оскільки остання не більше двох разів на місяць телефонувала та не більше одного разу на місяць відвідувала її. При цьому, виїжджаючи за кордон з сім'єю, відповідачка жодного разу не доручала іншим особам доглядати позивачку. Далі позивачка зазначає, що за нею доглядають соціальний працівник, який облуговує її вже десять років та її друзі, які приносять продукти харчування, свіжі газети, підтримують чистоту в квартирі, допомагають сплачувати комунальні послуги. Також, позивачка зазначає, що у листопаді 2016 р. у неї відбулась розмова з відповідачкою на предмет збільшення щомісячної грошової допомоги, на що остання відмовила, при цьому, вказана розмова відбулась на підвищених тонах, у зв'язку з чим у позивачки трапився гіпертонічний криз та була викликана карета швидкої допомоги. Крім того, позивачка зазначає, що характеризуючим випадком була ситуація, коли вона передала на тимчасове зберігання відповідачці грошові кошти в сумі 1 000 Євро та деякі сімейні прикраси, проте, коли виникла потреба повернути вказані матеріальні цінності, відповідачки відмовилась, і до теперішнього часу зазначені вище речі не повернула, у зв'язку з чим позивачка втратила довіру до відповідачки. Оскільки відповідачка відмовляється в добровільному порядку розірвати договір довічного утримання, позивачка просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі. Представник позивачки подав додаткові письмові пояснення, відповідно до яких зазначив, що відповідачка неодноразово порушувала строки сплати щомісячної грошової допомоги, не сплачувала індекс інфляції, що є істостним порушенням умов Договору Довічного утримання (а.с. 142-146). Відповідачка та її представник судовому засіданні позов не визнали та просила у його задоволенні відмовити в повному обсязі, представник подала письмові заперечення (а.с. 33-38, 122-125). Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.12.2011 р. між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір довічного утримання, зареєстрований в реєстрі за № 2712, відповідно до умов якого позивачка передає у власність відповідачці квартиру [ADDRESS] на умовах довічного утримання позивачки (а.с. 5). Згідно ч. 1 ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Відповідно до п. 8.1 Договору, цей договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача - поизвачки по справі, у разі невиконання або неналежногов иконання набувачем - відповідачкою своїх обов'язків; на вимогу набувача. Встановлено, що відповідно до п. 2.2. та п. 3.1 спірного Договору, сторонами визначено, що грошове утримання буде щомісячно виплачуватись відповідачкою на користь позивачки в розмірі 3 000 грн. Також, умовою п. 2.2. Договору було передбачено надання відповідачкою допомоги в придбанні для позивачки лікарських засобів на підставі виданих лікарями рецептів, продуктів харчування, тощо. Судом встановлено, що позивачка та її представник в обґрунтування своїх позовних вимог, посилаються на неналежне виконання відповідачкою її обов'язків по Договору довічного утримання в частині щомісячної сплати грошової суми на утримання позивачки. При цьому, судом встановлено, що вимогами Договору довічного утримання від 02.12.2011 р. не передбачено та сторонами не обумовлено порядок та час виплати відповідачкою [PERSON] суми грошового утримання на користь позивачки [PERSON], у зв'язку з чим суд не вбачає підстав вважати допущення прострочення відповідачкою сплати суми утримання. Оночасно, несплати відповідачкою [PERSON] обумовленої спірним Договором суми грошового утримання позивачці [PERSON] судом також не встановлено. Суд також не приймає до уваги посилання позивачки та її представника щодо порушення відповідачкою умов Договору довічного утримання, щодо сплати грошового утримання без врахування індексації, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 751 ЦК України, матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Проте, в судовому засіданні, не встановлено, що позивачка [PERSON] зверталась до відповідачки [PERSON] з письмовою вимогою про сплату їй щомісячного грошового утримання з урахуванням індексу інфляції. Також суд не приймає до уваги посилання позивачки та її представника в обґрунтування позовних вимог на порушення відповідачкою умов спірного Договору щодо надання допомоги у придбані позивачці лікарських засобів, оскільки відповідно до п. 2.2. Договору було передбачено надання відповідачкою допомоги в придбанні для позивачки лікарських засобів на підставі виданих лікарями рецептів. В судовому засіданні не встановлено необхідність придбання позивачці [PERSON] лікарських засобів саме на підставі виданих лікарями рецептів. Також судом встановлено, що у зв'язку з погіршенням з кінця 2016 р. стосунків сторін, відповідачка [PERSON] письмово у січні 2017 р. звернулась до Святошинського районного у м. Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, з метою належного виконання Договору довічного утримання про спроможність в наданні допомоги позивачці [PERSON] у виді грошових коштів, продуктів харчування, лікарських засобів через працівників соціальної служби. (а.с. 87). Також судом встановлено, що у зв'язку з відмовою позивачки отримувати грошові кошти на утримання, шляхом особистих взаєморозрахунків, відповідачка щомісячно перераховувала обумовлену спірним Договором суму, шляхом переказу на картковий рахунок позивачки [PERSON], який відкритий у Приватбанк, що підтверджується відповідними квитанціями та платіжними дорученнями (а.с. 39-81, 82, 83-86, 135). Також, встановлено, що відповідачка [PERSON] здійснила переказ на картковий рахунок позивачки [PERSON] індексацію матеріального забезпечення на загальну суму 2 135,35 грн. за період з 2012 р. по 2017 р. (а.с. 126). Крім того, судом встановлено здійснення відповідачкою переказу грошових коштів на картковий рахунок позивачки [PERSON] в рахунок придбання та доставку продуктів харчування та ліків (а.с. 135-141). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є соціальним працівником, яка здійснювала догляд за позивачкою, допомагала їй по господарству, здійснювала вологе прибирання її квартири. Щодо порядку виконання Договору довічного утримання відповідачкою свідку нічого невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знає позивачку понад 30 років, товаришують до теперішнього часу. Свідок вказала, що їй відомо, що 5-6 років тому позивачка та відповідачка уклали договір довічного утримання, проте, відповідачка вкрай рідко буває у позивачки, яка потребує постійного догляду через певні хвороби, приїздить до позивачки один раз на два тижні, щодо фінансового забезпечення позивачки відповідачкою, свідку нічого не відомо. Свідок [PERSON] суду показала, що працює консьєржкою в будинку де проживає позивачка, яку знає близько восьми років. Два роки тому, зі слів позивачки свідок дізналась про укладений між сторонами договір довічного утримання. Свідок зазначила, що у листопаді 2016 р., у період її чергування, вона була свідком скандалу між позивачкою та відповідачкою, з приводу чого їй не відомо. Свідок показала, що відповідачку знає близько двох років, яку дуже рідко бачить та їй відомо, що відповідачка приходиться племінницею позивачці. Свідок зазначила, що після вказаного вище скандалу, позивачка попрохала не пропускати в подальшому відповідачку до неї, проте, відповідачка все одно продовжувала передавати через консьєржів продукти харчування, від отримання яких позивачка відмовлялась. Свідок [PERSON] суду показала, що близько десяти років знає позивачку, оскільки є її масажисткою, допомагає їй по господарству, при цьому, відповідачку жодного разу у позивачки не бачила. Свідку відомо про укладений між сторонами договір довічного утримання з осені 2016 р. Щодо порядку його виконання, в тому числі, відповідачкою, свідку нічого не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знає позивачку більше 20 років. Свідку відомо, що відповідачка майже не буває у позивачки, останній не допомагає по господарству, ніякої допомоги не надає, догляд за позивачкою здійснюють загалом лише її подруги. Свідок зазначила, що їй нічого не відомо щодо доходів позивачки та укладений між сторонами Договір довічного утримання. Свідок [PERSON] суду показала, що працює нянею у сім'ї відповідачки по догляду за її дітьми, при цьому, знає позивачку особисто, оскільки відповідачка постійно привозить позивачці продукти харчування, навіть один раз відповідачка залишалась ночувати у позивачки, оскільки у останньої було вкрай погане самопочуття. Свідку не відомо про будь-які конфлікти між сторонами та укладений між ними договір довічного утримання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є приятелькою відповідачки з якою разом декілька разів приїздила до позивачки, яку свідок знає з 2012 р. Свідок зазначила, що відносини між сторонами завжди були добрі та теплі, останній раз свідок бачила позивачку у 2016 р. коли разом з відповідачкою їздили на кладовище. Про договір довічного утримання свідку нічого невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що був найманий відповідачкою як працівник для прибирання могил родичів позивачки на кладовищі у м. Бучі та на Берковцях, де з 2015 р. три рази на рік здійснював відповідні роботи. Також, свідок зазначив, що знає особисто позивачку, з якою познайомився на кладовищі, в подальшому також, свідок допомагав чоловіку відповідачки утеплювати квартиру позивачки, при цьому, сама відповідачка перебувала в квартирі, готувала їсти та пекла пироги. Відносини між сторонами були добрі, відповідачка з повагою відносилась до позивачкою. Суд, допитавши свідків як зі сторони позивачки так і зі сторони відповідачки, оцінює їх покази критично і приходить до висновку, що покази останніх не свідчать про будь-які порушення відповідачкою [PERSON] чітко викладених та обумовлених сторонами умов Договору довічного утримання від 02.12.2011 р. Як було встановлено судом вище, спірний Договір містить лише дві обов'язкові умови виконання своїх зобов'язань відповідачкою [PERSON], а саме: щомісячне грошове утримання в розмірі 3 000 грн. та надання допомоги в придбанні лікарських засобів на підставі виданих лікарями рецептів, продуктів харчування, тощо. Тобто, інших умов та застережень укладений між сторонами спірний Договір не містить, у зв'язку з чим суд приходить про відсутність будь-яких порушень, істотних порушень, невиконань, не належних виконань обумовлених спірним Договором обов'язків зі сторони відповдіачки [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено та позивачкою та її представником не підтверджено невиконання, неналежне виконання та істотне порушення відповідачкою [PERSON] умов Договору довічного утримання від 02.12.2011 р. Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином в судовому засіданні не встановлено підстав розірвання Договору довічного утримання від 02.12.2011 р., оскільки позивачкою та в судовому засіданні її представникаом не доведено ті обставини на які вони посиаються в обгрунутвання позовних вимог, в супереч ст. 60 ЦПК України, не надано належних доказів в підтвердження та обгрунтування позовних вимог, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладено,

Outcome: dismissed