Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору міський відділ Управління Державної Міграційної служби в Івано-Франківській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №2 в будинку №3 по вул.Медичній в м.Івано-Франківську та зняття з реєстрації. Позовні вимоги мотивувала тим, що 01.07.2015 року придбала у відповідача квартиру [ADDRESS], що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі продажу вищевказаної квартири від 01.07.2015 року за реєстровим № 280. Відповідач [PERSON] відповідно до умов договору зобов`язався звільнити квартиру, сплатити заборгованість по комунальним платежам та виписатись з квартири до 01.08.2015 року, однак цього обов`язку по даний час не виконав, оскільки не знявся з реєстрації із проданої ним квартири. Позивачка вказує, що [PERSON] своєю бездіяльністю не виконав умови договору купівлі-продажу, що в свою чергу створює їй перешкоди у здійсненні її законного права володіти та розпоряджатись належною їй квартирою. За вказаних обставин, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS], а також фактично просить зняти з реєстрації відповідача із вказаної квартири. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів наведених в позовній заяві, просила позов задоволити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повторно, про при чини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 28, 28а). Представник міського відділу Управління Державної Міграційної служби в Івано-Франківській області в судове засідання не зявився, попередньо подав до суду заяву, відповідно до якої не заперечує проти позовної заяви, просить розгляд справи здійснювати без участі представника (а.с.22). Заслухавши думку позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування та розпорядження майном внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення. Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 01.07.2015 року за реєстровим номером 280, [PERSON] (продавець) продав, а [PERSON] (покупець) купила належну [PERSON] квартиру під №2 (два), що знаходиться за адресою: місто Івано-Франківськ, вулиця Медична, будинок №3 (три) (п.1). Продаж вчинено за 241 000 (двісті сорок одну тисячу) гривень 00 копійок, які покупець сплатила, а продавець одержав повністю по безготівковому розрахунку шляхом перерахування зазначеної суми на рахунок [PERSON] (п.3). На підставі вказаного договору право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] зареєстровано 01.07.2015 року в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6). Згідно п.5 договору купівлі-продажу квартири від 01.07.2015 року продавець зобов`язався звільнити продану квартиру, а також сплатити заборгованість по комунальним платежам яка склалась по квартирі та виписатись з квартири в термін до 01.08.2015 року (а.с.5). Як вбачається з копії будинкової книги на вищезгадану квартиру в ній на даний час зареєстрований [PERSON] (а.с.34-37). Даний факт також підтверджується копією довідки №18 від 02.09.2015 року виданої ОСББ Манхетен-ІФ (а.с.4). Позивачка зверталась до відповідача із письмовою заявою від 05.08.2015 року щодо добровільного зняття з реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.7), однак, жодних дій зі сторони відповідача по виконанню своїх зобовязань, передбачених договором купівлі-продажу здійснено не було. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що реєстрація [PERSON] у квартирі [ADDRESS], яка на даний час належить [PERSON], створює перешкоди у здійсненні нею права власності та вільного користування і розпорядження вказаною квартирою, а тому його слід поновити та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою №2 в будинку №3 по вул.Медичній в м.Івано-Франківську. Вирішуючи вимогу про зняття з реєстрації відповідача в оспорюваному житловому приміщенні, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, аналізуючи норми даних статей, суд вбачає, що прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням вже є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, а тому додатково зобовязувати уповноважений на це орган знімати особу з реєстрації не має потреби. З даною вимогою сторона вправі звертатись до суду в разі відмови в знятті з реєстраційного обліку особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що позов слід задоволити частково. На підставі наведеного, відповідно до ст. 150 ЖК України, ст. ст. 317, 391, ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, ЦПК України,

Outcome: dismissed