Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що з серпня 2004 року вона співмешкала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON], який помер 06.03.2016 року. До моменту його смерті вони жили як чоловік і дружина в будинку [PERSON] за адресою: смт. Брусилів, вулиця Макаренка, 17, піклувалися один про одного, мали спільний побут, вели спільне господарство, сприймали один одного як подружжя. Ніхто з них в іншому шлюбі не перебував. За час спільного проживання в них народився син [PERSON], вони спільно ремонтували житло та придбавали майно, спільно витрачали кошти. Позивачка просила суд встановити факт її спільного проживання із [PERSON], оскільки цей юридичний факт надасть їй можливість разом із відповідачами вступити до правовідносин спадкування та майнових правовідносин з захисту своїх прав як співвласника придбаного спільно з [PERSON] майна. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали свій позов, просили задовольнити його на підставі досліджених судом доказів та надали пояснення про обставини справи. Зазначили, що [PERSON] тривалий час підтримувала відносини і з родичами [PERSON], була на весіллі його доньки, відвідувала її в пологовому будинку, підтримувала спілкування із сином покійного відповідачем [PERSON], навіть тоді, коли вони з батьком не спілкувались. Разом із [PERSON] були на родинних святах у його матері, сестер та їх дітей. Підтримували тісні стосунки з мамою покійного відповідачкою [PERSON] Вона не прагнула реєстрації шлюбу, оскільки мала болючий невдалий досвід попереднього зареєстрованого шлюбу. Разом із [PERSON] вони порались по господарству в його будинку по вул. Макаренка, 17 в смт. Брусилові, обробляли ділянку, робили ремонт будинку, збудували баню та сушарку, розводили на подвірї кролів. Коли [PERSON] потрапив у лікарню із інфарктом, вона піклувалась про нього, відвідувала, годувала. Після народження сина [PERSON], вони деякий час були з [PERSON] у сварці. В цей час вона періодично жила у матері [PERSON] відповідачки [PERSON] У подальшому відносини владнались і до самої смерті [PERSON] вони жили разом. Відповідачка [PERSON] (донька покійного [PERSON]В.) позов не визнала, надала письмові заперечення та усні пояснення в судовому засіданні, суть яких, зводиться до того, що після розлучення [PERSON] з її матірю [PERSON], вони з братом [PERSON] спілкувались з батьком рідко. З [PERSON] батько жив періодично: то жили, то розходились. Батько не визнавав сина [PERSON] [PERSON] своєю дитиною і після його народження вони близько девяти місяців жили окремо. Зареєструватися батьком цієї дитини [PERSON] погодився лише за декілька років. [PERSON] постійно кликав його татом. Під час спільного проживання з батьком, [PERSON] не піклувалась про нього, не готувала їжу, а тільки пригощала гостей кавою та мила посуд. Батько тримав її за прислугу. За життя батька, у нього були відносини з різними жінками, але в його будинку інших жінок, окрім [PERSON] вона не бачила. На день народження батька, коли вона приїздила до нього, то бачила там і [PERSON] Був батько і на святкуванні з приводу призову на строкову службу сина [PERSON] від першого шлюбу. Вважає, що між її батьком та [PERSON] не було сімейних стосунків, а були періодичні інтимні стосунки та відносини як з квартиранткою. Вважає, що позивачка не довела належними доказами свої твердження, оскільки факт спільного придбання майна та ведення спільного бюджету не підтверджений письмовими доказами, а усні свідчення не можуть братись до уваги при доказуванні таких обставин. Будинок, де вони жили був побудований особисто [PERSON] Все майно, придбане [PERSON] було оформлене на його імя і доказів фінансової участі [PERSON] в його придбанні суду не надано. Сімейні відносини між її батьком та [PERSON] не мали ознак реальності та не носили характеру усталених сімейних стосунків. Належних і допустимих доказів відповідності їх ознакам сімї в розумінні ст.3 Сімейного кодексу України, позивачкою надано не було. Відповідач [PERSON] (син покійного [PERSON]В.) проти позову заперечив. В судовому засіданні надав пояснення, згідно яким, його батько [PERSON] за життя притримувався фінансової самостійності. Він знав [PERSON], коли вона ще робила в Коростишеві. Вона та батько періодично сходились і розходились. Він особисто був проти того, щоб вони співмешкали і через це мав із батьком конфлікт. З 2013 року з батьком взагалі не спілкувався. Представник відповідачки [PERSON] (матері покійного [PERSON]В.) у судовому засіданні проти позову заперечив та надав письмові та усні пояснення, згідно яким, син відповідачки [PERSON] не визнавав [PERSON] дружиною, а лише коханкою. Сімейних відносин в розумінні ст.3 Сімейного кодексу України, між ними не було. Вона про нього не піклувалась. Неодноразово [PERSON] докоряв їй. Між ними точилися сварки. В момент смерті [PERSON], [PERSON] була в іншій кімнаті і своєчасно не надала йому допомоги, а у подальшому, сприяла тому, що б були приховані причини смерті та обмежила доступ родичів покійного до будинку, де вони жили, змінивши там замки. Під час проживання у будинку сина, ніякі поліпшення вони не робили, про що свідчить відсутність відповідної технічної документації. [PERSON] не визнавав свого батьківства щодо сина [PERSON] і тому зараз воно оспорюється в суді. Після смерті [PERSON], [PERSON] не брала фінансової участі у похоронному ритуалі. Дослідженням поданих сторонами доказів, судом встановлені наступні фактичні обставини. Показаннями допитаної в якості свідка [PERSON] - сусідки та знайомої позивачки, встановлено, що вона познайомилась із [PERSON] і [PERSON] у 2006 році. До моменту смерті [PERSON] [PERSON] жила з ним разом, однією сімєю. Вони спільно святкували родинні свята, піклувались один про одного, разом витрачали гроші. [PERSON] сплачувала комунальні послуги, готувала їжу, [PERSON] порався по господарству. Після народження сина [PERSON] в їх сімї стався тимчасовий розлад, під час якого [PERSON], близько трьох місяців не ночувала в будинку [PERSON], а ночувала або в своєму власному будинку, або в сусідньому будинку матері [PERSON] відповідачки [PERSON] Не зважаючи на це [PERSON] любив свого сина [PERSON]. Показаннями свідка [PERSON], що мешкає по сусідству з будинком покійного [PERSON], встановлено, що близько десяти років знала сімю [PERSON] та [PERSON], які жили разом, відвідували знайомих та бували на родинних святах завжди разом як подружжя, де дарували спільні подарунки, від своєї сімї. Мали спільного сина [PERSON], піклувались один про одного, зокрема, якщо хтось один хворів. Порались разом по господарству, обробляли ділянку. Були гостинними. [PERSON] господарювала, готувала їжу. Навіть коли вони посварились на деякий час після народження [PERSON], [PERSON] періодично ночувала у матері [PERSON], а родичі чого дбали та піклувались про дитину. [PERSON] дуже любив свого сина [PERSON]. В цілому аналогічні показання надали суду свідки [PERSON], [PERSON] Свідок [PERSON] засвідчив суду, що колись лежав в лікарні разом із [PERSON] і кожного дня, двічі на день, [PERSON] відвідувала [PERSON], яку той називав своєю дружиною. Показаннями свідка [PERSON] встановлено, що його покійний кум [PERSON] познайомився з [PERSON] у 2004 році на весіллі у Кучеренків і після того, вони стали проживати як одна сімя разом аж до смерті [PERSON] у 2016 році. Він часто бував у них і свідчить, що [PERSON] і [PERSON] були однією сімєю, мали спільні витрати, святкували і відвідували разом родинні свята, поралися по господарству, мали спільну дитину сина [PERSON], якого [PERSON] дуже любив. Під час спільного проживання будували на подвірї сушарку для пиломатеріалів. Приблизно у 2009 році [PERSON] деякий час була в будинку матері [PERSON] [PERSON] В цілому аналогічні свідчення надані суду свідком [PERSON] Допитані за клопотанням сторони відповідачів свідки надали наступні пояснення. Свідок [PERSON], перша дружина покійного [PERSON] та мати відповідачів [PERSON] та [PERSON] пояснила суду, що вони з покійним розірвали шлюб ще у 90-х роках. Їй відомо, що вперше роман між [PERSON] та [PERSON] виник ще у 1997 році. Починаючи з 2004 року [PERSON] періодично ночувала у [PERSON], а з 2007 року жила з ним в його будинку. Тим не менш, вона вважає, що [PERSON] та [PERSON] не жили як сімя, а мали різні бюджети. Після народження у [PERSON] сина [PERSON], вони не спілкувались з [PERSON] до жовтня-листопада 2009 року. Було таке, що [PERSON] купувала [PERSON] ліки, але разом вони ніде не бували. Свідок [PERSON] засвідчила перед судом, що коли робила секретарем Брусилівської селищної ради, на прохання [PERSON] видавала довідку про те, що вона жила з [PERSON] як «цивільна дружина» станом на момент його смерті. [PERSON] дійсно мешкала в будинку [PERSON] коли той помер. Свідок [PERSON] рідна сестра покійного [PERSON], пояснила суду, що брат жив у своєму будинку по вулиці Макаренка, 17 «періодично» з 2007 року з [PERSON] Вони мали окремі бюджети, спали в різних кімнатах. Брат [PERSON] не любив, їсти вона йому не готувала. Після сварки, що сталася між ними коли народився син [PERSON], [PERSON] нахабно повернулась до [PERSON] Сина [PERSON] [PERSON] любив, але соромився. Вперше вона побачила брата разом з [PERSON] ще 15-17 років тому. Крім того, вони зустрічались з [PERSON] на день народження брата, на випускному старшого сина [PERSON] [PERSON] (відповідача). Памятає, що коли в неї народилась онука, [PERSON] також приїздила до пологового будинку привітати. Брат їй казав, що все, що він купував, то купував за власні кошти і що [PERSON] нічого не вкладала. [PERSON] не брала участі в організації похорону [PERSON] Вважає, що [PERSON] звернулась до суду з тим, щоб заволодіти спадковим майном, бо після смерті [PERSON] нікого до будинку не допускає, перекрила стежку між цим будинком та будинком матері [PERSON] Донька [PERSON] після смерті [PERSON] влаштовувала в цьому будинку вечірку з друзями. Вона пропонувала [PERSON] спільно користуватись майном, залишеним у спадок від брата, але згоди з цього питання не дійшли. В цілому аналогічні показання дала донька [PERSON] [PERSON], яка, зокрема, зазначила, що [PERSON]В, обіцяв їй переписати своє майно на неї. Крім того, загалом, аналогічні показання надані свідком [PERSON] рідною сестрою померлого, яка, серед іншого зазначила, що вона займалась вихованням дитини [PERSON] і [PERSON] [PERSON], а після смерті [PERSON], вони з [PERSON] взяли з кухні в будинку №17 по вул. Макаренка грошові кошти в сумі 20000 гривень, які були витрачені на похорон. Дослідженими письмовими та речовими доказами встановлено наступні обставини. Згідно копії свідоцтва про народження 1-ТП №248728 від 21.08.2015, встановлено, що [PERSON] народився 04 лютого 2009 року в смт. Брусилів і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Свідоцтвом про смерть 1-ТП №275379 від 09.03.2016 р. встановлено, що [PERSON] помер 06 березня 2016 року у віці 52 років в смт. Брусилів Житомирської області (а.с.6). Позивачкою на підтвердження своїх доводів подано акт від 01.09.2016 р., складений від імені депутата Брусилівської селищної ради [PERSON] та підписаний сусідами будинку №17 по вулиці Макаренка: [PERSON] та [PERSON] В акті зазначено, що з серпня 2004 року і до 06.03.2016 р. [PERSON] та [PERSON] мешкали разом однією сімєю, піклувались один про одного, мали спільний побут, спільні витрати, спільну дитину, тощо. Згідно письмової довідки від 15.03.2016 р. №757, на день смерті [PERSON], до його сімї входили син [PERSON] та [PERSON], «цивільна дружина». Довідка підготовлена [PERSON], підписана селищним головою [PERSON] Надаючи оцінки цим письмовим доказам: довідці від 15.03.2016 р. та акту від 01.09.2016 р., про те, що [PERSON] мешкала як член сімї в будинку [PERSON] на момент його смерті, суд звертає увагу на те, що джерела інформації, зазначеної в цих документах були досліджені судом безпосередньо шляхом допиту свідків: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Враховуючи, що наведені свідками відомості підтверджують зміст означених документів, суд бере їх до уваги. Доводи відповідачів про несвоєчасну подачу суду вищевказаного акту, після початку судового розгляду, суд відхиляє з огляду на те, що посилання на цей акт міститься в позовній заяві. Згідно поданій позивачкою довідці від 18.08.2016 р. №53/01-23 приватного нотаріуса [PERSON], після померлого [PERSON] в установленому порядку подали заяви про прийняття спадщини: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Малолітній [PERSON] прийняв спадщину згідно закону (а.с.32). Даним письмовим доказом встановлено, що між сторонами існує майновий спадковий спір з приводу права на спадщину, що й обумовило звернення до суду з відповідною вимогою. Поданими позивачкою та дослідженими під час судового розгляду фотознімками встановлено, що в різні періоди часу на фото зображені одночасно [PERSON], [PERSON], його родичі та знайомі, а також родичі та знайомі [PERSON] у побуті та під час сімейних святкувань. Донька [PERSON] від першого шлюбу у дитячому віці неодноразово зображена на подвірї будинку [PERSON] та в будинку [PERSON] Звертає увагу весільне фото відповідачки [PERSON], на якому поруч із [PERSON] зображена і [PERSON] Зміст цього фото, як і присутність позивачки на цьому весіллі у 2008 році визнано відповідачкою. Згідно копії рішення Коростишівського районного суду Житомирської області від 12.02.1990 року встановлено, що шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення суду набуло чинності 23.02.1990 р. (а.с.11) Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу 1-ТП №070428 від 04.12.2003 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 04.12.2003 р. (а.с.12) Згідно ухвали Брусилівського районного суду Житомирської області від 24.19.2016 р., заява [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю, подана в порядку окремого провадження, залишена без розгляду з огляду на існування спору про право. Розяснено їй право звернутись до суду з позовом на загальних підставах. Згідно виписок з по господарських книг житлового будинку №17 по вулиці Макаренка в смт. Брусилові за 2001-2005 роки, 2006-2010 роки, 2011-2015 роки, 2016-2020 роки, [PERSON] зазначений головою домогосподарства (а.с.44-47). Згідно поданим накладним від 06.03.2016 р.,07.03.2016 р.,19.04.2016 р.,10.04.2016р., підтверджується замовлення та оплата ритуальних послуг. В трьох з цих накладних платником зазначена [PERSON], в одній платник не вказаний. Дослідженням технічного паспорту будинку №17 по вулиці Макаренка в смт. Брусилові, складеному у лютому 1988 року (а.с.85-87) встановлено, що до переліку допоміжних будівель, станом на дату складання техпаспорту, не входять сушарка та баня, про наявність яких суду було повідомлено свідками. Суд вважає, що цей факт лише опосередковано свідчить про будівництво нових допоміжних будівель на подвірї будинку №17 в більш пізні періоди. Численними накладними та квитанціями про придбання [PERSON] наприкінці 80-х років будівельних матеріалів, будівельним паспортом та дозвільними документами на будівництво, проектною документацією з розділу житлового будинку та ухвалою суду від 12.02.1990 р. про затвердження мирової угоди, поданим стороною відповідачів (а.с.61-79, 81-84, 88-98, 102-105, 108-113), підтверджуються відповідні доводи про те, що будівництво будинку здійснювалось [PERSON] та саме він, таким чином, після припинення першого шлюбу, став власником будинку ще до знайомства з [PERSON] [PERSON], ця обставина не відноситься до предмету доказування відповідно до меж судового розгляду, визначеного сторонами, згідно ст.11 ЦПК України і не оспорюється ними. Те ж стосується довідки територіального сервісного центру №1841 про зареєстровані на імя [PERSON] у 2000 та 2003 роках транспортні засоби (а.с.106). Суд бере до відома інформацію, що міститься у трьох довіреностях на право розпорядження транспортними засобами, що подані сторонами, згідно яким, [PERSON] в різний час були надані права розпорядження від імені стороннього власника транспортними засобами МАЗ-5335.06 та двома саморобними причепами (а.с.56-58). Водночас інформації, що має доказове значення в контексті предмету доказування по цій справі, суд в них не знаходить. Суд бере до відома інформацію про заборгованість за газ, що міститься у поданій відповідачкою [PERSON], як письмовий доказ, довідці від 08.02.2017 р. №1014 ТОВ «Житомиргаз збут». Водночас, суд не вбачає в ній відомостей, що підтверджують, або спростовують доводи позивачки, або заперечення відповідачів. Дослідивши подані докази та встановивши відповідні фактичні обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на те, що поданими доказами підтверджено доводи позивачки про багаторічні сімейні стосунки з [PERSON] Суд вважає, що заперечення відповідачів не спростовують цього факту. Так, стосовно доводів про не визнання [PERSON] батьківства щодо сина [PERSON], суд має зазначити, що ставлення [PERSON] до свого сина визначається свідоцтвом про народження [PERSON], згідно якому, батьками дитини є покійний [PERSON] та [PERSON] Час, що минув від народження до реєстрації батьком [PERSON] та відсутність спростувань свого батьківства за життя, на думку суду лише підтверджує його свідоме, обмірковане ставлення до факту свого батьківства. До того, ж допитані свідки підтвердили, що в цей період, [PERSON] постійно мав почуття любові до дитини та опікувався сином. Той факт, що після народження сина між [PERSON] та [PERSON] виник конфлікт може пояснюватись різними субєктивними чинниками, про зміст яких доведеної достовірної інформації суду не надано. Проте суд вважає, що такий конфлікт був би малоймовірним, якби [PERSON] та [PERSON] сприймали себе як чужі один одному люди. Доводи про оспорювання батьківства в суді,згідно положенням ст.61 ЦПК України, не можуть братись до уваги, оскільки будь-яких письмових доказів цієї обставини сторонами не надано, про наявність рішення суду з цього приводу не повідомлено та клопотань про зупинення розгляду справи не заявлено. Крім того, і самі відповідачі і допитані за їх клопотанням свідки, врешті не спростували вагоме значення [PERSON] в їх житті протягом тривалого часу. Так, у своїх поясненнях відповідачка [PERSON], навіть заперечуючи проти позову, визнала, що [PERSON] разом з [PERSON] неодноразово була на різних сімейних святкуваннях, зокрема, на її весіллі, на дні народження [PERSON], на проводах до армії сина [PERSON] Визнала, що [PERSON] готувала каву, мила посуд, а отже, поралася по господарству. Визнала, що не бачила в батьківському будинку інших жінок, окрім [PERSON] [PERSON] пояснення відповідачки, в сукупності із показаннями свідків, заслуханих по справі, підтверджують висновки суду про наявність усталених, тривалих сімейних стосунків між [PERSON] та [PERSON] З пояснень відповідача [PERSON] слідує, що його батько [PERSON] навіть мав з ним конфлікт через прагнення бути з [PERSON] Всі допитані свідки з боку відповідачів добре знайомі з [PERSON] та повязували її у своїх показаннях з померлим [PERSON] Свідки з боку відповідачів, що складали, в більшості, зацікавлених осіб близьких родичів і спадкоємців [PERSON], тлумачили взаємини [PERSON] з [PERSON] на власну користь, як такі, що не мали ознак інтимності, або взаємного піклування, тощо. Але жоден з них не спростував будь-яких взаємин між ними взагалі, а [PERSON] не визначив, як чужу, незнайому, або малознайому людину. Навпаки, вони виявляли тривале і багатоаспектне знайомство, натомість, на фоні ярко виражених неприязних стосунків, причина яких, загалом повязувалась або з обставинами смерті [PERSON], або з обставинами, що мали місце після його смерті. До таких причин, зокрема, відноситься відсутність [PERSON] в одній кімнаті з [PERSON] в момент його смерті і не надання своєчасної допомоги, певною мірою участі в похоронному обряді, не погодженням на спільне користування спадковим майном, обмеженням доступу родичів до спадкового будинку, використання будинку лише для особистих потреб, тощо. Тож, навіть враховуючи ці доводи, суд приходить до висновку, що мали місце тривалі, усталені та близькі взаємовідносини позивачки із [PERSON] та його родичами, які припинились або погіршились після смерті [PERSON] на тлі спорів з приводу спадкового майна. Поведінка ж [PERSON] в момент смерті [PERSON] та після його смерті не має правового значення для встановлення факту їх спільного проживання в контексті позовних вимог. Не спростовують таких висновків суду і доводи відповідача [PERSON] про притаманну його батьку фінансову самостійність, оскільки наявність самостійних витрат та відповідних матеріальних ресурсів не усувають можливість мати сімейні стосунки з іншою людиною. Майнові відносини членів сімї цілком можуть існувати відокремлено, що підтверджено наведеною нижче правовою позицією Верховного Суду України. Вирішуючи справу задоволенням позовних вимог, суд, при оцінці доказів, зокрема, пояснень та показань родичів покійного [PERSON], бере до уваги що всі вони є матеріально зацікавленими особами з огляду на перспективи виникнення майнових спорів з [PERSON] і виявляли майже не приховане особисте неприязне ставлення до неї, що виникло саме після смерті [PERSON] Крім того, пояснення відповідачів про те, що [PERSON] та [PERSON] за час проживання не мали спільного господарства, не поліпшували спільно будинок спростовуються показаннями допитаних свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Стосовно доводів обох сторін, як позивача так і відповідачів, що стосуються майнових прав на придбане та оформлене на імя [PERSON] майно, його поліпшення та зміни вартості, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Режим права власності на майно, придбане під час спільного проживання чоловіком та жінкою без реєстрації шлюбу, згідно ч.1 ст.74 Сімейного кодексу України, регламентується аналогічно відповідним положенням статті 60 Сімейного кодексу, як майна придбаного під час шлюбу. Згідно ч.2 ст.74 Сімейного кодексу України, на такі правовідносини розповсюджуються положення [PERSON] 8 Сімейного кодексу, зокрема, й положення статті 60 цього кодексу. Згідно правової позиції із застосування статті 60 Сімейного кодексу України, викладеної у низці постанов Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 16.12.2015 року у справі №6-2641цс15, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до обєктів права спільної сумісної власності подружжя. Доводи позивачки та відповідачів про віднесення того чи іншого майна до спільного сумісного, зміни його вартості, тощо, в межах цієї цивільної справи, не досліджуються і не встановлюються судом, оскільки відповідні питання перебувають поза межами предмету позовних вимог яких, відповідно до ст.11 ЦПК України, притримується суд. А, враховуючи вищевикладену правову позицію Верховного Суду України, майнові правовідносини не презюмуються з факту наявності сімейних відносин між сторонами, а підлягають окремому встановленню та доказуванню. Згідно п.2 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права і обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними, такі справи розглядаються судами за правилами позовного провадження. Чинне законодавство України не містить заборон на створення сімї чоловіком та жінкою без реєстрації шлюбу, а в деяких випадках, прямо визнає правові наслідки створення такої сімї, як-то майнові, передбачені ст.74 Сімейного кодексу України, спадкові, передбачені ст.1264 Цивільного кодексу України, тощо. Згідно ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Таким чином, спираючись на вищевикладені доводи та нормативно-правові акти, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними і задовольняє їх. На підставі ст.3 Сімейного кодексу України, ст.291, 1264 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved