Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з цим позовом мотивуючи тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , у зв`язку з чим відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку пай, яке було посвідчено сертифікатом серії [NUMBER] . Вона прийняла спадщину, оскільки на день смерті батька була малолітньою, однак оформити в нотаріуса не спроможна, так як оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був втрачений. Просила визнати за нею право на цю земельну частку (пай) розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі на місцевості. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольни та підтвердила обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача Буринської міської ради про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не явився по невідомій причині, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, відзив на позовну заяву не надав. З врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у його відсутності за наявними доказами. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Зокрема, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , що вбачається з копії паспорта позивачки, копії свідоцтва про смерть спадкодавця, копії свідоцтва про народження позивачки та копії свідоцтва про шлюб позивачки (а.с.6-8,10-11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Вознесенської сільської ради Буринського району Сумської області, що було посвідчено сертифікатом на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , яку прийняла його дочка [PERSON] -позивачка по справі, оскільки на день смерті спадкодавця вона була малолітньою та входить до кола спадкоємців за законом першої черги, що вбачається з довідки Вознесенської сільської ради, довідок відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.9,13,15,33-35). Разом з тим, позивачка не спроможна отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса, оскільки оригінал вищевказаного правовстановлюючого документу був спадкодавцем втрачений, а дублікат отримати позивачка також не спроможна, у зв`язку із змінами в законодавстві та смертю спадкодавця, що вбачається з листа відділу у Буринському районі головного управління Держгеокадастру у Сумській області та роз`яснення приватного нотаріуса Анохіна О.В. (а.с.12,14). Однак право спадкодавця на вказану земельну частку( пай) у суду сумнівів не викликає, так як фактично, паювання сільськогосподарських земель в Україні розпочалося після прийняття Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» №666/94 від 10.11.1994 року та Указу від 08.08.1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» №720/95. Зокрема, згідно п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники - члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме - земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва»). Тобто відповідно до змісту статей 22,23 Земельного кодексу України ( 1990 р. N 561-XII) та Указу Президента України від 08.08.1995 року право на земельний пай у таких випадках особа набуває за наявності усіх трьох умов - перебування в членах КСП, включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП Державного акта. Судом встановлено, що [PERSON] , будучи колишнім членом КСП, був включений до списку громадян, який додавався до Державного акту на право колективної власності, який був виданий колективному сільськогосподарському підприємству «Терн» і йому вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай) , розміром 3,01 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), був виданий, про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право за земельну частку (пай) за [NUMBER] , але оригінал цього правовстановлюючого документу був втрачений (а.с.16-18). Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК Української РСР, положення якого діяли на час відкриття спадщини, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Таким чином з огляду на зміст зазначених норм матеріального права та їх аналізу, враховуючи, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість її вимог, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved