Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , у заявленому позові, з урахуванням поданих уточнень, просить суд: зобов`язати відповідача [PERSON] усунути перешкоди у спілкуванні матері дитини, [PERSON] , у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; визначити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а саме: особисті побачення кожної суботи з 14-00 до 18-00 год., з урахуванням стану здоров`я дитини, в квартирі батька та за її межами та без присутності батька. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Стосунки з відповідачем не склалися та у травні 2015 року вона пішла від чоловіка, забравши доньку. Не маючи житла і грошей, позивачка звернулася по допомогу до соціальної установи та їй з дитиною надали тимчасову кімнату, де вони проживали деякий час. Потім на пропозицію відповідача [PERSON] повернулася до нього. У зв`язку зі стресовими ситуаціями, інколи позивачка зловживала спиртними напоями. Через погіршення стосунків позивачка знову з дитиною пішла від чоловіка. Рішенням суду від 30.07.2018 у позивачки відібрали дитину та визначили її місце проживання разом з батьком, після чого він став перешкоджати їй у спілкуванні з дитино, налаштовуючи останню проти матері. Такі дії відповідача порушують інтереси не тільки позивачки, а й дитини, яка позбавлена спілкування з рідною матір`ю. За цей час відповідач двічі мав цивільні шлюби, в одному з яких має дитину. Наразі позивачка працює, одружена, має постійне місце проживання з батьками чоловіка. В результаті умов проживання позивачки комісією було встановлено, що житло, де вона мешкає, має усі комунальні зручності, повноцінно обладнане меблями та побутовою технікою, є місце для розвитку дитини, в квартирі чисто та охайно; відносини в сім`ї доброзичливі. [PERSON] не перебуває на обліку у лікарів-нарколога або психіатра, здорова, отже не має перешкод у спілкуванні з донькою, які б могли негативно на неї вплинути. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.02.2020 відкрито провадження у цій справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження, у підготовчому судовому засіданні з повідомленням учасників справи, яким роз`яснено їх процесуальне право подати заяви по суті справи та визначено відповідні строки. 10.03.2020 до суду від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, з доказами на його обґрунтування, у якому проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні. Відзив обґрунтовується тим, що обставини, викладені у позовній заяві, не відповідають дійсним обставинам справи, що має на меті введення суду в оману та винесення позитивного рішення на користь позивачки. Після народження дитини, з жовтня 2014 року позивачка почала зловживати алкогольними напоями та залишати доньку без нагляду, без попередження позивача. Кілька разів вона поверталася додому наступного дня, у зв`язку з чим позивач змушений був залишатися з дитиною, не йти на роботу. Після того як позивачка з дитиною пішла з їх спільного місця проживання, відповідач знайшов її через 4 місяці та в інтересах дитини запропонував повернутися, однак вона продовжила вести аморальний спосіб життя. Рішенням суду від 07.08.2015 був частково задоволений позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки, [PERSON] , 2014 р.н., у розмірі 1 000,00 грн щомісячно, починаючи з 04.06.2015 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач добровільно виконував рішення суду, перераховуючи аліменти на картку позивачки. У жовтні 2017 року позивачка, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, нанесла дитині фізичні ушкодження та вивела її на вулицю без верхнього одягу і взуття. У подальшому, після отримання необхідної медичної допомоги, дитина проживала разом з батьком, однак 01.12.2017 під час його прогулянки з донькою, [PERSON] зі своїми знайомими під`їхали на автомобілі, приснули в очі відповідачу газовим балоном та увезли дитину, у зв`язку з чим він звернувся до органів поліції та служби у справах дітей, а також звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом із батьком. Рішенням суду від 30.07.2018 позов [PERSON] був повністю задоволений та визначено місце проживання дитини разом із батьком. Оскільки самотужки відповідач не зміг знайти дитини, то у жовтні 2018 року він звернувся до суду з позовом про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Рішенням суду від 15.02.2019 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] були задоволено та ухвалено негайно відібрати дитину, [PERSON] , 2014 р.н., у матері, [PERSON] , та передати її батькові, [PERSON] , рішення набуло законної сили. Позивачка переховувала дитину від батька, тому він подав виконавчий лист на примусове виконання до відділу виконавчої служби, а ухвалою суд від 10.06.2019 за поданням державного виконавця було оголошено розшук боржника. 04.09.2019 дитину було знайдено без супроводу дорослих, про що співробітниками ювенальної поліції складено відповідний акт. Після медичного обстеження дитини, 05.09.2019 малолітню дитину [PERSON] було передано батьку. За невиконання батьківських обов`язків, що виразилось у залишенні малолітньої дитини без нагляду, постановою суду від 04.10.2019 [PERSON] було притягнути до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. З 05.09.2019 малолітня дитина проживає з батьком, перебуває на повному його утриманні, з цього часу позивачка жодним чином не піклується про дитину, не спілкується з нею, матеріальної не допомагає, не цікавиться її здоров`ям, не приймає участі у її вихованні та розвитку. З листопада 2019 року позивачка надсилає відповідачу та його родичам на їх номери телефонів смс-повідомлення, у тому числі у нічний час, з погрозами відібрати дитину та образами на їх адресу. До передання дитини батькові дитина перебувала у важкому психологічному стані, у зв`язку з чим у лютому 2017 року він звернувся до служби у справах дітей щодо направлення дитини для проведення психологічного обстеження. 27.05.2020 представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано до суду клопотання про приєднання доказів. 05.06.2020 від третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації до суду надійшов лист щодо необхідності витребування висновку органу опіки та піклування за місцем проживання дитини від Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації. Листом від 08.07.2020 третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації повідомила суду про неможливість підготувати та надати висновок органу опіки та піклування щодо участі матері у вихованні дитини до 10.07.2020. 23.11.2020 третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, шляхом направлення листа, повідомила суду, що в ході підготовки висновку органу опіки та піклування до суду щодо визначення способів участі матері у вихованні дитини з`ясовано, що малолітня [PERSON] проживає разом з бабусею, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим надання висновку до суду по суті спору належить до компетенції органу опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області. 03.12.2020 до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, яку було прийнято 22.12.2020 ухвалою суду, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання. Крім того, 22.12.2020 ухвалою суду, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, судом було залучено до участі у справі у якості третьої особи орган опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області. 05.01.2021 до суду надійшов відзив представника відповідача на уточнену позовну заяву, у якому просить відмовити позивачці у задоволенні позову, посилаючись на ті ж обставини та підстави, що вже були викладені раніше у відзиві на первісну позовну заяву. Щодо обраного позивачкою порядку та способів спілкування з дитиною зазначає, що дитина має чіткий розпорядок дня та з 13 до 15 год. вона має час відпочинку. Щодо вимог надати зустрічі з дитиною особисто, без присутності батька, на думку відповідача, таким чином усіма можливими способами позивачка намагається забрати дитину. Відповідач просить суд визначити графік побачень позивачки з дитиною, враховуючи бажання самої дитини, її стан здоров`я та погодні умови, та за особистої присутності батька, [PERSON] , або дідуся, [PERSON] , або бабусі, [PERSON] , або співробітника служби у справах дітей та сім`ї. 13.01.2021 до суду надійшла відповідь позивачки на відзив, у якій зазначає, що зараз вона має нормальний психологічний стан, чоловіка та добру сім`ю, а вивізши дитину до села на виховання своєї матері, одинокої особи похилого віку, відповідач сам фактично її вихованням не займається та позбавив дитину спілкування з матір`ю, яка при цьому не позбавлена батьківських прав. 05.02.2021 від третьої особи, органу опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника, та про долучення доказів до справи - копії рішення виконкому Брусилівської селищної ради від 03.02.2021 № 108 «Про усунення перешкоду у спілкуванні з дитиною та визначення часу спілкування». 17.02.2021 до суду надійшли заперечення представника відповідача [PERSON] - [PERSON] на відповідь на відзив, у яких зауважує, що звинувачуючи відповідача у вчиненні психологічного тиску, що стало підставою, за її твердженням, для звернення до Київського міського центру соціальної психологічної допомоги, в період перебування у даному Центрі, позивачка порушувала правила Центру та практично не проявляла батьківський потенціал по відношенню до дитини, що зокрема підтверджується відповіддю Центру від 02.03.2020. Позивачка не надала жодного доказу, що вона дійсно робила спроби відшукати дитину, хоча достеменно знала, де проживав відповідач разом з дитиною до оголошення карантину у березні 2020 року. Позивачка не може стверджувати чи відвідує дитина садок та чи готується до школи, адже навіть тоді, коли вона дізналася про перебування дитини у селі разом з бабусею, позивачка не вчинила жодної спроби побачитися з дитиною. 27.01.2021 на засідання комісії з питань захисту прав дітей Брусилівської селищної ради позивачка, будучи неодноразово повідомленою про день та час засідання комісії, не з`явилася. Дитина проживає разом з відповідачем за місцем проживання його матері, яка також приймає участь у вихованні дитини та допомагає за нею доглядати, коли відповідач працює подобово, що спростовує твердження позивачки нібито відповідач позбувся дитини, відправивши її до бабусі. Ухвалою суду від 20.05.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судовому засідання представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позовну заяву, з урахуванням поданих уточнень, підтримала та просила її повністю задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у позові та заявах по суті справи. Зауважила, що позивачка вже 2 роки не може бачитись з дитиною. Відповідач відвіз дитину до матері у Брусилів та особисто вихованням доньки не займається, а сам проживає разом з новою родиною по проспекту Маяковського у м. Києві. Рішенням суду про визначення місця проживання дитини з батьком було визначено її місце проживання у [ADDRESS] , тому позивачка просить суд визначити зустрічі з дитиною за цією адресою. Позивачка, [PERSON] , у судовому засіданні підтримала позицію свого представника та просила позов повністю задовольнити. Зазначила, що вони приїздила до квартири по [ADDRESS] та до садочка, шукала там дитину, однак ніхто її там не бачив. Номер телефону выдповыдача їй не відомий, а його мати по телефону сказала, звертатися з позовом. У Брусилів до доньки позивачка не їздила, оскільки знає, що мати відповідача чинитиме їй перешкоди у спілкуванні з дитиною. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти позову, посилаючись на доводи, викладені у заявах сторони по суті справи. Просила суд відмовити позивачці у задоволенні позовної вимоги про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, а по щодо порядку її участі у вихованні дитини, просила врахувати рішення органу опіки та піклування Брусилівської селищної ради, з яким погоджується [PERSON] , щодо зустрічей дитини з матір`ю по неділях на території с. Мар`янівка у присутності батька або бабусі. Відповідач три дні на тиждень працює у м. Києві та три дні знаходиться у с. Мар`янівка. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як убачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.07.2018 по справі № 754/17181/17 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини було задоволено та визначено місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Рішення суду набрало законної сили (а.с. 31-36). 15.02.2019 Деснянським районним судом м. Києва по справі № 754/14772/18 постановлено рішення, яким позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав було задоволено (а.с. 37-42). Рішенням суду було ухвалено негайно відібрати дитину, [PERSON] , [INFO] від матері, [PERSON] , ІПН [NUMBER] та передати її батькові, [PERSON] , ІНП [NUMBER] ; зобов`язати [PERSON] , ІНП [NUMBER] , передати дитину, [PERSON] , [INFO] її батькові, [PERSON] , ІНП [NUMBER] ; допустити негайне виконання рішення суду. Вказане рішення суду набрало законної сили. 04.10.2019 постановою Дніпровського районного суду м. Києва [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с. 164 зворотній бік). З 26.11.2019 [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 138). Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 26.06.2020, складеного комісією Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації за результатом обстеження умов проживання [PERSON] за адресою проживання: [ADDRESS] , квартира, що належить на праві спільної часткової власності чоловіку [PERSON] та його батькам, має усі комунальні зручності, повністю обладнана побутовою технікою та меблями, у кімнаті є місце для розвитку дитини (а.с. 137). Рішенням виконкому Брусилівської селищної ради від 03.02.2021 № 108 встановлено графік спілкування [PERSON] , [INFO] , з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , та визначити їй час зустрічей та спілкування з малолітньою донькою у наступні дні: неділя - на території с. Мар`янівка, в присутності батька малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , або бабусі [PERSON] , [INFO] . Зобов`язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , а також погоджувати з нею питання лікування, духовного та фізичного розвитку дитини (а.с. 181, 182). Згідно з довідкою № 23, виданою 22.01.2021 Брусилівською селищною радою Житомирського району Житомирської області, [PERSON] постійно проживає в [ADDRESS] (а.с. 194). Положеннями ст. 159 СК України передбачений порядок вирішення судом спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї. За приписами ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до вимог ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка є частиною національного законодавства України, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Вимогами ст. 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч.2 ст. 155 СК України). Частинами 6, 8 ст. 7 СК України визначено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства (ст. 151 СК України). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно зі ст.ст. 11,12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці. За ст. 15 цього Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Судом встановлено, що від фактичних шлюбних відносин сторони мають малолітню дочку, місце проживання якої за рішенням суду визначено разом з батьком, відповідачем по справі. Позивачка протягом тривалого часу, понад два роки, з дитиною не спілкується, посилаючись на перешкоди, які їй у цьому чинить відповідач. За ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з обсягу наданих сторонами доказів, суд не вбачає у матеріалах справи доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем перешкод позивачці у вихованні доньки, оскільки позивачка у судовому засіданні визнала, що не приїжджала за місцем проживання дитини у м. Мар`янівка та не намагалася з нею поспілкуватися, до компетентних органів з заявами щодо перешкод у вихованні дитини не зверталася, а отже у суду відсутні підстави для задоволення її позовних вимог у цій частині. Вирішуючи спір у частині визначення способу участі матері у вихованні дитини та спілкуванні з нею, суд виходить із того, що малолітня дитина [PERSON] має право на спілкування та на підтримання регулярних особистих стосунків і прямих контактів з матір`ю, [PERSON] , яка проживає окремо від дитини, та на яку покладений обов`язок брати участь у вихованні її малолітньої дитини і яка відповідно має право спілкуватися зі своєю донькою. Приймаючи до уваги малолітній вік дитини, особливості її розвитку, виховання, необхідності дотримання розпорядку дня та відпочинку, суд доходить висновку, що вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню в частині визначення способу її участі у спілкуванні з донькою, [PERSON] , встановивши можливість особистих побачень [PERSON] з донькою кожної суботи з 14 год. до 18 год., за місцем проживання дитини, яке на день ухвалення рішення є [ADDRESS] , з урахуванням стану здоров`я дитини та без присутності батька дитини [PERSON] , який зобов`язаний у разі зміни місця проживання малолітньої дитини повідомляти про це матір дитини [PERSON] , не менш як за добу до зміни місця проживання. При вирішенні питання щодо встановлення вказаного вище регламенту у спілкуванні матері та малолітньої дитини, суд враховує ту обставину, що останні тривалий час знаходилися у розлуці та відповідно у малолітньої дитини могли дещо знизитись прихильність, емоційний зв`язок та довірчі стосунки з матір`ю, та у той же час малолітня дитина від народження фізично та емоційно прихильна до рідної матері, а тому навіть незначне їх розлучення не сприятиме якнайкращим інтересам малолітньої дитини. За вказаних вище обставин, зустрічі у визначений судом час позивача з малолітньою донькою мають відбуватися нетривалий час, з метою встановлення і налагодження довірчих стосунків. Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, з позиції належності та допустимості кожного з них, суд доходить висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Орган Опіки та піклування Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, про визначення часу спілкування з дитиною. Ряд доказів по справі, що стосуються подій 2017-2019 р.р., які були предметом дослідження інших судів та якими були ухвалені відповідні рішення, судом в межах розгляду цієї справи не приймалися до уваги, оскільки вони не могли вплинути на висновки суду в межах розгляду цього спору. У порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 384,20 грн.

Outcome: partial