Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 01.09.2009 у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 280; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що сімейне життя між ними не склалося. Фактично шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Протягом останніх двох років відповідач не підтримує ні з нею, ні з сином жодних відносин. Переконана, що їхнє подальше спільне життя як подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечитиме як її інтересам, так і малолітньої дитини. Крім цього, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їх сина, а тому вона просить одночасно з вимогою про розірвання шлюбу вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення ним повноліття, оскільки відповідач не має постійного заробітку, а доходи його є мінливими та нерегулярними, які він отримує з неофіційних джерел. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, та просить їх задовольнити. Додатково пояснила, що вони з відповідачем близько семи років проживають окремо. Відповідач висилає на утримання дитини по 500 грн. один раз у 2-3 місяці, однак цієї суми недостатньо для купівлі одягу, навчання та лікування дитини. Сама вона не працює, на обліку в центрі зайнятості як безробітна не перебуває, допомоги по безробіттю не отримує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, на виклик суду повторно не зявився, про причину неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01.09.2009, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 280. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] /а.с. 7/. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ № 225787 від 22.12.2009 /а.с. 8/. Позивачка [PERSON] разом з сином [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою КП «Надія» № 508 від 11.06.2018 та копією будинкової книги /а.с. 10-12/. Статтею 51 Конституції України та ч. 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, судом встановлено, що сімя фактично розпалася, а шлюб існує тільки формально, так як сторони тривалий час, близько семи років, разом не проживають, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, що було підтверджено позивачкою у судовому засіданні. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають. Неявка відповідача в судове засідання свідчить про його байдуже ставлення до сімї та шлюбу. Встановивши дійсні мотиви розлучення та зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що розлад у сімї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та їх малолітнього сина, оскільки його повноцінний розвиток і виховання у сімї, де відсутнє взаєморозуміння, є неможливим, а тому шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] слід розірвати. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ст.\~180\~СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що від шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з матірю та перебуває на її утриманні, а відповідач коштів на його утримання не надає, хоча в силу закону зобовязаний це робити. Згідно з довідкою, виданою Стрийським міськрайонним центром зайнятості № 122 від 10.01.2019, [PERSON] за період з 01.07.2018 по 31.12.2018 незареєстрована в якості безробітної в Стрийському міськрайонному центрі зайнятості та в інших центрах зайнятості України і допомогу по безробіттю не отримувала. Крім цього, судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку. Доказів того, що відповідач несе витрати на утримання інших непрацездатних осіб чи за станом здоровя неспроможний утримувати малолітнього сина, суду не надано і таких у судовому засіданні не здобуто. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Відповідно до ст.ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.\~89\~ЦПК України суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об'єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів.\~Жодні докази\~не мають\~для суду\~заздалегідь встановленої\~сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв'язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, судом встановлено, що в позивачки були всі підстави звернутися до суду з даним позовом. При цьому, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд виходить з того, що обовязок щодо утримання дитини є рівною мірою як матері, так і батька, враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, інші обставини, які мають істотне значення. Враховуючи матеріальне становище як платника аліментів, так і матеріальне становище дитини, на утримання якої підлягають стягненню аліменти, її стан здоровя, стан здоровя платника аліментів та інші обставини, визначені ст. 182 СК України, що мають значення для справи, в тому числі, на які покликається позивачка, суд приходить до висновку, що з врахуванням обставин справи з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, потребам дитини і можливостям платника. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини 05.11.2018, стягнення слід проводити саме з цієї дати. Крім того, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved