Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилося двоє дітей: сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року народженця. Вказує, що після розірвання шлюбу діти стали проживати разом з нею, позивачкою [PERSON] та перебувають виключно на її утриманні. Зазначає, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 30.07.2009р. відповідача зобов'язано сплачувати аліменти на утримання дітей до досягнення такими повноліття. Покликається на те, що син [PERSON] вже досягнув повноліття, однак продовжує навчання у Дрогобицькому державному педагогічному університеті, у зв'язку з чим надалі потребує матеріальної допомоги. Стверджує, що відповідач [PERSON] підробляє на різних роботах, де отримує мінливий дохід, а тому вважає, що останній має змогу надавати матеріальну допомогу сину [PERSON] та сплачувати аліменти на його утримання, проте такий ухиляється від добровільного виконання своїх аліментних обов'язків. З огляду на наведене просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] в її користь аліменти на утримання сина [PERSON],1999р.н., який продовжує навчання, у розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення сином 23 років. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі та просить справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про дату та час слухання справи, а також не надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку позивачки, яка не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилося двоє дітей: сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] року народженця. Рішенням Мостиського районного суду від 30.07.2009 року постановлено стягувати з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 23.07.2009 року і до досягнення дітьми повноліття. Встановлено, що син [PERSON] досягнув повноліття, проте в даний час продовжує навчання у Дрогобицькому державному педагогічному університеті, зокрема є студентом І курсу історичного факультету Дрогобицького державного педагогічного університету, у зв'язку з чим надалі потребує матеріальної допомоги. Вказані обставини підтверджуються: копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 05.10.2009 року про розірвання шлюбу між сторонами; копією виконавчого листа, виданого 03.08.2009 року Мостиським районним судом Львівської області по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей; копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 29.10.1999 року, копією паспорта позивачки [PERSON], довідкою з Дрогобицького державного педагогічного університету щодо навчання [PERSON] від 09.11.2017р. №291, іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як відомо із змісту ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У ст.182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. При визначенні розміру аліментів суд враховує думку позивачки [PERSON], ту обставину, що дитина - син [PERSON] здійснює навчання, та інші обставини, що мають істотне значення, а тому вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі - по 2000 гривень щомісячно до закінчення навчання [PERSON], [INFO].н. у навчальному закладі, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Із зміною матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, або інших обставин, що мають значення, сторони мають право звернутися до суду з відповідною позовною заявою про зміну розміру аліментів. Беручи до уваги, що позивачка [PERSON] на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, враховуючи, що при винесення рішення суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, а тому суд на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved