Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, якою просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 09 серпня 2016 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у Новобузькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №50. Під час спільного подружнього життя у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Малолітня дитина проживає разом з матір`ю та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач на протязі тривалого часу ухиляється від сплати коштів на утримання дитини, відмовляється надавати матеріальну допомогу на її утримання. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання позивачки. На даний час вона знаходиться у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що підтверджується довідкою. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, покликаючись на викладені в ньому мотиви. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечив. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у справі докази, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши кожний доказ окремо та в цілому, з`ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 3 ст.84 СК України передбачено, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, таке залишається і в разі розірвання шлюбу. Отже, за змістом вказаної норм права, розмір утримання не пов`язаний з розміром доходу дружини, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу. Для виникнення права на утримання потрібна сукупність вказаних вище фактів, які має довести позивач. Судом встановлено, що сторони 09 серпня 2016 року уклали шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 09 серпня 2016 року Новобузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с.20. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] у позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] від спільного життя, [INFO] народилася дочка [PERSON] (а.с.3). Відповідно до довідки №2063 виданої Виконавчим комітетом Новобузької міської ради Новобузького району Миколаївської області від 23 червня 2020 року, встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років з 12.05.2018 року по 12.05.2021 рік (а.с.5). Відповідач проживає разом з дружиною та дитиною та у добровільному порядку не бере участі у матеріальному утримані останньої. Позивачка зазначила у позовній заяві, що відповідач офіційно працює в ТОВ АП «Миколав-Колос». Відповідно до абз.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відтак, оцінивши в сукупності надані докази, суд виходить з того, що позивач відповідно до ст.84 СК України має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років, а відповідач може надавати таку допомогу. На підставі викладеного, врахувавши обов`язок чоловіка утримувати дружину до досягнення дитиною трьох річного віку суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі заявлених позовних вимог. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок. Разом з тим, суд вважає за необхідне, у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць . Керуючи ст.ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 263-265, 430 ЦПК України та ст.ст.75, 84, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд,

Outcome: approved