Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 28 жовтня 2000 року по 15 листопада 2007 року, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею. На даний час син є повнолітнім, але продовжує навчання в Сумському Державному Університету на денній формі навчання, та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач з листопада 2019 року не бере участі в утриманні сина, хоча і має таку можливість. Позивачка зазначає, що вона на даний час перебуває на обліку у Сумському міському центрі зайнятості і отримує допомогу по безробіттю. У повторному шлюбі у неї народилася донька, яка також потребує витрат на утримання, виховання тощо. Відповідач від повторного шлюбу має іншу неповнолітню дитину, та він є працездатним, постійно працює на ПАТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», тривалий час отримує стабільний дохід, має у власності нерухоме майно (квартиру), його стан здоров`я дозволяє працювати. Посилаючись на зазначене, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі ј частини його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до 30 червня 2022 року, тобто до припинення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 грудня 2019 року відкрито провадження у вказаній справі, залучено в якості третьої особи [PERSON] , та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з призначенням судового засідання 26 лютого 2020 року о 14 год. 00 хв. 20 січня 2020 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Грищенка Д.М. надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що після досягнення сином повноліття відповідач у добровільному порядку продовжує по теперішній час сплачувати аліменти на навчання сина шляхом їхнього безготівкового перерахунку на картку [PERSON] у розмірі 2000 грн., щомісяця. Також зазначає, що син протягом липня-вересня 2019 року перебував на заробітках у Чехії, де з його слів заробив близько 1500-2000 євро. Позивачці було відомо дані обставини, а ним 20 травня 2019 року було перераховано на рахунок сина 3000 грн. для поїздки в Чехію на роботу. Також відповідач у відзиві вказує на те, що позивачкою не надано суду доказів того, що нею понесено витрати на навчання сина, вартість підручників, проїзд до навчального закладу, одяг, харчування, оплату послуг Інтернет, тощо. Вважає, що він фактично одноосібно матеріально забезпечував сина на рівні прожиткового мінімуму. Зазначає, що дійсно у нього є нова родина: дружина, яка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення, трирічного віку та утримувалась відповідачем, а також малолітня донька, [INFO] . Відповідачем не заперечується і факт наявності на праві власності двокімнатної квартири, однак це право було набуто ним більше 10 років тому. Стан здоров`я відповідача є незадовільним, оскільки він має захворювання хребта, а також нещодавно у нього був виявлений цукровий діабет, у зв`язку із чим [PERSON] потребує постійного лікування та значних матеріальних витрат. Також вважає, що слід враховувати, що на утриманні відповідача перебуває і його непрацездатна мати - [PERSON] , яка є пенсіонером за віком та має ряд захворювань. Посилаючись на вказані обставини, просить суд відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю (а.с.25-28). 10 лютого 2020 року від позивачки [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідач, маючи постійне місце роботи та заробітну плату в розмірі приблизно 16 000 грн. за місцем роботи не подавав заяву про відрахування аліментів на дитину у будь-якому розмірі. Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться інша дитина є необґрунтованими, оскільки необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своєму повнолітньому сину, який її потребує. Не відповідає дійсним обставинам і твердження відповідача про те, що на утриманні останнього перебуває дружина та мати. Мати відповідача має власний дохід, мешкає окремо від нього у власній чотирьохкімнатній квартирі. [PERSON] не єдина повнолітня дитина [PERSON] . Відповідач має рідну сестру, яка мешкає в м. Суми, спілкується та опікується [PERSON] . Соціальні виплати дружині відповідача, які здійснювалися у зв`язку із доглядом за дитиною по досягненню трирічного віку, припинені у вересні 2019 року. Наразі дитина відвідує садочок. Звертає увагу суду на те, що у повторному шлюбі у неї також народилася донька, яка також, як і друга дитина відповідача, потребує витрат на у тримання, виховання, їжу, лікування. Вона на даний час не працює, перебуває па обліку у Сумському міському центрі зайнятості і отримує допомогу по безробіттю. Стосовно роботи сина зазначає, що дійсно, їх син [PERSON] через брак коштів, на літніх канікулах працював. Незначні зароблені кошти син витратив на придбання необхідного на той час одягу та взуття для себе, придбавав продукти харчування, допомагав їй у сплаті комунальних витрат, бо зареєстрований і фактично мешкає з нею. Частину коштів витратив на підготовку до учбового процесу в університеті. На даний час син продовжує навчання, і потребує матеріальної допомоги, зокрема, коштів на проїзд до місця навчання, на одяг, взуття, харчування, підручники, канцелярські товари, оплату послуг інтернет тощо, що й зумовило необхідність звернення до суду. Син стипендії не отримує, працювати можливості не має через значне навчальне навантаження та відсутність вакантних робочих місць. Відповідач працездатний, має постійне місце роботи та доволі високий заробіток (близько 16000 грн.), отримує стабільний дохід, його стан здоров`я є задовільним, дозволяє сплачувати аліменти в розмір 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання сина. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.55-57). 14 лютого 2020 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с. 58-61). 26 лютого 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 13 квітня 2020 року 10 год. 15 хв. у зв`язку із відсутністю відомостей щодо неотримання третьою особою позову та визнанням в наступне судове засідання явки третьої особи обов`язкової. 13 квітня 2020 року у зв`язку з клопотанням представника відповідача про відкладення, розгляд справи протокольною ухвалою суду відкладено до 08 липня 2020 року, 14 год. 10 хв. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Грищенко Д.М. в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов, просить суд у позові відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що потребує матеріальної підтримки з боку батька, оскільки потрібні кошти на проїзд, харчування. Пояснив, що навчається на бюджетній основі, але стипендію не отримує .Батько надає допомогу в розмірі 2000 грн., але цієї суми недостатньо. Один раз у нього була поїздка за кордон, заробив 1400 євро. Ці кошти витратив на одяг, допомагав батькам, проведено операцію сестрі. Просить суд задовольнити позовну заяву [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи сповіщений судом належним чином. Суд, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 28 жовтня 2000 року, який було розірвано 15 листопада 2007 року (а.с. 10,11). Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження на а.с. 12. На даний час син сторін навчається в Сумському державному університеті, факультет електроніки та інформаційних технологій з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2022 року. Форма навчання денна, що підтверджується довідкою ( а.с. 18). Син сторін [PERSON] проживає разом з позивачкою і потребує матеріальної допомоги в зв`язку з навчанням (а.с.22). Позивачка [PERSON] 03 липня 2009 року уклала шлюб з [PERSON] (а.с.17) та має доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.21). Відповідно до довідки Сумського міського центу зайнятості від 16 грудня 2019 року, [PERSON] перебуває на обліку як безробітна з 15 листопада 2019 року (а.с. 19). Відповідно до повідомлення Сумського міського центру зайнятості від 02 квітня 2020 року №07/468, з 10 березня 2020 року [PERSON] припинено виплату допомоги по безробіттю (а.с.44-45). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. За роз`ясненнями, наведеними у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потребу у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідач [PERSON] 20 вересня 2014 року зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від цього шлюбу має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.40, 41). Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Промгазінжиніринг» від 14 січня 2020 року №20-3 відповідач. працює в Товаристві на посаді провідного інженера-конструктора з 18 квітня 2013 року по теперішній час. Ним отримано заробітну плату: за липень 2019 року - 21159,01 грн., за серпень 2019 року - 20197, 8 грн., за вересень 2019 року - 21 789, 01 грн., жовтень 2019 року - 21 159, 01 грн., листопад 2019 року - 21172, 69 грн. Всього за період з липня 2019 року по грудень 2019 року - 129 966, 31 грн. (а.с.81). Відповідач є працездатним, працює, отримує заробітну плату, а тому він взмозі надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину. Визначаючи розмір аліментів на утримання сина, суд враховує незадовільний стан здоров`я відповідача, розмір отриманої ним заробітної плати, те, що має неповнолітню доньку, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина з дня подачі позову до суду в розмірі 1/6 частини його доходу, щомісячно на період навчання до досягнення сином 23 років. В той же час, оскільки спільний син сторін досяг повноліття, у відповідності до ч. 1 ст. 6 СК України він втратив правовий статус дитини, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині визначення аліментів у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову та, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн.80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial