Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя і просила визнати за нею право власності на ? частину однокімнатної квартири [ADDRESS], стягнути з відповідача грошову компенсацію вартості частини рухомого майна у розмірі 18175 грн., визнати право власності на автомобіль «Toyota Corolla », державний номер АХ 8667ВМ, відповідачу залишити автомобілі КАМАЗ 53212, державний № [NUMBER] , ЗИЛ 431410, державний номерний знак [NUMBER] , предмети домашньої обстановки та вжитку в період з 2005 р. по 2013 р. - меблевий гарнітур ( сервант, дві шафи), диван, шафу-купе, компютерний стіл, офісну техніку: компютер, факс, принтер, ксерокс, плазмовий телевізор «Panasonic TХ- PR 42 U30, холодильник, хлібопіч, електромясорубку, кондиціонер «Chiggo», пральну машину «Еlektrolux» , кухонний меблевий гарнітур, біоелектричний масажний прилад, загальною вартістю 36350 грн. В обгрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що подружжям під час шлюбу, на спільні кошти, на підставі договору купівлі-продажу була придбана у 1996 р. однокімнатна квартира [ADDRESS], автомобіль «Toyota Corolla » у 2008 р. за кредитні кошти, рухоме майно, яке знаходиться в квартирі, а також автомобіль КАМАЗ 53212 з вимірювальною лабораторією, автомобіль ЗИЛ. Добровільно поділити майно відповідач не бажає і вважає, що все належить йому особисто. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги і просила їх повністю задовольнити. Відповідач позов не визнав, стверджуючи, у грудні 1995 р. між ним і позивачкою були припинені шлюбно-сімейні відносини, він пішов з квартири [PERSON] до своїх батьків, де також мешкала сімя брата, а наступного року , в 1996 р., на особисті кошти та гроші батьків, ним придбана однокімнатна квартира, в якої [PERSON] ніколи не проживала, поступово він набував предмети обстановки, кухонний меблевий гарнітур був йому подарований , але декілька років тому він розвалився і відповідач його спалив, плазмовий телевізор є подарунком дочки, про біоелектричний прилад нічого не знає і заперечує його наявність. Що стосується автомобілів, то «Toyota Corolla » куплена за кредитні кошти, два інших автомобіля набуті спільно з братом для їх роботи ( а.с. 64,65). Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи і надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що з 04 серпня 1978 р. по лютий 2014 р. [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. В грудні 2013 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та у позовній заяві зазначив, що між подружжям припинено сумісне життя в 1998 р., спільне господарство не ведуть на протязі 15 років, майна, що є спільною власністю, немає. У своїх запереченнях проти позову про розірвання шлюбу [PERSON] стверджувала, що дані факти не відповідають дійсності, вона завжди цікавиться станом здоровя чоловіка, допомагає з приготуванням їжі, у випадку його скрутного фінансового становища, дає гроші, приймає участь у придбанні особистого одягу, чоловік приходить до нею, разом вони святкують Новий рік. Звернення до суду було обумовлено сторонніми відносинами [PERSON] , а також зловживанням спиртними напоями. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 13.03.2014 р. , яке набрало законної сили ухвалою апеляційного суду Харківської області від 28.04.2014 р. шлюб між сторонами розірвано. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що сторони до 2013 р. проживали однією сімєю, в 1995 р. спільно придбали квартиру по вул. Постишева, потім її продали, переїхала до матері [PERSON], а в подальшому купили спірну квартиру, яку [PERSON] використовував під офіс, оскільки з братом займався підприємницькою діяльністю, придбали автомобілі, у тому числі вантажні, меблі. Для купівлі автомобіля «Toyota Corolla» продали автомобіль Волга та взяли з [PERSON] кредит. Допитані в судовому засіданні свідки відповідача- Васліванов О.І., [PERSON] пояснили, що вони є сусідами відповідача, [PERSON] мешкає в будинку по вул. Лейтенанта Шмідта, 29 з 1995 р. один, в 2010-2011 р.р. проживав з цивільною дружиною, зі слів [PERSON] знають, що з дружиною він не живе понад 15 років. Такі показання свідків не спростовують пояснення позивача про те, що [PERSON] переважно проживає в будинку, там працює, на подвірї стоять автомобілі, сімейні відносини з [PERSON] підтримувалися до 2013р., велося спільне господарство. За час перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами набута на підставі договору купівлі-продажу від 19.01.1996 р. однокімнатна квартира в будинку гостинного типу житловою площею 22,8 кв.м. квартира [ADDRESS] на імя [PERSON] Відповідно до інформації ВДАІ з обслуговування м.Харків ГУМВС України в Харківській області за [PERSON] зареєстровані автомобілі: Toyota Corolla , 2008 р. випуску, державний номер АХ 8667ВМ, КАМАЗ 53212, 1989 р. випуску , державний № [NUMBER], ЗИЛ 431410, 1989 р. випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Автомобіль ВАЗ-2101 державний № [NUMBER] є спадковим майном. Крім того, в період зареєстрованого шлюбу сторонами придбано рухоме майно, яке встановлено в буд. 29 по вул. Л.Шмідта в м. Харкові, де проживає відповідач. В судовому засіданні відповідач не погодився з встановленою у позовній заяві вартістю майна та зазначив, що плазмовий телевізор, електромясорубка є подарунком дочки, проти чого заперечує [PERSON], біоелектричний масажний прилад він ніколи не покупав, а кухонний меблевий гарнітур розвалився і його знищено. Приймаючи до уваги, що доказів на підтвердження купівлі та наявності масажного приладу позивачем не надано, а кухонний гарнітур вартістю 1000 грн. у звязку з непридатністю знищено, це майно підлягає виключенню зі складу спільного майна подружжя. [PERSON] погодилася з визначеною відповідачем вартістю майна. Таким чином, до майна, що є предметом спору , належить меблевий гарнітур ( сервант, дві шафи) вартістю 2382 грн., диван вартісю 1500 грн., шафа-купе вартістю 1500 грн., компютерний стіл вартістю 800 грн., офісна техніку: компютер, факс, принтер, ксерокс вартістю 3400 грн., плазмовий телевізор «Panasonic TХ- PR 42 U30 вартістю 5300 грн., холодильник вартістю 1489 грн., хлібопіч вартістю 400 грн., електромясорубка вартістю 1000 грн., кондиціонер «Chiggo», вартістю 3000 грн., пральна машина «Еlektrolux» вартістю 1850 грн., а всього майна на загальну суму 22621 грн. За правилами ч.3 ст. 368, ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Таким чином, право спільної сумісної власності подружжя, на майно, набуте у шлюбі, презюмується законом. У разі поділу спільного сумісного майна подружжя за ст.70 СК України, частки кожного є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Спірне майно придбано сторонами в період зареєстрованого шлюбу, а тому є спільним майном подружжя .Оскільки частки є рівними, кожна з сторін має право на 1/2 частину цього майна. Доводи [PERSON] на те, що все майно придбано ним особисто , після припинення шлюбно-сімейних відносин, а тому є його особистим майном - безпідставні і судом не приймаються. Відповідно до частин 1 , 2 та 5 ст. 71 СК України, майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі . Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової компенсації. В правових позиціях, які містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»зазначено, що вирішуючи питання про поділ майна,що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільні речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обовязкової згоди одного із подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного із них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визначає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у спільній частковій власності. Квартира, а також автомобілі не може бути поділений відповідно до часток подружжя , оскільки є неподільним майном . В матеріалах цивільної справи відсутні будь-які докази на підтвердження вартості зазначеного майна на момент розгляду справи судом по суті. Крім того, позивачка просить визнати за нею право власності на автомобіль « Toyota Corolla », але прав на управління транспортним засобом [PERSON] не має. За таких обставин, суд вважає за необхідне визначити за сторонами ідеальні частки в автомобілях по ? частині за кожним без реального розподілу та залишення вказаних автомобілів у їх спільній частковій власності.

Outcome: partial