Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що перебуваючи з відповідачем у шлюбі, 02 липня 2010 року у них народився син - [PERSON]. Син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач більше року проживає окремо, спільного господарства сторони не ведуть та шлюбних відносин не підтримують, дитина перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, суду подала заяву, за змістом якої підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв від нього не надходило. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. 20 травня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 3). 02 липня 2010 року народився син - [PERSON]. Батьками вказані сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідачем не надано суду доказів про його матеріальне становище та стан здоровя. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Беручи до уваги, що як зазначила позивач відповідач працює в «Івано-Франківській протезно-ортопедичній дільниці Львівського казенного експериментального підприємства засобів пересування і протезування», не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини, обовязок батьків по утриманню неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідним заявлені позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 14.09.2015 року, що відповідатиме принципам розумності та справедливості. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 487,20 гривень судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 10,11,60, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved