Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з цим позовом, вказує, що з 2 січня 2007 року по 11 квітня 2012 року вона працювала на посаді токаря-револьверщика в механо-штампувальній дільниці у ТОВ «Приладобудівний завод» звідки звільнилась за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. В період роботи, в порушення ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачувалась не в повному обсязі, внаслідок чого підприємство заборгувало їй 4800 грн., що підтверджується розрахунковим листком за березень 2012 року. В той же час офіційної довідки про розмір заборгованості по заробітній платі не має, в зв'язку з тим, що адміністрація підприємства не надала під час звільнення. Крім того, на даний час ТОВ «Приладобудівний завод» є економічно не активним підприємством, тому можливості отримати відповідні документи на підтвердження суми заборгованості в неї не має, оскільки всі працівники звільненні. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Вказує, що відповідач порушив її право на своєчасну оплату праці. Позивачка просить стягнути з ТОВ «Приладобудівний завод» на її користь нараховану, але не виплачену їй заробітну плату в сумі 4 800 грн. з урахуванням середньомісячної заробітної плати в розмірі 1200,00грн.. Позивачка подала заяву в якій просить справу розглядати у її відсутності. Позов підтримує. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засіданні не з'явився про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи у його відсутності суду не надсилав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи позивача, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки оснований на законі, доведений в суді з наступних підстав. Судом встановлено, що з 2 січня 2007 року по 11 квітня 2012 року [PERSON] працювала на посаді токаря-револьверщика в механо-штампувальній дільниці у ТОВ «Приладобудівний завод» та була звільнена за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України наказом №30п від 11.04.2012 року, що підтверджується записами в трудовій книжці від 28.11.1971 року. Частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. В період роботи, в порушення ст.115 КЗпПУкраїни, заробітна плата виплачувалась не в повному обсязі, внаслідок чого підприємство заборгувало [PERSON] 4800 грн., що підтверджується розрахунковим листком за березень 2012 року. За таких обставин, у відповідності до ст. 116 КЗпП, ст. 11 ЦПК України заборгованість по заробітній платі підлягає стягненню з підприємства на користь позивачки. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки судом встановлено, що позивачці не були виплачені належні їй від підприємства суми в день звільнення, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення середній заробіток за весь період затримки розрахунку з 11.04.2012 року по день винесення рішення судом. Згідно статті 27 ЗУ «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 02 1995 року № 100 (із змінами і доповненнями) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Згідно п. 8 цього ж порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Отже, оцінюючи та аналізуючи всі докази по справі, відповідач порушив право [PERSON] на своєчасну оплату праці. Тому слід стягнути з ТОВ «Приладобудівний завод» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену їй заробітну плату в сумі 4 800 грн. з урахуванням середньомісячної заробітної плати [PERSON] в розмірі 1200,00грн.. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, відповідач зобов'язаний сплатити судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 243 грн. 60 коп. судового збору. На підставі п. 2 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 02 1995 року № 100, ст. 27 ЗУ «Про оплату праці», ст.ст.115, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved