Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а саме : квартирою №2 в будинку №53 по вул.Миру в м.Мукачево, Закарпатської області. Позовні вимоги мотивує тим, що вона та її чоловік [PERSON], який помер 16 лютого 2015 року є власниками даної квартири, що підтверджується договором купівлі-продадажу, договром дарування та договором конкретиного користування. Згідно будинкової книги та довідки виданої ТзОВ І.Т.В. Сервіс Плюс в квартирі [ADDRESS] зареєстрована відповідачка [PERSON]. Відповідно до акту відповідачка в даній квартирі не проживає з 11 березня 2010 року. Через реєстрацію відповідачки, позивач сплачує зайві комунальні витрати, також її реєстрація перешкоджає позивачу у повноцінному користуванні своєю власністю. Просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, а саме : квартирою №2 в будинку №53 по вул.Миру в м.Мукачево, Закарпатської області. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не зявилася, повідомлялася належним чином про час та місце розгляду справи, через засоби масової інформації. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи. Беручи до уваги заяви позивачів, суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно вимог ст.169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Враховуючи заяву позивачі з яких слідує, що позивачі позов підтримують, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]., що стверджується догоовром купівлі-продажу виданого 13 червня 1973 року за №7-561, договорами дарування виданих 18 березня 1997 року за №ІІ-1001, 13 квітня 1996 року за №ІІ-2342 та договором конкретного користування виданого 18 листопада 2000 року за №І-4684 (а.с.10-16). Відповідно до копії будинкової книги, довідки виданої ТзОВ І.Т.В. Сервіс Плюс 04 лютого 2016 року за №3-015813 та відповіді виданої Мукачівським МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області 23 березня 2016 року за №1722 в квартирі [ADDRESS], зареєстрована відповідачка [PERSON], [INFO] (а.с.6-8, 21). Реєстрація відповідачки [PERSON] в даній квартирі тягне за собою додаткові витрати по обслуговуванню та утриманню квартири та перешкоджає позивачу у повноцінному користуванні своєю власністю. Згідно акту від 11 березня 2016 року за №27 завіреного ТзОВ І.Т.В. Сервіс Плюс відповідачка [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з 11 березня 2010 року, що підтвердили свідки (а.с.9). Права власника житлового будинку, квартири визначені в ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів їх сімей, інших осіб і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст.316 ч.1 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а у ст.317 ЦК України наголошено, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, в судовому засіданні доведено і підтверджено належними доказами обставини, якими позивачка обгрунтовує свої позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням.

Outcome: approved