Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що будинок [ADDRESS] в 1972 році збудував її дід [PERSON], разом з дідом в будинку проживав її батько [PERSON], який з 1993 року почав мешкати з матір'ю позивачки [PERSON] в цивільному шлюбі. Після народження позивачки в 1995 році сім'я продовжувала мешкати за вказаною адресою. Після смерті матері в 2013 року опікуном позивачки стала її тітка [PERSON], яка забрала [PERSON] жити до себе, оскільки батько зловживав спиртними напоями. [INFO] помер [PERSON], відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS], єдиним спадкоємцем був батько позивачки, який продовжив мешкати у спірному будинку, однак спадщину не оформив, так як відсутні правовстановлюючі документи. [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. Про смерть батька позивачку не повідомили, дізналась про це в 2010 році, єдиною спадкоємицею за законом є вона. Опікун [PERSON] звернулась до третьої державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, однак свідоцтво на право власності видано не було, оскільки будинок не зданий в експлуатацію та на нього відсутні правовстановлюючі документи. На підставі викладеного позивачка була вимушена звернутись до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та пояснила, що з 1995 року в спірному будинку проживала разом з бабкою та дідом, після оформлення опікунства в будинку мешкали батько та дід. Дід помер в 2004 року, в будинку залишився проживати батько, правовстановлюючі документи на себе не оформляв, вів бродяжний спосіб життя, а в 2009 році помер, в цей період позивачка перебувала в притулку, про смерть батька її ніхто не повідомив. В 2010 року надходила повістка про виклик до суду для вирішення питання про спадщину. Відповідачки [PERSON] та [PERSON] продали її опікуну домову книгу на будинок. На протязі трьох років оформлювала документи на земельну ділянку і в 2013 році отримала договір оренди на земельну ділянку. Разом зі своїм чоловіком роблять ремонтні роботи, поставили пластикові вікна, в подальшому планували переїхати в будинок. Представник позивачки [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, вважаючи, що позивачка набула права власності на спірне майно в порядку спадкування після смерті свого батька . Представник відповідача Маріупольської міської ради Наливай О.С., яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з'явилась, надала відгук на позовну заяву, в якому вказала, що [PERSON] дозвіл на виконання будівельних робіт отримано не було, у експлуатацію домоволодіння не прийнято, свідоцтво на право власності на домоволодіння не отримувалось. Домоволодіння [ADDRESS] не може входити до спадщини яка відкрилась після смерті [PERSON], у зв'язку з чим вважають, що правові підстави для визнання за позивачкою права власності на спірне майно відсутні. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення та пояснила, що [PERSON] доводиться їй братом. Його посадили до в'язниці, за цей період батьки збудували будинок в 1972 році. [INFO] у [PERSON] народився син [PERSON]. Після армії в 1990 році [PERSON] поїхав до матері в Росію, де прожив рік та повернувся до м.Маріуполя. Батько одружився вдруге, жити [PERSON] було ні де, поїхав до бабки на [ADDRESS]. Відповідачка з сестрою умовили бабку, щоб вона поговорила з [PERSON] зареєструвати брата. Допомогла влаштуватися йому на «Азовмаш», де він познайомився з [PERSON], в якої була двокімнатна квартира по пр.Металургів, де вони і мешкали. Через рік вони продали квартиру та поїхали в Запорізьку область с.Берестове. Про народження позивачки стало відомо по пліткам. Відомо, що через рік продали будинок та поїхали до Ярославської області, де прожили півтора роки та повернулись до м.Маріуполя. Прожили у [PERSON] 3 дні та батько їх вигнав, вели аморальний спосіб життя. До смерті [PERSON] в будинку не мешкали. В спірному будинку [PERSON] не бачила. Батько помер в 2004 році, [PERSON] в будинку не бачили. Подальше місце проживання [PERSON] невідомо. На теперішній час в будинку ніхто не мешкає. Останній раз в ньому була в 2010 році, тоді в неї були ключі. В 2004 році звернулась до нотаріуса, було роз'яснено щоб з будинком нічого не робили. Відомо що позивачка міняє вікна. На день смерті батька проживала по вул.Новоульянівська. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення та пояснила, що пояснення позивачки не відповідають дійсності, підтвердила пояснення [PERSON], вказала, що [PERSON] доводиться їй племінником, він вів бродяжний спосіб життя, постійного місця мешкання не мав. На момент смерті [PERSON], [PERSON] не проживав. Не оформили спадщину, оскільки не було грошей. Представник відповідачок [PERSON], [PERSON] - [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що позивачка є дочкою покійного [PERSON], на момент смерті спадкодавця, [PERSON] в 2004 році, він в будинку [ADDRESS] не мешкав, тобто на підставі ст.1268 ч.3 ЦК України, не може рахуватися прийнявши спадщину. Більш того [PERSON], не звернувся в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Норми ст.392 ЦК України не приймаються відносно вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва, оскільки особа не є власником, а лиш заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва. Якщо за життя спадкодавець не надув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. В спірному домоволодінні ніхто не мешкає з моменту смерті [PERSON], померлого [INFO]. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського районного управління юстиції м.Маріуполя Донецької області, актовий запис №1602. Після його смерті залишилось спадкове майно - домоволодіння [ADDRESS]. У встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулися його сестри [PERSON] та [PERSON]. Спадкодавець на момент смерті проживав в [ADDRESS]. Разом з ним проживав син [PERSON], що підтверджується домової книгою за вищевказаною адресою та актом КСН «Річний» від 10.12.2013 року, згідно якого [PERSON] дійсно мешкав в [ADDRESS] з 1993 року по 2003 рік не постійно, а з 2003 року по день смерті в 2009 році постійно. Факт родинних відносин підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст.126, 133, 135 СК України від 10.12.2013 року. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1368. З заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулася дочка померлого [PERSON], факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Берестівською сільською Радою Бердянського району Запорізької області, актовий запис №20. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 21.02.2011 року [PERSON] надано право на шлюб з [PERSON] Згідно свідоцтва про одруження, виданого Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №64 [PERSON] змінено прізвище на «[PERSON].». Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2013 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS], після померлого [INFO] [PERSON] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок. В матеріалах справи міститься повідомлення Маріупольського бюро технічної інвентаризації від 12.09.2013 року, з якого вбачається, що при виході на місце по [ADDRESS], 10.09.2013 року та з матеріалів інвентаризаційної справи встановлено, що житловий будинок літ.А-1, сені літ.а-1, а1-1, жилою площею 30,6кв.м., загальною площею 62,8кв.м., вбиральня літ.Б-1, сарай літ.В-1, М-1, О-1, паркани №1, 2 зведені до 1992 року [PERSON], згідно інструкції про порядок ведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуд України від 24.05.2001 року №127, зареєстрований в Міністерстві України 10.09.2001 року №582/5773 зі всіма змінами та доповненнями, не є самочинно збудовані. Дані будівлі в експлуатацію не здані, документи не оформлюються. Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права вбачається, що [PERSON] є орендарем земельної ділянки площею 0,0564га, розташованої по [ADDRESS]. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що мешкає в селищі у будинку [ADDRESS], знаходиться через один від спірного. На момент вселення мешкав [PERSON] з дружиною та сином [PERSON], який одружився та жив з жінкою [PERSON], після народилась дитина [PERSON]. Коли помер [PERSON], [PERSON] жив з ним та після смерті [PERSON], [PERSON] залишався жити. Відомо що [PERSON] поїхала до Росії, а [PERSON] залишився. [PERSON] мешкала з тіткою. Був суд про право спадкування на будинок. Тоді зявилась [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] не бачила. [PERSON] (дядько) доглядав за [PERSON]. [PERSON] іноді випивав. З дружиною [PERSON] знайома не була. Була на похованні [PERSON], у [PERSON] на похованні не була. З 2004 року [PERSON] постійно проживав. Чи виїжджав за межі України невідомо. З моменту смерті [PERSON] та до смерті [PERSON] [PERSON] в будинку не бачила, [PERSON] розповідав, що її усиновили. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що позивачка доводиться їй прийомною дочкою. Коли [PERSON] померла мати попросила оформити опіку. Вони почали проживати з [PERSON] та сином по вул.Казанцева. В 2010 році через опікунську раду знайшла [PERSON]. Потрапили на суд, де стало відомо, що [PERSON] відстоював своє право. [PERSON] розповідала, що [PERSON] та [PERSON] відмовились від позову. [PERSON] та [PERSON] заплатила 600,00грн. за документи на будинок, домову книгу. Через міську раду пішла оформлювати землю. Відомо від [PERSON], що [PERSON] разом з дружиною мешкали в будинку. [PERSON] разом з батьком мешкав в будинку. Свідок [PERSON] пояснила, що знайома з [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. До 1974 року проживала. Будинок по [ADDRESS] будувався батьками. [PERSON] не приймав участі, оскільки був у в'язниці, в будинок який побудували вселили [PERSON] з дружиною. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що її будинок знаходиться через один зі спірним, вона знайома з [PERSON] з 1996 року, також знала батька [PERSON], він з жінкою та [PERSON] мешкали на Річному. Коли приїхав [PERSON], [PERSON] був живий, мешкали разом близько трьох років, [PERSON] був на похоронах у батька. Після смерті [PERSON], [PERSON] з'явилась в будинку та проживала до початку зимнього періоду 2013 року, встановила пластикові вікна. Один раз в будинку бачила [PERSON], на теперішній час в ньому ніхто не мешкає. Свідок [PERSON] вказала, що є головою КСН «Річний» з 2004 року, [PERSON] доводиться їй двоюрідним братом. На момент смерті [PERSON], [PERSON] мешкав разом з ним. Після смерті [PERSON], син залишився проживати в спірному будинку. В 2006 році разом з [PERSON] в будинку мешкав його друг, складали акт про місце його проживання. За якою адресою [PERSON] мешкав разом з [PERSON] їй невідомо. В 2003 році свідок хворіла, на впізнанні [PERSON] не була. Позивачку бачила у суді в 2010 році, їй відомо що [PERSON] з 2013 року мешкає в спірному будинку з чоловіком та дітьми, однак не постійно, оскільки було холодно. Чи є світло в будинку їй не відомо, частково є меблі, дитячі речі. На момент першої смерті, [PERSON] не мешкав в будинку, знаходився в якомусь селі на роботі. Допитана свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] доводиться невісткою. В 1978-1979 році, батьки розійшлись, [PERSON] мешкав з матір'ю, однак постійно приходив до батька. Від матері проводжали до армії, після армії [PERSON] зареєстрував [PERSON], мешкав близько двох місяців, познайомився з [PERSON], де жили їй не відомо. Коли [PERSON] було 1,3 роки, близько року прожили у [PERSON], до цього мешкали в Ярославській області. Потім [PERSON] знайшов жінку, з якою пішли жити на квартиру. До 2003 року про них нічого не було чути. В березні 2003 року зустріли [PERSON] на похоронах у сусідки, сказав, що [PERSON] померла, а [PERSON] у тітки. Після він пробув у батька ще декілька днів та зник до серпня-вересня 2003 року. Коли його поминали він прийшов, після місяць поблукав по селищу та мешкав у [PERSON] до моменту своєї смерті. Влітку їздив на дачу до сусіда, допомагав. Бачила [PERSON] на похоронах у [PERSON], похоронами якого займались [PERSON] та [PERSON]. Коли [PERSON] та [PERSON] почали почали подавати позови про розподіл будинку та землі, свідок через Опікунську раду знайшла [PERSON]. В середині літа 2012 року, [PERSON] разом з сім'єю заселилась в будинок та мешкала там близько року, світло підключили від них, створили умови для проживання, замінили вікна на пластикові. Після похорон [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не приходили. Відповідачкам було відомо про народження [PERSON]. Допитаний в якості свідка [PERSON] пояснив, що [PERSON] доводиться йому рідним братом, він вів аморальний спосіб життя. [PERSON] одружився, народилась дочка. З 2004 року по 2009 рік постійно не мешкав, на похоронах батька не був. Будинок будував свідок з батьком, брат знаходився у в'язниці. Молодший брат [PERSON]. [PERSON] помер в 2004 році, ніхто в будинку після його смерті не мешкав. Вперше [PERSON] поховали в 2003 році. [PERSON] в будинок прийшов за два місяці до смерті. До показань свідка в тій частині, що [PERSON] не мешкав постійно з батьком як на момент його смерті, так і після, а також не був присутнім на похоронах, суд відноситься критично і не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються добутими у судовому засіданні доказами, поясненнями інших свідків, які не зацікавлені в результатах розгляду справи. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами по цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки спірний будинок збудовано всупереч правилам проведення будівництва (без дозволів та затверджених проектів), тому він є самочинним будівництвом і його не прийнято в експлуатацію. Згідно з ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК) до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Як вбачається з матеріалів справи будинок [ADDRESS], яку побудував спадкодавець [PERSON], не було прийнято в експлуатацію. Документи, які б підтверджували право власності відсутні, в інвентаризаційній справі витребуваній з Маріупольського бюро технічної інвентаризації та дослідженої в судовому засіданні домоволодіння за вищевказаною адресою зазначено як самозабудова. Частиною 2 ст.331 ЦК України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Статтею 18 Закону України «Про основи містобудування» передбачено, що завершені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об'єктів забороняється. Таким чином, суд приходить до висновку, що збудований будинок не відповідає усім визначеним законом вимогам та умовам, які необхідні для визнання на нього права власності: його не прийнято в експлуатацію, хоча це є обов'язковою умовою для вирішення питання про визнання за особою права власності на об'єкт нерухомого майна. Згідно з ч.2 ст.376 особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Враховуючи все вищевикладене суд вважає, що визнання за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] право власності на житловий будинок [ADDRESS] не є можливим у зв'язку з тим, що дозволу на виконання будівельних робіт [PERSON] отримано не було, у експлуатацію домоволодіння прийнято, дід позивачки [PERSON] та батько [PERSON] не набули право власності на вказаний будинок. Отже таке право власності не виникло і у позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed