Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення. Позов обґрунтовувала тим, що їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 15 лютого 1996 року, належить двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є її дочкою, а відповідач [PERSON] є співмешканцем дочки. У 2013 році донька звернулася з проханням дозволити пожити у спірній квартирі, вона дозволила їм переїхати. Згодом відносини між нею та відповідачами погіршились, спільне проживання у квартирі стало неможливо через систематичну протизаконну поведінку відповідачів, з приводу чого вона неодноразово зверталась із заявами до правоохоронних органів, але це не привело до покрашення їх поведінки. Крім того 03 серпня 2015 року за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, в зв'язку з тим, що 15.06.2015року за місцем проживання ним було вчинено сварку з позивачкою та заподіяно останній легких тілесних ушкоджень.. Не маючи іншого житла вона змушена терпіти знущання та злочини з боку відповідачів, позбавлена можливості нормально почуватись у власній квартирі, у зв'язку з чим звернулась до суду за захистом своїх прав, оскільки мирним шляхом питання щодо виселення відповідачів врегулювати неможливо. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не з'явилась, повідомлені належним чином у встановленому законом порядку. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд визнає, що відповідачі [PERSON] та [PERSON]повідомлений належним чином. Зі згоди позивача, представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши думку, пояснення, доводи позивача та його представника, ознайомившись і дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Відповідно до договору купівлі-продажу від 15 лютого 1996 року, [PERSON] належить двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] (а. с. 9,10). За вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова 03 серпня 2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, в зв'язку з тим, що 15.06.2015року за місцем проживання ним було вчинено сварку з [PERSON] та заподіяно останній легких тілесних ушкоджень. (а. с. 43-44). З довідки КП «Жилклмсервіс» Дільниці № 22 від 21.04.2015 року убачається, що за адресою : [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON] (онук) (а. с. 8). Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02.02.2009 року [PERSON] визнано такою, що втратила прво користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] (а. с. 13). Згідно ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, тощо. Після застосування до відповідачів [PERSON], [PERSON] органами міліції заходів попередження та засудження [PERSON] за нанесення легких тілесних ушкоджень позивачці [PERSON] останні своєї антигромадської поведінки не змінили. Попередження дільничого інспектора міліції позитивних результатів не дали. Крім того відповідач [PERSON] не є членом сім'ї власника , а саме [PERSON] Зважаючи на те, що вжиті до відповідачів органами міліції заходи попередження не дали позитивних результатів, їх поведінка у відношенні позивачки має антигромадський характер, у зв'язку з чим остання не має можливості проживати у належній їй на праві власності квартирі, суд вважає, що наявні підстави, передбачені ст. 116 ЖК України для виселення [PERSON], [PERSON] із спірного квартири, без надання іншого житлового приміщення.

Outcome: approved