Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду 20 листопада 2014 року із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. На протязі сумісного проживання з'ясувалось, що різне поняття шлюбу, відсутність спільних інтересів зробили їх сумісне життя неможливим. Відповідач пиячить, веде аморальний образ життя, проживає окремо, роботи не має, матеріально не допомагає, вихованням дитини не займається. Після народження доньки вони не підтримують шлюбні відносини, сім'я існує формально. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини. Просить розірвати шлюб, визначити місце проживання доньки з нею, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 800 гривень та на її утримання аліменти у розмірі 400 гривень. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивачка звернулись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутністю, просить розірвати шлюбу оскільки з 2013 року по теперішній час шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення неможливо. Позивачка просить стягувати аліменти в твердій грошовій сумі щомісячно та виявила бажання про вибір дошлюбного прізвища «[PERSON]». Відповідач був повідомлений про слухання справи належним чином, про причини неявки не повідомив. На підставі ст.224 ЦПК України, судом винесена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2010 року, про що свідчить актовий запис № 498, зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. [INFO] року у сторін народилась донька [PERSON], яка проживає з матірю. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В сім'ї склалися ненормальні стосунки, з 2013 року по теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Майнового спору не існує. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу. При таких обставинах, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб одного з подружжя сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Позивачка виявила бажання про вибір дошлюбного прізвища «[PERSON]». Матеріалами справи встановлено, що сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], про що свідчить актовий запис про народження № 8871 від 09 жовтня 2012 року, зроблений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції. З 2013 року батьки дитини проживають окремо, а дитина фактично залишилась мешкати з матір'ю, тому підлягають задоволенню вимоги про визначення місця проживання доньки з позивачкою. Таким чином, на утриманні позивачки знаходиться донька, а батько повинен приймати участь у матеріальному забезпеченні дитини, яка такої допомоги потребує. Домовленості (договору) щодо розміру сплати аліментів на утримання дитини, як убачається із матеріалів справи між сторонами не досягнуто, тому у позивачки є підстави для звернення до суду з відповідним позовом. В силу статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються ч.3 ст.181 СК України згідно якої встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, з усіх видів доходів батька дітей відповідно п.1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженим Постановою КМУ від 26 лютого 1993 р. N 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Відповідно до роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) ії матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Позивачка [PERSON] є інвалідом 3 групи з 1.08.2010 року довічно. Зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS]. Не працює, знаходиться на обліку в УСЗН в Приморському районі ДП та СП ОМР. Отримувала щомісячну одноразову допомогу при народжені дитини по 750 гривень до листопада 2014 року та з листопада 2014 року отримує допомогу по догляду за 1-ю дитиною до досягнення нею 3-річного віку непрацюючим жінкам у розмірі 130 гривень, що підтверджується наданими довідками. Відповідач [PERSON] зареєстрований та мешкає за адресою: [ADDRESS]. Не працює. Відповідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливій дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи аліментний обов'язок батька дитини, відсутності даних щодо наявності у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, те що він має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь матері дитини на утримання доньки щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень до досягнення дитини повноліття. Згідно зі ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи що сторони мають дитину [INFO], котра проживає з позивачкою, підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача на користь [PERSON] на її утримання по 400 гривень щомісячно починаючи з дати звернення до суду 20 листопада 2014 року та до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO] року. Відповідно ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць з дати звернення позивачки до суду.

Outcome: approved