Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до суду та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Стягнути з відповідача судові витрати. В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що з 28 травня 2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають одну дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, тому на даний час вони спільно не проживають. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Їй самій важко утримувати дитину, забезпечити їй необхідний рівень життя для її нормального фізичного та духовного розвитку. Відповідач ухиляється від утримання дитини, жодної матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки є фізично здоровою особою працездатного віку, працює за кордоном в Республіці Чехія та Польща, отримує високі доходи, близько 900-1000 євро в місяць, а тому може надавати матеріальне утримання своїй дитині. У зв`язку з тим, що їй самій важко утримувати дитину, вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву в якій свої позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити, розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив суду заяву в якій зазначив, що згідний сплачувати аліменти на утримання своєї дочки, проте в меншому розмірі ніж просить позивачка, а саме у визначеному законом прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки не працює. Розгляд справи просив проводити без його участі. За таких обставин суд вважає за можливе, розгляд справи провести без участі сторін, у порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, щ осторони перебувають у зареєстрованому шлюбі від якого мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва шлюб серії [NUMBER] від 28.05.2015 та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.09.2016 (а.с.4-5). Позивачка [PERSON] разом з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] проживає в [ADDRESS] в задовільних матеріально-побутових умовах, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеним комісією Цінівського старостинського округу Дубівської сільської ради Рожнятівського району (а.с. 6). За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставни, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України (частина друга статті 182 СКУ із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2021 рік в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2021 року - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний матеріально надавати допомогу матері (у вигляді сплати аліментів) для утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину, визначений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який на час ухвалення рішення відповідно до віку дитини сторін становить 1921 грн., матеріальний стан позивачки, яка не працює, має на утриманні малолітню дочку, той факт, що дитина проживає разом з позивачкою, а тому остання несе більші витрати на утримання дитини, враховує потреби дитини на її фізичний та духовний розвиток. Крім цього,суд враховує часткове визнання позову відповідачем, той факт, що відповідач окрім дочки [PERSON] інших утриманцівнемає, а тому суд вважає вимогу позивачки про стягнення аліментів підставною, однак у меншому розмірі ніж нею заявлено, оскільки останньою переконливих доказів про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі по 3000 грн. на дитину щомісячно, не надано. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з відповідача в користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 2000 гривень щомісячно, що відповідає визначеному Законом прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, а тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на відповідача. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати за надання їй правової допомоги у розмірі 250 гривень, що відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: partial