Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з початку 2010 року по 25.10.2013 року проживала у цивільному шлюбі з [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання у них народилася дитина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на повному моєму утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач з моменту фактичного припинення відносин зовсім не бере участі у вихованні та утриманні дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. А відповідно до ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. ч. 1,2,3,4,5 ст. 150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загально-середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування що до неї. Таким чином, дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень, вона, позивачка, одна не зможе забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні 2000 гривень щомісячно. Також, відповідно до сімейного законодавства, батьки рівні у своїх обовязках щодо утримання дітей. Таким чином, при сплаті позивачем аліментів на рівні 2000 грн. щомісячно, вважає, що забезпечується їхня рівність при несенні обовязку утримання дитини. Крім цього, відповідно до вимог Сімейного кодексу України (ст. 182-184), вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, позивач інших утриманців не має, працездатний, його стан здоровя дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати такий розмір аліментів. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, підтвердивши зміст позовної заяви. При цьому пояснила, що відповідач працює неофіційно. В шлюбі не перебуває, інших дітей не має, його батько помер. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, у зв'язку з чим, на підставі ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У судовому засіданні дослідженні наступні письмові докази: довідка (а.с.3), свідоцтво про народження (а.с.5). Суд,

Outcome: approved