Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 листопада 2013 року і від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею /позивачкою/ та знаходиться на її утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалося, у них різні погляди на спільне сімейне проживання та виховання сина, протягом останніх трьох років вони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство. Тому просила шлюб з відповідачем розірвати, стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред»явлення даного позову до суду, до повноліття дитини. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат [PERSON] позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково, щодо розірвання шлюбу з позивачкою відповідач не заперечував, погодився на сплату аліментів в розмірі 1/6 частини його заробітку, посилаючись на те, що він у добровільному порядку кожного місяця перераховує на рахунок позивачки кошти у розмірі від 650 до 1000 грн., залежно від фінансових можливостей, крім того на його /відповідача/ утриманні знаходиться ще одна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], на утримання якого він сплачує аліменти, стягнуті з нього на користь [PERSON] рішенням Миронівського районного суду, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісячно. Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони з 12 листопада 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою /а.с. 6-7,10/. Як зазначила представник позивачки в судовому засіданні, і відповідач в цій частині визнав позов, сімейне життя у сторін не склалося, протягом останніх трьох років вони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін фактично розпалася і шлюб між ними існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї суперечить інтересам позивачки, а тому даний шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з копії довідки від 02 липня 2018 року, виданої ТОВ «Новопак СВ» /а.с. 36/, відповідач є офіційно працевлаштованим, працює старшим оператором-термістом в ТОВ «Новопак СВ» з 01 квітня 2015 року, його сукупний дохід за період з 01 червня 2017 року по 31 травня 2018 року склав 91431,05 грн. З копії постанови про зменшення розміру аліментів від 20 серпня 2014 року, винесеної державним виконавцем ВДВС Ржищівського МУЮ, вбачається, що починаючи з 19 серпня 2014 року проводиться стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку /а.с.31/. Враховуючи вищевикладене, а також визнання в цій частині позову відповідачем, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 10 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Так як позивачкою не надано суду жодних доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі, що останній заперечує, до того ж на утриманні відповідача знаходиться ще одна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], на утримання якого він сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, то в іншій частині в позові необхідно відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки на відшкодування витрат по сплаті судового збору 704,8 грн. та в дохід бюджету судовий збір в розмірі 704,8 грн.

Outcome: partial