Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] В позовній заяві вона вказала, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який зареєстрували 13 червня 2009 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №89. 30 жовтня 2014 року рішенням Чортківського районного суду між ними розірвано. В них народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, коштів на утримання дитини не дає, добровільно сплачувати аліменти не бажає, чим ставить її та дочку в важке матеріальне становище, що змусило позивачку звернутися до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить стягувати аліменти з [PERSON] на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнає, згідний сплачувати аліменти. Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підставні і підлягають до задоволення з наступних підстав. Сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 13 червня 2009 року, який розірвали 30 жовтня 2014 року. Від шлюбу в них є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до вимог ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 цього Кодексу якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд при визначенні розміру аліментів враховує матеріальне становище відповідача, яка є особою молодого віку, а також враховуючи те, що позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу, ним не надано доказів про його важке, або таке, що не дозволяє сплачувати аліменти матеріальне становище, тому позовні вимоги слід задовольнити, встановивши розмір стягнення коштів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності з вимогами ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 640 гривень судового збору.

Outcome: approved