Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] та третьої особи на стороні позивача - органу опіки та піклування Тарашанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про позбавлення батьківських прав. У позовній заяві посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 24.12.2015 року по 13.12.2017 року. Під час шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини являється відповідно до свідоцтва про народження відповідач по справі - [PERSON] . Рішенням Глибоцького районного суду від 27.06.2017 року стягуються із відповідача аліменти на її користь на утримання їхнього сина в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення сина належними умовами життя та виховання, не займається його вихованням, підготовкою до самостійного життя, не цікавиться його життям, здоров`ям, не підтримує морально та матеріально, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини. Зважаючи на вищевикладене, просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. 04.08.2021 року до суду від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про визначення способу участі батька у вихованні дитини. У вказаній зустрічній позовній заяві [PERSON] вказує на те, що 24.12.2015 року він зареєстрував шлюб із [PERSON] , про що в Коровійській сільській раді Глибоцького району Чернівецької області вчинено актовий запис №24. Від даного шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Рішення Глибоцького районного суду від 13.12.2017 року шлюб між ними розірваний. Після розірвання шлюбу він з дружиною не спілкувався, оскільки остання заборонила йому спілкуватися із сином, однак, незважаючи на вказані вище обставини, він вчасно сплачує аліменти на утримання сина. Вважає, що його обов`язком є прийняття участі у вихованні його сина, а тому він звернувся до суду із вказаним позовом. Зважаючи на вищевикладене, просить суд встановити йому графік побачень з сином [PERSON] , [INFO] , 1 день на тиждень. В задоволенні первісного позову просив суд відмовити у повному обсязі. 09.09.2021 року ухвалою Глибоцького районного суду вказані вище позови об`єднанні в одне провадження. В судовому засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] первісні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити. Зустрічний позов [PERSON] визнали частково. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити у задоволення первісного позову та надати можливість відповідачу брати участь у вихованні сина, задовольнивши зустрічний позов. Представник третьої особи органу опіки та піклування Тарашанської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтвердила та вказала, що орган опіки піклування Тарашанської сільської ради надав суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина. Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам вцілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Стаття 150 цього Кодексу перелічує обов`язки батьків щодо виховання дитини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] . Його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 13.12.2017 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається із рішення Глибоцького районного суду від 27.06.2017 року, із [PERSON] , [INFO] , мешканця с. Коровія Глибоцького району Чернівецької області на користь [PERSON] , [INFO] , що проживає в с. Станівці Глибоцького району Чернівецької області, стягуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку на місяць, починаючи з 07.02.2017 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки розрахунку серії АСВП 54735885 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за період з лютого 2017 року по квітень 2021 року становить 1332,45 грн. Відповідно до висновку експерта №32 КУ Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи [PERSON] може являтися біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,999%. Згідно довідки №252 від 26.04.2021 року, виданої Тарашанською сільскою радою Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] дійсно зареєстрований та проживає з матір`ю [PERSON] . Відповідно до акту опитування сусідів щодо факту проживання в сім`ї [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [PERSON] дійсно не проживає в сім`ї , дитину не навідує з 2016 року і по даний час, не цікавиться його життям, не надає жодної допомоги у вихованні дитини та відсторонився від виховання сина. Згідно довідки №261 від 26.04.2021року та акту обстеження житлово - побутових умов [PERSON] , до складу сім`ї останньої входять: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Матеріальний стан сім`ї посередній. Відповідно до довідки №19 від 19.04.2021 року, виданої Станівецьким НВК Тарашанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, [PERSON] є вихованцем Станівецького НВК з 01.03.2020 року. Мати [PERSON] відвідувала всі батьківські збори, свята, заняття тощо. З 01.03.2020 року [PERSON] харчується в закладі за кошти матері. Батько [PERSON] з моменту народження і до даного часу ні разу не поцікавився про сина в матері та не навідував ДНЗ, який відвідує його син. Згідно психологічної характеристики вихованця ДНЗ Станівецького НВК [PERSON] , [INFO] , для збереження психічного здоров`я дитини дорослим рекомендується уникати ситуацій, в яких дитина повинна робити вибір між дорослими, обговорювати стосунки без участі дитини. Відповідно до довідок №2060 та №77 [PERSON] на обліку у нарколога та психіатра не знаходиться. Як вбачається із рішення №84 від 28.05.2021 року виконавчого комітету Тарашанської сільської ради та висновку органу опіки та піклування Тарашанської сільської ради, вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] . Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №202413 [PERSON] є інвалідом ІІІ групи. Так, підстави для позбавлення батьківських прав передбачені статтею 164 СК України. Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Вказаний захід впливу підлягає застосуванню лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16жовтня 2019 року у цивільній справі № 753/1233/15-ц (провадження №61-12938св19). Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Звертаючись з даним позовом до суду, позивачка посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своїх дітей, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Суд вважає, що позивачка належним чином не довела можливість обрання щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, не надала належних та допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків без поважних причин, а судом не встановлено винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, а також не встановлено те, що відповідача раніше застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дітей. Крім того, судом встановлено, що відповідач [PERSON] заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина, намагається відновити спілкування з ним. Також на думку суду те, що відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву про встановлення графіку побачень з дитиною, свідчить про його інтерес до сина, бажання брати участь у його житті та вихованні. В силу частини шостої статті 19 Сімейного кодексу України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Тарашанської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області від 28 травня 2021 року, згідно з яким було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Так, у висновку органу опіки та піклування не вказано на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини та не зазначено про встановлені фактичні обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина. Крім того, цей висновок є недостатньо обґрунтованим, здійснений без урахування характеристики батька дитини, його ставлення до виконання батьківських обов`язків. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Враховуючи встановлені обставини про недоведеність навмисного ухиляння [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, його винної поведінки у цьому чи свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, відповідності позбавлення його батьківських прав істинним інтересам дитини, категоричне заперечення відповідачем проти позбавлення батьківських прав, наданий висновок органу опіки та піклування, відсутність підстав для застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення батьківських прав при не застосуванні до нього попередньо будь-яких інших заходів впливу, суд вважає, що підстав для позбавлення його батьківських прав відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України немає, а тому у задоволенні позову слід відмовити. При цьому суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання сина і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Вирішуючи вимоги зустрічної позовної заяви, суд приходить до наступних висновків. Так, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами першочергова увага надається якнайкращому забезпеченню інтересів дитини Відповідно до ст. 8 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці зобов`язали поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я і сімейні зв`язки, які передбачені, не допускаючи протизаконного втручання. Відповідно до ст.ст. 141, 150, 151, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми і методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Мати, батько, дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків. коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.ч. 4-6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, зокрема, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно із абз.3 ч.2 ст.159 СК України під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо визначення порядку участі батька у вихованні малолітнього сина, суд бере до уваги фактичні встановлені обставини справи, висловлена в ході судового розгляду позиція сторін щодо участі батька у вихованні дитини та вважає за можливе на даний час встановити побачення батька та сина один раз на тиждень з чергуванням вихідних та робочих днів На підставі викладеного,

Outcome: partial