Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить: 1. визнати незаконним розпорядження голови Приморської міської ради Приморського району Запорізької області №25/1 від 05.09.2014 року «Про розірвання Контракту від 27.01.2012року укладеного з директором КП «ПЖЕО» [PERSON]»; 2. поновити її на роботі на посаді директора комунального підприємства «Приморське житлове-експлуатаційне об'єднання» Приморської міської ради Приморського району Запорізької області; 3. стягнути з Приморської міської ради Приморського району Запорізької області на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задовольнити, зазначивши, що розпорядження голови Приморської міської ради Приморського району Запорізької області №25/1 від 05.09.2014 року «Про розірвання Контракту від 27.01.2012року укладеного з директором КП «ПЖЕО» [PERSON]» є незаконним, оскільки підстави для звільнення позивача в розпорядженні відсутні. Представник відповідача Приморської міської ради Приморського району Запорізької області у судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що розпорядження голови Приморської міської ради Приморського району Запорізької області №25/1 від 05.09.2014 року «Про розірвання Контракту від 27.01.2012року укладеного з директором КП «ПЖЕО» [PERSON]» є законним, а підстави звільнення позивача вказані в розпорядженні. Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає справи не інше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Судом встановлено, що 09.09.2014 року позивачку [PERSON] було звільнено з посади директора комунального підприємства «Приморське житлово-експлуатаційне об'єднання» Приморської міської ради Приморського району Запорізької області, згідно розпорядження секретаря Приморської міської ради Приморського району Запорізької області №25/1 від 05.09.2014 року «Про розірвання Контракту від 27.01.2012 року укладеного з директором КП «ПЖЕО» [PERSON]» (а.с.3). Згідно вищевказаного розпорядження підставою для звільнення позивачки з посади директора комунального підприємства «Приморське житлово-експлуатаційне об'єднання» Приморської міської ради Приморського району Запорізької області є перевищення службових повноважень, невиконання розпоряджень міського голови №28/3 від 05.06.2014 року, №38/3 від 28.07.2014 року та рішення виконкому Приморської міської ради №157 від 18.07.2014 року. Так, згідно розпорядження міського голови Приморської міської ради Приморського району Запорізької області №28/3 від 05.06.2014 року «Про створення робочої комісії з перевірки фінансово-господарської діяльності КП «ПЖЕО»», створено робочу комісію для перевірки фінансово-господарської діяльності КП «ПЖЕО» (а.с.4). Згідно розпорядження міського голови Приморської міської ради Приморського району Запорізької області №38/3 від 28.07.2014 року «Про внесення змін до розпорядження №28/3 від 05.06.2014 року «Про створення робочої комісії з перевірки фінансово-господарської діяльності КП «ПЖЕО», внесено зміни до розпорядження секретаря міської ради №28/3 від 05.06.2014 року та змінено склад робочої комісії, а саме: голова комісії, згідно розпорядження міського голови №28/3 від 05.06.2014 року - [PERSON], згідно розпорядження №38/3 від 28.07.2014 року - [PERSON]; та змінився член робочої комісії, згідно розпорядження №28/3 від 05.06.2014 року - [PERSON] (а.с.5). Як вбачається зі змісту розпоряджень №28/3 та 38/3 змінився лише склад робочої комісії. Дані розпорядження взаємопов'язані між собою, так як стосуються одного і того самого предмета - перевірки фінансово-господарської діяльності КП «ПЖЕО». За невиконання розпорядження міського голови №28/3 від 05.06.2014 року позивача вже було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, відповідно до розпорядження міського голови №43/2 від 01.07.2014 року (а.с.6). На даний час розпорядження міського голови №28/3 від 05.06.2014 року знаходиться на стадії його оскарження в Дніпропетровському апеляційному адміністративному суді, що підтверджується копією ухвали суду від 23.07.2014 року по справі №2-а/326/38/2014, згідно якої відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на постанову Приморського районного суду Запорізької області від 10.07.2014 року, щодо відмови [PERSON] у задоволені позову про скасування розпорядження міського голови №28/3 (а.с.8). Тобто, дане розпорядження №28/3 від 05.06.2014 року не може бути підставою для звільнення позивачки з посади директора комунального підприємства «Приморське житлово-експлуатаційне об'єднання» Приморської міської ради Приморського району Запорізької області, оскільки остаточне рішення по вищевказаній справі Дніпропетровським апеляційним адміністративним судом ще не постановлено. Іншою підставою для звільнення позивачки [PERSON] є невиконання рішення виконкому №157 від 18.07.2014 року (а.с.7). Так, згідно п. 4 рішення виконкому Приморської міської ради №157 від 18.07.2014 року «Про розгляд заяви мешканців багатоквартирного будинку по [ADDRESS]» директору КП «ПЖЕО» [PERSON] зобов'язано припинити надання товарів, услуг та послуг ФОП [PERSON] пов'язаних з функціонуванням тимчасової споруди для впровадження підприємницької діяльності за адресою: м. Приморськ, прибудинкова територія багатоквартирного будинку [ADDRESS]. Проте, ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області по справі №310/6005/14-а від 27.08.2014 року дію вищевказаного рішення виконкому №157 від 18.07.2014 року зупинено, на підставі клопотання про вжиття заходів забезпечення позову (а.с.10). Отже, остаточне рішення по рішенню виконкому №157 від 18.07.2014 року ще не постановлено, а отже не може бути підставою для звільнення [PERSON] щодо невиконання такого рішення. Таким чином, на момент винесення розпорядження №25/1 від 05.09.2014р. у відповідача були відсутні законні підстави для звільнення позивача. Відповідно до норм ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Згідно положень ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до п. 25. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» у справах про оплату праці діє тримісячний строк звернення із заявою до КТС або безпосередньо до суду, який обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права (статті 225, 233 КЗпП), і відповідно до цього з'ясовувати зазначену дату. Трудову книжку позивачка отримала цінним листом з описом вкладення 03.11.2014 року, що підтверджується супровідним листом до трудової книжки від 29.10.2014 року за вих. №02-16/1817 (а.с.11). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він працює спеціалістом першої категорії Приморської міської ради. 09.09.2014 року, [PERSON] була ознайомлена з документами про її звільнення, від підпису та прийняття документів відмовилась. Свідок [PERSON], в судовому засіданні пояснив, що він працює праведним спеціалістом з консультативних питань та правових відносин Приморської міської ради. В 2012 році отримав трудову книжку [PERSON], яку в 2013 році їй повернув. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] 10.09.2014 року звернулась до Приморського районного суду з позовною заявою про поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалою Приморського районного суду Запорізької області від 22.10.2014 року по справі №2/326/407/2014 вказаний позов залишено без розгляду (а.с.12). Отже, позивачка [PERSON] строку на оскарження розпорядження про її звільнення не пропустила. Таким чином, покази свідків [PERSON], [PERSON], а також доводи представника про те, що позивач пропустила місячний термін звернення до суду, не заслуговують на увагу. Також, надані представником відповідача докази, а саме: статут КП «ПЖЕО»; витяг з протоколу №2 від 30.05.2014р.; звернення депутата Музики В.Р. до Приморської міської ради; списки мешканців багатоквартирних будинків м. Приморська в кількості 527 осіб, які підписалися за звільнення директора КП «ПЖЕО»; звернення громадян до Приморської міської ради; акти не допуску перевірки КП «ПЖЕО» від 11.06.2014 року, 01.07.2014 року, 07.07.2014 року, 30.07.2014 року; накази про звільнення та прийняття на роботу головного бухгалтера КП «ПЖЕО»; договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та при будинкових територій від 01.07.2013 року укладений між КП «ПЖЕО» та ФОП [PERSON]; висновок робочої комісії з проведення службового розслідування від 17.10.2014 року (а.с.26-54), не заслуговують на увагу, так як не підтверджують законність звільнення позивача. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Судом встановлено, що розпорядження №25/1 від 05.09.2014р. не конкретизовано, а саме в розпорядженні є тільки посилання на ст. 40 КЗпП України та п. 5.3 Контракту від 27.01.2012 року. Проте ст. 40 КЗпП України передбачає вісім пунктів, кожен з яких має окрему підставу для розірвання трудового договору, а п. 5.3 Контракту передбачає сім пунктів, кожен з яких має окрему підставу для звільнення працівника (а.с.56-57). Таким чином, в розпорядженні відсутні конкретні підстави звільнення позивача згідно з положеннями КЗпП України. Крім того, в судовому засіданні представник відповідача не зміг пояснити на підставі якого саме пункту ст. 40 КЗпП України, а також пункту п. 5.3 Контракту був звільнений позивач. За таких обставин розпорядження секретаря Приморської міської ради Приморського району Запорізької області №25/1 від 05.09.2014 року «Про розірвання Контракту від 27.01.2012 року укладеного з директором КП «ПЖЕО» [PERSON]» не можливо визнати законним і воно підлягає скасуванню. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Виходячи з вищевикладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 221, 232, 233, 235 КЗпП України, Постанови Пленуму Верховного Суду України 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»,

Outcome: approved