Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Лощинівської сільської Ради Ізмаїльського району Одеської області (далі сільська Рада), [PERSON] про визнання права власності на магазин з кавярнею, розташований за адресою: Одеська область, Ізмаїльський район, село Лощинівка, вулиця Ізмаїльська, 53-а. Вимоги мотивувала тим, що з 1 серпня 2000 року вона безперервно та відкрито володіє вказаним обєктом нерухомості, тому вважає, що за набувальною давністю набула право власності на цей обєкт. Тому просить визнати право власності на вказаний обєкт. В судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Представник відповідача сільльської Ради в судове засідання надав заяву, у якій проти позовних вимог не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Перевіривши матеріали справи, вислухавши осіб, що беруть участь у розгляді справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що має бути задоволеними. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Відповідно до ст.174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. До ухвалення судового рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Судом встановлено, що згідно договору № 1 від 1 серпня 2000 року укладеному між позивачкою [PERSON] та Ізмаїльським райавтодором (якій ліквідований згідно указу Президента України № 1056/2001 від 8 листопада 2001 року), останній передав позивачці у користування площадку (автобусну зупинку) в селі Лощинівка Ізмаїльського району Одеської області по вулиці Ізмаїльській. Рішенням сільської Ради № 146 від 11 жовтня 2000 року позивачці дозволено відкриту торгівельну точку за вказаною адресою. Технічний стан та якість вказаного обєкту підтверджується актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта від 19 травня 2005 року та технічним паспортом на магазин з кавярнею від 8 липня 2014 року. Рішенням сільської Ради № 19 від 30 травня 2014 року вказаному магазину з кавярнею привласнений адрес: Одеська область, Ізмаїльський район, село Лощинівка, вулиця Ізмаїльська, 53-а. Рішенням сільської Ради № 23-VII позивачці наданий дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для обслуговування магазину з кавярнею. Таким чином, позивачка [PERSON] з 1 серпня 2000 року по теперішній час постійно, відкрито володіє обєктом нерухомості - магазином з кавярнею, якій розташований на колишній автобусній зупинці, що раніше належала ліквідованому Ізмаїльському райавтодору, та розташована на землях сільської Ради. Згідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Таким чином суд доходить висновку, що визнання відповідачем позову базується на законних підставах, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Представник відповідача діє в межах своїх повноважень, її дії не суперечать інтересам особи, яку вона представляє. Наслідки визнання позову сторонам розяснено в судовому засіданні. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved