Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 листопада 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис 1741. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO]. В даний час сімейні відносини погіршились, сторони не ведуть спільне господарство, примирення з відповідачем не можливе. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила суд позов задоволити, не заперечувала проти заочного розгляду. Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики не з»явився, був повідомлений належним чином., з заявами до суду не звертався. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного права. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 листопада 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис 1741. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні. Шлюбні відносини між сторонами не склалися із за несумісності характерів, сторони проживають окремо , шлюбні відносини припинені з 02.08.2015 року, спільне господарство не ведеться, примирення неможливо. Відповідно ст. 112 ч. 1 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Аліменти можуть бути визначені у частці заробітку (доходу) батька (матері) (ст.181 СК України) або у твердій грошовій сум. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно з ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення (ст.182 СК України). За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення, оскільки сім'я розпалась остаточно, для її відновлення можливостей немає, сторони сімейних відносин не підтримують і поновлювати їх не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому є всі підстави для розірвання шлюбу. Крім того, відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON] і зобов'язаний його утримувати до досягнення ним повноліття. При подачі позову позивачка була звільнена від оплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів , тому оплату судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved