Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду 07 жовтня 2015 року з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи, що від шлюбу з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю. Батько дитини мешкає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитині не надає, в звязку з чим вона звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів, а саме просить стягувати на утримання доньки щомісячно аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень до досягнення дитини повноліття. Сторони в судове засідання зявились. Позивачка позов підтримала в повному обсязі. Відповідач визнав позовні вимоги надав згоду на сплату аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Виноградівською сільрадою Тарутинського району Одеської області, актовий запис №3 від 01.04.2004 року, яка проживає з матірю. В силу статті 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Спірні правовідносини регулюються ч.1 ст. 184 СК України, за якою підставою для присудження аліментів у твердій грошовій сумі є те, що відповідач офіційно не працевлаштований та має мінливий заробіток, тобто не регулярно. Відповідно до розяснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) ії матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Враховуючи аліментний обовязок батька дитини, відсутності даних щодо наявності у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, те що він має нерегулярний, мінливий дохід, та за наявністю згоди відповідача на сплату аліментів в зазначеній сумі, суд вважає можливим визначити розмір аліментів в твердій сумі в розмірі 1000 гривень на утримання дитини з дня предявлення позову та до повноліття дитини, чи зміни матеріального стану платника аліментів. В силу ч.1 ст. 191 ЦПК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає необхідним покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць з дати звернення позивачки до суду.

Outcome: approved