Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду в особі представника - адвоката [PERSON], із зазначеною позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено, що позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільну дитину - неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між позивачкою та відповідачем згодом було розірвано у судовому порядку. Після розірвання шлюбу дитина сторін залишилася проживати разом з позивачкою та знаходився на її повному матеріальному утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надавав, з сином не спілкувався, участі у вихованні не приймав. У 2015 році позивачка створила нову родину та переїхала на постійне місце проживання до м. Львів. Чоловік позивачки взяв на себе всі обов'язки батька по вихованню сина позивачки. Позивачка намагалася залучити відповідача до участі у житті дитини, проте відповідач всі звернення позивачки ігнорує, інтересу до зустрічей з дитиною не проявляв. Зазначає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що виражається у тому, що відповідач не бере участі у житті сина, його вихованні, навчанні, підготовці до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до нього, не надає матеріальної допомоги на його утримання, а також не сплачує аліментів. Позивачка переконана, що дані обставини вказують на небажання відповідача брати участь у вихованні сина, оскільки перешкод чи заборон щодо побачень з дитиною, відповідачу ніхто не чинив. У судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивачки - адвокат [PERSON] надала письмову заяву про розгляд справи без її участі та участі позивачки, вимоги викладені у позовній заяві підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити, не заперечують проти розгляду справи в порядку заочного провадження (а.с.61). У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи та відзиву на позов, до суду не надав. Сповіщався про дату та час судового засідання за допомогою судових повісток, проте поштові конверти повернулися до суду з відповідною відміткою про невручення (а.с.50,52,60). Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов не надав, а також враховуючи згоду сторони позивача про заочний розгляд справи, суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа Служби у справах дітей Енергодарської міської ради у судове засідання не з'явилася, від представника - [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги [PERSON] підтримує та просить їх задовольнити (а.с.58). У судовому засіданні встановлено наступне. Позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, якій розірвано у судовому порядку (а.с.8). від шлюбу мають спільну дитину - неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6). Позивачка разом з сином та чоловіком, з яким проживає без реєстрації шлюбу проживають у м. Львів за адресою: [ADDRESS], де орендують квартиру, що підтверджується договором оренди від 01.01.2017 року (а.с.19-21). В даній квартирі вони проживають без реєстрації, що підтверджується відповідним актом (а.с.23). Син сторін навчається у Львівській середній школі №40 (а.с.28). Згідно з характеристикою дитини, наданої директором школи, процесом виховання та навчання дитини займається його матір (а.с.29). Згідно з висновком Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.32). Аліментів на утримання сина відповідач не сплачу, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.16). Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення і поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляють інтерес до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», забезпеченням найкращих інтересів дитини є дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров'я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифіковану Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підтверджені дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а тому підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо свого неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved