Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із зазначеним позовом та просила зобов'язати відповідача не перешкоджати їй в користуванні кв. [ADDRESS] та вселити її в зазначену квартиру. В обґрунтування вимог посилалася на те, що вона та відповідач [PERSON], яка є її матерію, в вересня 2016 року змінила замки на вхідних дверях та не пустила її в квартиру,повідомила що у зазначені квартирі буде проживати тільки вона зі своїм новим чоловіком. З цього приводу вона звернулася до суду, оскільки іншого житла крім спірної квартири у неї немає, тому відповідна житлова площа їй необхідна , окрім того в квартирі знаходяться її та доньки речі. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надали пояснення відповідні позову в повному обсязі просили їх задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти позову, зазначили що сумісне проживання у спірній квартирі не можливо, оскільки замало житлової площі, просили суд у задоволені позову відмовити у повному обсязі. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради у судовому засіданні зазначив щодо підтримки позовних вимог, та можливості їх задоволення. Мотиви та додаткові доводи сторін, учасників процесу зафіксовано технічними засобами фіксації процесу. Суд, заслухавши сторін по справі, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов задоволенню підлягає з наступних підстав. В силу частини першої та третьої ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою другою статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як встановлено у судовому засіданні, відповідно до ордеру на житлове приміщення № [NUMBER] від 22.07.1993 р., який видав виконком Іллічівської районної ради народних депутатів, [PERSON] отримав у постійне користування однокімнатну квартиру [ADDRESS]. Особовий рахунок оформлено на [PERSON] Відповідно до довідки з будинкової книги про склад сім`ї та реєстрації № 1726від 19.01.2017 р., у вищевказаній квартирі крім [PERSON] - основного наймача, зареєстрована відповідачка [PERSON] з 09.02.2000 р., позивачка [PERSON] з 07.04.2008 р., та онука [PERSON] з 20.05.2015 р. Крім того, як вбачається з відмітки про реєстрацію місця проживання у паспорті громадянки України [PERSON], вона зареєстрована з 07 квітня 2008 року,за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про народження позивачка [PERSON],[INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , після реєстрації шлюбу 23 серпня 2014 року,[PERSON],[INFO] змінила дошлюбне прізвище на «[PERSON]». Як зазначає позивачка та встановлено у судовому засіданні, [PERSON] в наслідок неприязних стосунків із [PERSON], з вересня 2017 р., почала перешкоджати [PERSON], в проживанні в квартирі, змінивши замки на вхідних дверях. Таким чином, з вересня 2017 року позивачка разом з малолітньою дитиною залишилися без місця проживання та можливості користування квартирою, оскільки відповідачка чинить їй перешкоди в користуванні житловим приміщенням. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду із зазначеним позовом. Згідно ст.9 ЖК України, ст.47 Конституції України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. В силу ст. 64 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сімї. Тобто позивачка її дитина зареєстровані та проживали за вказаною адресою, як члени сімї наймача [PERSON]. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст.72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. П.10 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України зазначено, що у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України) необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Як вбачається з акту про не проживання від 04.08.2017 року, складеного сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] позивачка [PERSON] за адресою [ADDRESS] не мешкає з грудня 2013 року, її донька [PERSON] з квітня 2015 року. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що сторони по справі їм відомі, вони є їх сусідами, позивачку вони не бачили за адресою: [ADDRESS], тривалий час,а саме з грудня 2013 року, тому підписали акт про не проживання. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON],[PERSON] підтвердили викладені в позові обставини, зазначили що між сторонами виник спір з приводу користування житловою площею за адресою: [ADDRESS]., оскільки відповідачка змінила замки на вхідних дверях та чинить позивачці перешкоди в користуванні житловим приміщенням, тому позивачка разом з малолітньою дитиною залишилися без місця проживання. Дані обставини підтверджують, що між сторонами тривалий час зберігаються спірні відносини щодо порядку користування зазначеною квартирою. Разом з тим,під час судового розгляду відповідачка на підтвердження своїх заперечень надала до суду пояснення щодо неможливості сумісного проживання у спірній квартирі разом з позивачкою та її дитиною, оскільки у спірній квартирі замало житлової площі. Таким чином, судом встановлено що відповідачка не заперечує обставини щодо перешкод позивачці та її дитині в користуванні квартирою в якій вони зареєстровані. Відповідно до ст..61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В силу ч. 3 ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. При таких обставинах суд вважає, що позов [PERSON] про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні встановлені факти перешкод з боку відповідачки у користуванні спірною квартирою, між сторонами протягом значного часу тривають неприязні відносини, причина відсутності позивача є поважною, оскільки неприязні стосунки, які склались між сторонами перешкоджають її проживанню в квартирі, натомість інтересу до житла вона не втрачає та тривалий час захищає свої інтереси, також за нею зберігається право користування жилим приміщенням як члена сімї наймача, яке підлягає захисту в судовому порядку шляхом вселення її у спірну квартиру. Згідно ст.ст.10, 27, 60 ЦПК України сторони, яки приймають участь у справі, користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Outcome: approved