Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її [PERSON]- користь середній заробіток за час затримки фактичного розрахунку при звільненні за період з 30.05.2015 року по 12.04.2016 року в сумі 48307,6 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 128,53 грн та інфляційні втрати у зв»язку з затримкою виконання судового рішення в сумі 1280,37 грн, а всього- 49716,5 грн. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала в повному обсязі. Представники відповідача позов не визнали. Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи і встановив наступне: [PERSON] з 17.01.2005 року по 29.07.2014 року працювала у Причорноморськму державному регіональному геологічному підприємстві. 29.07.2014 року позивачка звільнилась з підприємства з підстав, визначених ст..38 КЗпП України. При звільненні [PERSON] не отримала повного розрахунку і за захистом свого права звернулась до суду. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 14.10.2014 року задоволені позовні вимоги [PERSON] до Причорноморського державного регіонального геологічного підприємства про стягнення вихідної допомоги у зв»язку зі звільненням в сумі 10256,01 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 9896,15 грн. Апеляційний суд Одеської області 18.12.2014 року рішення райсуду змінило і з підприємства на користь [PERSON] стягнуло вихідної допомоги в сумі 12516,06 грн і 12955,22 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку з утриманням податків та інших обов»язкових платежів. Рішення суду відповідач добровільно не виконав, тому [PERSON], отримавши в Київському райсуді м.Одеси виконавчий лист №520\\10962\\14-ц, звернулась до державної виконавчої служби за примусовим виконанням судового рішення. 02.02.2015 року було відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №520\\10962\\14-ц про стягнення з Причорноморського ДРГП на користь [PERSON] 12516,06 грн і 12955,22 грн. Виконання виконавчих листів відбулося 29.05.2015 року. 11.06.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з Причорноморського ДРГП на її користь грошових коштів в сумі 45890,4 грн, що складало середній заробіток, 3% річних і інфляційні втрати за період з 15.10.2014 року по 29.05.2015 року затримку Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 16.07.2015 року позов [PERSON] задоволено в повному обсязі. Рішенням апеляційного суду від 18 листопада 2015 року рішення райсуд змінено і на користь [PERSON] з Причорноморського ДРГП стягнуто середній заробіток за час затримки виконання судового рішення в сумі 34254,48 грн. 09.12.2015 року на виконання рішення суду відповідач виплатив [PERSON] 27496, 76 грн, утримавши з суми 34254,48 грн податок з доходів найманих працівників в сумі 6241,9 грн і військовий збір в сумі 513,82 грн, всього 6755,72 грн. [PERSON] 22.12.2015 року отримала в Київському райсуді виконавчий лист №520\\8197\\15-ц про примусове стягнення з Причорноморського ДРГП на її користь 34254,48 грн. Постановою державного виконавця від 13.01.2016 року відкрито виконавче провадження про стягнення з підприємства на користь [PERSON] 6755,72 грн і надано боржнику строк для добровільного виконання виконавчого листа. Підприємство з діями державного виконавця не погодилось і оскаржило постанову про відкриття виконавчого провадження до Київського райсуду м.Одеси з тих підстав, що 6755,72 грн складають податки, які належало сплатити [PERSON] Під час судового розгляду скарги, 12.04.2016 року Причорноморське ДРГП виплатило [PERSON] 6755,72 грн. [PERSON] доводить, що дії Причорноморського ДРГП з виплати їй середнього заробітку у зв»язку з затримкою виконання судового рішення не відповідають вимогам закону, тому як фактичний розрахунок з нею підприємство виконало 12.04.2016 року, тому підприємство зобов»язано сплатити їй середній заробіток за час затримки з 30.05.2015 року по 12.04.2016 року, що складає 48307,6 грн. Посилаючись на положення ст..625 ЦК України, позивачка вимагає стягнути з відповідача на її користь 3% річних від суми заборгованості та інфляційні втрати за цей період, що відповідно складає за її розрахунком 128,53 грн і 1280,37 грн. Відповідачева сторона, не визнаючи позовні вимоги, стверджувала, що рішення суду від 18.11.2015 року про стягнення на користь [PERSON] середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення підприємство виконало добровільно після отримання повного тексту судового рішення 9.12.2015 року і виплатила позивачці 27498,76 грн. Щодо суми податку з доходу найманого працівника і судового збору, то підприємство,

Outcome: dismissed