Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує про те, що з 22 вересня 2001 року по 16 жовтня 2014 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі позивачка отримала виробничу травму, в зв'язку з чим в 2003 році її було визнано інвалідом другої групи, а з 2008 року встановлено третю групу інвалідності довічно. Позивачка вказує про те, що отримує пенсію в розмірі 949 гривень, має на утриманні неповнолітнього сина, на якого відповідач сплачує аліменти, інших доходів не має, в зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Вказує про те, що відповідач є працездатним, а тому має можливість сплачувати аліменти на колишню дружину. В зв'язку з чим просить задовольнити її позовні вимоги та стягувати з відповідача аліменти на її користь в розмірі 1/6 частки з усіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить суд їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказує про те, що сплачує аліменти на дитину, яка проживає разом з позивачкою, має борги, в зв'язку з чим не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на колишню дружину. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення повинен вирішити, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. В судовому засіданні встановлено, що з 22 вересня 2001 року по 16 жовтня 2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. [INFO] року у них народився син [PERSON]. 01 травня 2003 року позивачці [PERSON] була встановлена друга група інвалідності (вперше), а з 01 вересня 2008 року третя група інвалідності довічно. Дитина сторін залишилася проживати з матір'ю, з батька присуджено до стягнення аліменти на сина в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка має дохід у виді пенсії по інвалідності у розмірі 949 гривень, крім того, отримує аліменти на сина в розмірі ? частини заробітку відповідача. Вказане підтверджується даними: копії рішення Славутського міськрайонного суду від 16 жовтня 2014 року у справі про розірвання шлюбу; копії рішення Славутського міськрайонного суду від 08 вересня 2014 року у справі про стягнення аліментів на дитину; копії посвідчення про встановлення інвалідності; довідки Управління пенсійного фонду України про отримання пенсії; довідки КП «Славутське ЖКО» про склад сімї; поясненнями сторін та іншими матеріалами справи. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу (ч.ч. 1, 2 ст. 76 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 77 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв'язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.99 р. № 966-XIV). Розмір прожиткового мінімуму на 2014 рік встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. № 719-VII. Згідно з приписами ст. 7 даного Закону у редакції від 27.03.2014 р. у 2014 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1176 гривень та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення установлено: дітей віком до 6 років - 1032 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень; працездатних осіб - 1218 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 949 гривень. Як встановлено судом [PERSON] має дохід у виді пенсії по інвалідності в розмірі 949 гривень. За даними довідки про доходи відповідач [PERSON] в середньому отримує заробітну плату в розмірі 1599,41 гривень. Частка аліментів, присуджених на неповнолітнього сина складає в середньому 400 гривень. На утриманні позивачки знаходиться неповнолітній син сторін [PERSON] (10 років), [INFO]. Отже, кошти, які отримує позивачка, фактично не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, у розмірі 949 гривень, оскільки частину з них вона змушена витрачати на утримання сина. Зокрема, на мінімальний набір продуктів харчування, непродовольчих товарів та набір послуг. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачка потребує матеріальної допомоги, оскільки її пенсія та розмір стягуваних з відповідача аліментів не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. Однією з необхідних умов отримання дружиною (чоловіком) аліментів є також спроможність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Як встановлено у судовому засіданні відповідач [PERSON] є працездатним, оскільки працює вантажником в ТОВ «Сансервіс», має постійне джерело доходу. Пояснення відповідача про неможливість надавати матеріальну допомогу дружині в зв'язку з наявністю боргових зобов'язань, суд не приймає до уваги, оскільки Сімейним кодексом України не передбачено такої підстави для звільнення відповідача від сплати аліментів, а тому суд вважає його спроможним надавати матеріальне утримання для колишньої непрацездатної дружини. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує розмір доходу, який отримує позивачка, стан її здоров'я, знаходження на її утримання неповнолітньої дитини, межі позовних вимог та вважає за необхідне визначити їх розмір у виді 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача. Судові витрати, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved