Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.02.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , з 850 гривень щомісячно, на стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюб з відповідачем, за час якого у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . 16.12.2016 шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.02.2017 з відповідача в її користь стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 850 гривень щомісячно. На сьогодні вказаний розмір стягуваних аліментів є замалим відповідно до потреб дитини його віку, тому просить позов задоволити. Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.07.2020 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Визначено сторонам строки для подання відзиву, відповіді на відзив та письмових заперечень. Відповідач подав відзив, в якому зазначив, що намагається сумлінно виконувати свої батьківські обов`язки щодо утримання сина. Проте, зміна життєвих обставин через запроваджений в державі загальнонаціональний карантин, втрата роботи та його працевлаштованість суттєво вплинули на його матеріальне становище, тому позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні. До відзиву відповідач долучив копії свідоцтва про укладення шлюбу від 07.06.2019 та свідоцтво про народження дитини, [PERSON] , [INFO] . Розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як встановлено в судовому засіданні, згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.02.2017 шлюб між сторонами розірвано. За час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а/с 7). На підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.02.2017 у цивільній справі № 442/939/17 видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] вкористь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 850 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а/с 6). Як зазначається у відзиві, відповідач намагається сумлінно виконувати свої батьківські обов`язки щодо утримання сина. Одночасно вказує, що зміна способу стягнення аліментів суттєво не змінять його життєву ситуацію, оскільки він не ухиляється від сплати аліментів і при нагоді, тобто маючи певний фінансовий дохід завжди готовий допомагати своєму сину незалежно від наявності аліментів. Поряд з тим одночасно зазначає про втрату роботи та про свою працевлаштованість, що взаємовиключає одне одне, та в підтвердження того чи іншого не давав жодного доказу. Отже з наведеного можна зробити висновок про необґрунтованість заперечення на позовну заяву. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, ст.192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст.183 та ст.184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно якою вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Крім того, відповідно до вимог ст.141ЦПК України з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved