Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з наведеним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що працюючи на посаді заступника директора, перебувала з відповідачем у трудових відносинах до вересня 2012 року. Однак, Український державний конструкторсько-технологічний інституту транспорту АПК не виплатив їй заробітну плату за 2010, 2011 та 2012 роки. Позивачка неодноразово зверталась до керівництва інституту, територіальної державної інспекції з питань праці в Івано-Франківській області та до прокуратури м. Івано-Франківська із скаргами з приводу порушення відповідачем її трудових прав. Однак право позивачки на отримання заробітної плати у визначеному законом розмірі до цього часу залишилось не поновленим, що стало підставою для звернення до суду із позовом про зобов'язання відповідача, як колишнього роботодавця, виплатити їй заборговану заробітну плату. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з мотивів викладених у позовній заяві. Позов просила задовольнити у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 27.03.2014 року дав показання, в яких вказав, що [PERSON] з 22 жовтня 2010 року працювала на посаді виконуючого директора Українського державного конструкторсько-технологічного інституту транспорту АПК по листопад 2011 року. Була головним інженером. За час роботи їй нараховувалась заробітна плата та наукова надбавка. З 2010 року інститут почав боргувати відповідачці та іншим працівникам заробітну плату. Кошти не виплачувались у зв'язку із виселенням всіх орендарів із належних інституту приміщень. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином. Причину неявки суд не повідомив. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, та того, що позивачка не заперечила проти заочного розгляду справи, подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності представника відповідача, надіславши відповідачу копію заочного рішення для можливості подання заяви про його перегляд. Заслухавши пояснення позивачки, показання свідка, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно запису № 19 копії трудової книжки [PERSON], остання перебувала у трудових відносинах із відповідачем з 17.10.2002 року (наказ про прийняття на роботу № 76-К від 17.10.2002 року). Як вбачається із копії наказу № 19 від 30.05.2012 року та додатку до нього [PERSON] попереджено про наступне звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (скорочення чисельності) працівників. Наказом № 21 від 31 травня 2012 року доповнено п. 1 наказу № 19 від 30.05.2012 року абзацом наступного змісту: «Заплановане скорочення штатних одиниць та звільнення працівників провести відповідно до чинного законодавства України та Колективного договору через 3 місяці після попередження про звільнення працівника. Працівників, яких заплановано звільнити, але перебувають у відпустці, або на лікарняному попередити про заплановане звільнення в перший день виходу на роботу після відпустки чи лікарняного». Із додатків до вищевказаних наказів випливає, що остання посада позивачки, яку вона займала перед звільненням, була «Заступник директора (головний інженер)». Позивачка в свої поясненнях вказує, що вказані накази нею оспорені не були, та у вересні 2012 року її було звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. У відповідності до ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Позивачкою проведено розрахунок боргу Українського державного конструкторсько-технологічного інституту транспорту АПК по заробітній платі, відповідно до якого нараховано всю суму боргу відповідача за період з 2010 по 2012 роки. З розрахунку випливає, що сума заборгованості по заробітній платі за 2010 рік склала 21 803 грн. 56 коп., за 2011 рік - 21 816 грн. 26 коп., за 2012 рік - 23 250 грн. 85 коп. Загальна сума боргу по невиплаченій [PERSON] заробітній платі - 66 870 грн. 66 коп. Доказів на спростування даного розрахунку боргу відповідачем суду не надано. Статтею 115 КЗпП України визначені строки виплати заробітної плати. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Зі змісту ст. 116 КЗпП України випливає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Дані вимоги Закону відповідач не виконав. При цьому невиплата заробітної плати порушує конституційні права позивачки [PERSON] Даючи оцінку спірним правовідносинам суд врахував, що докази які підтверджують розрахунки заробітної плати, зобов'язаний представити також відповідач, оскільки він здійснює контроль за кількістю, якістю праці та її оплатою. Однак відповідач проігнорував ухвалу суду про витребування доказів, якою суд зобов'язав останнього надати докази нарахування та виплати позивачці заробітної плати за оспорюваний період її трудової діяльності в Українському державному конструкторсько-технологічному інституті транспорту АПК, позивачка скористалась всіма можливими способами отримання в передбаченому законом порядку доказів стосовно правильності виплати їй заробітної плати, а тому суд вважає встановленим порушення відповідачем права позивачки на оплату праці у зв'язку з чим для відновлення зазначеного права позов слід задовольнити, стягнувши з відповідача 66 870 грн. 66 коп. заборгованої позивачці заробітної плати за 2010, 2011 та 2012 роки. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судові витрати по справі в сумі 668 грн. 70 коп. слід покласти на відповідача, з урахуванням правового статусу позивачки, що передбачає її звільнення від оплати судових витрат. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 115-116 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 10, 11, 60 ч.1 та 4, 88, Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: approved