Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] через свого представника - адвоката Волинця С.А. звернулася до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнила, та просить внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19 липня 2018 року Борщівською державною нотаріальною конторою за Р.№ 734, спадкова справа №150/2013, на ім`я [PERSON] , та перерозподілити спадщину шляхом видачі нових свідоцтв про право на спадщину, а саме: на ім`я [PERSON] , [INFO] , на право власності на 1/2 частину земельної ділянки, яка складає 1,08 га, у межах згідно з планом призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гуштинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області згідно Державного акту на право власності на землю серія ЯА № 799354 від 06 вересня 2005 року, кадастровий номер 6120882600:01:001:0159, що залишилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в порядку спадкування за заповітом; на ім`я [PERSON] , [INFO] , на право власності на 1/2 частини цієї ж земельної ділянки в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що вона є спадкоємцем майна за заповітом після смерті матері [PERSON] . Відповідно до рішення Чортківського районн6ого суду Тернопільської області від 07 лютого 2019 року у справі №608/2114/18 позивачці було визначено додатковий строк для прийняття спадщини, однак, Борщівська державна нотаріальна контора на підставі заяви відповідачки у справі [PERSON] , яка доводиться їй рідною сестрою, 19 липня 2018 року видала [PERSON] свідоцтво про право власності на спадщину за законом за Р № 734 на земельну ділянку площею 1,0788 га, що знаходиться на території Гуштинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, і цим самим було порушено право позивачки щодо спадкування майна [PERSON] . Представник позивачки - адвокат Волинець С.А. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просить його задовольнити з підстав, наведених у ньому. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, направивши суду письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає повністю та просить слухати справу за її відсутності. Представник третьої особи - Борщівської державної нотаріальної контори Тернопільської області у судове засідання не з`явився, подавши через канцелярію суду заяву, в якій просить слухати справу у відсутності представника нотаріальної контори. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. 31 липня 2019 року Борщівською державною нотаріальною конторою листом №503/02-14 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Гуштинською сільської радою Борщівського району Тернопільської області 23 грудня 2010 року за Р № 47, на майно яке складається з 1/2 частини земельної ділянки площею 1,0788 га, що знаходиться на території Гуштинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, після смерті [INFO] [PERSON] . За даними Борщівської державної нотаріальної контори до майна померлої [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу за № 150/2013 на підставі заяви про прийняття спадщини дочки спадкодавця - [PERSON] , 1952 року народження, від 06 березня 2013 року. За даними спадкової справи Борщівського державною нотаріальною конторою 19 липня 2018 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом за Р № 734 на земельну ділянку площею 1,0788 га, що знаходиться на території Гуштинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області на ім`я [PERSON] . 06 травня 2019 року нотаріальною конторою була зареєстрована заява про прийняття спадщини від дочки спадкодавця - [PERSON] , на підставі рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 07 лютого 2019 року № 608/2114/18 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 07 травня 2019 року Борщівською державною нотаріальною конторою було направлено повідомлення [PERSON] про перерозподіл спадщини. У зв`язку з тим, що свідоцтво про право на спадщину за законом за Р № 734 від 19 липня 2018 року було видане [PERSON] на земельну ділянку площею 1.0788 га, та у зв`язку з відсутністю згоди на перерозподіл спадщини від [PERSON] , Борщівська державна нотаріальна контора відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [INFO] [PERSON] та рекомендувала їй звернутися до суду для перерозподілу спадщини для визнання належності вказаного нерухомого майна [PERSON] як спадкоємцеві згідно заповіту. Згідно наявної в матеріалах справи копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №799354, виданого 06 вересня 2005 року Борщівською райдержадміністрацією на підставі розпорядження голови Борщівської районної державної адміністрації від 02 серпня 2005 року №316, власником земельної ділянки площею 1,08 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гуштинської сільської ради є [PERSON] . [INFO] в м.Чортків померла [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 11 вересня 2012 року Гуштинською сільською радою Борщівського району Тернопільської області. За життя, 03 грудня 2010 року, [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Гуштинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області за реєстровим № 47, згідно якого спадкодавець заповіла Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА № 799354, площею 1,08 га в користь [PERSON] Заповіт не змінено і не скасовано, що підтверджується інформаційною довідкою зв Спадкового реєстру №570501 від 31 липня 2019 року. До майна померлої [INFO] [PERSON] заведено спадкову справу за № 150/2013 на підставі заяви про прийняття спадщини дочки спадкодавиці - [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №52674954 від 19 липня 2018 року. 19 липня 2018 року Борщівською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом за Р № 734 на земельну ділянку площею 1,0788 га, що знаходиться на території Гуштинської сільської ради Борщівського району Тернопільської області, кадастровий номер 6120882600:01:001:0159, на ім`я відповідачки [PERSON] та зареєстровано право власності за нею на вказане майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з реєстру 3131455716 від 19 липня 2018 року. 06 травня 2019 року нотаріальною конторою зареєстровано заяву про прийняття спадщини від дочки спадкодавця - [PERSON] , на підставі рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 07 лютого 2019 року у справі № 608/2114/18 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (стаття 1278 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1280 ЦК України встановлено якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Згідно зі статтею 1296 ЦК України спадкоємці як за законом, так і за заповітом мають право звернутись до нотаріуса за видачею їм свідоцтва про право на спадщину. Відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину вносяться нотаріусом до Спадкового реєстру (підпункт 2.2.3 пункту 2.2 Положення про Спадковий реєстр, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 липня 2011 року № 1810/5). Порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину передбачено статтею 1300 ЦК України. Так, за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Отже, застосування цього правила є можливим у випадку, коли після видачі свідоцтв про право на спадщину з`являться інші спадкоємці. У такому випадку нотаріус повинен вилучити у спадкоємців раніше видані свідоцтва та замість них видати нові, з актуальною інформацією. За таких обставин, передбачений статтею 1300 ЦК України порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину є самостійним способом захисту прав спадкоємців. Якщо документи підтверджують право власності спадкоємців на нерухоме майно, відомості про зміни повинні бути внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в установленому законом порядку. У цій справі позивачка звернулася до суду з вимогою про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину виданого відповідачці [PERSON] після смерті [PERSON] на 1/2 частини спірної земельної ділянки. Позивачка прийняла спадщину після спливу строку для її прийняття, скориставшись визначеним їй додатковим строком для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, аналізуючи всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, підставними, ґрунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню в повному об`ємі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Враховуючи те, що відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, позивачці з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір. На підставі ст.ст.1268, 1278, 1280, 1296, 1272,1300 ЦК України,

Outcome: approved