Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до Коломийського міськрайонного суду з названим позовом. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що згідно виконавчого листа виданого Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області 26.10.2009 року, з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в розмірі 250 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка вважає, що присуджений розмір аліментів явно недостатній для утримання дитини такого віку як їх син та суперечить вимогам ч.2 ст. 182 СК України про те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір стягуваних з відповідача аліментів недостатній для забезпечення його дитини належним харчуванням та одягом, оздоровленням та лікуванням, так як підвищилися ціни на вказані потреби, змінилася вартість життя в загальному, прожитковий мінімум, а також дитина підросла і потребує значно більших витрат. Позивачка також зазначає, що відповідач є здоровим, працездатним чоловіком, його матеріальне становище дає можливість сплачувати аліменти в розмірі по 600 гривень щомісячно. Тому позивачка просить позов задовольнити та стягувати з відповідача вказану суму аліментів.. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 12.03.2014 року подала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати в її відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був двічі повідомлений належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, що стверджується відміткою на поштовому конверті про те, що відповідач за вказаною адресою не проживає. Причин своєї неявки відповідач суду не повідомив. Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінюючи досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу сторони розірвали шлюб, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів 25.01.2007 року зроблено відповідний актовий запис №19(а.с.4). Судом встановлено, що згідно виконавчого листа, виданого Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області 26.10.2009 року, з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання їх сина [PERSON], [INFO], в розмірі 250 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). Згідно положень ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Вирішуючи спір, суд враховує необхідність систематичного проходження сином сторін лікування в медичному закладі, що стверджується копіями поданих позивачкою медичних документів (а.с.5-6), а також досягнення дитиною сторін підліткового віку та пов'язані з цим витрати позивачки, підвищення вартості життя, підготовки сина для подальшого здобуття освіти та забезпечення його найбільш необхідних витрат. Тому суд вважає справедливим розміром аліментів розмір, який запропонований позивачкою. Отже, позовні вимоги підлягають задовленню. Згідно положень ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір, від сплати якого звільнена позивачка. На підставі ст.ст. 182-192 СК України та,

Outcome: approved