Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, який в процесі розгляду справи уточнила, мотивуючи свої вимоги тим, що 13 лютого 1996 року померла її та відповідача [PERSON] бабуся [PERSON], а 05 січня 2016 року померла її /позивачки/ та [PERSON] мати [PERSON], і після їх смерті залишилась спадщина у вигляді будинковолодіння № 62, що по вул. Шевченка в с.Козинці Бородянського району Київської області, яке, згідно архівної довідки КП КОР «Північне БТІ» № Б-558 від 15 вересня 2016 року, було зареєстроване за спадкодавицями по ? частині за кожною на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30 листопада 1988 року виконкомом Козинцівської сільської ради Бородянського району відповідно до рішення виконкому Бородянської районної ради № 228 від 20 жовтня 1987 року. Після смерті [PERSON] вона /позивачка/ та [PERSON] належним чином прийняли спадщину на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки були зареєстровані та постійно проживали разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини у спадковому будинку. [PERSON] за життя склала заповіт, яким заповіла у спадковому будинку [PERSON]: житлову кімнату № 1-3, площею 19,2 кв.м, коридор № 1-1, площею 3,2 кв.м, кухню № 1-2, площею 2,8 кв.м, та сарай під літерою «Д», а відповідачу [PERSON], який є неповнолітнім, житлову кімнату № 1-4, площею 9,3 кв.м, та колодязь. Законний представник [PERSON] його мати [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталась, так як на спадщину не претендує, а вона /позивачка/ належним чином прийняла спадщину після смерті спадкодавиці, звернувшись із відповідною заявою про прийняття спадщини до Бородянської райдержнотконтори, але державний нотаріус своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 жовтня 2016 року, відмовив їй /[PERSON]І./ у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину вказаного будинку, яку їй заповіла [PERSON], через відсутність розрахунку ідеальних часток спадкового будинковолодіння, який, в свою чергу, здійснити неможливо, бо між співвласниками /[PERSON] та [PERSON]С./ за життя не було укладено договору конкретного користування та знесення надвірної будівлі сараю під літ. «Д». 13 грудня 2016 року [PERSON] у своїх письмових заявах повідомив, що на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] та [PERSON] не претендує. Тому, з урахуванням викладеного, просила визнати за нею /[PERSON]І./ право власності на ? частину спадкового будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], та на ? частину цього ж будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON] В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позов підтримали та викладене підтвердили. Відповідач [PERSON] та законний представник відповідача [PERSON] [PERSON], в судове засідання не з»явились, просили справу розглядати без їх участі, у своїх письмових заявах від 10 січня 2017 року зазначили, що позов визнають у повному обсязі, щодо його задоволення не заперечують. Відповідач Козинцівська сільська рада Бородянського району свого представника в судове засідання не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа Бородянська районна державна нотаріальна контора Київської області свого представника в судове засідання також не направила, просила справу розглядати без його участі. Вислухавши пояснення позивачки та її представника [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 13 лютого 1996 року померла бабуся позивачки та відповідача [PERSON] [PERSON], а 05 січня 2016 року померла мати позивачки та відповідача [PERSON] [PERSON], і після їх смерті залишилась спадщина у вигляді будинковолодіння № 62, що по вул. Шевченка в с.Козинці Бородянського району Київської області, яке, згідно архівної довідки КП КОР «Північне БТІ» № Б-558 від 15 вересня 2016 року, було зареєстроване за спадкодавицями по ? частині за кожною на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30 листопада 1988 року виконкомом Козинцівської сільської ради Бородянського району відповідно до рішення виконкому Бородянської районної ради № 228 від 20 жовтня 1987 року /а.с.8-11,17-18,20-22,46-59/. Після смерті [PERSON] вона /позивачка/ та [PERSON] належним чином прийняли спадщину на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки були зареєстровані та постійно проживали разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини у спадковому будинку /а.с.15-16/. [PERSON] за життя склала заповіт, яким заповіла у спадковому будинку [PERSON]: житлову кімнату № 1-3, площею 19,2 кв.м, коридор № 1-1, площею 3,2 кв.м, кухню № 1-2, площею 2,8 кв.м, та сарай під літерою «Д», а відповідачу [PERSON], який є неповнолітнім, житлову кімнату № 1-4, площею 9,3 кв.м, та колодязь /а.с.23/. Як вбачається з матеріалів справи /а.с. 24/ та копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], законний представник [PERSON] його мати [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не зверталась, так як на спадщину не претендує, а вона /позивачка/ належним чином прийняла спадщину після смерті спадкодавиці, звернувшись із відповідною заявою про прийняття спадщини до Бородянської райдержнотконтори, але державний нотаріус своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 жовтня 2016 року, відмовив їй /[PERSON]І./ у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину вказаного будинку, яку їй заповіла [PERSON], через відсутність розрахунку ідеальних часток спадкового будинковолодіння, який, в свою чергу, здійснити неможливо, бо між співвласниками /[PERSON] та [PERSON]С./ за життя не було укладено договору конкретного користування та знесення надвірної будівлі сараю під літ. «Д». 13 грудня 2016 року [PERSON] у своїх письмових заявах повідомив, що на спадщину, яка залишилась після смерті [PERSON] та [PERSON] не претендує /а.с.35-36/. Відповідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи вищевикладене, оскільки спірне будинковолодіння було зареєстровано за спадкодавицями [PERSON] та [PERSON] по ? частині за кожною на підставі свідоцтва про право власності, виданого 30 листопада 1988 року виконавчим комітетом Козинцівської сільської ради згідно рішення виконкому Бородянської районної ради № 228 від 20 жовтня 1987 року, позивачка належним чином прийняла спадщину після їх смерті, інші спадкоємці [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] відмовились, то суд вважає, що вона /[PERSON]І./, як спадкоємиця за законом, має право на спадкування по ? частині зазначеного будинковолодіння після смерті матері [PERSON] та баби [PERSON] За таких обставин, так як позивачка належним чином прийняла спадщину після смерті матері та баби, але не може оформити своїх спадкових прав у передбаченому законом порядку у нотаріуса, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, визнати за [PERSON] право власності на ? частину будинковолодіння № 62 по вул.Шевченка в с.Козинці Бородянського району Київської області в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], та на ? частину цього ж будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON]

Outcome: approved