Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 26.09. 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Родовід Банк» (тепер ПАТ «Родовід Банк») був підписаний кредитний договір №46/АК-00137.08.2 на основі типової форми договору, запропонованої банком. В пункті 1.7. кредитного договору записано, що 26.09.2008 року для забезпечення кредитного договору був укладений договір застави транспортного засобу №46/АК-00137.08.2-3, відповідно до якого в заставу був переданий автомобіль марки «Hundai Getz». Позивачка зазначає, що на час підписання кредитного договору вищевказаний автомобіль був сумісною власністю подружжя, тобто її та [PERSON] Сплата платежів по кредитним договорам відбувається за рахунок коштів з сімейного бюджету. На думку позивачки, при укладанні кредитного договору банк повинен був отримати її письмову згоду на підписання [PERSON] кредитного договору та передання автомобіля у заставу. Однак банк цього не зробив. А тому позивачка вважає, що кредитний договір має бути визнаний неукладеним. Крім того, [PERSON] зазначає, що при укладанні договору застави її нотаріально посвідчена згода на укладання договору застави не була надана, а отже не було додержано вимог ст. 638 ЦК України, тому договір застави також має бути визнано неукладеним. Позивачка просить визнати неукладеними кредитний договір №46/АК-00137.08.2 від 26.09.2008 року та договір застави транспортного засобу №46/АК-00137.08.2-3 від 26.09.2008 року. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги з тих же підстав, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] з 21.08.1999 року перебуває у шлюбі з [PERSON] (а.с.11-копія свідоцтва про шлюб). 26.09.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» (тепер ПАТ «Родовід Банк») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 46/АК-00137.08.2, згідно з яким банк відкрив позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 16 144,13 доларів США терміном по 26.09.2015 року включно ( а.с.4-7). Кредитні кошти надавалися на купівлю автомобіля згідно з договором №ХО922-3 купівлі-продажу автомобіля від 22.09.2008 року (п. 1.2.1 договору). 26.09.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Родовід Банк» (тепер ПАТ «Родовід Банк») був укладений договір застави транспортного засобу №46/АК-00137.08.2-3, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пинзеник О.М., зареєстрований в реєстрі за №1982 (а.с.49-50). Предметом договору застави є автомобіль «Hundai Getz», 2008 року випуску, д.н. [NUMBER]. Договір застави укладено для забезпечення виконання в повному обсязі зобов'язань [PERSON] за кредитним договором №46/АК-00137.08.2 від 26.09.2008 року та можливих змін та доповнень до нього (п.1.1. договору застави). Позивачка вважає, що кредитний договір та договір застави мають бути визнані неукладеними, оскільки при укладанні кредитного договору не було отримано її письмової згоди, а при укладанні договору застави не була надана нотаріально посвідчена її згода на укладення договору, адже автомобіль є спільною власністю подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України, передбачено, що сторони є вільні в укладенні договору та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 208 ЦК України передбачено обов'язковість письмової форми правочину який укладається між фізичною та юридичною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір та договір застави підписані обома сторонами, що вбачається з копій договорів. Частинами 2 та 3 ст. 65 СК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. В пункті 25 постанови від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити з такого. Положення статті 65 Сімейного кодексу України щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. Таким чином, вимоги ст. 65 СК України та ч. 4 ст. 369 ЦК України не поширюються на правовідносини, що виникли при укладанні кредитного договору (отримання кредитних коштів). А тому не може бути підставою визнання кредитного договору неукладеним у зв'язку з відсутністю згоди позивачки на його укладення. Відповідно ст. 577 ЦК України якщо предметом застави є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом, договір застави підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, установлених законом. Застава нерухомого майна підлягає державній реєстрації у випадках та в порядку, встановлених законом. Застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Нормами ст. 13 Закону України «Про заставу», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, закріплено, що договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правоустановчих документів. Угодою сторін може бути передбачено нотаріальне посвідчення договору застави і в тих випадках, коли це є не обов'язковим в силу законодавства України, але на цьому наполягає одна із сторін. Отже, діючим законодавством на час укладання спірних договорів не було закріплено обов'язкового нотаріального посвідчення договору застави рухомого майна. Тобто, виходячи з аналізу зазначених норм закону, можна прийти до висновку, що для укладання спірних договорів нотаріально посвідчена згода позивачки, як дружини, відповідно до ст. 65 СК України не є необхідною. Таким чином, при підписанні спірних договорів, всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів були дотримані, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність їх умов вимогам законодавства. З огляду на викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому позов задоволений бути не може. На підставі наведеного, ст.ст. 60, 65 СК України, ст.ст. 207, 208, 369, 577, 578, 626, 627, 638 ЦК України,

Outcome: dismissed