Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивачка звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], третя особа - Відділ паспортної реєстрації і міграційної роботи Малиновського РВ ВС ОМУ УМВС України в Одеській області про позбавлення реєстрації та права користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона проживає у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], з 1967 р. Вказаний будинок побудований за кошти позивача та її чоловіка - [PERSON]. 14.01.1987 року позивачка прописала за вказаною адресою свого сина - [PERSON], [INFO]. Після укладання шлюбу її сина [PERSON] з [PERSON], 07.07.1989 р. остання була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. 23.04.2009 р. син позивачки [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON], про що в у книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 108. З вказаного часу [PERSON], проживає за іншою адресою і веде своє власне господарство. Добровільно виписатися відповідачка відмовляється. На підставі вищевикладеного позивачка просить суд позбавити [PERSON], [INFO] права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позбавити [PERSON] права реєстрації проживання за адресою: [ADDRESS]. Зняти з реєстрації місця проживання: [ADDRESS], у відділі реєстрації і міграційної роботи [PERSON], а також стягнути судові витрати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, сповіщалась належним чином про дату, час та місце судового засідання, представник позивача надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив слухати справу без його участі, у разі повторної неявки відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, сповіщалася належним чином про дату, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомила. За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Суд, відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, у зв'язку з неявкою відповідача, враховуючи відсутність заперечень від представника позивача, ухвалив слухати справу у порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] проживає у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], з 1967 р. Вказаний будинок побудований за кошти позивача та її чоловіка - [PERSON]. 14.01.1987 року позивачка прописала за вказаною адресою свого сина - [PERSON], [INFO]. Після укладання шлюбу її сина [PERSON] з [PERSON], 07.07.1989 р. остання була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. 23.04.2009 р. син позивачки [PERSON] розірвав шлюб з [PERSON], про що в у книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 108. З вказаного часу [PERSON], проживає за іншою адресою і веде своє власне господарство. Добровільно виписатися відповідачка відмовляється. З будинкової книги за адресою: [ADDRESS], вбачається, що позивачка зареєстрована та постійно проживає у [ADDRESS]. У цьому будинку також зареєстрована [PERSON], [INFO] Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст.ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, зняття з реєстраційного обліку є наслідком задоволення вимоги позивачки про усунення перешкод в користуванні її власністю. Відповідно до ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Що ж стосується вимоги позивача щодо зобов'язання Відділу паспортної реєстрації і міграційної роботи Малиновського РВ ВС ОМУ УМВС України в Одеській області зняти з реєстрації [PERSON] місця проживання: [ADDRESS], то суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні зазначеної вимоги з огляду на наступне. Відповідно до ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: § спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; § спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; § спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; § спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; § спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; § спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму. Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи: · що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; · належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; · про накладення адміністративних стягнень; · щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції. Статтею 18 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: o адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; o усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; o усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. Окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам. Справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача. Суд роз'яснює позивачу, що йому необхідно звернутись до Малиновського районного суду м. Одеси, як до суду адміністративної юрисдикції, з урахування норм КАС України. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим та стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у повному обсязі у межах заявлених вимог. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні Суд, у зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ч. 4 ст. 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ст.ст. 16, 29, 310, 391, 405 ЦК України, ст. 41 Конституції України, ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 17, 18 КАС України,

Outcome: partial