Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що із відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі. Стверджує, що від даного шлюбу із [PERSON] в сторін народився син [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні, так як відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків та не надає їй жодної матеріальної допомоги. Вказує, що відповідач офіційно працевлаштований, а тому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частин з усіх видів його заробітків (доходів) щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] у звязку з не працевлаштуванням відповідача, змінила позовні вимоги та просила суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення. У ч.4 ст.174 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 червня 2010 року у Судововишнянській міській раді Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис № 11. Від подружнього життя в сторін народився син [PERSON], 17.12.2010р.н. Дитина проживає разом з матірю, позивачкою по справі, та перебуває на її повному утриманні. Відповідач [PERSON] добровільно не надає кошти на утримання сина, не піклується про його матеріальне забезпечення. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються такими доказами по справі, зокрема: копією свідоцтва про шлюб між сторонами серії І-СГ №134777; копією освідоцтва про народження дитини [PERSON], 17.12.2010р.н.; копією паспорта позивачки [PERSON]; іншими матеріалами справи. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ст.182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як відомо із змісту ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Судом враховано матеріальне становище позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], що весь тягар по утриманню дитини [PERSON], [INFO], лежить на позивачці, також те, що відповідач є працездатним і на утриманні жодних інших дітей немає, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня становить 1777 гривень та інші обставини, що мають істотне значення, а також те, що обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків та інтереси їхньої дитини будуть у такий спосіб захищені. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Із ст.213 ЦПК України відомо, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Беручи до уваги усі наведені обставини, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на утримання дитини: [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Із зміною матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, або інших обставин, що мають значення, сторони мають право звернутися до суду з відповідною позовною заявою про зміну розміру аліментів. Виходячи з вимог ст.367 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги позивачки [PERSON] задоволено, а остання звільнена від сплати судового збору, то з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved