Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області посилаючись на те, що 16.05.2003 померла [PERSON]. Останні роки життя [PERSON] знаходилась в Охтирському будинку літніх людей, а тому вона надавала їй допомогу та піклувалась про неї. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається із земельної ділянки сільськогосподарського призначення загальним розміром 3,98 га, що знаходиться на території Люджанської сільської ради. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт на її (позивачки) імя, у звязку із чим, 16.12.2015 вона звернулась з заявою до Охтирської міської нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця та надала необхідні документи. Однак нотаріус відмовив їй у вчиненні відповідної нотаріальної дії у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи зазначене, позивачка просила суд визнати за нею право власності на спадщину за заповітом, а саме на земельну ділянку розміром 3,98 га, що належала [PERSON], яка померла 16.05.2003, на підставі державного акту серії І-СМ № 006802 та розташована на землях Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області. Представник позивача в судове засідання зявився, позов підтримав. Представник відповідача будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, мотивуючи рішення, зазначає про наступне. З матеріалів справи судом встановлено, що 16.05.2003 померла [PERSON]. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І БП№172707 від 20 травня 2003 року. (а.с.9) Після її смерті залишилася спадщина, що складається з земельної ділянки розміром 3,98 га, до складу якої входять земельні ділянки розміром 3,5243 га рілля, 0,1585 га сіножаті, 0,2986 га пасовища, розташовані на землях Люджанської сільської ради Тростянецького району Сумської області, що належали [PERSON] на підставі державного акту серії І-СМ № 006802 від 27.03.2002 (а.с.15) На випадок своєї смерті [PERSON] 27.03.2003 склала заповіт на імя позивач [PERSON], що підтверджується копією вказаного заповіту. (а.с.10) Спадщину після смерті [PERSON] позивачка прийняла заволодівши правовстановлюючими документом на спадкове майно, а саме державним актом серії І-СМ № 006802 від 27.03.2002. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 22.12.2015 спадкова справа після [PERSON] не заводилась, а згідно довідки Люджанської сільської ради від 14.09.2015 №344/02-28 інформація про спадкоємців [PERSON] за законом відсутня.(а.с.16) Таким чином, інші спадкоємці, які б прийняли спадщину судом не встановлені Разом із тим, як вбачається з матеріалів справи, згідно постанови державного нотаріуса Охтирської міської державної нотаріальної контори від 16.12.2015 позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що нею не було подано заяву про прийняття спадщини.(а.с.11) Таким чином, позивачка не має можливості оформити свої права на спадкове майно. Розглядаючи заявлені позивачкою вимоги про визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, суд виходить із того, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спадкові правовідносини регулювались відповідно до ЦК УРСР (1963). Так. згідно з ч. 1,2 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Згідно з ч.1-3 ст. 548 ЦК УРСР Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1-3 ст. 549 ЦК УРСР Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, діючі на час спірних правовідносин норми допускали фактичне прийняття спадкоємцем спадщини шляхом фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактично вступив у володіння спадковим майном, зокрема заволоділа державним актом на земельну ділянку, суд дійшов висновку, що прийнята нею спадщина, яка складається з земельної ділянки розміром 3,98 га, є належною їй з моменту відкриття спадщини, а тому заявлені вимоги, щодо визнання права власності на це спадкове майно підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved