Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом і просить стягнути аліменти з відповідача, посилаючись на наступні обставини. З 10.07.2009 року сторони перебувають у зареєстрованому Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 510, шлюбі. Шлюб не розірвано. Від шлюбу мають дитину неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Неповнолітня дитина мешкає разом з позивачкою. Домовленості щодо участі у матеріальному забезпеченні дитини не було досягнуто. Крім того, позивачка зазначає, що має недостатній рівень матеріального забезпечення, а відповідач працездатний. Тому просить суд стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки усіх видів доходу щомісяця до її повноліття до 16.08.2020 року включно. В судовому засіданні позивач просила позов задовольнити. Відповідач позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що з 10.07.2009 року сторони перебувають у зареєстрованому Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 510, шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 117851 (а.с. 3). Від шлюбу мають дитину неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 2). Дитина проживає з позивачкою, що підтверджується копією довідки з місця проживання про склад сімї та прописку (а.с. 4). Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 168491 батьком дитини дійсно є відповідач [PERSON] (а.с. 2). Відповідно до абзацу 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Виходячи з цього, відповідач, як батько, зобов'язаний брати участь у виховані та утримані своєї дитини наряду з позивачем. При цьому, відповідно до абзацу 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, згідно ст.182 цього Кодексу. Як встановлено судом, місце роботи відповідача [PERSON] невідоме. Суд вважає, що аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно ст.141 ЦПК України судові витрати у розмірі 640 грн. 00 коп. підлягають стягненню в дохід держави з відповідача, так як позивачка, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved