Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2017 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утриманнях малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку )доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.01.2017 року та до досягнення дітьми повноліття. Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» було внесено зміни до Сімейного кодексу України в частині визначення мінімального розміру аліментів на дитину, який не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В зв'язку з цим, на підставі ст.192 Сімейного кодексу України позивачка просила збільшити розмір аліментів присуджених за рішенням суду від 23.02.2017 року в частині збільшення мінімального розміру аліментів з 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 50%. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просила задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач в наданих письмових запереченнях просив провести розгляд справи без його участі. проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що зміни в законодавстві в частині визначення мінімального розміру аліментів не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення, така підстава не передбачена ст.192 Сімейного кодексу України та задоволення позовних вимог призведе до подвійного стягнення аліментів. Заслухавши пояснення позивачки, перевіривши доводи, викладені в письмових запереченнях відповідача, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 05.08.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], які після розірвання шлюбу між сторонами за рішенням суду від 06.02.2017 року залишились проживати разом із позивачкою. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2017 року у цивільній справі №203/139/17, провадження №2/0203/467/2017, яке набрало законної сили з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утриманнях малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку )доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.01.2017 року та до досягнення дітьми повноліття. Мінімальний розмір аліментів 30% прожиткового мінімуму було визначено відповідно до діючої на той час редакції ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України. 17.05.2017 року Верховною Радою України було прийнято Закону України №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни, зокрема до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України та якою, в редакції вказаного Закону, визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що задоволення заявлених позивачкою позовних вимог призведе до подвійного стягнення з нього аліментів за раніше ухваленим рішенням від 23.02.2017 року у цивільній справі №203/139/17 та рішенням у розглядаємій справі, а також посилання на роз'яснення, надані в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» про те, що зміни в законодавстві в частині визначення мінімального розміру аліментів не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення, а також на те, що така підстава не передбачена ст.192 Сімейного кодексу України. При цьому суд враховує, що предметом розгляду є не повторне стягнення аліментів та не перегляд раніше ухваленого судового рішення, а вирішення питання про зміну розміру аліментів з підстав, передбачених ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, до яких вказана правова норма відносить і інші випадки, передбачених цим Кодексом. Оскільки мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим за розмір, встановлений ч.2 ст.182 Сімейного кодексу, враховуючи відповідні зміни до вказаної статті в частині визначення мінімального розміру аліментів, вказані обставини є передбаченою ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України підставою для зміни раніше присуджених на користь позивачки аліментів за рішенням суду в частині визначення їх мінімального розміру, що виходячи із спільного обов'язку батьків щодо утримання дитини, урівняє сторони в їх спільному обов'язку щодо утримання дітей та буде відповідати інтересам останніх, забезпечить їх належне утримання. В зв'язку з цим, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог позивачки щодо збільшення мінімального розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2017 року у цивільній справі №203/139/17, провадження №2/0203/467/2017, з [PERSON] на користь позивачки на утримання малолітніх дітей з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved