Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, який мотивує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 28.01.2012р. по 29.10.2014р. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 19.07.2012р.н., який на даний час знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, хоча має таку можливість. Вважає, що відповідач має матеріальну можливість виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% від розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду та до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов\~ підтримує повністю, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за такими підставами. Згідно з ст.180 СК України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.01.2012р. по 29.10.2014р. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 19.07.2012р.н., який в даний час знаходиться на утриманні та вихованні матері. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання неповнолітньої дитини. У звязку з цим суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини за рішенням суду. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки, суд відповідно до ст.182 СК України враховує вік дитини до 4-х років, що дитина здорова, матеріально не забезпечена, а також стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який є здоровим та працездатним, офіційно працевлаштований, має постійний дохід у вигляді заробітної плати, інших неповнолітніх дітей та утриманців немає. За вказаних обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до повноліття дитини. Разом з тим, позивачка просить визначити мінімальний розмір аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає такі вимоги незаконними, оскільки відповідно до ч.2 ст.182СК України (в редакції, яка є чинною на час винесення даного судового рішення), мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст.184\~цього Кодексу. Таким чином, мінімальний розмір аліментів слід визначити на рівні 30% від розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю. Згідно зі ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в частини стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00грн. Відповідно до ст. 84\~ЦПК України, з урахуванням вимог\~ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розглядаючи справу в межах заявлених вимог,\~суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 600,00грн., сплата яких підтверджується договором про надання юридичних послуг від 30.06.2017р., який містить інформацію про вид наданих послуг, розрахунок їх вартості, порядок та строки оплати, а також розрахунком витрат на правову допомогу та квитанцією № 0.0.797075151.1від 30.06.2017р., які суд вважає належними та допустимими доказами.

Outcome: partial