Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила поновити строк звернення до суду з даним позовом, зобов`язати відповідача поновити позивачку на роботі на посаді викладача іноземної мови ДПТНЗ «Лисичанський професійний ліцей» та нарахувати плату за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2017 року по день поновлення на роботі. В обґрунтування позову зазначила, що працювала в ДПТНЗ «Лисичанський професійний ліцей» на посаді викладача іноземної мови. Стаж роботи складає 18 років. Позивачка є членом первинної профспілкової організації ДПТНЗ «Лисичанський професійний ліцей». Наказом Міністерства освіти і науки України № 885 від 21 червня 2017 року, утворена Комісія з припинення ДПТНЗ «Лисичанський професійний ліцей» та ДПНЗ «Лисичанський професійний гірничо - промисловий ліцей», яку очолив [PERSON] . В ході реорганізації вказаних навчальних закладів, відповідач на підставі наказу № 77-к від 31 серпня 2017 року припинив трудовий договір з позивачем на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням штату працівників, на підставі наказу № 130 від 31 серпня 2017 року відповідач звільнив позивача з займаної посади. Наказ отримано позивачкою 31 серпня 2017 року. Вважає, що відповідачем порушена процедура звільнення, оскільки її не повідомили за два місяці про звільнення, зі списком штатного розкладу не ознайомив і не запропонували посаду в реорганізованому навчальному закладі і особисту відмову від подальшого працевлаштування не отримав. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, просила задовольнити. У своїх поясненнях посилалась на обставини, викладені у позовній заяві, про що надала суду відповідні докази. Доповнила, що рішення Лисичанського міського суду від 26 січня 2018 р. не оскаржувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи у судовому засіданні вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення позивачки та представника 3-ї особи, дослідивши письмові доказ по справі, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач працювала на посаді викладача іноземної мови Державного професійно-технічного навчального закладу «Лисичанський професійний ліцей». Згідно п.п.1-3, 5 наказу міністра Міністерства освіти і науки України № 885 від 21 червня 2017 року «Про реорганізацію професійно-технічних навчальних закладів міста Лисичанська Луганської області» шляхом приєднання до Державного професійно-технічного навчального закладу «Привільський професійний ліцей» був припинений ДПТНЗ «Лисичанський професійний ліцей», правонаступником якого став Державний професійно-технічний навчальний заклад «Привільський професійний ліцей». Департаменту науки і освіти ЛОДА було доручено попередити керівників учбових закладів про вивільнення працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.8-10). 29 червня 2017 р. [PERSON]. , голова комісії з припинення та має право підпису, видав наказ № 120 від 29 червня 2017 р. «Про попередження працівників щодо реорганізації професійно - технічних навчальних закладів міста Лисичанська Луганської області» (а.с.11). Наказом № 77-к від 31 серпня 2017 р. позивач з 31 серпня 2017 р. була звільнена із займаної посади (а.с.7). 26 січня 2018 р. Лисичанським міським судом прийнято рішення у справі № 415/6673/16-ц, в якому у задоволенні позову [PERSON] до ДПТНЗ «Привільський професійний ліцей» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено внаслідок відсутності порушень з боку відповідача під час звільнення. Рішення набрало законної сили (а.с.39-41). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беріть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки вищевказане рішення суду набрало законної сили, висновки суду щодо законності звільнення позивачки є встановленою обставиною, яка не доказується при розгляді даної справи, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Окрім того, оскільки позивачка перебувала у трудових відносинах із Державним професійно-технічним навчальним закладом «Лисичанський професійний ліцей», звідки і була звільнена, а не з фізичною особою - [PERSON] голова комісії [PERSON] не є належним відповідачем у цій справі, що також є підставою для відмови у задоволенні позову.. На підставі викладеного, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed