Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулася із позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 10 червня 2003 року між сторонами укладено шлюбу. Під час перебування у шлюбі позивачка та відповідач придбали автомобіль марки MAN TGA 410, 2001 року випуску зеленого кольору, д.н.з. [NUMBER], причеп LECINENA 265, 2001 року випуску сірого кольору, д.н.з. [NUMBER], автомобіль марки T5, 2005 року випуску білого кольору, д.н.з. [NUMBER]. 22.01.2013 року рішенням Миколаївського районного суду шлюб між ними було розірвано. Оскільки відповідач у добровільному порядку відмовився поділити спільно нажите майно, а тому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки MAN TGA 410, 2001 року випуску зеленого кольору, д.н.з. [NUMBER], та стягнути на її користь грошову компенсацію за 1/2 частину його вартості, визнати за нею право власності на 1/2 частину причепа LECINENA 265, 2001 року випуску сірого кольору, д.н.з. [NUMBER], та стягнути на її користь грошову компенсацію за 1/2 частину його вартості, а також визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки VOLKSWAGEN T5, 2005 року випуску білого кольору, д.н.з. [NUMBER]. та стягнути на її користь грошову компенсацію за 1/2 частину його вартості. У судовому засіданні позивачка так її представник [PERSON] уточнили позовні вимоги та просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину вартості автомобіля марки MAN TGA 410, 2001 року випуску зеленого кольору, д.н.з. [NUMBER], яка відповідно до висновку №505 судової авто-товарознавчої експертизи становить 80 418,49 грн., 1/2 частину вартості автомобіля марки VOLKSWAGEN T5, 2005 року випуску білого кольору, д.н.з. [NUMBER], яка відповідно до висновку №510 судової авто-товарознавчої експертизи становить 45 960,00 грн, стягнути витрати на проведення експертизи, а також судові витрати в сумі 348,00 грн. У судовому засіданні відповідач та його представник [PERSON] заперечили щодо задоволення позовних вимог та просили в позові відмовити в повному обсязі.. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Згідно зі ст. 60 СК України (чинного з 1 січня 2004 року) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, у відповідності до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При цьому статтею 71 СК України визначено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»зазначив у п.22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, законодавець визначився, що поділ спільної сумісної власності подружжя здійснюється в натурі. При цьому у п.25 вищезазначеної Постанови зазначено, в разі якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 2003 по 2013 р.р. перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого придбали автомобіль марки MAN TGA 410, 2001 року випуску зеленого кольору, д.н.з. [NUMBER] та автомобіль марки T5, 2005 року випуску білого кольору, д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до висновку №510 судової авто товарознавчої експертизи від 31.03.2014 року середня ринкова ціна автомобіля марки MAN TGA 410, 2001 року д.н.з. [NUMBER], № дв. [NUMBER], ідентифікаційний номер [NUMBER], станом на дату дослідження становить 160836,99 грн. Згідно висновку №505 судової авто товарознавчої експертизи від 31.03.2014 року середня ринкова ціна автомобіля марки VOLKSWAGEN T5, 2005 року випуску, д.н.з. [NUMBER], № дв. [NUMBER], ідентифікаційний номер [NUMBER], станом на час завершення експертизи, становить 91920,00 грн. У зв'язку з цим вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial