overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом , в якому просить стягнути з [PERSON] кошти на своє утримання , мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем не перебувала в зареєстрованому шлюбі , а проживали цивільним шлюбом та від спільного проживання з відповідачем 09.02.2015 року народилася донька [PERSON] , яка проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. В даний час вона ніде не працює , а доглядає за дитиною , а тому просить стягувати з відповідача на своє утримання 1/4 частину всіх видів його заробітку . В судове засідання позивачка не зявилась, подала суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судовому засіданні та в поданих запереченнях вказав , що відповідач проживав однією сім'єю з позивачкою лише пять місяців , не займався з нею веденням спільного господарства , а тому права на своє утримання позивачка не може мати, також відповідач має на своєму утриманні батька та просить відмовити в задоволені позову . В подальшому в судове засідання не з'явився подав суду заяву про слухання справи у відсутність представника відповідача та відповідача . Суд, дослідивши докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що від спільного проживання позивачки і відповідача без реєстрації шлюбу народилася донька [PERSON] , 09 лютого 2015 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-АМ №307580 (а.с.2) відповідач записаний батьком дитини. Малолітня [PERSON], проживає та перебуває на утриманні позивачки , що підтверджується довідкою квартального комітету №4 Козятинської міської ради (а.с.6). Позивачка ніде не працює , здійснює догляд за дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини. Згідно з ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Відповідно до довідки №1331 від 17.12.2015 року відповідач працює помічником машиніста тепловоза в ДТГО «ПЗЗ» Відокремлений підрозділ локомотивне депо Козятин, отримує стабільну заробітну плату, а тому в змозі утримувати позивачку. Виходячи з наведеного , враховуючи , що у відповідача на утриманні знаходиться батько інвалід другої групи, суд приходить до висновку , що позовні вимоги позивачки необхідно задовольнити частково та стягнути на її користь кошти на утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку відповідача .

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом, в якому прохає розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись при цьому на те, що шлюбні відносини припинені та відновленню не підлягають, оскільки вони мешкають окремо і спільного господарства не ведуть. Вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, оскільки відповідач пішов з родини. Відповідач в судове засідання не зявився. Заперечень на позов не надав. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, суд встановив наступне: шлюб між сторонами укладено 07.06.2016 року в Ленінському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 166. Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини сторони припинили, відновлення їх неможливе. Збереження сімї перешкоджає законним інтересам позивача гарантованим Конституцією України. Суперечки про розподіл майна між сторонами не має. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом, в якому прохає розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись при цьому на те, що шлюбні відносини припинені та відновленню не підлягають, оскільки вони мешкають окремо і спільного господарства не ведуть. Вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Прохає залишити їй дівоче прізвище та змінити прізвище спільній дитині. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився. Заперечень на позов не надав. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Зі письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши обставини справи, суд встановив наступне: шлюб між сторонами укладено 05 лютого 2013 року в Ленінському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом № 25. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] [INFO] Шлюбні відносини сторони припинили, відновлення їх неможливе. Збереження сім'ї перешкоджає законним інтересам позивача гарантованим Конституцією України. Суперечки про розподіл майна між сторонами не має. Дитина залишиться проживати разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] Відповідно до вимог ст. 148 СК України зміна прізвища дитини можлива в разі наявності згоди обох батьків або якщо згоди не досягнуто з урахуванням виконання батьками своїх обов'язків щодо дитини, а також інших обставин, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Згідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи відсутність відомостей щодо позиції відповідача з приводу зміни прізвища дитина, а також відсутність будь-яких припустимих доказів з боку позивачки відносно дотримання сторонами вимог ч. 4 ст. 148 СК України - суд вважає, що в частині зміни прізвища дитини позов задоволенню не підлягає за ненаданням належних доказів що не позбавляє права сторони на подачу повторно зазначеного позову в разі отримання належних доказів. На підставі викладеного ,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить розірвати шлюб, укладений ними, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що з вересня 2010 року вони з відповідачем припинили подружні відносини, так як мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, крім цього, відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач позов визнав повністю. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 серпня 2005 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони відновлювати подружні стосунки не бажають, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін як подружжя та збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Після розірвання шлюбу позивачка виявила бажання залишити прізвище «[PERSON]». Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Малолітня [PERSON] проживає з матір'ю - позивачкою у справі та знаходиться на її утриманні, відповідачем цей факт визнаний, тому він не підлягає доказуванню. Враховуючи, що відповідач позов визнав повністю, що не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає за можливе стягувати з нього аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 110, 112, 113, 180-183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] і просить суд розірвати шлюб, укладений ними, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем припинили подружні відносини з липня 2015 року, так як мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, крім цього, відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дітей, постійної роботи та стабільного щомісячного заробітку не має, тому просить суд стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі. В судове засідання позивачка не з'явилась, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі і просить справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи повторно повідомлений належним чином. Позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 2009 року. Від шлюбу мають малолітніх доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивачка відновлювати подружні стосунки не бажає, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін як подружжя та збереження шлюбу не відповідає її інтересам. Після розірвання шлюбу позивачка виявила бажання залишити прізвище «[PERSON]». Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з матір'ю - позивачкою у справі та знаходиться на її утриманні - цей факт підтверджується довідкою від 01 грудня 2015 року № 236, виданою асоціацією співвласників житлових будинків «Довіра». Враховуючи, що відповідач отримав копію позовної заяви, з позовними вимогами ознайомлений, про місце і час розгляду справи повторно повідомлений належним чином, однак заперечення проти позову не надав, з огляду на вищевикладене суд вважає за можливе стягувати аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір за судовий розгляд позову про стягнення аліментів в розмірі 551,20 грн., а на користь позивачки - відшкодування сплаченого судового збору за подання позову в розмірі 551,20 грн. На підставі наведеного, ст.ст. 110, 112, 113, 180-183 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання втративши право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником будинку [ADDRESS]. В даному будинку зареєстрована та проживала відповідач до 09 січня 2015 року. Вона проживала за іншою адресою. В теперішній час житловий будинок їй необхідний для особистого проживання та її сім'ї. 03 жовтня 2014 року вона письмово попередила листом відповідача про розірвання договору найма житла, який в 2008 році був укладений у усній формі на невизначений строк. З 09.01.2015 року [PERSON] не проживає у її будинку, але з реєстрації не знялася. Просить розірвати договір найма житлового будинку, за адресою вул. Черняховського,8 та визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням у вказаному будинку. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином. Суд приходить до висновку про слухання справи на підставі доказів які маються в матеріалах справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з договору купівлі-продажу нерухомого майна від 08.11.2006 року, посвідченого нотаріусом, позивачці належить на праві приватної власності будинок [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] з 04.06.2008 року, що підтверджується домовою книгою для прописки громадян. У відповідності зі ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, передбачає стаття 391 ЦК України. Відповідно статті 168 ЖК України, договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, а відповідача визнати таким, що втратила право користування житловим приміщенням, в будинку [ADDRESS], знявши її з реєстрації із спірної житлової площі, розірвавши договір найму житлового будинку по вул. Черняховського,8 у м. Краматорську, укладений між сторонами по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання втративши право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником будинку [ADDRESS]. В даному зареєстрована відповідач, яка не проживають більше року, так як постійно проживає по [ADDRESS]. Просить визнати відповідача таким, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS], у зв'язку з не проживанням в ньому без поважних причин більше року. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала, дійсно не проживає по вказаному адрес з січня 2014 року, але з реєстрації не знімається у зв'язку з тим, що родич позивача не повертає їй борг. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належить позивачу. Відповідач [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] з 16.12.2009 року, що підтверджується домовою книгою для прописки громадян. У відповідності зі ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, передбачає стаття 391 ЦК України. Відповідно до статті 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, а відповідача визнати таким, що втратила право користування житловим приміщенням в будинок [ADDRESS], знявши її з реєстрації із спірної житлової площі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання втративши право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником будинку №5 по вул. Новгородська в м. Краматорську. В даному будинку зареєстрований колишній власник будинку, відповідач, який проживає за іншою адресою. В теперішній час житловий будинок їй необхідний для особистого проживання та її сімї. Відповідач при укладенні договору купівлі-продажу будинку, зобовязався до 27.05.2015 р. знятись з реєстрації. Відповідач не проживає у її будинку, але з реєстрації не знявся, особистих речей не зберігає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у вказаному будинку. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Суд приходить до висновку про слухання справи на підставі доказів які маються в матеріалах справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.05.2015 року, посвідченого нотаріусом, позивачці належить на праві приватної власності будинок №5 по вул. Новгородській в м. Краматорську. При укладені договору купівлі-продажу відповідач зобовязався до 27.05.2015 р. знятись з реєстрації. Відповідач зареєстрований у [INFO] з 1996 року, що підтверджується домовою книгою для прописки громадян. У відповідності зі ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, передбачає стаття 391 ЦК України. У відповідності зі ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, а відповідача визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в будинку №5 по вул. Новгородської в м. Краматорську, знявши його з реєстрації із спірної житлової площі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що є власницею 1/3 житлового будинку в с.Городище, вул.Зарічна, 12, Козівського району. Колишній чоловік дочки [PERSON], [PERSON] зареєстрований у вказаному будинку, з 2013 року не проживає, оскільки виїхав за межі України. Зняття з реєстрації [PERSON] необхідне позивачці для оформлення субсидії. Просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в с.Городище, вул.Зарічна, 12, Козівського району, Тернопільської області. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Свідок [PERSON] показав, що [PERSON] у будинку в с.Городище, вул.Зарічна, 12, Козівського району, Тернопільської області не проживає більше трьох років. Свідок [PERSON] дала аналогічні покази, що і свідок [PERSON]. Відповідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивачки, покази свідків, дослідивши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить 1/3 частина житлового будинку в с.Городище, вул.Зарічна, 12, Козівського району, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20 вересня 2002, підтверджується копією свідоцтва (а.с.16), копією реєстраційного посвідчення від 11 листопада 2002 року (а.с.21). Рішенням Козівського районного суду від 16 липня 2014 року шлюб між донькою [PERSON], [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.9). [PERSON] зареєстрований в [INFO], більше року не проживає, підтверджується довідкою Городищенської сільської ради №382/02-19 від 29 серпня 2016 року (а.с.3), актом обстеження факту проживання [PERSON] №381/02-19 від 29 серпня 2016 року (а.с.4). Зняття з реєстрації [PERSON] необхідне позивачці для оформлення субсидії. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі наведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо неї. Написання мотивованого тексту рішення вимагає додаткового часу, а тому в силу ст. 218 ЦПК України суд вважає за можливе оголосити вступну і резолютивну частину рішення. Повний текст рішення у відповідності до ч.3 ст. 209 ЦПК України буде виготовлено протягом п'яти днів.

Outcome: approved