Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 28 січня 2012 року. Шлюб зареєстровано у Судилківській сільській раді Шепетівського району Хмельницької області, актовий запис № 261. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружні відносини припинилися 9 березня 2014 року. Спільне життя не склалось через протилежні погляди на шлюб та сім'ю, відповідач нехтує сімейними цінностями, не поважає дружину, не піклується про створення в сім'ї доброзичливої атмосфери, у нетверезому стані вдається до побоїв дружини. Вказуючи на неможливість примирення, просила шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] до суду на розгляд справи не з'явилась, направила заяву, позовні вимоги підтримала, просила справу слухати у її відсутність, змінити прізвище з [PERSON] на [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи міститься відповідна розписка, своїм процесуальним правом не скористався, відзиву на позов не надіслав. Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 28 січня 2012 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований у Судилківській сільській раді Шепетівського району Хмельницької області, актовий запис № 261, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про її народження. З 9 березня 2014 року сторони не проживають разом, наданий судом строк для примирення не привів до відновлення подружніх відносин. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги вимоги позивачки, суд вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам та інтересам дитини. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документальнопідтверджені судові витрати. На підставі викладеного, ч.1 ст.110, ст.112, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved