Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, уточненим в ході судового розгляду, до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в шлюбних стосунках з 05 серпня 2011 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. З 01 вересня 2016 року вони з чоловіком припинили сімейні стосунки, з зазначеного часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вказуючи на те, що їх сімейні стосунки відновленню не підлягають, так як сімя розпалась остаточно, та що відповідач з моменту припинення сімейних стосунків допомоги на утримання дитини їй не надає, позивачка просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з нього на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повнолітнього віку. В судовому засіданні позивачка свої вимоги щодо розірвання шлюбу і стягнення аліментів, розмір яких нею було зменшено з 1/2 до ? частки доходу відповідача, підтримала і просила суд їх задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON] проти розірвання шлюбу та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі ? частки його доходу не заперечували. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2011 року. Їх шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Амвросіївського районного управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 88 (арк.спр.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю, що підтверджується свідоцтвом про її народження та довідкою про склад сімї (арк.спр.3, 13). Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження шлюбу. Досліджені у справі докази та позиція сторін, кожна з яких вважала за неможливе збереження шлюбу та відновлення сімейних стосунків і не бажала цього, дають суду підстави для визнання обґрунтованими доводів позивачки щодо розірвання шлюбу. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру не заявлений, місце проживання дитини, як свідчать досліджені докази, визначено сторонами самостійно. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з наступного. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Одним з способів виконання батьками обовязку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 Сімейного Кодексу. Розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 Сімейного Кодексу. Частиною другою ст.182 цього Кодексу встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Законом України №2037-У111 від 17.05.2017року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», що набрав чинності 08.07.2017року, встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено в судовому засіданні відповідач є особою працездатного віку, працює машиністом гірничо-виймальних машин в ПАТ «Покровське». Відповідно до довідки Мирноградського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, стягнення за виконавчими листами з відповідача не провадяться (а.с. 22). Як підтвердив у судовому засіданні відповідач, єдиним його утриманцем є донька [PERSON]. Оскільки відповідачем визнані позовні вимоги і обставин та підстав для звільнення його від обовязку утримувати дитину судом не встановлено, суд вважає за необхідне вимоги позивачки щодо стягнення з нього аліментів на її користь на утримання дитини задовольнити повністю, стягнувши з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що з врахуванням встановлених судом обставин такий порядок визначення аліментів буде найбільш сприятливим і найбільш відповідатиме інтересам дитини. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до вимог ст.88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 640 грн., так як позивачка на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду.

Outcome: approved