Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ,в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень на кожного з дітей, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває у шлюбі зареєстрованому 09.11.2010 виконкомом Шепетинської сільської ради Дубенського району Рівненської області. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею. Відповідач належним чином не виконує своїх обов`язків щодо утримання дітей, хоча має таку можливість. Відповідач є підприємцем, має немалі, а том може забезпечити дітей на достатньому рівні і виплачувати більшу суму ніж передбачений законом мінімум, оскільки діти відвідують різні гуртки, які потребують додаткових витрат. Просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 01.01.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяви, яку просила задовольнити у повному обсязі. Відповідачем подано письмові пояснення, в яких зазначив, що позов визнає частково, в розмірі 2200 грн.: на утримання [PERSON] , [INFO] , - 1200 грн., на утримання [PERSON] , [INFO] , - 1000 грн. Зазначає, що він не працевлаштований, отримує нестабільний, незначний дохід від нерегулярних підробітків, його матеріальний стан є незадовільним. Доказів того, що він спроможний сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач до суду не надала. У судове засідання відповідач не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зазначила, що [PERSON] офіційно не працевлаштований, його дохід є нестабільним та не значним, а тому сплачувати аліменти у розмірі 5000 грн. на дітей щомісячно, він не має можливості. Позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просить позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з відповідача аліменти у розмірі 2200 грн. на обох дітей. Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09.11.2010 виконкомом Шепетинської сільської ради Дубенського району Рівненської області, актовий запис №19 (а.с. 9). [PERSON] народився [INFO] , та [PERSON] народився [INFO] . Їхніми батьками у свідоцтвах про народження зазначені сторони по справі (а.с. 7, 8). Згідно довідки про фактичне місце проживання № 03-15 від 24.02.2021, виданої Смизькою селищною радою, [PERSON] разом з синами: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , дійсно фактично проживають за адресою: [ADDRESS] та перебувають на її утриманні (а.с. 16). Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно ч.1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач повинен виконувати обов`язок по утриманню своїх неповнолітніх дітей. Суд враховує, що відповідач офіційно не працевлаштований, визнає позов частково, та вважає, що є підстави для призначення аліментів у розмірі 1500 гривень, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно. Вказаний розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку дітей, їхніх потреб та таким, що створить відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру. Тому позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст. 141 ЦПК України 908 гривень судового збору в дохід держави.

Outcome: partial