overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що вона перебуває в шлюбі з відповідачем, який зареєстровано 24.06.1989 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та повністю знаходяться на її утриманні. Відповідач відмовляється добровільно утримувати дочку. Матеріальної допомоги добровільно не надає. Прохає суд постановити рішення яким стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % передбаченого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до її повноліття. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, прохали їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Головуючий ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши обставини справи, докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та повністю знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач здоровий, працездатний, повинен утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини від доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] повноліття на користь її матері позивачки по справі [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] з 05.06.1999 року, та який розірвано 16.10.2013 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] проживає окремо, та відмовляється добровільно утримувати неповнолітнього сина. Матеріальної допомоги добровільно не надає. Прохає суд постановити рішення яким стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % передбаченого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до повноліття дитини. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги позивачки [PERSON] підтримав повністю, прохав їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши обставини справи, докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач здоровий, працездатний і працює, повинен утримувати свого неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття, а тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини від доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення сином [PERSON], [INFO], повноліття на користь його матері позивачки по справі [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим,що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, який зареєстровано 11.12.2004 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO],яка проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач відмовляється добровільно утримувати дитину. Матеріальної допомоги добровільно не надає. Прохає суд постановити рішення яким стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % передбаченого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши обставини справи, докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], 23.07.2008 р .н. яка проживає з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач здоровий, працездатний і працює, повинен утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, а тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини від доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття на користь її матері позивачки по справі [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем, який розірвано 13.08.2015 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] проживає окремо, та відмовляється добровільно утримувати дитину. Матеріальної допомоги добровільно не надає. Прохає суд постановити рішення яким стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % передбаченого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Суд, заслухавши сторони, дослідивши обставини справи, докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач здоровий, працездатний, працює не офіційно, повинен утримувати свою неповнолітню доньку до досягнення нею повноліття, а тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини від доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення донькою [PERSON], [INFO], повноліття на користь її матері позивачки по справі [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим,що вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з весни 2003 року. Мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] проживає окремо, та відмовляється добровільно утримувати дитину. Матеріальної допомоги добровільно не надає. Прохає суд постановити рішення яким стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % передбаченого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнав, не заперечував щодо його задоволення. Суд, заслухавши сторони, дослідивши обставини справи, докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони перебували з 2003 року у фактичних шлюбних відносинах, та мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач здоровий, працездатний і працює, повинен утримувати свою неповнолітню доньку до досягнення нею повноліття, а тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини від доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення донькою [PERSON], [INFO], повноліття на користь її матері позивачки по справі [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свій позов тим,що вона проживає в цивільному шлюбі з відповідачем . Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO],який повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач відмовляється добровільно утримувати дитину. Матеріальної допомоги добровільно не надає. Прохає суд постановити рішення яким стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % передбаченого законом прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, прохала їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши обставини справи, докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони перебувають в цивільному шлюбі та мають спільну дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Відповідач не надає ніяких коштів на утримання неповнолітнього сина. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач здоровий, працездатний, повинен утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, а тому суд вважає за можливе стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини від доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття на користь його матері позивачки по справі [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: жилим будинком [ADDRESS]. Позивачка посилається на те, що вона є власниками будинку в [ADDRESS], в якому з 1996 року по 2002 рік був зареєстрований та проживав також [PERSON],бувший чоловік її дочки-[PERSON]. В 2002 р.,внаслідок сімейних обставин,а саме:припинення шлюбних відносин, [PERSON] залишив місце реєстрації та переїхав на інше постійне місце проживання. Його реєстрація створює їй , як власнику, перешкоди у здійсненні права власника розпоряджатися своєю власністю. Відповідач добровільно, за власною ініціативою вибув, а вірніше, не проживає у спірному будинку, речей його немає. Позивачка просить визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим будинком [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка підтримала позов. Доповнила,що будинок має [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Про день та час розгляду справи судом повідомлений. Заяв,клопотань не надіслав. Свідок [PERSON] суду пояснила,що працює в с.Феневичі листоношею. [PERSON] в будинку [PERSON] не проживає більше 5 років. Після того, як він розійшовся з дочкою позивачки,та працює в Києві, а [PERSON] в основному ходить п»яний по селі. Своє місце проживання він міняє часто. Свідок [PERSON] пояснила,що вона сусідка [PERSON] по будинку. Років п»ять,як став пить, [PERSON] не проживає в будинку [PERSON] Відтоді вона його не бачила навіть в селі. Вислухавши позивачку, допитавши свідків та вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ст. 405 Цивільного кодексу України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З копії Довідки Феневицької сільської ради від 23.02. 2017 року № 178 слідує,що згідно запису Погосподарської книги №6, Номер об»єкта №01-0530-1 за [PERSON] значиться житловий будинок,який розташований в [ADDRESS]. З Акту від 22 лютого 2016 року слідує,що [PERSON],[INFO] р.н.за адресою [ADDRESS] не проживає з 2002 року по даний час. Отже, судом встановлено, що [PERSON],[INFO], як бувший член сім»ї (зять) [PERSON] вибув із будинку [ADDRESS],добровільно, без поважних причин: не на роботу, не на лікування, не у відрядження, не проживає у спірному будинку більше одного року, комунальні платежі не сплачує, речей його немає, а тому позов слід задовольнити. На підставі наведеного ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька ,посилаючись на те,що вона з відповідачем знаходилася в шлюбі з 18.11.1998 року. Шлюб розірвано в 2011 року. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей сина [PERSON] [INFO] та доньок [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. З часу розірвання шлюбу 2011 року відповідач з дітьми не спілкується,проживає б іншому місці,вихованням дітей не займається. Діти хворіють,за рекомендацією лікарів , необхідне періодичне перебування дітей на морі ,позивачка вирішила оздоровити їх за кордоном,але відповідач добровільно не дає згоди на виїзд дітей за кордон. Позивачка просила дозволити оформлення відповідних документів без згоди відповідача на виїзд дітей за кордон на відпочинок. Позивачка свій позов підтримала та просила його задовольнити,про що подала до суду заяву. Відповідач повторно до суду не з»явився,будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи в суді. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Октябрської райради в м.Полтаві в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Суд вважає,що в справі достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і тому справу можливо слухати без відповідача та винести рішення. Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи,суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки. Судом встановленого позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який розірвано в 2011 році. . Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей сина [PERSON] [INFO] та доньок [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. З часу розірвання шлюбу 2011 року відповідач з дітьми не спілкується,проживає б іншому місці,вихованням дітей не займається. Діти хворіють,за рекомендацією лікарів , необхідне періодичне перебування дітей на морі ,позивачка вирішила оздоровити їх за кордоном,але відповідач добровільно не дає згоди на виїзд дітей за кордон. У відповідності до ст..150 СК України батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дітей,їх фізичний,духовний та моральний розвиток . Ст.155 ч.2 СК України передбачає,що батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст..313 ч.І ЦК України фізична особа має право на свободу пересування.... Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років ,має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів),піклувальників та в їхньому супроводі або у супроводі осіб,які уповноважені ними. Суд не вбачає підстав для відповідача в ненаданні дозволу на виїзд сина на відпочинок. Дії відповідача ущемляють право неповнолітнього на відпочинок та лікування та є безпідставними. Суд вважає, що в справі достатньо доказів для задоволення заяви позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Вказувала, що 20 січня 1996 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 липня 2017 року шлюб розірвано. Під час шлюбу ними було придбано нерухоме та рухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру за адресою м. Чернівці по вул. Коперніка, будинок № 2 «б» квартира № 20 та автомобіль марки: Opel Vivaro, державний номерний знак [NUMBER], 2013 року випуску. У зв'язку із тим, що договори купівлі-продажу вище вказаного нерухомого та рухомого майна були укладений між продавцями та відповідачем, вона вимушена була звернутись до суду з відповідним позовом, так як відповідач не бажає в добровільному порядку визначити частки кожного з подружжя в спільно придбаному майні. Просила визнати за нею право спільної часткової власності на 1/2 частки на двох кімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою м. Чернівці по вул. Коперніка, будинок № 2 «б» квартира № 20; визнати за нею право спільної часткової власності на 1/2 частки на автомобіль марки Opel Vivaro, державний номерний знак [NUMBER], 2013 року випуску. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засідання визнав позов в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Судом встановлено, що викладені в позовній заяві обставини повністю підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами а саме: 20 січня 1996 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 липня 2017 року (а.с.9). Під час шлюбу сторонами було спільно придбано нерухоме та рухоме майно, а саме: 16 вересня 2002 року двокімнатну квартиру за адресою м. Чернівці по вул. Коперніка, будинок № 2 «б» квартира № 20, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири ВАВ №104799 від 16.09.2002 року (а.с.8) та автомобіль марки: Opel Vivaro, державний номерний знак [NUMBER], 2013 року випуску, що підтверджується листом №31/24/07-2274 від 16.08.2017 року в.о. начальника РСЦ МВС в Чернівецькій області [PERSON]. Так, у відповідності до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю, як такий, що визнаний відповідачем і визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи, чи інтереси інших осіб. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, вказуючи, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], але не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не відвідує її, не цікавиться здоров'ям дитини та матеріально її не забезпечує. Просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на ті ж обставини, що й у позовній заяві. Прокурор Дюміна О.В. вважала за доцільне позов задовольнити, оскільки це цілком буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини. Представник третьої особи органу опіки та піклування Костянтинівської райдержадміністрації Калашникова Я.В. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] до суду на розгляд справи не з'явилася, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив та від нього не надходило заяв та клопотань про відкладення розгляду справи. Згідно ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі, про що позивачка не заперечувала. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], прокурора Дюміної О.В., представника третьої особи Калашникової Я.В., дослідивши надані докази по справі, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8). Неповнолітня [PERSON], [INFO], мешкає разом із матір'ю [PERSON] (а.с. 10). Відповідач [PERSON] вихованням і утриманням неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], не займається, не забезпечує продуктами харчування, одягом та взуттям, не турбується про її фізичний та духовний розвиток. Орган опіки та піклування Костянтинівської райдержадміністрації вважає доцільним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав у відношенні його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], (а.с. 46). Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] не виконує свої обов'язки по вихованню і утриманню своєї малолітньої доньки [PERSON], [INFO], ухиляється від виконання батьківських обов'язків, ї його варто позбавити батьківських прав у відношенні неповнолітньої доньки. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню у відшкодування витрат по сплаті судового збору 114,70 грн.

Outcome: approved