Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон [PERSON], [INFO] та надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон України без згоди батька. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 25 січня 1997 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, з яким мають спільну неповнолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO]. 29.10.2013 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачкою. На теперішній час донька проживає з нею, вона її матеріально забезпечує, піклується про фізичний та духовний розвиток. Через захворювання доньки вона кожного року вивозить її на оздоровлення до морської кліматичної зони. Кожного разу вимушена шукати відповідача у справі з метою надання дозволу на виїзд дитини за межі України, відповідач не відповідає на телефонні дзвінки. Така позиція відповідача шкодить інтересам та здоров'ю дитини, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з дійсним позовом. В судовому засіданні позивач та її адвокат підтримали позов, прохали суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечує проти позову, пояснив,що не заперечує проти виїзду за кордон дитини з матір'ю, але він повинен бути обізнаний про ці дії. Представник Крюківського районного відділу ДМС в Полтавській області в судове засідання не з*явилися, направили клопотання про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову, тому що дійсно дитина потребує постійного догляду та лікуванню, мається рішення виконавчого комітету про надання дозволу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Судом встановлено, що з 25 січня 1997 року позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], з яким мають спільну неповнолітню дитину, дочку [PERSON], [INFO]. 29.10.2013 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з позивачкою. Позивачка, за станом здоров*я дитини, вимушена тимчасово виїжджати з дитиною за кордон на лікування дитини. Для виїзду дитини за кордон необхідно мати нотаріальний дозвіл відповідача, однак відповідач ухиляється від надання такого дозволу. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. п.18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Судом враховано, що відповідно до довідки Кременчуцького обласного протитуберкульозного диспансеру [PERSON], [INFO] дійсно перебуває на диспансерному обліку з діагнозом «тубінфіцирований лівосторонній подмишечний лімфоаденіт в стадіі кальцінації». Відповідно до медичних довідок потребує оздоровлення в осінньо- весняний період санаторно-курортного лікування. Судом також враховано, відповідно до медичних довідок, що в разі несвоєчасного надання медичного лікування стан здоров*я дитини може погіршитися. При прийнятті рішення судом також враховано, що раніше, 11.12.2013 року, [PERSON] давав згоду на тимчасову поїздку за кордон до Грузії / лікування [PERSON] діагноз пієлонефрит/. [PERSON] дійсно перебувала на лікуванні з приводу своєї хвороби з 17.06.2014 року по 08.07.2014року у ТОВ «Хірургічна клініка SALVE» 245625756, Грузія, Аджарія. Відповідно до рішення виконавчого комітету Крюківської районної ради м.Кременчука Полтавської області №239 від 25.09.2014року прийнято за доцільне надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України [PERSON], [INFO] без нотаріальної згоди та супроводу батька [PERSON]. Судом також враховано, що після звернення до нього в черговий раз позивача на отримання дозволу, відповідач [PERSON] 20.05.2014року нотаріально оформив заяву про надання дозволу, але не надав її позивачу, чим позбавив можливість позивача своєчасно скористатись цим дозволом для лікування дитини. Оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO] за кордон без згоди батька в супроводі матері - [PERSON] або інших осіб, уповноважених нею за нотаріально посвідченою згодою, без нотаріально посвідченої згоди батька [PERSON] та виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон [PERSON], [INFO].

Outcome: approved