Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 13 червня 1987 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову за актовим записом №366. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з 13 червня 1987 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки сторони мають різні погляди на життя та ведення спільного господарства. З червня 2020 року фактично сім`я припинила своє існування. Позивачка вважає, що подальше спільне життя суперечить її інтересам, вона не зацікавлена в збереженні шлюбу, тому просила його розірвати. Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від суду від 21 грудня 2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечував. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з таких підстав. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 13 червня 1987 року Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову за актовим записом №366, під час державної реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 13 червня 1987 року Виконавчим комітетом Червонозаводської районної Ради народних депутатів м. Харкова). Від цього шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. За змістом положень ч.1 ст.24 СК України та ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне залежить виключно від волевиявлення особи, яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, та не може залежати від бажання іншого з подружжя. Враховуючи те, що позивачка [PERSON] у позовній заяві просить після розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін, суд приходить висновку про необхідність залишення позивачці прізвища « [PERSON] ». Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. Позивачка та відповідач у своїх заявах підтвердили суду, що збереження родини не є можливим, клопотань про надання часу на примирення не заявили. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, визнавши заявлені позовні вимоги, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 гривень. На підставі ч.3 ст.105, ст.ст.110, 111, 112 Сімейного Кодексу України і

Outcome: approved