Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до її повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 1997 року та проживали однією сім'єю до 11 лютого 2013р. Шлюб був розірваний згідно рішення Миргородського міськрайонного суду від 11.02.2013р. Від цього шлюбу мається син [PERSON] [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні, а відповідач, будучи працездатним, не допомагає їй утримувати матеріально неповнолітнього сина, інших утриманців відповідач не має. Дитина з дитинства страждає на захворювання серцево - судинної системи. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] надав суду заяву 09.09.2014р. (а.с.21) про визнання позову та розгляд справи в його відсутності. Виходячи із наданих стороною доказів, захисту інтересів неповнолітньої дитини суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, як слідує із позовної заяви що відповідно до рішення Миргородського міськрайонного суду від 11.02.2013р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с. 11) Від цього шлюбу у сторін мається син [PERSON] [INFO], батьком якого записаний у свідоцтві про народження відповідач - [PERSON] (а.с.5). Дитина знаходиться на утриманні матері, хворіє з дитинства на серцево - судинні захворювання, а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання їх сина (а.с.9). Даних про те, що відповідач сплачує аліменти іншій особі суду не надано, тому він може надавати таку допомогу, тобто як зазначено в позові в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 серпня 2014 року - моменту звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. Відповідно до частини 1 п.3 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року від сплати судового збору звільняються позивачі по позовним заявам про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету м. Миргорода 243,60 грн. судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка [PERSON] при зверненні до суду.

Outcome: approved