Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з даним позовом з подальшим уточненням позовних вимог до відповідача, посилаючись на те, що вона працювала за контрактом з 23.01.2006 року по 22.01.2011 року включно на посаді директора Державного комунального підприємства кінотеатр «Лейпціг». Наказом начальника ГУ культури КМДА № 16-К від 20.01.2011 року позивачку було звільнено з посади директора ДКП «Кінотеатр «Лейпціг» з 24.01.2011 року у зв'язку із закінченням дії контракту. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18.04.2013 року було встановлено, що з 22.01.2011 року по 17.09.2012 року [PERSON] фактично виконувала обов'язки директора кінотеатру та встановлено її дату звільнення з роботи 17.09.2012 року. Позивач зазначає, що їй не було виплачено заробітну плату за фактично відпрацьований час, компенсацію за невикористану відпустку за відпрацьований період в сумі 37 481,49 грн. середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 123 623,62 грн., які просить стягнути з відповідача, також просив стягнути компенсацію за моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., та видати трудову книжку позивачки із внесенням запису про звільнення з 17.09.2012 року. Представник позивача в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача та третьої особи КП «Київкінофільм» в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову в повному обсязі посилаючись на його незаконність та безпідставність. Представник Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) у судове засідання не з»явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши ссвідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала за контрактом від 20.01.2006 року на посаді директора Державного комунального підприємства кінотеатр «Лейпциг» з 23.01.2006 року по 22.01.2009 року включно. Наказом ГУ культури та мистецтв КМДА 10.03.2006 року № 91-К термін дії контракту з [PERSON] було продовжено по 22.01.2011 року включно. Наказом начальника ГУ культури КМДА № 16-К від 20.01.2011 року позивачку було звільнено з посади директора ДКП «Кінотеатр «Лейпціг» з 24.01.2011 року у зв'язку із закінченням дії контракту. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18.04.2013 року було встановлено, що з 22.01.2011 року по 17.09.2012 року [PERSON] фактично виконувала обов'язки директора кінотеатру. Згідно статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. В порушення вимог статтей 47 та 116 КЗпП України в день звільнення Відповідачем не було проведено зі [PERSON], у зв'язку з чим їй не було виплачено заробітну плату за фактично відпрацьований компенсацію за невикористану відпустку за відпрацьований період. Відповідно заборгованість по заробітній платі за період з 15 вересня 2014 року по 17 вересня 2014 становить: (5300 грн. /20 роб днів) 265 грн + індексація 74,94 грн. = 339,94 грн. При звільненні з [PERSON] не було проведено розрахунок щодо сум компенсації за невикористану відпустку. Згідно до п. 18 Контракту з керівником підприємства від 20.01.2006 року, керівнику надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 24 календарних днів, а також додаткові відпустки до 7 днів. Оплата відпустки провадиться виходячі з середнього заробітку. Згідно довідки по невикористаній відпустці [PERSON] середня зарплата за день становить: 64 459,44 грн./356 днів = 181,07 грн./день. Сумма компенсації за невикористані дні основної відпустки становить 181,07 грн./день * 159 днів = 28 790,13 грн., отже в позовні вимоги в частині стягнення суми компенсації за невикористані дні основної відпустки підлягають частковому задоволенню. Окрім того, відповідно до положень статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як вбачається з матеріалів справи, середній заробіток за весь час затримки виплати належних при звільнені сум за період (з 18.09.2012 року по 18.08.2014 року) становить (середня заробітня плата (за останні два місяці) = (5374,94 грн. + 5374,94 грн.) / 2) 5374,94 грн. Строк затримки виплати належних при звільнені сум складає 23 місяці, а саме з 18.09.2012 року по 18.08.2014 року. Відповідно середній заробіток за весь час затримки виплати належних при звільнені сум за період (з 18.09.2012 року по 18.08.2014 року) = 23 * 5374,94 грн. становить 123 623,62 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Враховуючи роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за № 4 від 31 березня 1995 р., згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що мало місце залиття квартири позивача, внаслідок якого було пошкоджено його майно, також це залиття спричинило у позивача негативні зміни у звичайних умовах його життя, що зумовлено витрачанням часу на документальне оформлення випадку залиття, захисту свого порушеного права в суді, в зв'язку з чим останньому були спричинені моральні страждання, а тому суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 2 000,00 грн. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial