Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем по наявній справі 01.10.2002 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 1269. Спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на будування сім'ї, втрати почуття любові та поваги один до одного. В теперішній час сторони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Від цього шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - доньку [PERSON]., [INFO]. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сім'ї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивачки та відповідача до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі, а також виявила бажання після припинення шлюбу повернути собі дошлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини відсутності взаємної поваги та довіри. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про одруження, сторони дійсно перебувають у шлюбі, однак він носить формальний характер. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, спільно не проживають, відносин не підтримують. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. Між ними досягнута згода про місце проживання дитини. У зв'язку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо, сім'я сторін розпалася повністю та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про одруження в зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище - [PERSON]. Позивачка виявила бажання, що викладене у письмовій заяві, після припинення шлюбу повернути собі дошлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved