Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] з серпня 2009р. працювала в ВАТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури», який перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія». 29.05.2015р. вона звільнилася з підприємства за ст.38 КЗпПУ на підставі наказу №40 від 25.05.2015р. В ході судового слідства, а саме - 26.11.2015р., відповідач виплатив позивачці заборгованість по заробітній платі в повному обсязі 13217,24гр., тому, представник позивачки адвокат [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 17.07.2015р., уточнила позовні вимоги /а.с.52-54/. Відповідно до вимог ст.44 КЗпПУ позивачка просить суд стягнути з відповідача суму вихідної допомоги в розмірі не менше трьохмісячного заробітку, т.я. підприємство тривалий час порушувало вимоги законодавства про працю, а саме, строки виплати заробітної плати, тому, ця сума, із розрахунку середньомісячного заробітку, становить 10304,60гр., крім того, позивачка просить суд стягнути з відповідача суму компенсації за затримку розрахунку при звільненні за період часу із 01.06.2015р. по 25.11.2015р. 58229,14гр. та інфляційну складову 3628,37гр. за період часу з жовтня 2014р. по червень 2015р., а також, моральну шкоду в сумі 1000гр. А також, представник позивачки просить суд стягнути із відповідача понесені позивачкою витрати на надання їй правової допомоги в сумі 1948,80гр. та покласти судові витрати стягнення суми судового збору на користь держави. В судове засідання позивачка не зявилася, її інтереси в суді представляла адвокат [PERSON], яка підтвердила в судовому засіданні доводи позивачки та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача повторно в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений завчасно рекомендованою кореспонденцією. Причини неявки суду представник відповідача не повідомив, але направив на адресу суду письмові заперечення /а.с.63-80/. Неявка в судове засідання представника відповідача, судом розцінюється, як намагання затягнути розгляд справи. Заслухавши представника позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно записів в трудовій книжці, позивачка серпня 2009р. працювала в ВАТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури», який перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури Вакатов» і Компанія». 29.05.2015р. вона звільнилася з підприємства за ст.38 КЗпПУ на підставі наказу №40 від 25.05.2015р. /а.с.9-10/. Відповідно до вимог ч.3 ст.38 КЗпПУ, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного договору чи трудового договору. В своїй письмовій заяві позивач зазначив, що звільняється з підприємства за власним бажанням через порушення підприємством строків виплати заробітної плати. Відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України, кожна з сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається. В ході судового слідства, а саме, 26.11.2015р., відповідач виплатив позивачці заборгованість по заробітній платі в сумі 13217,24гр. Однак, відповідно до вимог ст.44 КЗпПУ, відповідач повинен був виплатити позивачу при звільненні за ст.38 ч.3 КЗпПУ, вихідну допомогу в розмірі не менше трьохмісячного заробітку. Відповідно до п.є та п.1 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» затвердженого Постановою КМУ 8.02.1995р. N100, Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: є) виплати вихідної допомоги. Згідно п.2 цього Порядку, обчислення середньої заробітної плати здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Таким чином, враховуючи заробітну плату позивачки, яка зазначена у довідці УПФУ України по Ленінському району в м.Запоріжжі /а.с.44/, а не в довідках, виданих відповідачем /а.с.11,29/, де суми середньомісячного заробітку позивачки суттєво відрізняються від довідки УПФУ, розмір середньомісячного заробітку позивачки за останні два місяці перед звільненням /квітень-травень 2015р. /а саме: 1850,61гр.+ 5019,12гр. : 21 роб.день 327,19гр. /середньоденна зарплата/ помножена на 31,5 робочих днів за 3 місяці/ - становить 3271,30гр., тому, вихідна допомога, що повинна бути в розмірі не менше трьохмісячного заробітку, повинна бути сплачена позивачці в сумі 10304,60гр. Крім того, відповідно до вимог ст.117 ч.1 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тому, відповідач повинен сплатити позивачці за затримку виплати зарплати та вихідної допомоги в сумі середньомісячного заробітку за період часу з 01.06.2015р. по 25.11.2015р., тобто за 6 місяців, однак, не в сумі, на якій наполягає адвокат позивачки - 58229,14гр., а в сумі /3271,30гр. х 6/ - 19627,80гр. А також, суд вважає, законним та обґрунтованим стягнення із відповідача на користь позивачки, відповідно до вимог ст.625 ЦК України, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, інфляційної складової 3628,37гр. за період часу з жовтня 2014р. по червень 2015р., крім того, понесені позивачкою витрати на надання правової допомоги в сумі 1948,80гр., що підтверджується розрахунком суми та прибутковим касовим ордером /а.с.17,19/. А всього, з відповідача на користь позивачки слід стягнути /10304,60гр.+ 19627,80гр.+ 3628,37гр. +1948,80гр./ - 35509,57гр. Однак, суд вважає, що стягнення із відповідача суми морального відшкодування є неправомірним, оскільки підприємство фактично не працює, заборгованість по зарплаті працівникам виникла через фінансові труднощі в державі через брак заказів, до того ж, позивачка морально не постраждала, оскільки, на наступний день після звільнення з заводу, влаштувалася на інше місце роботи, де і працює по теперішній час /а.с.10/. Крім того, з відповідача підлягає стягненню і сума судового збору, відповідно до вимог ст.80 ЦПК України, яка складає - 551,20гр.

Outcome: approved