Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та Виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради про визнання права користування житловим приміщенням та визнання недійсним рішення виконкому. В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилалася на те, що 27.01.1987 року виконкомом Амур-Нижньодніпровської районної ради їй був виданий ордер на квартиру [ADDRESS] на склад сім'ї: [PERSON] - наймач, [PERSON] - чоловік та [PERSON] - син. [INFO] в сім'ї позивачки народився син [PERSON]. Після розпаду сім'ї [PERSON] з [PERSON] позивачка залишилася проживати в даній квартирі втрьох з синами. Більше ніж 10 років тому старший син [PERSON] виселився з квартири та став проживати в домоволодінні свого батька, хоча і залишався бути зареєстрованим у спірній квартирі. У 2013 році позивачка разом з синами вирішили приватизувати квартиру та продати її, аби у подальшому розподілити кошти та мати можливість придбати окреме житло. З метою економії коштів, оскільки за поясненнями відповідача приватизація квартири на одну особу коштуватиме значно дешевше, позивачка разом з молодшим сином [PERSON] вирішили знятися з реєстрації та здійснити приватизацію тільки на старшого сина [PERSON]. Таким чином [PERSON] знялася з реєстрації за адресою: [ADDRESS], та зареєструвалася в квартирі свого чоловіка [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Її молодший син [PERSON] не зміг знятися з реєстрації через складнощі з військкоматом, тому залишився бути зареєстрованим у даній квартирі. Рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради №229/3 від 19.09.2013 року було змінено договір найму житлового приміщення - квартири [ADDRESS] та укладено договір найму на вказану квартиру з [PERSON]. Після цього відповідач почав заперечувати право користування квартирою як матір'ю [PERSON], так і братом [PERSON]. Оскільки позивачка з моменту отримання ордеру на квартиру та заселення постійно проживає в ній, виконує усі права та обов'язки квартиронаймача, сплачує комунальні послуги, ніколи не виселялася з вказаного житлового приміщення та іншого житла не має, однак [PERSON] не визнає її право і заперечує проти проживання, будучи наймачем житлового приміщення, не надає згоду на її реєстрацію, тому [PERSON] просила суд визнати за нею право користування квартирою [ADDRESS] та визнати недійсним рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради №229/3 від 19.09.2013 року «Про зміну договору найму житлового приміщення». У судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково пояснила, що вона дійсно 18.05.2013 року уклала шлюб з [PERSON], однак на постійне місце проживання в його квартиру не переїздила, а лише приходила чоловікові готувати їжу, прибирати, періодично вела домашнє господарство, усі її речі перебували та перебувають у належній їй квартирі по [ADDRESS], яка є її основним постійним місцем проживання. Представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав та зазначив, що позивачка ніколи не покидала належну їй квартиру та не втрачала до неї інтересу, по теперішній час проживає в ній та виконує усі обов'язки наймача. Незважаючи на те, що ордер на квартиру було видано саме позивачці, рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради №229/3 від 19.09.2013 року «Про зміну договору найму житлового приміщення», згідно з яким договір найму на спірну квартиру було укладено з її сином [PERSON], було прийнято без згоди та відома [PERSON], а тому повинно бути визнано недійсним. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала, посилаючись на те, що позивачка з власної ініціативи знялася з реєстрації у спірній квартирі, оскільки вийшла заміж та переїхала на постійне місце проживання у квартиру до свого чоловіка [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідач виконує усі права та обов'язки основного квартиронаймача, сплачує комунальні послуги, однак не може проживати в даному житловому приміщенні через перешкоди з боку позивачки. [PERSON] більше аніж 6 місяців без поважних причин не проживала в квартирі, знялася з реєстраційного обліку, тому вважається такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради №229/3 від 19.09.2013 року «Про зміну договору найму житлового приміщення» прийнято згідно з вимогами діючого законодавства, оскільки мати відповідача [PERSON] вибула з даного житлового приміщення, а його брат [PERSON] дав згоду на укладання такого договору. Представник відповідача виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся в установленому законом порядку. Третя особа [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити, додатково зазначивши, що його мати [PERSON] постійно проживає у спірній квартирі, ніколи не переїжджала на інше постійне місце проживання, а з реєстраційного обліку знялася на пропозицію брата [PERSON] з метою економії коштів при приватизації квартири. Представник третьої особи Комунального підприємства «ЖЕП №54» Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Вислухавши пояснення позивача, представників сторін та свідків. дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 27.01.1987 року виконкомом Амур-Нижньодніпровської районної ради [PERSON] був виданий ордер №283 на право заняття житлового приміщення - квартири [ADDRESS] на склад сім'ї: [PERSON] - наймач, [PERSON] - чоловік та [PERSON] - син (а.с.5). [INFO] в сім'ї позивачки народився син [PERSON]. Після розпаду сім'ї [PERSON] з [PERSON] позивачка залишилася проживати в даній квартирі з синами. 18.05.2013 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідач [PERSON] виселився з квартири та близько 10 років проживає в домоволодінні свого батька, хоча і залишався бути зареєстрованим у спірній квартирі, що встановлено рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду від 18.05.2014 року (а.с.45-48). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. [PERSON] 04.07.2013 року знялася з реєстрації за адресою: [ADDRESS], та 04.07.2013 року зареєструвалася в квартирі свого чоловіка [PERSON] адресою: [ADDRESS], що підтверджується відміткою в її паспорті та довідкою про склад сім'ї (а.с. 10, 68). Таким чином в спірній квартирі залишилися зареєстрованими її старший син - відповідач [PERSON], та молодший син - [PERSON]. 12.08.2013 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради із заявою про укладання з ним договору найму на вказану квартиру у зв'язку з вибуттям наймача - його матері [PERSON], при цьому його брат [PERSON] надав письмову згоду на укладання такого договору (а.с.66). Рішенням виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради №229/3 від 19.09.2013 року було змінено договір найму житлового приміщення - квартири [ADDRESS] та укладено договір найму на вказану квартиру з [PERSON] (а.с.67). На теперішній час відповідач [PERSON] не визнає право користування квартирою його матір'ю [PERSON], посилаючись на те, що вона вибула за власним бажанням та є такою, що втратила право на користування квартирою, оскільки переїхала на постійне місце проживання до свого чоловіка [PERSON] та зареєструвала своє місце проживання за адресою: [ADDRESS]. 25.03.2014 року позивачка [PERSON] була знята з реєстрації за вищевказаною адресою та у зв'язку із вищевказаними запереченнями відповідача не може зареєструватися у спірній квартирі. В ході розгляду справи судом було встановлено, що позивачка з моменту отримання ордеру на квартиру та заселення постійно проживає в даній квартирі, незважаючи на зняття 04.07.2013 року з реєстрації за даною адресою, вона виконує усі права та обов'язки квартиронаймача, сплачує комунальні послуги, ніколи остаточно не виселялася з вказаного житлового приміщення та іншого житла не має. Вона не втрачала інтересу до даного житлового приміщення, не виїздила на постійне місце проживання до іншого помешкання, вела та по теперішній час веде домашнє господарство, прибирає, доглядає, підтримує вказане житло в належному стані, де знаходяться її речі, меблі, предмети домашнього вжитку та інше. Її молодший син [PERSON] суду пояснив, що він з дня народження проживає в даній квартирі разом з матір'ю, яка веде домашнє господарство, готує їжу, прибирає, виконує всю домашню роботу, на інше постійне місце проживання ніколи не переїздила, в квартирі знаходяться усі її речі. ЇЇ перебування в шлюбі з [PERSON] не змінило ставлення до обов'язків та ведення домашнього господарства. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що [PERSON] з моменту заселення постійно проживала та по теперішній час проживає в [ADDRESS], яка є її єдиним постійним житлом, іншого житлового приміщення у власності або користуванні позивачка не має, незважаючи на зняття 04.07.2013 року її з реєстрації за даною адресою, вона не втрачала до неї інтересу, по теперішній час, будучи з 19.09.2013 року членом сім'ї основного квартиронаймача [PERSON], вона виконує усі обов'язки, що витікають із договору найму, що відповідає вимогам ст.64 ЖК України, тому суд дійшов висновку, що вона не є такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виходячи зі змісту ст.ст. 71, 72, 107 ЖК України. Зважаючи на те, що на час укладання з [PERSON] договору найму станом на 19.09.2013 року позивачка, як член сім'ї наймача проживала в спірній квартирі, оскільки не виселялася з неї, тому, в сенсі ч.2 ст.65 ЖК України, вона набула право користування вищевказаною квартирою, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права користування квартирою [ADDRESS], підлягають задоволенню. Пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не спростовую висновків суду та підтверджують факт проживання позивачки в даній квартирі, ведення нею домашнього господарства та догляду за житлом. Доказів, які б свідчили про відсутність [PERSON] у квартирі понад шість місяців без поважних причин, остаточне її виселення з даного житлового приміщення до іншого помешкання, вивезення речей, меблів чи іншого майна, суду відповідачем не надано. Допомога у веденні домашнього господарства чоловікові [PERSON] за адресою: [ADDRESS], приготування їжі, прибирання тощо, не свідчить про втрату нею права користування спірною квартирою. Також суд звертає увагу на те, що відповідач [PERSON], хоча і є наймачем вказаної квартири на підставі рішення виконкому АНД райради №229/3 від 19.09.2013 року, однак в квартирі більше 10 років не проживає, має інше постійне місце проживання та окрім оплати комунальних платежів, інших прав та обов'язків наймача не здійснює, тому стверджувати про виселення та непроживання його матері [PERSON] у даній квартирі, не може. Що стосується позовних вимог про визнання недійсним рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради №229/3 від 19.09.2013 року «Про зміну договору найму житлового приміщення», то в цій частині позову суд вважає відмовити, оскільки процесуальних порушень вимог діючого законодавства при його прийнятті судом встановлено не було. Відповідно до ст.88 ЦПК України із [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 243 гривні 60 копійок судових витрат.

Outcome: partial