Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, який підтримав в судовому засіданні її представник [PERSON] і просив визнати договір оренди земельної ділянки від 26.08.2014 року, площею 3,9074 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7125780800:03:001:0063, укладений між орендодавцем [PERSON] та орендарем СТОВ «ЛНЗ-Агро», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєстраційною службою Шполянського районного управління юстиції Черкаської області 26.08.2014 року, недійсним з моменту його укладення, зобовязати СТОВ «ЛНЗ-Агро» повернути [PERSON] земельну ділянку площею 3,9074 га, кадастровий номер 7125780800:03:001:0063, яка розташована на території Буртівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати, мотивуючи тим, що згідно рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 24 квітня 2015 року за позивачкою [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 3,91 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Буртівської сільської ради, яка належала [PERSON]. В Буртівській сільській раді позивачка дізналася, що успадкована нею після смерті [PERSON] земельна ділянка перебуває в оренді відповідно до договору, укладеного між [PERSON] і СТОВ «ЛНЗ-Агро». Позивачка достовірно знала, що [PERSON] не підписувала договір оренди, тому вона звернулася в СТОВ «ЛНЗ-Агро», де їй надали ксерокопію договору, акту приймання-передачі земельної ділянки та акту приймання-передачі межових знаків на зберігання. Позивачкою було встановлено, що у вказаних документах підпис вчинений не [PERSON], поскільки вона протягом останніх місяців життя хворіла і не могла підписати вказаний договір без її відому. [PERSON] нікого не уповноважувала на оформлення договору оренди. Той факт, що [PERSON] не підписувала договір оренди землі від 26.08.2014 підтверджується також висновком судово-почеркознавчої експертизи. Поскільки [PERSON] як орендодавець не підписувала спірний договір оренди, тому в неї не було волевиявлення на укладення даного договору, а сам договір, виходячи з положень, передбачених ч. 1 ст. 215 ЦК України є недійсним, в звязку з недодержанням в момент вчинення правочину стороною вимоги, встановленої ч. 3 ст. 203 ЦК України. Враховуючи вказані обставини, позивачка вимушена була звернутися до суду з даним позовом, який підтримав в судовому засіданні її представник і просив позов задоволити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав і пояснив, що сторона позивача просить визнати договір оренди землі від 26.08.2014 недійсним на тій підставі, що [PERSON] не підписувала вказаний договір, посилаючись на єдиний доказ висновок судово-почеркознавчої експертизи. Однак, він вважає, що висновок експертів неможливо оцінювати як належний і допустимий доказ, так як для обєктивного вирішення поставлених експерту запитань, необхідно було надати вільні зразки підпису та буквенного письма [PERSON] не менше ніж на 15 аркушах, чого зроблено не було. Для експертного дослідження було надано значно менше аркушів вільних зразків підпису [PERSON] Крім того, наданий на дослідження зошит з рукописною молитвою не може являтися обєктом дослідження, поскільки відсутні дані які б підтверджували, що саме [PERSON] написаний рукописний текст, а також відсутні дані про час його написання. Вільні зразки підпису і рукописного тексту повинні були б відповідати обєкту, який досліджується за часом виконання. Крім того, [PERSON] в різні періоди 2014 року підписувалася по-різному в залежності від стану здоровя та умов здійснення підпису, тому підпис [PERSON] вчинений на заповіті від 20 вересня 2014 року кардинально відрізняється від підпису [PERSON] вчиненому на заповіті від 07 травня 2014 року. Без врахування вищевказаних обставин висновок експерта не можна вважати єдиним та беззастережним доказом того, що підпис в оспорюваному договорі оренди землі здійснено не [PERSON], а іншою особою. Навпаки між СТОВ «ЛНЗ-Агро» і [PERSON] був укладений договір в належній формі з досягненням всіх істотних умов договору. Договір був зареєстрований у встановленому законодавством порядку і СТОВ «ЛНЗ-Агро» належним чином та в повному обсязі виконувало умови договору, а саме: використовувало орендовану земельну ділянку в 2014 та 2015 роках, за що було сплачено позивачці передбачену договором орендну плату. Факт сплати відповідачем орендної плати за 2014 та 2015 рік підтверджується документально і не заперечується самою позивачкою. Враховуючи, що умови договору оренди виконуються, позивачка отримує протягом двох років орендну плату, тому підстав для визнання його недійсним не вбачається, в звязку з чим просив в задоволенні позову відмовити. Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що [PERSON], яка померла 27 вересня 2014 року, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №637758, належала земельна ділянка площею 3,91 га, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Буртівської сільської ради Шполянського району Черкаської області. 26 серпня 2014 року [PERSON] уклала з відповідачем СТОВ «ЛНЗ-Агро» договір оренди земельної ділянки площею 3,9074 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Буртівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, який був 26 серпня 2014 року зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про інше речове право 6795612, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер 26033881 від 27.08.2014. Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату (ч. 1 ст. 792 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 27 вересня 2014 року [PERSON] померла в с. Бурти, Шполянського району, Черкаської області. Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 24 квітня 2015 року визнано право власності в порядку спадкування за [PERSON] на земельну ділянку площею 3,91 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Буртівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №637758. На підставі рішення суду було проведено державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку площею 3,9074 га, номер запису про право власності 10481785 від 15.07.2015, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 40924581 від 21.07.2015. Позивачка та її представник в судовому засіданні стверджували, що [PERSON] не підписувала договір оренди від 26.08.2014, в звязку з чим було відсутнє вільне волевиявлення [PERSON] на укладення договору оренди землі. Із змісту позовних вимог та пояснень представника позивачки вбачається, що сторона позивачки вказує та покладає в основу обґрунтування позовних вимог підставу недійсності правочину, тобто договору оренди землі від 26.08.2014, - відсутність вільного волевиявлення [PERSON] при укладенні договору, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 203 ЦК України. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. З метою проведення ідентифікації підпису, вчиненого на договорі оренди землі, судом по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу. Згідно висновку експертів №9/52/16-23 від 29.01.2016, підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» пункту 16 «Реквізити сторін, та підписи сторін» договору оренди землі від 26.08.2014 між [PERSON] та СТОВ «ЛНЗ-Агро» виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів; підпис від імені [PERSON] в графі «Орендодавець» пункту 16 «Реквізити сторін, та підписи сторін» договору оренди землі від 26.08.2014 між [PERSON] та СТОВ «ЛНЗ-Агро» виконаний не [PERSON], а іншою особою. Однак, суд не вправі оцінювати даний висновок експертів як єдиний, належний і допустимий доказ відсутності вільного волевиявлення [PERSON] при укладенні договору оренди землі від 26.08.2014, поскільки на дослідження було надано не в повній кількості вільних зразків підпису [PERSON], необхідних для проведення обєктивного дослідження, а надані експерту документи із зразками підпису, вчинені набагато раніше ніж підпис на досліджуваному договорі оренди землі. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Однак, згідно наданої стороною відповідача довідки від 21.12.2015 №563, згідно договору оренди укладеного з СТОВ «ЛНЗ-Агро» від 26.08.2014, передбачена сума орендної плати 4803,52 грн., нараховано за 2014 р. 4803,52 грн., а фактично отримано за 2014 рік 4082,99 грн. Також, згідно видаткового касового ордеру №1145 від 08 вересня 2015 року, [PERSON] 08 вересня 2015 року отримала від СТОВ «ЛНЗ-Агро» 5009 грн. орендної плати, згідно договору від 26.08.2014. Факт отримання позивачкою [PERSON] орендної плати згідно договору оренди землі від 26.08.2014, укладеного між [PERSON] і СТОВ «ЛНЗ-Агро», було підтверджено позивачкою [PERSON] в судовому засіданні особисто. Отже, достовірно знаючи про наявність договору оренди землі від 26.08.2014, укладеного між [PERSON] і СТОВ «ЛНЗ-Агро», отримуючи особисто в 2014 та 2015 роках орендну плату згідно вказаного договору, позивачка в жовтні 2015 року звернулася до суду з позовом про визнання договору оренди недійсним, на тій підставі, що [PERSON] вказаний договір не підписувала. Отже, факт отримання позивачкою [PERSON] протягом двох років орендної плати по договору від 26.08.2014 свідчить про визнання [PERSON] договору оренди землі від 26.08.2014 на протязі двох років. (Правова позиція викладена в рішенні апеляційного суду Черкаської області від 15.05.2015, справа №22ц/793/1108/15). Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину. Правочин є правомірною вольовою дією. Правомірність правочину означає, що він є юридичним фактом, який породжує ті правові наслідки, наступу яких бажають сторони і які відповідають вимогам закону. Згідно з нормою закону правочин завжди є правомірним, якщо тільки його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Таким чином, факт отримання позивачкою [PERSON] в 2014 та 2015 роках орендної плати, згідно договору оренди землі від 26.08.2014, дає суду підстави вважати, що позивачка [PERSON] визнала свою обізнаність щодо наявності такого договору, своїми діями підтвердила правомірність оспорюваного договору, який відповідав волі [PERSON] на момент укладення, одночасно свідомо та беззаперечно приймала його виконання. На підтвердження отримання позивачкою виконання СТОВ «ЛНЗ-Агро» своїх обовязків по оренді земельної ділянки, яка належить на даний час [PERSON] на праві власності, свідчить довідка №563 від 21.12.2015, видана СТОВ «ЛНЗ-Агро», та копія видаткового касового ордеру №1145 від 08.09.2015, згідно яких [PERSON] отримала від СТОВ «ЛНЗ-Агро» грошові кошти в якості орендної плати за користування земельною ділянкою, переданою в оренду СТОВ «ЛНЗ-Агро» на підставі договору оренди від 26.08.2014. Отже, твердження позивачки [PERSON] про відсутність волевиявлення [PERSON] на укладення спірного договору не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду даного спору. Заслухавши пояснення представників сторін та позивачку, дослідивши обставини справи та надані сторонами докази, проаналізувавши та оцінивши їх у єдності і сукупності, виходячи з встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, враховуючи, що між [PERSON] та СТОВ «ЛНЗ-Агро» 26.08.2014 було укладено договір оренди землі, умови якого виконуються відповідачем в повній мірі, позивачкою [PERSON], яка успадкувала передану в оренду СТОВ «ЛНЗ-Агро» земельну ділянку, протягом двох років дії договору отримується орендна плата, відсутність волевиявлення [PERSON] на укладення спірного договору не знайшла свого підтвердження, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, в звязку з чим в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного, ст. ст. 203, 204, 215, 626, 638, 792 ЦК України, ст. 93 ЗК України, ст.13 Закону України «Про оренду землі»,

Outcome: dismissed