Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина, в якому вказувала, що у 2012 році вона познайомилася з відповідачем по справі, стала з ним зустрічатися та проживати разом без укладення шлюбу. Від даних відносин мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведеться, проживає з відповідачем окремо. Сімя розпалась з причин несумісності характерів і різних поглядів на сімейне життя, тому створилися умови, які шкодять інтересам позивачки та інтересам дитини. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивачка прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно починаючи з дня предявлення позову і до досягнення сином повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, прохала суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти стягнення з нього аліментів на утримання сина не заперечував. Судом встановлено, що визнання відвідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом розяснено відповідачу наслідки визнання позову згідно ст.174 ЦПК України. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх в своїй сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] у шлюбі не перебували, проживали разом без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство з 2012 року. Від вказаних відносин мають малолітнього сина [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-КЕ №184776 [PERSON], народився 15 липня 2013 року, в графі «батько» зазначено [PERSON], в графі «мати» зазначено [PERSON] (а.с.5) Позивачка разом з сином проживають [INFO], без реєстрації, що підтверджується довідкою №750, виданою виконавчим комітетом Устимівської сільської ради Семенівського району Полтавської області від 15.12.2015 (а.с.6). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч. 3 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 ч.1 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 ч. 1 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст.192 ЦПК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів уразі зміни матеріального бо сімейного стану, погіршення та або поліпшення здоровя когось із них. Днем предявлення позову є 18 грудня 2015 року Судові витрати згідно ст. 88 ч. 3 ЦПК України необхідно стягти з відповідача. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved