Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог(а.с.3-5, 98-99), скасувати рішення 8-ї сесії 23 скликання Козятинської міської ради № 72/99-МР від 30.06.1999 року в частині, що стосується припинення права користування частиною земельної ділянки [PERSON] в розмірі 247,71 кв. м. по [ADDRESS], скасувати рішення 23-ї сесії 6 скликання Козятинської міської ради № 724-VI від 21.12.2012 року про надання дозволу [PERSON] на виготовлення державного акту про право власності на землю площею 284 кв.м. по [ADDRESS]. Позивачка посилається на те, що 16.11.2002 року вона згідно заповіту успадкувала після смерті [PERSON] будинковолодіння по [ADDRESS], отримавши свідоцтво про право на спадщину. 08.09.2010 року вона отримала дозвіл Козятинської міськради на виготовлення техдокументації із землеустрою для виготовлення документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку площею 845 кв. м., що раніше належала [PERSON] згідно рішення 2 сесії 22 скликання Козятинської міської ради від 01.11.1994 року. В листопаді 2012 р. землевпорядною організацією ПП «Земельний центр» було виготовлено техдокументацію на її земельну ділянку. Згідно із вказаною техдокументацією розмір земельної ділянки зменшився до 567 кв. м. Підставою для такого зменшення стало рішення 8-ї сесії 23 скликання Козятинської міської ради № 72/99-МР від 30.06.1999 року про припинення права користування [PERSON] частиною земельної ділянки в розмірі 247,71 кв. м. по [ADDRESS], Підставою для прийняття такого рішення вказано добровільну відмову самого [PERSON] від частини земельної ділянки на користь [PERSON] Позивачка зазначила в позовній заяві, що вона твердо переконана в тому, що [PERSON] не міг відмовитись від частини земельної ділянки на користь [PERSON] Вважає рішення міської ради безпідставним. Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених законом. Враховуючи. що про порушення законодавства міською радою вона дізналась лише в листопаді 2012 р., просить поновити строк звернення до суду. Позивачка посилається також на те, що рішенням 23-ї сесії 6 скликання Козятинської міської ради № 724-VI від 21.12.2012 року було надано дозвіл [PERSON] на виготовлення державного акту про право власності на землю площею 284 кв.м. по [ADDRESS]. Позивачка вважає вказане рішення незаконним, так як в технічній документації на земельеу ділянку відсутнє погодження меж із суміжним землекористувачем [PERSON] . Міською радою не було враховано той факт, що на спірній земельній ділянці, яка була передана у власність відповідача [PERSON], знаходиться належний їй на праві власності сарай. В судовому засіданні позивачка, а в подальшому її представник позовні вимоги підтримали повністю та підтвердили зазначені вище обставини. Представник Козятинської міської ради позовні вимоги не визнав і пояснив, що покійний [PERSON] був лише користувачем земельної ділянки по [ADDRESS]. Заява про відмову від частини земельної ділянки написана ним добровільно, підстави вважати, що заява підписана не [PERSON], а іншою особою, відсутні. Згідно заяви [PERSON] відмовився від частини земельної ділянки площею 215 кв.м., а рішенням 8-ї сесії 23 скликання Козятинської міської ради № 72/99-МР від 30.06.1999 року було припинено право користування частиною земельної ділянки [PERSON] в розмірі 247,71 кв. м. Вказані розбіжності виникли внаслідок того, що в заяві [PERSON] площа земельної ділянки була вказана приблизно, а в рішенні міськради зазначена точна площа земельної ділянки, від якої відмовився [PERSON] Враховуючи, що [PERSON] був лише користувачем земельної ділянки, відсутні підстави говорити про те. що він був протиправно позбавлений права власності. Підстави для визнання недійсним рішення 23-ї сесії 6 скликання Козятинської міської ради № 724-VI від 21.12.2012 року, яким було надано дозвіл [PERSON] на виготовлення державного акту про право власності на землю площею 248 кв.м. по [ADDRESS], відсутні. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В судове засідання 05.06.2014 р. представник міськради не з'явився, просить справу слухати у його відсутність(а.с.189). Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнала і пояснила, що [PERSON] проживав по [ADDRESS] і був їх сусідом. Вони допомагали [PERSON], доглядали його, і тому він, щоб віддячити за допомогу, написав заяву про відмову від частини земельної ділянки, якою користувався, на користь її чоловіка [PERSON] Заява про відмову від частини земельної ділянки написана ним добровільно. Підстави для визнання недійсним рішення Козятинської міської ради, яким було надано дозвіл [PERSON] на виготовлення державного акту про право власності на землю площею 248 кв.м. по [ADDRESS], відсутні. Ніякого сараю, який належить позивачці, на вказаній земельній ділянці немає. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення позивачки та представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає Судом встановлено, що рішенням 2-ї сесії 22 скликання Козятинської міської ради від 01.11.1994 року [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] площею 845 кв.м.(а.с.17). З пояснень сторін судом встановлено, що держаний акт на право власності на вказану земельну ділянку [PERSON] не отримав. Рішенням 8-ї сесії 23 скликання Козятинської міської ради № 72/99-МР від 30.06.1999 року було припинено право користування частиною земельної ділянки [PERSON] в розмірі 247,71 кв. м. по [ADDRESS], на підставі добровільної відмови(а.с.16). Підставою для винесення вказаного рішення стала заява [PERSON] про відмову від частини земельної ділянки площею 215 кв.м. на користь [PERSON]І.(а.с.109, 124). Будь-яких доказів того, що зазначена заява підписана не [PERSON], а іншою особою, позивачка суду не надала. Одна лише впевненість позивачки в тому, що [PERSON] не міг написати подібної заяви, не є належним доказом у справі. Згідно заяви [PERSON] відмовився від частини земельної ділянки площею 215 кв.м., а рішенням 8-ї сесії 23 скликання Козятинської міської ради № 72/99-МР від 30.06.1999 року було припинено право користування частиною земельної ділянки [PERSON] в розмірі 247,71 кв. м. Представник Козятинської міської ради стверджує, що вказані розбіжності виникли внаслідок того, що в заяві [PERSON] площа земельної ділянки була вказана приблизно, а в рішенні міськради зазначена точна площа земельної ділянки, від якої відмовився [PERSON] Вказане твердження представника міської ради позивачкою не спростовано. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 27 Земельного кодексу України 1990 року(який був чинним станом на 30.06.1999 р.) право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі добровільної відмови від земельної ділянки. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 28 Земельного кодексу України 1990 року право колективної та приватної власності на земельну ділянку чи її частину припиняється у разі добровільної відмови від земельної ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 29 Земельного кодексу України 1990 року припинення права власності на землю або права користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови власника землі або землекористувача провадиться за його заявою на підставі рішення відповідної Ради народних депутатів. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку. що рішення 8-ї сесії 23 скликання Козятинської міської ради № 72/99-МР від 30.06.1999 року про припинення права користування частиною земельної ділянки [PERSON] в розмірі 247,71 кв. м. по [ADDRESS], на підставі його добровільної відмови відповідає вимогам чинного на той час законодавства, підстави для скасування рішення відсутні. Згідно із Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15.05.2013 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0248 га, що розташована по [ADDRESS](а.с.140-141). Вказане свідоцтво було видано [PERSON] на підставі рішення 23-ї сесії 6 скликання Козятинської міської ради № 724-VI від 21.12.2012 року про надання дозволу [PERSON] на виготовлення державного акту про право власності на земельну ділянку площею 248 кв.м. по [ADDRESS](а.с.68-69). Рішення 23-ї сесії 6 скликання Козятинської міської ради № 724-VI від 21.12.2012 року було прийняте на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку(а.с.60-76). Зазначена технічна документація містить протокол №20 засідання постійної депутатської комісії з питань регулювання земельних відносин, будівництва, комунальної власності та приватизації від 28.08.2012 року, згідно з яким депутатська комісія надала [PERSON] дозвіл на виготовлення технічної документації без підпису суміжного землекористувача [PERSON].(а.с.67). Що стосується твердження представника позивачки про те, що [PERSON] було безпідставно надано дозвіл на виготовлення державного акту про право власності на землю площею 284 кв.м. по [ADDRESS], та про розбіжності в розмірах площ земельної ділянки, яка була передана відповідачеві, то суд вважає за необхідне зазначити наступні факти. Відповідно до рішення 23-ї сесії 23 скликання Козятинської міської ради № 185/01 -МР від 23.10.2001 року [PERSON] було передано у приватну власність земельну двлянку площею 284 кв.м. по [ADDRESS](а.с.65). В подальшому, після виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, та уточнення площі земельної ділянки рішенням 21-ї сесії 6 скликання Козятинської міської ради №639-VI від 20.09.2012 року [PERSON] було погоджено межі земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 248 кв.м.(а.с.66). Рішенням 23-ї сесії 6 скликання Козятинської міської ради № 724-VI від 21.12.2012 року було затверджено технічну документацію із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та надано дозвіл [PERSON] на виготовлення державного акту на право власності на землю площею 248 кв.м. по [ADDRESS](а.с.68-69). Таким чином, твердження представника позивачки про розбіжності в розмірах площ земельної ділянки, яка була передана відповідачеві, повністю спростовуються матеріалами справи. Що стосується твердження позивачки про те, що міською радою не було враховано той факт, що на спірній земельній ділянці знаходиться належний їй на праві власності сарай, то суд вважає за необхідне зазначити наступні факти. Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 16.11. 2002 року [PERSON] є власницею цілого жилого будинку, розташованого в [ADDRESS]. На земельній ділянці розташований один жилий будинок, сарай «Б», огорожа. Площа земельної ділянки у вказаному свідоцтві не зазначена(а.с.8). З акту від 14.01.2014 року, складеного квартальним комітетом №5 Козятинської міськради вбачається, що за адресою: [ADDRESS] забудови, яка за довідкою БТІ рахується як сарай, позначений в технічному паспорті літерою «Б», не виявлено. На вказаному місці знаходиться лише шлак(а.с.142). Судом під час огляду земельної ділянки, належної [PERSON]. за адресою: [ADDRESS] забудови, яка за довідкою БТІ рахується як сарай, позначений в технічному паспорті літерою «Б», не виявлено. На вказаному місці знаходиться лише шлак (а.с.155). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку. що рішення 23-ї сесії 6 скликання Козятинської міської ради № 724-VI від 21.12.2012 року про надання дозволу [PERSON] на виготовлення державного акту про право власності на землю площею 248 кв.м. по [ADDRESS] відповідає вимогам чинного законодавства, підстави для скасування рішення відсутні. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ч. 1 ст. 29 Земельного кодексу України 1990 року, згідно з якими припинення права власності на землю або права користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови власника землі або землекористувача провадиться за його заявою на підставі рішення відповідної Ради народних депутатів, та вимогам ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». згідно з якими сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed