Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В позові посилається на те, що вона 24 серпня 2017 року дала в борг [PERSON] , грошові кошти в сумі 260 000 (двісті шістдесят тисяч) грн., що є еквівалентним 10 000 доларів США. Відповідач зобов`язався повернути кошти до 01 жовтня 2017 року. Однак до теперішнього часу Відповідач не повернув борг. На підтвердження виникнення зобов`язання по договору позики Відповідачем надана розписка, з якої випливає, що Відповідач взяв у неї в борг 260 000 (двісті шістдесят тисяч) грн. із зобов`язанням повернути вказану суму до 01 жовтня 2017 року. Вказує на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання на 1 рік, 6 місяців і 22 дні. Відповідно, за цей же період Відповідачу було розраховано борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Всього нараховано 53638 грн. 25 коп., з яких відсотки річних - 12159 грн 45 коп, інфляційні втрати - 41478 грн. 80 коп. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її\~ користь\~ 331638 грн. 25 коп., з яких несплачена сума боргу за договором позики в розмірі 260000 грн., інфляційні витрати за весь час прострочення в розмірі 41478 грн. 80 коп., а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 12125 грн. Також просить стягнути судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу. Представник позивача Фокій Б.В. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та надав суду пояснення згідно позовних вимог, які просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час розгляду справи. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно розписки від 24 серпня 2017 року [PERSON] взяв в борг 260 000 (двісті шістдесят тисяч) грн., що є еквівалентним 10 000 доларів США, у [PERSON] у термін до 01 жовтня 2017 року. Судом встановлено, що згідно розрахунку відшкодування матеріальних витрат та санкції від 24.04.2019 року зазначено, що відповідачу [PERSON] було розраховано борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних віл простроченої суми. Всього нараховано 53638 грн. 25 коп., з яких відсотки річних - 12159 грн 45 коп, інфляційні втрати - 41478 грн. 80 коп. Суд, дослідивши надані йому письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з наступного. Ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ч.3 ст.12 ЦПК України, передбачено що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч.1.ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ч.1 ст.95 ЦПК України передбачено, що письмові докази є документи, які містять дані для правильного вирішення справи Стаття 81. ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Вищезазначена Розписка від 24.08.2017 року надана Позивачу відповідає вимогам п. 2, ст. 1047 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року № 435-ІУ (далі - ЦК України), яка вказує, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної, грошової суми або визначеної кількості речей. Між позивачем та відповідачем 24.08.2017 року був укладений договір позики (розписка від 24.08.2017 року) відповідно до якого Позивач надав відповідачу в борг (власність) грошові кошти в розмірі 260 000 (двісті шістдесят тисяч) грн., що є еквівалентним 10 000 доларів США а відповідач зобов`язувалась повернути дані кошти 01.10.2017 року. Станом на момент подання позовної заяви сума позики за розпискою від 24.08.2017 року 260 000 (двісті шістдесят тисяч) грн., що є еквівалентним 10 000 доларів США не повернута Згідно офіційного курсу НБУ на момент подачі даного позову до суду, а саме: 23.04.2019 року 1 долар США 26,77 грн. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Дана правова позиція відображена у постанові ВСУ у справі за № 6-487цс17. Досліджена боргова розписка від 24.08.2017 року судом встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві, таку ж суму грошових коштів (суму позики). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів встановив, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей. Відповідно до ч. 1, 2 ст.137ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката, підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Оскільки позивач надала суду договір про надання правової допомоги від 20.04.2019 року та квитанцію про сплату наданої послуги № 98 від 08.06.2019 року\~ суд вважає, що позовна вимога, щодо стягнення коштів затрачених позивачем на правову допомогу підлягає задоволенню в розмірі 2700 грн. Також з відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 3136 грн. 38 коп., що сплачені [PERSON] при подачі позовної заяви до суду, згідно квитанцій № 172 від 22.04.2019 року За таких обставин позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved