Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом в якому просить суд визнати визнати недійсним рішення №243 від 02 липня 2010р. [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області; визнати за [PERSON] право користування земельною ділянкою площею 0,06 га в с. Городисловичі Пустомитівського району Львівської області на якій розташований успадкований [PERSON] будинок № 517, в межах визначених проектом забудови земельної ділянки відведеної [PERSON], і який затверджений районним архітектором Пустомитівського району Львівської області [PERSON] 15.03.1984р.; зобовязати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні земельною ділянкою площею 0,06 га в с. Городисловичі Пустомитівського району Львівської області на якій розташований успадкований [PERSON] будинок № 517, межі якої визначені в проекті забудови земельної ділянки відведеної [PERSON], і який затверджений районним архітектором Пустомитівського району Львівської області [PERSON] 15.03.1984р. та привести її у придатний для використання стан шляхом демонтажу паркану, що розподіляє спірну земельну ділянку; зобовязати [PERSON] повернути [PERSON] самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,017 га що являється частиною земельної ділянки площею 0,06 га в с. Городисловичі Пустомитівського району Львівської області на якій розташований успадкований [PERSON] будинок № 517 межі якої визначені в проекті забудови земельної ділянки відведеної [PERSON], і який затверджений районним архітектором Пустомитівського району Львівської області [PERSON] 15.03.1984р. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав та в їх обґрунтування покликається на те, що його довірителька [PERSON] на праві власності володіє житловим будинком під № 120 в с. Городиславичі Пустомитівського району Львівської області. Даний житловий будинок набутий у власність [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1885 від 30.10.2008 року, виданого четвертою Львівською державною нотаріальною конторою. Будівництво успадкованого будинку було здійснено бабцею позивачки, [PERSON] у 1980 х роках на підставі рішення № 59 від 16.02.1984 року виконавчого комітету Пустомитівської районної ради народних депутатів трудящих, на земельній ділянці пл. 800 кв.м. про що зазначено у самому рішенні. Дане будинковолодніння під № 120 межує з будинковолодінням під 516, яке належить [PERSON] Між [PERSON] та [PERSON] виникли спір щодо площі земельних ділянок на яких розташовані належні їм будинковолодіння. Рішенням [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 243 від 02.07.2010 року було встановлено присадибну земельну ділянку [PERSON] площею 0,043 га, а [PERSON] площею 0,16 га., а також зобовязано [PERSON] перенести туалет з спільного заїзду на свою присадибну ділянку. Вважає згадане рішення [PERSON] сільської ради № 243 від 02.07.2010 року незаконним, оскільки рішенням № 59 від 16.02.1984 року виконавчого комітету Пустомитівської районної ради депутатів [PERSON] було виділено під будівництво будинку в с. Городиславичі, земельну ділянку пл. 800 кв.м. тобто 0,08 га, на якій і було збудовано будинок під № 120 в с. Городиславичі, а від так з набуттям права власності на будинок, до [PERSON] перейшло право користування і земельною ділянкою площею 0,08 га, а тому встановлення [PERSON] оскаржуваним рішенням земельної ділянки у меншому розмірі, без належного вилучення відповідної частини є незаконним. Окрім цього, Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014р. визнано протиправним та скасовано рішення [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 251 від 27 жовтня 2010р. про передачу безоплатно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1669 га для обслуговування житлових будинків та господарських споруд та для ведення особистого селянського господарства, що в с. Городисловичі, 516, Пустомитівського району Львівської області, а також скасовано відповідний державний акт на право приватної власності на землю. Зазначеним вище рішенням Львівського апеляційного адміністративного суду встановлено, що дані абрису присадибної ділянки [PERSON] та [PERSON] що стали підставою для прийняття рішення [PERSON] сільської ради № 243 від 02.07.2010р. свідчать про те, що ширина земельної ділянки [PERSON] в точках дотику із земельною ділянкою [PERSON] становить 14,8 м. а по довжині 31,1 м. внаслідок чого по довжині належна позивачці земельна ділянка зменшилася майже на два метри, а відповідно земельна ділянка [PERSON] збільшилася в довжині і в площі. Таким чином факт зменшення земельної ділянки і відповідно збільшення земельної ділянки відповідача [PERSON] є встановленим і в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України носить приюдиційну силу, а тому повторному доказуванню не підлягає, що в свою чергу додатково доводить незаконність оскаржуваного рішення [PERSON] сільської ради. З огляду на вище викладене, частина належної [PERSON] земельної ділянка площею 0,017 га що незаконно використовується [PERSON] повинна бути повернена законному користувачу тобто [PERSON], а тому, слід зобов'язати відповідача [PERSON] повернути позивачу самовільно зайняту ним земельну ділянку. На підставі наведеного представник позивачки просить суд захистити майнові права позивачки, шляхом задоволення позовних вимог. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] сільської ради позовні вимоги позивачки не визнала та вказала що оскаржуване рішення є законним, оскільки ухвалене на підставі [PERSON] земельної комісії від 18.06.2010 року складеного відповідно до вимог земельного законодавства для розвязання конфлікту між [PERSON] та [PERSON] щодо встановлення межі між присадибними земельними ділянками, враховуючи інтереси сторін відповідно до належних їм земельним ділянкам та недопущення порушення охоронюваних законом прав сторін на користування такими. А тому вважає позовні вимоги позивачки безпідставними. В судове засідання відповідач [PERSON]В не зявився, однак в ході судового розгляду справи подав заперечення в який, позовні вимоги позивачки не визнав. Свої заперечення мотивує тим, що рішення [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 243 від 02.07.2010 року є законним та ухвалена на підставі обєктивно встановлених земельною комісією сільської ради фактичних обставин спору, який виник між ним та [PERSON] щодо межі між суміжними земельними ділянками. Вважає доводи позивачки [PERSON] про належність до її житлового будинку під № 120 присадибної земельної ділянки пл. 0,08 га. безпідставними, оскільки такі ґрунтуються на доказах відповідність яких один одному ставить під сумнів їх легітимність, зокрема : у рішенні районної ради № 59 від 16.02.1984 року будівництво дозволяється на площі 0,08 га., у проекті забудови на площі 0,06 га., а в реальності забудову здійснено на площі 0,43 га. Відповідно до пояснювальної записки до проекту забудови земельної ділянки ширина пішохідної доріжки до будинку № 516 передбачається у розмірі 1,5 м., а представлений будівельний паспорт надає право на забудову на площі 0,06 га. де фігурує вже не пішохідна доріжка, а проїзд. На підставі наведеного вважає будівельний паспорт та технічну документацію на забудову земельної ділянки [PERSON] в с. Городиславичі складену на підставі невідповідних технічних даних та з порушенням технічних норм. А тому визначений оскаржуваним рішенням розмір присадибної земельної ділянки будинку під № 120 [PERSON] відповідає реальним технічним даним проведеної забудови. У звязку з неявкою відповідача, суд ухвалює заочне рішення в порядку ст.224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що доводи позивачки на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в представлених суду доказах та встановлених обставинах, а тому підлягають задоволенню. Згідно свідоцтва про право на спадщину № 1885 від 30.10.2008 року виданого четвертою Львівською нотаріальною конторою позивачка [PERSON] набула право власності на ? частину житлового будинку під № 120 (теперішній 517) в с. Городиславичі Пустомитівського району Львівської області. Судом встановлено, що прибудинкова земельна ділянка будинку позивачки [PERSON] під № 517 суміжно межує з прибудинковою земельною ділянкою під № 516 в с. Городиславичі, яка належить [PERSON], який придбаний ним у 2006 року у [PERSON] Згідно ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; Згідно ч. 3 ст. 158 Земельного кодексу України, органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Згідно ч. 1 ст. 159 Земельного кодексу України, земельні спори розглядаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, та органами місцевого самоврядування на підставі заяви однієї із сторін у тижневий строк з дня подання заяви. Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON] про встановлення межі між суміжними земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] земельна комісія [PERSON] сільської ради в складі голови комісії [PERSON], депутата сільради [PERSON], члена комісії [PERSON], землевпорядника [PERSON] на місці в присутності власників присадибних земельних ділянок [PERSON]С,, [PERSON] та в присутності колишнього власника [PERSON] на підставі наявної технічної документації та провівши контрольні заміри, враховуючи те, що земельні ділянки сторонами приватизовані не були, прийшла до висновку про необхідність встановити присадибну земельну ділянку [PERSON] у розмірі 0,043 га., та [PERSON]В у розмірі 0,16 га., залишити заїзд [PERSON] та [PERSON] спільним відповідно до зарисованої схеми, яка додається до акту та запропоновано зобовязати [PERSON] перенести туалет з спільним заїздом на свою присадибну ділянку. На підставі акту земельної комісії від 18.06.2010 року [PERSON] сільська рада Пустомитівського району Львівської області ухвалила рішення № 243 від 02.07.2010 року, згідно якого вирішила : залишити заїзд [PERSON] та [PERSON] спільним згідно зарисованої схеми; відповідно до контрольннх замірів встановити присадибну земельну ділянку [PERSON] у розмірі 0,043 га., [PERSON]В у розмірі 0,16 га. та зобовязано [PERSON] перенести туалет з спільного заїзду на свою присадибну земельну ділянку. Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України „Про місцеве самоврядування акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. У своїх доводах позивачка [PERSON], як на підставу незаконності оскаржуваного рішення покликається на те, що рішенням № 243 від 02.07.2010 року безпідставно обмежено її права на прибудинкову земельну ділянку пл. 0,08 га., зменшивши її до розміру 0,043 га. Надаючи правову оцінку зібраних у справі доказам, судом встановлено наспупні обставини : Судом встановлено, що будівництво житлового будинку під № 120 було здійснено [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Пустомитівської районної ради депутатів трудящих № 59 від 16.02.1984 року. Згідно рішення виконавчого комітету Пустомитівської районної ради депутатів трудящих № 59 від 16.02.1984 року проведення будівництва житлового будинку дозволено на відведеній земельній ділянці площею 800 кв.м. З акту виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель від 23.02.1984р., вбачається, що представником районного архітектора [PERSON] на підставі рішення Пустомитівської районної ради № 59 від16.02.1984р. і у відповідності з проектом забудови земельної ділянки в присутності представника виконкому [PERSON] встановлено в натурі межі земельної ділянки, виділеної гр. [PERSON]. Площа земельної ділянки 600 кв. м. тобто 0,06 га. З проекту забудови земельної ділянки в с. Городисловичі забудовник [PERSON] вбачається, що площа земельної ділянки яка підлягає забудові, і межі якої були винесені в натурі на місцевість, становить 0,06 га, окрім того наведено детальну схему земельної ділянки [PERSON] та чітко показано розташування обєктів забудови та розташування земельної ділянки відносно суміжних земельних ділянок належних сусідам [PERSON] та Дикому. В проекті забудови також чітко визначені межі земельної ділянки [PERSON] які зокрема становлять в ширину 18,5 м., а в довжину 33 м. Даний проект забудови і є тим первинним документом який вказує на конфігурацію земельної ділянки на якій [PERSON]К було зведено у 1984р. успадкований [PERSON]С, будинок №120 (на сьогодні 517) в селі Городисловичі [PERSON] сільської ради Пустомитівського р-ну Львівської області. З абрису присадибної ділянки [PERSON] та [PERSON] що додавався до акту земельної комісії від 18.06.2010р., дані якого лягли в основу оскаржуваного рішення № 243 від 02.07.2010р., вбачається, що ширина земельної ділянки [PERSON] в точках дотику із земельною ділянкою [PERSON] становить 14,8 м. а по довжині 31,1 м. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02.10.2014р. визнано протиправним та скасовано рішення [PERSON] сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 251 від 27 жовтня 2010р. про передачу безоплатно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,1669 га для обслуговування житлових будинків та господарських споруд та для ведення особистого селянського господарства, що в с. Городисловичі, 516, Пустомитівського району Львівської області, а також скасовано відповідний державний акт на право приватної власності на землю. Зазначеним вище рішенням Львівського апеляційного адміністративного суду встановлено, що дані абрису присадибної ділянки [PERSON] та [PERSON] що стали підставою для прийняття рішення [PERSON] сільської ради № 243 від 02.07.2010р. свідчать про те, що ширина земельної ділянки [PERSON] в точках дотику із земельною ділянкою [PERSON] становить 14,8 м. а по довжині 31,1 м. внаслідок чого по довжині належна позивачці земельна ділянка зменшилася майже на два метри, а відповідно земельна ділянка [PERSON] збільшилася в довжині і в площі. Таким чином факт зменшення належної позивачці земельної ділянки і відповідно збільшення земельної ділянки відповідача [PERSON] є встановленим, а тому в силу ч.3 ст. 61 ЦПК України, не потребує окремому доказуванню та в свою чергу доводить незаконність оскаржуваного рішення [PERSON] сільської ради, яке порушує право позивачки на користування успадкованим нею житловим будинком та прибудинковою земельною ділянкою. У відповідності до ст. 211 Земельного кодексу України самовільне зайняття земельних ділянок є одним з порушень, за які громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства. Згідно вимог ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду. Як встановлено судом, площа належної позивачці [PERSON] земельної ділянки повинна становити 0,06 га проте фактично успадкований нею будинок розташований на земельній ділянці пл. 0,043 га що вбачається з абрису присадибної ділянки [PERSON] та [PERSON] що додавався до акту земельної комісії від 18.06.2010р., дані якого лягли в основу оскаржуваного рішення № 243 від 02.07.2010р. [PERSON] сільської ради. Таким чином частина належної [PERSON] земельної ділянки площею 0,017 га (0,06га 0,043га) перебуває у незаконному користуванні відповідача [PERSON], що також вказує і на факт самовільного зайняття відповідачем [PERSON] земельної ділянки площею 0,017 га., яка являється частиною земельної площею 0,06 га в с. Городисловичі Пустомитівського району Львівської області на якій розташований успадкований [PERSON] будинок № 517. З огляду на вище викладене, частина належної [PERSON] земельної ділянка площею 0,017 га. що незаконно використовується [PERSON] повинна бути повернена законному користувачу. а тому, слід зобов'язати відповідача [PERSON] повернути позивачу самовільно зайняту ним земельну ділянку та привести її у придатний для використання стан, шляхом демонтажу паркану, що розподіляє спірну земельну ділянку.

Outcome: approved