Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Проско» про стягнення невиплаченої суми розрахунку при звільненні. В обґрунтуванні своїх вимог посилалася на те, що наказом №8-к від 12.05.2016 року вона була прийнята у ТОВ «Проско» на посаду машиніста конвеєра. Наказом №40-к від 23.04.2018 року вона була звільнена з ТОВ «Проско» з посади машиніста конвеєра за угодою сторін згідно ст. 36 КЗпП України. Відповідач до теперішнього часу не здійснив виплату належної їй заробітної плати станом на 27.07.2018 року у розмірі 9088,91 грн. 15 травня 2018 року вона зверталась до Покровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу стосовно невиплаченої їй заробітної плати відповідачем, однак ухвалою від 18.07.2018 року судовий наказ від 17.05.2018 року було скасовано та роз'яснено право на звернення до суду з позовом. Розгляд справи здійснювався на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, так як клопотання будь-якої зі сторін про інше відсутні. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак відзив на позов не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст.16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.4). Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що наказом №8-к від 13.05.2016 року [PERSON] була прийнята по переводу на роботу на машиніста конвеєра 3 розряду у ТОВ «ПРОСКО». (а.с.2) 23.04.2018 року позивачка [PERSON] була звільнена з вказаної посади за згодою сторін, відповідно до наказу №40-к від 23.04.2018 року.(а.с.2). Згідно довідки виданої ТОВ «Проско» від 27 липня 2018 року №П-18-093, заборгованість по виплаті заробітної плати [PERSON] на підприємстві ТОВ «Проско» станом на 27.07.2018 року складає 9088 грн. 91 коп. (а.с.4) Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадяться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. У ході судового розгляду не було встановлено, що відповідач перераховував позивачці будь-які кошти, чим порушив її конституційні права та законодавство про працю України, відзив на позов до суду не надходив. Відповідно до наданої позивачкою довідки на теперішній час залишилася не виплаченою заробітна плата на підприємстві ТОВ «Проско» станом на 27.07.2018 року у розмірі 9088 грн. 91 коп. Таким чином, у зв'язку зі звільненням відповідач не виплатив [PERSON] заробітну плату у загальній сумі 9088 грн. 91 коп., яку суд вважає стягнути з відповідача на користь позивачки. Відповідно до ст.141 ЦПК України з Товариства з обмеженою відповідальністю «Проско» підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: approved