Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що Рішенням суду відповідач був позбавлений батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до розпорядження Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації від 17.08.2009р. [PERSON] була призначена опікуном малолітнього [PERSON]. [PERSON] та позивачка проживають разом, вона займається його вихованням та утримує матеріально. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 01.04.2010р. та виконавчого листа № 2-1595 від 12.04.2010року, відповідач зобов'язаний був сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку, щомісячно до повноліття дитини. Однак, відповідач не виконує рішення суду, станом на 01.07.2013р. має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 41948,07грн. На підставі викладеного, позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів на загальну суму 19338,04грн. та сплачені судові витрати. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, стягнути на її користь з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів на загальну суму 19338,04грн. та сплачені судові витрати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте про причини неявки суду не повідомив та не надав заяву про слухання справи у його відсутність. Представник ВДВС Деснянського РУЮ у м.Києві в судовому засіданні підтримала позовну заяву, проти задоволення не заперечувала, надала довідку розрахунок заборгованості по аліментам відповідача станом на 11.03.2014р., заборгованість становить 52412,07грн. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, даючи оцінку діям відповідача, які суд оцінює, як такі, що направлені на затягування розгляду справи по суті, суд вважає за можливим вирішити справу за відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів справи та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч.4 ст.169 ЦПК України. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 25.05.2009р., відповідач [PERSON] був позбавлений батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до розпорядження Деснянської районної у м.Києві державної адміністрації №784 від 17.08.2009р., [PERSON] була призначена опікуном малолітнього [PERSON], [INFO]. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 01.04.2010р. та виконавчого листа № 2-1595 від 12.04.2010року, який перебуває на виконанні у ВДВС Деснянського районного управління юстиції у місті Києва, відповідач зобов'язаний був сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4частини з усіх видів заробітку, щомісячно до повноліття дитини. Як встановлено при розгляді справи, у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 52412,07грн., що підтверджується довідкою державного виконавця від 11.03.2014р. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СK України та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 20 СK України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу, а тому на правовідносини, які регулюються ст. 196 СK України, не поширюється дія норм ЦK України про позовну давність. Як встановлено при розгляді справи, загальна сума неустойки (пені) складає 19338,04грн., що підтверджується наданим позивачкою розрахунком. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що відповідач тривалий час не сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у зв'язку з чим за період з вересня 2012року по липень 2013року у нього створилась заборгованість, а тому суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення неустойки (пені) за несплату аліментів законними та обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду в розмірі 230грн.

Outcome: approved