Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, третя особа на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України у Черкаській області про стягнення недоотриманої виплати. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що вона є спадкоємицею за законом майна [PERSON] , який помер [INFO] . Державним нотаріусом Тальнівської державної нотаріальної контори 10.12.2019 їй видано свідоцтво про право на спадщину, за яким вона є спадкоємцем майна [PERSON] Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в сумі 12928,87 грн. У зв`язку з припиненням з вересня 2011 року фінансового забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених законами України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про соціальний захист дітей війни», нараховані управлінням Пенсійного фонду України в Тальнівському районі за судовими рішеннями кошти спадкодавцю [PERSON] за його життя не було виплачено. До органів державної виконавчої служби з приводу примусового виконання судового рішення спадкоємець не зверталася, що унеможливлює в даному випадку звернення позивачки до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження. За таких обставин, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь неї як спадкоємця [PERSON] недоотриману пенсію в сумі 12928,87 грн. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.12.2019 відкрито спрощене позовне провадження, справу було вирішено розглядати без виклику сторін. Запропоновано відповідачу направити до суду відзив. Так, представником Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області 17.01.2020 направлено до суду відзив на позов, яким пояснюють, що на час розгляду даної позовної заяви, будь-які рішення суду про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] на адресу Головного управління від управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області не надходили, оскільки стягувач при житті не виконав вимоги Порядку № 440 та не звернувся з відповідною заявою до органів ДВС. Крім того, не надходило до органів казначейства жодних виконавчих документів на виконання постанови Тальнівського районного суду Черкаської області від 01.03.2011. Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області скеровано до суду відзив на позовну заяву, яким просили відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги тим, що Пенсійний фонд України та його структурні підрозділи здійснюють відповідні виплати за цільовими напрямками та в межах наявних грошових коштів, встановлених бюджетом ПФУ. Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок та підвищення до пенсій, призначені за пенсійними програмами з урахуванням витрат пов`язаних з виплатою та доставкою пенсійних виплат здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Отже, недоотримана [PERSON] пенсія загальним розміром 12928,87 грн. повинна виплачуватись за рахунок коштів державного бюджету та може бути виплачена позивачці тільки після надходження відповідних коштів на рахунки Управління. Тобто, здійснення вказаної виплати за рахунок власних коштів ПФУ бюджетом не передбачено. Дослідивши матеріали справи, суд вважає наступне. Судом встановлено, що постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 01.06.2011 у справі № 2-а-.2833/11 за позовом [PERSON] , зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаської області здійснити перерахунок [PERSON] основної та додаткової пенсії по інвалідності з 29.09.2010 відповідно до статей 39. 49, 50, 54, 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи із загальновстановленого розміру мінімальної пенсії за віком, який визначається з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановленого у законі про Державний бюджет України на відповідний вік, з урахуванням фактично виплачених сум. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом майна [PERSON] , який помер [INFO] . Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.12.2019, посвідчений державним нотаріусом Тальнівської державної нотаріальної контори Косміним О.В., в якому вказано, що спадщина, на яку видано свідоцтво складається з: недоотриманої пенсії в сумі 12928,87 грн., нарахованої за постановою Тальнівського районного суду Черкаської області від 01.06.2011 по справі №2-а-2833/11, що належала померлому згідно з довідкою №95086/03-24, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області 06.11.2019. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зі змісту ст. 1227 ЦК України вбачається, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 1227 ЦК України також узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Суд звертає увагу на те, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення ч.ч. 2 та 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Таким чином, суд дійшов висновку, що правовідносини з приводу нарахування та обліку недоотриманої пенсії померлого пенсіонера мають регулюватись спеціальною ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» без урахування норм ст. 46 цього Закону. Як було встановлено судом, відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 12928,87 гривень, нарахованої пенсіонеру [PERSON] за рішенням суду і не виплаченій йому за життя, право власності на яку в порядку спадкування за заповітом перейшло до позивачки. Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачці, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною. Так, у ст. 1 Протоколу № 1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Цей же принцип закріплено і у ст. 41 Конституції України. У порушення вище зазначених норм позивачка позбавлена права користуватися своїм майном. В даному випадку її майном є грошові кошти, які вона успадкувала після смерті [PERSON] і які відповідач відмовляється їй сплачувати. Таким чином, відповідач порушує право власності позивачки на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягнення її на користь позивачки. Заперечення відповідача та третьої особи на стороні відповідача не спростовують позову і не беруться до уваги виходячи з того, що Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2014 року № 440, не передбачає права подання документів, зазначених у п. 4 цього Порядку, спадкоємцями померлого заявника - фізичної особи, на користь чи в інтересах якої ухвалено рішення суду або видано виконавчий документ. У зв`язку з цим, зазначений Порядок не може бути застосований для виконання судових рішень, на підставі яких була нарахована сума пенсійних виплат [PERSON] , право на одержання якої перейшло в порядку спадкування за заповітом до позивачки. Крім того, порядок отримання пенсійної виплати, яка була нарахована спадкодавцю за життя, але не виплачена, і входить до складу спадщини, регулюється нормами цивільного законодавства, а не адміністративного, внаслідок чого відсутні підстави для переведення на позивача прав стягувача за рішенням суду, згідно з яким було покладено виконання зобов`язань на УПФУ на користь спадкодавця. Відсутність бюджетних коштів для виконання відповідачем своїх зобов`язаннь не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки виконання судового рішення проводиться відповідно до встановленого законом порядку. З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини, згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 10.12.2019, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За правилами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає судовий збір, сплачений позивачкою при подачі позову.

Outcome: approved