Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

позивачка [PERSON], її представник [PERSON] та представник позивачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні частково змінили позовні вимоги та просять суд визнати за ними право власності на 75,56% будинковолодіння, розташованого за адресою: м. Ватутіне Черкаської області провулок Річний, 5, що становить 3/4 частини всього будинковолодіння, всього по 3/8 частини, що в грошовому виразі становить по 45063 грн. 75 коп. кожному з позивачів; визнати за [PERSON] право власності на 24,44% будинковолодіння, розташованого за адресою: м. Ватутіне Черкаської області провулок Річний, 5, що становить 1/4 (2/8) частини всього будинковолодіння, що в грошовому виразі становить 30042 грн. 50 коп. та стягнути з відповідачки понесені ними судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1464 грн. 98 коп. та витрати на правову допомогу в сумі, посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] є власником вищевказаного будинковолодіння, де проживала разом із своїм сином [PERSON] та його сімєю, дружиною [PERSON] та дочкою [PERSON]. [PERSON] проживав в будинку з моменту його забудови, тобто з 1972 року та по день його смерті 04.08.2014 року. Його дружина переїхала до нього у 1985 році після укладення шлюбу, а донька народилася у спірному будинку та мешкала там до 2012 року. За час спільного проживання сімєю [PERSON] за власні кошти проведено суттєві поліпшення будинковолодіння, що значно покращило умови проживання та експлуатації житла. Відповідачка участі в поліпшенні житла не приймала, так як на час проведення ремонтно-будівельних робіт вже перебувала в похилому віці та мала перелом ноги, що не давало їй можливості на матеріально, ні фізично поліпшувати житло. [PERSON] має мінімальний розмір пенсії та на час виконання ремонтно-будівельних робіт по будинку потребувала стороннього догляду, який їй надавав син зі своєю родиною. Всі доходи відповідача йшли виключно на її лікування. [PERSON] фактично подарувала вказаний будинок синові [PERSON], усвідомлюючи, що саме він будував будинок та все життя його утримував, поліпшуючи його разом із свою дружиною. Після смерті сина відповідачка різко змінила свою думку та в судовому засіданні через представника відмовилася від факту дарування будинковолодіння сину. Враховуючи те, що будинковолодіння оформлено на відповідача, позивачі змушені зменшити розмір позовних вимог та предендувати на частину будинковолодіння, яке внаслідок суттєвих поліпшень, проведених за рахунок позивачів, значно збільшилося в ціні. Дані обставини і змусили позивачів звернутися із вказаним позовом до суду . Представник відповідачки позовні вимоги позивачів не визнає повністю та просить в позові відмовити та стягнути з позивачів на її користь понесені нею судові витрати по оплаті правової допомоги в сумі 3000 грн. 00 коп., посилаючись на те, що [PERSON] звернулася до суду, як дружина [PERSON], вважаючи, що спірний будинок знаходиться у спільній сумісній власності у неї та її чоловіка. Однак таке твердження не відповідає дійсності, так як нове будинковолодіння за адресою: м. Ватутіне Черкаської області по провулку Річний, 5 було зведено у 1972 році. Шлюб між позивачкою та [PERSON] було зареєстровано 28.08.1985 року, таким чином будинок не є їх спільним сумісним майном подружжя. Позивачка [PERSON] є спадкоємицею [PERSON], однак нею не надано суду жодних доказів того, що вказане будинковолодіння входить до складу спадщини, яка залишилася після смерті її батька. Ні [PERSON], ні [PERSON] власниками будинковолодіння за адресою: м. Ватутіне Черкаської області по провулку Річний, 5 не являються, а тому права на звернення з такою вимогою не мають. Їх особисте немайнове або майнове право чи інтерес порушено не було, а тому і підстави для звернення до суду у них відсутні. Позивачі по справі стверджують, що відповідачка, після досягнення повноліття її сином, нібито усно подарувала йому своє будинковолодіння. Однак таке твердження не відповідає дійсності, так як договір дарування нерухомої речі укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Доказів тому, що позивачами було проведено поліпшення помешкання суду не надано, замовником по актах виконаних робіт є відповідачка. У звязку з низьким рівнем прибутків свого сина та його сімї та відсутність у них свого власного житла вона дійсно дозволяла їм проживати разом з нею, користуватися належним їй будинком, жодної плати з них не брала. Свідоцтво на право особистої власності на жилий будинок за адресою: м. Ватутіне Черкаської області по провулку Річний, 5 від 03.12.1982 року належить [PERSON] Позивачі по справі не довели того факту, що вони як спадкоємці мають право до вищевказаного майна. Заслухавши позивачку, представників позивачів, представника відповідачки, покази свідків, а також вивчивши матеріали справи суд вважає за необхідне в позові відмовити, виходячи із слідуючого: В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 03.12.1982 року (а.с.13) [PERSON] належить будинок в м. Ватутіне Черкаської області по провулку Річному, 5. Як встановлено в судовому засіданні 13.03.1957 року [PERSON] перебуваючи в шлюбі з [PERSON] купила будинковолодіння за адресою: м. Ватутіне Черкаської області по провулку Річний, 5, що стверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.73), в якому проживала із своїм чоловіком [PERSON] та двома дітьми. І оскільки помешкання будинку стало непридатним для життя, вона з чоловіком вірішила побудувати нове будинковолодіння. Для цього їй була виділена земельна ділянка, що стверджується договором від 04.12.1966 року (а.с.65-68), на якій вони розпочали будівництво, яке фактично закінчили до 1972 року, що стверджується технічним паспортом на жилий будинок по провулку Річному, 5 в м. Ватутіне Черкаської області (а.с.16-20) і з якого вбачається (а.с.20), що основні споруди були побудовані до 1972 року. У 1984 році відповідачкою було побудовано гараж. В цьому ж 1972 році відповідачка [PERSON] із своєю сімєю сином [PERSON] та дочкою [PERSON] вселилися та почали проживати у даному будинковолодінні. Після чого син одружився та у 1984 розвівся з першою дружиною та виїхав проживати в Забайкалля, звідки повернувся в кінці 1985 року. Проживаючи в даному будинковолодінні відповідачкою до 1986 року було побудовано сарай, вбиральню та огорожу №2, а в 2006 році огорожу № 3, ворота № 4 та колодязь. При цьому син [PERSON] допомагав своїй матері в будівництві та благоустрої її будинковолодіння. Дане будинковолодіння було здано в експлуатацію 19.05.1982 року, що стверджується актом прийому в експлуатацію (а.с.70-72) та 03.12.1982 року [PERSON] було видано свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок в м. Ватутіне Черкаської області по провулку Річному, 5 (а.с.13). В 2006 році відповідачкою [PERSON] була проведена газифікація вищевказаного будинковолодіння, що стверджується відповідною документацією: робочим проектом газопостачання житлового будинку № 5 по провулку Річному в м. Ватутіне (а.с.27-30); технічними умовами на проектування (а.с.31-32); актом виконаних робіт (а.с.33); памяткою по безпеці експлуатації димових та вентиляційних каналіфв (а.с.26); договором на проектування газопостачання (а.с.24); довідкою про пуск газу в жилий будинок (а.с.25); талонами купівлі обладнання для газифікації будинковолодіння (а.с.23, 34,35). А також проведено водопостачання та водовідведення даного будинковолодіння. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивачі стверджують, що спірне будинковолодіння в 1972 році було побудоване [PERSON], де він проживав по день своєї смерті 04.08.2014 року. А починаючи з 1985 року після вступу [PERSON] в шлюб із [PERSON] вони разом за спільні кошти провели суттєві невідємні поліпшення будинковолодіння, що значно покращили умови проживання та експлуатації житла, тобто будинковолодіння набуло суттєвих поліпшень, що дає їм право на визнання за ними права власності за кожним по 3/8 частині, а саме проведено газопостачання, облаштовано водопостачання та водовідведення, встановили нові вікна, двері, перестелили підлогу, купили нові меблі та проведено благоустрій двору. Одначе ці ствердження позивачів не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Як встановлено вище, відповідачка по справі [PERSON] разом із своїм покійним чоловіком [PERSON] в 1966 році розпочала будівництво будинку № 5 по провулку Річному в м. Ватутіне Черкаської області, яке вона фактично закінчила до 1972 року і з цього часу почала з сімєю, в тому числі і з сином [PERSON] проживати в даному будинковолодінні, що в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та стверджується вищевказаними матеріалами справи. Як вбачається з військового квитка [PERSON] (а.с.77) 02.06.1970 року він був демобілізований із лав [PERSON] і звичайно не мав коштів, ні будівельних матеріалів на будівництво будинку. Як вбачається з показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які були сусідами сімї [PERSON] будинковолодіння будували батьки [PERSON] мати відповідачка по справі та її чоловік, починаючи з 1965 року по 1972 рік, що також стверджується технічним паспортом на жилий будинок по провулку Річному, 5 в м. Ватутіне Черкаської області (а.с.16-20). [PERSON], в силу можливості надавав при цьому посильну йому фізичну допомогу в будівництві будинку. Також в судовому засіданні спростовується і ствердження позивачів в частині виконання [PERSON] та його дружиною [PERSON] робіт по невідємному поліпшенню умов проживання в будинковолодінні № 5 по провулку Річному в м. Ватутіне Черкаської області газофікації, водопідведення та водовідведення, заміна вікон, дверей, перестилки підлоги та благоустрою двору. Позивачами та їх представником не надано будь-яких доказів по виконанню зазначених робіт. Як вбачається із матеріалів справи при проведенні газофікації, водовідведення та водопідведення, вся документація оформлена на відповідачку по справі [PERSON], на всіх квитанціях і талонах на придбання необхідного обладнання та будматеріалів вказане прізвище відповідачки. Ні позивачі, ні допитані в судовому засіданні свідки не вказали які ж конкретно роботи виконували [PERSON] та [PERSON]. Хто із них розраховувався за виконану ту чи іншу роботу. Із показів свідків вбачається, що дійсно [PERSON] та його дружина надавали допомогу своїй матері при будівництві будинку та проведенні благоустрою. Виходячи із наведеного вбачається, що [PERSON] та його дружина проживали в будинку своєї матері, так як не мали свого житла і при цьому жодної плати із них вона не брала і під час виконання тої чи іншої роботи вони фізично помагали матері в її виконанні. Надання сином та його дружиною допомоги матері в будівництві будинку та благоустрою будинковолодіння не надає йому та членам його сімї права власності на будинковолодіння матері. Як встановлено в судовому засіданні між відповідачкою та її сином [PERSON] не укладався договір на сумісне будівництво будинку та в послідуючому сумісне володіння ним. Ствердження позивачів в частині дарування відповідачкою вказаного будинковолодіння своєму синові [PERSON] також не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду справи, так як позивачі не надали суду таких доказів. Будучи тяжко хворим [PERSON], маючи намір забезпечити свою сімю житлом, намагався вирішити питання з матірю -відповідачкою по справі про передачу будинковолодіння в його власність. А коли мати відмовила йому в цьому, то він і звернувся з даним позовом до суду, маючи намір відсудити будинковолодіння у своєї матері, одначе 04.08.2014 року помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.55). І як правонаступник по справі була залучена його дочка [PERSON], однак нею не надано суду жодних доказів того, що вказане будинковолодіння входить до складу спадщини, яка залишилася після смерті її батька. [PERSON] звернулася до суду, як дружина [PERSON], вважаючи, що спірний будинок знаходиться у спільній сумісній власності у неї та її чоловіка. Однак таке твердження не відповідає дійсності, так як нове будинковолодіння за адресою: м. Ватутіне Черкаської області по провулку Річний, 5 було зведено до 1972 року. Шлюб між позивачкою [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 28.08.1985 року, таким чином будинок не може бути їх спільним сумісним майном подружжя. Враховуючи всі обставини справи, суд вважає за необхідне в позові [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно відмовити, а також стягнути з позивачів на користь відповідачки понесені нею судові витрати по оплаті правової допомоги в сумі 3000 грн. 00 коп.. На підставі викладеного, ст.ст. 719, 219, 392, 778, 392, 1218, 60 ЦК України та

Outcome: approved