Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтуванні своїх вимог зазначає, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, а тому просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] по 1000,00 грн. щомісяця, з часу подачі заяви до суду та до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги змінила, просила стягнути із відповідача аліменти у розмірі 600 грн. Відповідач позовні вимоги не визнав, подавши заперечення на позов, в якому зазначає, що він на даний час не працює, заробітки його є не регулярними. Крім того має його утриманні є ще неповнолітня дитина від іншого шлюбу, якій я також сплачую аліменти. Він не відмовляється утримувати свою дитину та надавати їм грошову допомогу, оскільки це є його обов'язок. Просить визначити йому аліменти у сумі, які він зможе оплачувати. Перед судовим засіданням відповідач подав заяву в якій просив слухати справи без його участі, погоджується сплачувати аліменти в розмірі 600 грн. Суд, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході судового розгляду встановлено, що батьками дитини є сторони по справі (а.с.3). Шлюб між сторонами розірвано про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.5). Сторони по справі проживають окремо, неповнолітній син [PERSON] проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд визнає, що проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Судом встановлено, що відповідач на даний час не працює та згідно виконавчого листа за № 2-509/2000 року з нього стягуються аліменти на користь колишньої дружини [PERSON] (а.с.9). Про способи виконання обов`язку утримувати дітей в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує, те що позивачка не працює, стан здоров'я дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність на утриманні дитини від першого шлюбу. І тому, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 600,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з вимогами - 24 липня 2014 року, а тому з цього часу слід присудити стягнення аліментів і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача слід стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави На підставі ст.ст. 180-182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved