Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просить суд стягнути з [PERSON] гроші в сумі 51100,0 гривень, а також судові витрати в розмірі 640 гривень. Свої вимоги мотивує тим що, 15.06.2017 року вона позичила [PERSON] гроші в сумі 2000 доларів США, під розписку. Однак борг [PERSON] досі не повернула, на звернення позивачки повернути борг, не реагує, що стало підставою для звернення до суду. Позивачка у судовому засіданні наполягала на задоволення позивних вимог. Відповідачка у судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторін по справі, дослідивши наявні докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 15.06.2017 року [PERSON] позичила [PERSON] гроші в сумі 2000 доларів США, під розписку. Через те, що в цій самій розписці відсутній термін повернення грошей, позивачкою 31.07.2017 року було направлено на адресу відповідачки вимогу про повернення коштів протягом десяти днів з моменту отримання вимоги. Однак борг [PERSON] досі не повернула, на звернення позивачки повернути борг, не реагує. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписка, яка посвідчує передання її визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідачки виник обовязок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України. Частиною 1ст. 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договору позики (розписки), відповідачкою не було повернуто грошові кошти, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги [PERSON] про зобовязання виконання договору позики є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 700,65 гривень підлягають стягненню з відповідачка на користь позивачки.

Outcome: approved