Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей; [PERSON] [PERSON] народження, [PERSON] [PERSON] народження в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до їх повноліття. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 2009 року, на даний час проживають за однією адресою і він, будучи працездатним, не допомагає їй утримувати матеріально неповнолітніх дітей, інших утриманців він не має. Позивачка [PERSON] 23.07.2015р. звернулася до суду із заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] згідно ст. 74, 76 ЦПК України належно повідомлений про день і час розгляду справи, в судове засідання не зявився. В звязку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з урахуванням інтересів та захищеності неповнолітніх дітей з ухваленням судом заочного рішення відповідно до вимог ст. 224-228 ЦПК України, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом достовірно встановлено, що від шлюбу сторін по справі народилися діти; дочка [PERSON] [INFO], син - [PERSON] [PERSON] народження батьком яких записаний у свідоцтві про народження відповідач [PERSON](а.с.2-4). Як слідує з позовної заяви діти знаходиться на утриманні матері, а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на їх утримання. Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, що відповідач непрацездатний, і являється інвалідом, суд вважає, що він може і зобовязаний за Законом надавати таку допомогу, тобто в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 липня 2015 року - моменту звернення позивачки до суду і до повноліття дітей. Відповідно до частини 1 п.3 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року від сплати судового збору звільняються позивачі по позовним заявам про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В звязку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету м. Миргорода 243,60 гривень судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка при зверненні до суду. Згідно наданої позивачкою квитанції (а.с.5) нею на надання юридичної допомоги зі складання позову сплачено 250грн., які вона просила стягти на її користь з відповідача, та підлягають до задоволення згідно ст.84 ЦПК України.

Outcome: approved