Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 04 вересня 2014 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №-135. У даному шлюбі 25 червня 2015 року у них народився син [PERSON], який на даний час проживає з позивачкою. Подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та інші сімейні обставини, через що між ними постійно виникали сварки. Такі обставини унеможливили їх подальше спільне проживання і збереження шлюбу, стали суперечити інтересам позивачки та малолітньої дитини, що і змусило позивачку звернутися до суду із даним позовом. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити. Пояснила, що через місяць після одруження позивач безпідставно фактично щоденно звинувачував її у подружній зраді, з приводу чого постійно виникали сварки. Також ставився до неї як до своєї власності, ображав, принижував її людську гідність, всіляко намагався обмежити її свободу, забороняв спілкуватися із сусідами, знайомими, родичами, виходити з будинку, агресивно реагував на її бажання піти працювати коли дитина підросте. Також майже щомісячно погрожував вбивством за те, що вона ніби-то його зраджує, хоча ці підозри були безпідставні. Також вкрай неприязно ставився до її старшої доньки від першого шлюбу, забороняв їй їсти разом з ним за столом та перебувати у його кімнаті, мав місце випадок коли не розмовляв з нею кілька місяців. Таке ж ставлення відповідача було й до матері позивачки. Така поведінка відповідача і обстановка, що склалася в сім»ї вкрай негативно вплинула на її стан здоров»я, внаслідок його вона захворіла і лише наприкінці травня 2016 року, коли вже несила було терпіти такі стосунки і на її вимогу відповідач пішов жити до своїх батьків, її стан здоров»я покращився і вона фактично одужала. Розірвання шлюбу з відповідачем дасть їй змогу бути вільною і не відчувати на собі його агресивної поведінки та ставлення, можливо в майбутньому, коли зустріне достойну людину, то створить нову сім»ю. Окрім цього їх син не буде мати прикладу такої негативної поведінки та ставлення до жінки, яке демонстрував стосовно неї відповідач. Від подання раніше позову про розірвання шлюбу її стримувала лише пряма заборона в законі до досягнення дитиною 1 року. Категорично заперечує проти примирення, з часу їх окремого проживання вони з відповідачем не спілкуються, відносини вкрай неприязні, спільного господарства не ведуть, наполягає на розірванні шлюбу, просить змінити прізвище на дошлюбне «Голубовська» та стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Відповідач у судове засідання не зявився, адресовані йому виклики до суду повернули без вручення адресату, із відміткою, що за зазначеним місцем тимчасово він не проживає. Поряд з цим суд відзначає, що про розгляд такої справи у суді відповідач повідомлений, про що свідчить належно вручений виклик до суду на 22 липня 2016 року, однак у це судове засідання він не з»явився, заяв будь-якого змісту суду не подав. З врахування клопотання позивачки, яка просить справу розглядати заочно, ухвалою суду вирішено справу розглядати заочно. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони протягом тривалого часу фактично не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, перебувають у неприязних відносинах, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, їх сім'я фактично розпалася, перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, що може перешкодити їм у реалізації їх інтересів. Отже, суд прийшов до висновку, що сімя сторін по справі розпалася, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить та перешкоджає реалізації інтересів позивачки, що має істотне значення, оскільки ніхто не може бути примушений проти його волі перебувати у шлюбі, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved