Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач-1), [PERSON] (далі Відповідач-2), [PERSON] (далі Відповідач-3) та [PERSON] (далі Відповідач-4) про визнання довіреності удаваним правочином та визнання майна сумісно нажитим. Звернення до суду позивачка обгрунтовує тим, 01 жовтня 2005 року між неюта Відповідачем-1було укладено шлюб, який вони зареєстрували у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1082. За час шлюбу за спільні кошти ними як подружжям було придбано автомобіль Pогscheмодель Раnаmега, державний номер АЕ 7707ВС. Так, 12.08.2013Позивачкаразом зВідповідачем-1 вирішили придбати автомобіль Pогscheмодель Раnаmега, державний номер АЕ 7707ВС, який на праві приватної власності належав [PERSON]. Домовленість щодо укладення угоди купівлі-продажу автомобіля та його ціни проводилась з представником власника Відповідачем-2 у справі [PERSON]. В звязку з тим, що автомобіль мав пошкодження та потребував ремонту, сторони дійшли згоди проте, що Відповідач-2 готувати документи на продаж, а Відповідач-1 віддає 71000 (сімдесят одна тисяча) доларів США одразу, і забирає автомобіль до себе в гараж для подальшого ремонту, а після того як відремонтує автомобіль сторони нотаріально посвідчать свій договір, а саме, знімуть авто з обліку та перереєструють його на ім'я Відповідача-1. 12.08.2013 Відповідач-1 передавВідповідачу-2 ([PERSON]Ф.)грошові кошти у розмірі 71000 (сімдесят одна тисяча) доларів США.Факт передачі грошових коштів був оформлений між сторонами у простій письмовій формі у вигляді розписки від 12.08.2013, написаній та підписаній власноручно Відповідачем-2, який зобов'язався в межах одного місяця переоформити авто на ім'я Відповідача-1. Також Відповідач-2 надав позивачеві технічний паспорт на автомобіль та довіреність на розпорядження вищевказаним автомобілем. Отже, як підкреслює Позивачка, між сторонами фактично було укладено договір купівлі-продажу автомобіля у простій письмовій формі. Відповідач-1 забрав автомобіль до себе в гараж, полагодив його та став ним користуватися у цілях сімї, купував запасні частини, проводив ремонти. Тобто,Позивачка вважала те, що автомобіль Pогscheмодель Раnаmега, державний номер АЕ 7707ВС, Відповідач-1 переоформив на своє імя і спірний автомобіль є спільною власністю подружжя. 15.12.2015 невстановлена особа, знаходячись на автомобільному паркінгу за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Бригадна 11, шахрайським шляхом заволоділа автомобіль Pогscheмодель Раnаmега, державний номер [NUMBER] (новий державний реєстраційний номер спірного автомобіля). За даним фактом Жовтневим відділенням поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області порушено кримінальне провадження № 12015040650005179 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст. 190 КК України. Під час досудового слідства Позивачкадізналасяпро те,що її чоловік Відповідач-1 14.08.2013 уклав договір з Відповідачем-3 ([PERSON])та Відповідачем-4 [PERSON] Володимирівноюпро надання послуг по виписці довідки-рахунок на імя Відповідача-4. Проте, як зазначає Позивачка, відчуження спірного автомобіля відбувалося без її згоди та відома, автомобіль є цінним майном і тому угода на його відчуження виходить за межі дрібної побутової.Тобто, на відчуження спірного автомобіля Відповідач-1 мав отримати її письмову згоду. За таких обставин жодний нотаріус не посвідчив би договір відчуження автомобіля. Спірний автомобіль ніколи не перебував в користуванні Відповідача-4 тафактично знаходиться у володінні сімї Позивачки та Відповідача-1. З оглядом на викладене Позивачка вважає своє право порушеним, оскільки вважала спірний автомобіль спільною сумісною власністю подружжя і не надавала Відповідачу-1 своєї письмової згоди на укладення договору від 14.08.2013.Тому в резолютивній частині позову просить суд: 1. Визнати довіреність, нотаріально посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1240 від 12.08.2013 року на імя [PERSON], видану [PERSON], який діяв від імені власника [PERSON], на право управління і розпорядження, обміну, здачі в оренду, продажу належного власнику на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ САК №934687, виданого відділом РЕР ДАІ №3 ГУМВС України в Дніпропетровській області від 15.06.2012 року, автомобілем марки PORSCHE модельPANAMERA, 2012 року випуску, колір білий, тип легковий хетчбек-В, номер шасі (кузова, рами)VIN-WP0ZZZ97ZCL002895 WPOZZZ97ZCL002895, реєстраційний номер [NUMBER], - удаваним правочином з метою приховання договору купівлі-продажу від 12.08.2013 року. 2. Визнати, що між [PERSON] та [PERSON] 12 серпня 2013 року було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля марки PORSCHE модельPANAMERA, 2012 року випуску, колір білий, тип легковий хетчбек-В, номер шасі (кузова, рами)VIN-WP0ZZZ97ZCL002895 WPOZZZ97ZCL002895, реєстраційний номер [NUMBER]. 3. Визнати недійсним правочин від 14 серпня 2013 року, укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про надання послуг по виписці довідки-рахунок на імя [PERSON]. 4. Скасувати державну реєстрацію автомобіля марки PORSCHE модельPANAMERA 4, 2012 року випуску, колір білий, тип легковий хетчбек-В, номер шасі (кузова, рами)VIN-WP0ZZZ97ZCL002895 WPOZZZ97ZCL002895 на імя [PERSON]. 5. Визнати автомобіль марки PORSCHE модельPANAMERA, 2012 року випуску, колір білий, тип легковий хетчбек-В, номер шасі (кузова, рами)VIN-WP0ZZZ97ZCL002895 WPOZZZ97ZCL002895, державний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя, ? за [PERSON] та ? за [PERSON] (а.с.2-7). Також Позивачка зверталася до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний автомобіль (а.с.20-21). Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровськавід 18.01.2016 накладено арешт на спірний автомобіль марки PORSCHE модельPANAMERA, 2012 року випуску, колір білий, тип легковий хетчбек-В, номер шасі (кузова, рами)VIN-WP0ZZZ97ZCL002895 WPOZZZ97ZCL002895, державний номер [NUMBER] (а.с.23). В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] (а.с.36) підтримала заявлені позовні вимоги. Просила суд задовольнити їх у повному обсязі, в тому числі й з підстав, викладених у позові. Суду пояснила що Позивачка та Відповідач-1 є дружиною та чоловіком, оскільки перебувають у зареєстрованому шлюбі. У звязку із цим, згідно діючого законодавства, дружина таїї чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якою цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Оскільки своєї письмової згоди на укладення договору від 14 серпня 2013 року Позивачкасвоєму чоловікові не надавала, остання вважає за необхідне визнатинедійсним правочин від 14.08.2013 про надання послуг по виписці довідки-рахунок на імя Відповідача-4. Також пояснила, що Відповідач-4 у шахрайський спосіб заволоділа спірним автомобілем, оформивши на своє імя технічний паспорт на автомобіль у 2015 році. При цьому, не маючи самого автомобіля, який знаходився в родині Позивачки та Відповідача-1, Відповідач-4 намагалася здійснити його продаж громадянину [PERSON]. Однак, запідозривши шахрайство з боку Відповідача-4, той звернувся до Жовтневого ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області, де з цього приводу відкрите кримінальне провадження №12015040650005179 стосовно Відповідача-4 [PERSON] за вчинення шахрайських дій. У теперішній час спірний автомобіль як речовий доказ знаходиться в Жовтневому ВП ДВП ГУ НП в Дніпропетровській області. Просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач-1 [PERSON] у судове засідання не явився. Надіслав до суду заяву про визнання його причини поважною, проведення судового засідання за його відсутності та про задоволення позовних вимог у повному обсязі (а.с.33). Відповідач-2 [PERSON] у судове засідання не явився. Надіслав до суду заяву про проведення судового розгляду справи за його відсутності, оскільки як мешканець м.Києване має можливості прибути до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська, та про задоволення позовних вимог (а.с.59). Відповідач-3 [PERSON] в судове засіданні не явилась через зайнятість на роботі. Надіслала до суду заяву про визнання причини її неявки поважною, в якій також просила суд провести розгляд справи без її участі та винести рішення по справі відповідно діючого законодавства (а.с.57). Представник Відповідача-4 НовіковоїЮлії Володимирівни [PERSON] (а.с.32, 35) заявлені позовні вимоги не визнав, вважає їх необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.Суду пояснив, що власником спірного автомобіля з 23.05.2015 є саме Відповідач-4 [PERSON], а не інша особа. На підтвердження тому надав суду ксерокопію «Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу» СХТ 138341, згідно якому власником спірного автомобіля, державний реєстраційний номер якогоу теперішній час АЕ5797НН, з 22.05.2015 є саме [PERSON] (а.с.66). Просив суд відмовити Позивачці у позові в повному обсязі. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1ст.З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 10, 60ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відносини щодо купівлі-продажу майна, як рухомого, так і не рухомого, регулюються ЦК України, статтями якої не передбачено обов'язкової письмової форми до договору купівлі-продажу рухомого майна. Таким чином, законодавець визначив вичерпний перелік договорів купівлі-продажу, які повинні обов'язково вчинятись у письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню або державній реєстрації. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Презумпція правомірності правочину закріплена у ст.204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Норми чинного ЦК України не містять застережень про заборону укладання договору купівлі-продажу у простій усній формі. Відповідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такій договір дійсним. Право власності набуте за договором, вважається набутим за моменту передання майна, як це визначено ст.334 ЦК України. На загальних підставах усунення перешкод у здійсненні права власності передбачено ст. 391 ЦК України: власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець)передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений(придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ст.656 ЦК України). Статтею 657 ЦК України визначено форма окремих видів договорів купівлі- продажу, а саме: земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, які укладаються у письмовій формі і підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Такі вимоги до договору купівлі-продажу ТЗ не ставились. Згідност.662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежностіта документи (технічний паспорт,сертифікатякості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. В зв'язку з вище викладеним, сторони правочину купівлі-продажу автомобіля в особі продавця [PERSON] (Відповідач-2) та покупця [PERSON] (Відповідач-1) дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, виконали його фактично, здійснивши розрахунки та передачу майна, отже Відповідач-1, як покупець, є належним власником майна (а.с.12). Отримання Відповідачем-2 грошових коштів від Відповідача-1 у розмірі 71000 доларів США підтверджується його розпискою від 12.08.2013 (а.с13). Згідно ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Згідно ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Вчинення сторонами удаваного правочину не тягне за собою наслідків у вигляді визнання його недійсним, оскільки при вчиненні удаваного правочину настання його мети приховати інший правочин, бажають досягти обидві сторони, то й до відносин цих сторін застосовуються правила того правочину, якому відповідала їхня внутрішня воля і який вони насправді вчинили. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Стаття 41 Конституції України наголошує на праві кожної людини володіти, розпоряджатись та користуватись своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ст.13 Основного Закону Держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. На підставі вищезазначених норм Позивачка вважає за необхідне визнати автомобіль Pогscheмодель Раnаmега, 2012 року, білого кольору, тип легковий-комбі-В, номер шасі кузова VINWPOZZZ97ZCL002895 WP0ZZZ97ZCL002895, реєстраційний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя. В силу ч.ч.1, 2, 3ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якою цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово Оскільки своєї письмової згоди на укладення договору від 14 серпня 2013 року Позивачка чоловікові не надавала, суд вважає за необхідне визнатинедійсним правочин від 14 серпня 2013 року про надання послуг по виписці довідки-рахунок на імя Відповідача 4 (а.с.50-52). Відповідно до ч.Іст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до вимог ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. В судовому засіданні встановлено, що 01 жовтня 2005 року між Позивачкоюта Відповідачем-1було укладено шлюб, який вони зареєстрували у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1082 (а.с.8, 9, 11). 12.08.2013Позивачкаразом з Відповідачем-1 вирішили придбати автомобіль Pогscheмодель Раnаmега, державний номер [NUMBER], який на праві приватної власності з 15.06.2012 до 23.05.2015 належав [PERSON], який надав Відповідачу-2 генеральну довіреність на право управляти, розпоряджатися, здати в оренду або продати належний йому автомобіль (а.с.14-15, 66). Домовленість щодо укладення угоди купівлі-продажу автомобіля та його ціни проводилась з представником власника Відповідачем-2 у справі [PERSON] (а.с.12). В звязку з тим, що автомобіль мав пошкодження та потребував ремонту, сторони дійшли згоди проте, що Відповідач-2 готувати документи на продаж, а Відповідач-1 віддає 71000 (сімдесят одна тисяча) доларів США одразу, і забирає автомобіль до себе в гараж для подальшого ремонту, а після того як відремонтує автомобіль сторони нотаріально посвідчать свій договір, а саме, знімуть авто з обліку та перереєструють його на ім'я Відповідача-1. 12.08.2013 Відповідач-1 передавВідповідачу-2 ([PERSON]Ф.) грошові кошти у розмірі 71000 (сімдесят одна тисяча) доларів США.Факт передачі грошових коштів був оформлений між сторонами у простій письмовій формі у вигляді розписки від 12.08.2013, написаній та підписаній власноручно Відповідачем-2, який зобов'язався в межах одного місяця переоформити авто на ім'я Відповідача-1 (а.с.13). Також Відповідач-2 надав Відповідачу-1 технічний паспорт на автомобіль та довіреність на розпорядження вищевказаним автомобілем (а.с.12). Таким чином між Відповідачем-2 та Відповідачем-1 фактично було укладено договір купівлі-продажу автомобіля у простій письмовій формі. Відповідач-1 забрав автомобіль до себе в гараж, полагодив його та став ним користуватися у цілях сімї, купував запасні частини, проводив ремонти. З цього приводуПозивачка вважала те, що автомобіль Pогscheмодель Раnаmега, державний номер АЕ 7707ВС, Відповідач-1 переоформив на своє імя і спірний автомобіль є спільною власністю подружжя. 14.08.2013 між Відповідачем-1 [PERSON] та Відповідачем-4 [PERSON] з одного боку (замовники) та Відповідачем-3 фізичною особою підприємцем [PERSON] (виконавець) з другого боку було укладено Договір на надання послуг з виписки довідки-рахунок на відчужуваний транспортний засіб у вигляді спірного автомобіля (а.с.50-52). З 15.06.2012 до 23.05.2015 власником спірного автомобіля значився КротовОлександ Іванович (14, 53, 66). Однак, 23.05.2015 Відповідач-4 оформила своє право власності на спірний автомобіль, який отримав новий державний реєстраційний номерАЕ5797НН. Зазначені обставини підтверджуються «Повідомленням» Територіального сервісного центру 1242 регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області за вих. №90 від 27.01.2015 про отримання [PERSON] 23.05.2015 як власником автомобіля Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, та ксерокопія самого Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ 138341 (а.с.26, 66). 15.12.2015 невстановлена особа, знаходячись на автомобільному паркінгу за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Бригадна 11, шахрайським шляхом заволоділа автомобіль Pогscheмодель Раnаmега, державний номер [NUMBER]. За даним фактом Жовтневим відділенням поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області порушено кримінальне провадження № 12015040650005179 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.З ст. 190 КК України (а.с.49). Під час досудового слідства Позивачкадізналасяпро те,що її чоловік Відповідач-1 14.08.2013 уклав договір з Відповідачем-3 ([PERSON])та Відповідачем-4 [PERSON] Володимирівноюпро надання послуг по виписці довідки-рахунок на імя Відповідача-4. Як зазначила в судовому засіданні представник Позивачки, - спірний автомобіль вилучено поліцію як речовий доказ і у теперішній час він знаходиться у Жовтневому відділенні поліції Дніпропетровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області. Таким чином відчуження спірного автомобіля відбувалося без згоди та відома Позивачки, спірний автомобіль є цінним майном і тому угода на його відчуження виходить за межі дрібної побутової.Тобто, на відчуження спірного автомобіля Відповідач-1 мав отримати письмову згоду від Позивачки. За таких обставин жодний нотаріус не посвідчив би договір відчуження автомобіля. Спірний автомобіль ніколи не перебував в користуванні Відповідача-4 тафактично знаходився у володінні сімї Позивачки та Відповідача-1. З оглядом на викладене суд приходить до висновку, що право Позивачки є порушеним і тому підлягає захисту. Тому суд задовольняє заявлені позовні вимоги, у звязку із чим вважає за необхідне: 1. Визнати довіреність, нотаріально посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1240 від 12.08.2013 року на імя [PERSON], видану [PERSON], який діяв від імені власника [PERSON], на право управління і розпорядження, обміну, здачі в оренду, продажу належного власнику на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ САК №934687, виданого відділом РЕР ДАІ №3 ГУМВС України в Дніпропетровській області від 15.06.2012 року, автомобілем марки PORSCHE модельPANAMERA, 2012 року випуску, колір білий, тип легковий хетчбек-В, номер шасі (кузова, рами)VIN-WP0ZZZ97ZCL002895 WPOZZZ97ZCL002895, реєстраційний номер [NUMBER], - удаваним правочином з метою приховання договору купівлі-продажу від 12.08.2013 року (а.с.12, 55). 2. Визнати, що між [PERSON] та [PERSON] 12 серпня 2013 року було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу автомобіля марки PORSCHE модельPANAMERA, 2012 року випуску, колір білий, тип легковий хетчбек-В, номер шасі (кузова, рами)VIN-WP0ZZZ97ZCL002895 WPOZZZ97ZCL002895, реєстраційний номер [NUMBER]. 3. Визнати недійсним правочин від 14 серпня 2013 року, укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про надання послуг по виписці довідки-рахунок на імя [PERSON] (а.с.50-52). 4. Скасувати державну реєстрацію автомобіля марки PORSCHE модельPANAMERA 4, 2012 року випуску, колір білий, тип легковий хетчбек-В, номер шасі (кузова, рами)VIN-WP0ZZZ97ZCL002895 WPOZZZ97ZCL002895 на імя [PERSON] (а.с.26, 66). 5. Визнати автомобіль марки PORSCHE модельPANAMERA, 2012 року випуску, колір білий, тип легковий хетчбек-В, номер шасі (кузова, рами)VIN-WP0ZZZ97ZCL002895 WPOZZZ97ZCL002895, державний номер [NUMBER] спільною сумісною власністю подружжя, ? за [PERSON] та ? за [PERSON]. Також на підставі ст.88 ЦПК України суд стягує солідарно з солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 964,61 гривня, сплачений нею при зверненні до суду позовом (а.с.1 551,21 грн.) та із заявою про забезпечення позову (а.с.19 413,40 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved