Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх його видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вона з 10.10.2017 року знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який 27.12.2018 року було розірвано. Відповідач є батьком дітей, проте участі у їй вихованні не приймає, матеріально не забезпечує та надав свою згоду на позбавлення батьківських прав відносно своїх дітей. У зв`язку з вказаними обставинами позивачка вимушена звернутись до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення аліментів. Позивачка в судове засідання не з`явилась, але подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, але позивачкою надано нотаріально посвідчену заяву відповідача в якій він вказує, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав визнає та просить розгляд справи проводити у його відсутність. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Біляївського району Одеської області в судове засідання не з`явився, але направив до суду заяву, в якій вказав, що проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить справу розглянути у його відсутність. Приймаючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.10.2017 року, який було розірвано рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.12.2018 року. Сторони батьками малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , та дочку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Діти проживають разом з позивачкою в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні про що свідчать акт про обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 05.08.2019 року та довідка Нерубайської сільської ради №2486 від 05.08.2019 року. З довідки №47 від 16.08.2019 року виданої ПНВК «Ерудит» вбачається, що [PERSON] навчається у вказаному дошкільному закладі з 01.09.2017 року по теперішній час, всі зобов`язання по організації навчально-виховного процесу дитини забезпечує тільки мати учня [PERSON] , батько дитини не займається вихованням дитини. У зв`язку з невиконанням відповідачем батьківських обов`язків по відношенню до дітей позивачка звернулась до органу опіки та піклування Біляївського району Одеської області з відповідною заявою. Орган опіки та піклування Біляївського району Одеської області, розглянувши заяву позивачки надав висновок № 01/03-18/1783 від 29.08.2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у п. 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей, оскільки він не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не готує їх до самостійного життя, ніяким чином не цікавиться ними, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, а тому має бути позбавлений батьківських прав. Ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч. 3 ст. 181 вказаного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. На підставі вищевикладеного, проаналізувавши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, позбавлення батьківських прав не звільняє відповідача від обов`язку по сплаті аліментів, приймаючи до уваги потребу дітей у матеріальному забезпеченні, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх його видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved