overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1032 грн. з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму щомісяця на дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття. В обґрунтування своєї заяви пояснила, що вони з відповідачем знаходяться в шлюбі з 14 січня 2011 року, але фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, відповідач зовсім перестав цікавитися дитиною та надавати на його утримання кошти. Одна вона не має можливості утримувати дитину, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Просить суд задовольнити її позовні вимоги. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі позовні вимоги визнав у повному обсязі. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2011 року (свідоцтво про шлюб а.с.2). Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження а.с.3), який мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою (а.с.5). Відповідач ухиляється від обовязку з утримання дитини, його стан здоровя та матеріальне становище, хоча на сьогоднішній час він не має постійного місця роботи, відсутність інших утриманців дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Аналіз зібраних у справі доказів надає можливість суду вважати, що визначений позивачкою розмір аліментів на утримання дитини відповідає вимогам ст.ст. 182,183 СК України. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, де вказала, що знаходилась у трудових відносинах з КЗ «Чернігівський Центр ПМСД» ЧРР з 17.06.1993р. Під час виконання трудових обов'язків на підставі наказу головного лікаря була направлена на курси удосконалення по циклу «Педіатрія (м/с педіатричних дільниць)» в м. Запоріжжя в період з 23.01.2014р. по 21.02.2013р., однак їй не була проведена виплата на відрядження і станом на 10.06.2014р. сума заборгованості становить 938,27 грн. В зв'язку з чим просила суд стягнути з КЗ «Чернігівський Центр ПМСД» ЧРР на її користь кошти за відрядження у розмірі 938,27 грн. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та розглянути справу без її участі. Представник відповідача за довіреністю, Колесник Г.П. в судове засідання не з'явилась, надала до суду письмову заяву, в якій позов визнала, не заперечувала проти його задоволення та просила розглянути справу без її участі. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України в зв'язку із неявкою в судове засідання сторін, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд визнає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Наказом головного лікаря КЗ «Чернігівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Чернігівської районної ради Запорізької області № 4-в від 16.01.2014р. позивачку [PERSON] було відряджено на курси удосконалення по циклу «Педіатрія (м/с педіатричних дільниць)» в м. Запоріжжя терміном на 30 днів з 23.01.2014р. по 21.02.2014р.(а.с.8). Понесені позивачкою під час відрядження витрати, КЗ «Чернігівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Чернігівської районної ради Запорізької області виплачені не були. Ст. 121 КЗпП України передбачено, що працівники мають право на відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв`язку із службовим відрядженням. Працівникам, які направляються у відрядження, виплачуються: добові за час перебування у відрядженні, вартість проїзду до місця призначення і назад, витрати по найму жилого приміщення в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Згідно наданої довідки КЗ «Чернігівський центр первинної медико-санітарної допомоги» Чернігівської районної ради Запорізької області № 162 від 22.05.2014 року станом на 01.05.2014 року перед [PERSON] рахується заборгованість по виплаті на відрядження за 2014р.-938,27 грн.(а.с.7). За таких обставин суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтувала тим, що їй на праві приватної власності належить квартира, яка розташована в [ADDRESS]. В даній квартирі була зареєстрована [PERSON], яка не проживає в ній більше ніж 2 роки, комунальні послуги не оплачує, особистих речей в квартирі не має та не є членом її сім'ї. Тому просить задовольнити позовні вимоги та визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою за вищевказаною адресою. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила суд задовольнити позов з підстав, зазначених у ньому. Відповідачка у судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про день і час слухання справи була повідомлена належним чином. Суд вважає можливим розглянути позов за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, застосувавши заочний порядок розгляду справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу від 12.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу [PERSON], є власником квартири, яка розташована в [ADDRESS]. Відповідно до будинкової книги у даній квартирі зареєстрована [PERSON], яка в ній не проживає. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди. Статтею ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України, якщо наймач відсутній без поважної причини протягом шести місяців, він може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності понад встановлені строки. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] не є членом сім'ї позивача, не веде спільне господарство, комунальні послуги не оплачує, не приймає участі у спільному побуті, відсутня по місцю реєстрації на протязі шести місяців та проживає в іншому невідомому для позивача місці, тому позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Ухвалення рішення про позбавлення права користуватися житловим приміщенням відповідача є підставою для зняття його з реєстрації у зазначеному будинку, відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» при відповідному зверненні до служби у справах громадян, еміграції та реєстрації фізичних осіб Голопристанського РВ УМВС України в Херсонській області у встановленому законом порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом і остаточно уточнивши свої вимоги які мотивує тим, що відповідач є батьком [PERSON]. Рішенням Зарічного райсуду м. Суми від 04.07.2013 року з відповідача стягнуто аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі 500 грн., за теперішній час вона навчається за кордоном і того розміру аліментів які сплачує відповідач не вистачає , просить суд збільшити розмір стягуваних аліментів до 2000 грн. У судовому засіданні представник позивачки вимоги підтримав. Відповідач з позовом не згоден зазначає, що за теперішній час він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі якому просить позивачка, розмір його зарплати становить в середньому 2058 грн., крім того рішенням суду він сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], просить суд відмовити в задоволенні вимог. Суд, заслухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню , виходячи з наступного: Як було встановлено під час судового засідання , що відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON], що не спростовується сторонами. Рішенням Зарічного райсуду м. Суми від 04.07.2013 року матеріали справи №591261314-ц а.с.а.с.19,20 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON], в твердій грошовій сумі 500 грн., за теперішній час остання навчається в Чехії, форма навчання оплатна а.с.а.с.11-14. Позивачка просить збільшити розмір стягуваних аліментів на період навчання до 2000 грн. Однак суд не може погодитись з даними вимогами, матеріальний стан відповідача не дозволяє сплачувати таку суму аліментів, оскільки останній відповідно до довідки з місця роботи а.с.112 має середній заробіток 1942,30 грн., за рішенням суду №591261314-ц а.с.а.с.19,20 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 14 частини з усіх видів заробітку, якщо врахувати розмір аліментів які відповідач сплачує 500 грн., на користь позивачки і четверту частину на користь сина і врахувати розмір його зарплати, то стягнення проводиться більш ніж 50 % із заробітку, що заборонено законом, тому з урахуванням приписів ст.ст. 182,183,184,192 СК України у суду відсутні правові підстави задовольнити позов, оскільки розмір аліментів який запропонований позивачкою порушує зазначені матеріальні норми права, права позивача і він є неприпустимий , необґрунтований. В зв'язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона до звільнення 14.01.2013 року у зв'язку з виходом на пенсію згідно ст. 38 КЗпП України працювала на різних посадах в КП «Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт». Вказує, що з липня 2012 року відповідач виплачував їй заробітну плату не в повному обсязі, внаслідок чого на момент звільнення не виплаченою залишилась заробітна плата у розмірі 22 929 гривень 11 копійок, в зв'язку з чим вона вимушена була звернутись до суду з вищезазначеним позовом та просить стягнути вказану заборгованість в примусовому порядку. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав повністю та просив його задоволити з підстав, викладених в ньому. Суд, з урахуванням вищевикладеного, приходить до висновку про можливість ухвалення судового рішення на підставі п. 4 ст.130 ЦПК України та з урахуванням вимог ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. Відповідно до ст.174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач повністю визнає позовні вимоги пред'явлені до нього за вищезазначеним позовом, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 229 гривень 40 копійок. На підставі викладеного, ст.ст. 2, 21, 97, 115, 241-1 КЗпП України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 21.10.1995 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Вказує, що від цього шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO]. Вказує, що за час перебування у шлюбі 23.04.1998 року, вони разом з відповідачем придбали квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомості, посвідченим посадовою особою Київської універсальної біржі за реєстровим №Е 1737/4926 та Київським міським бюро технічної інвентаризації зареєстровано в реєстровій книзі під №7538 та автомобіль Daewoo марки Lanoc, тип кузова легковий седан-В, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER]. Зазначає, що 18.06.2014 року відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва шлюб між нею та відповідачем було розірвано, у зв'язку з чим, оскільки між нею та відповідачем не було досягнуто згоди щодо поділу вищезазначеного спільного майна подружжя, вона змушена була звернутись до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартира [ADDRESS], визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля Daewoo марки Lanoc, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. У судовому засіданні 19.01.2015 року позивачка в порядку ст. 31 ЦПК України подала заяву про уточнення позовних вимог та просила визнати за нею право власності на всю квартиру [ADDRESS]. Відповідач у судовому засіданні позов, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, визнав повністю з підстав зазначених в ньому та просив його задовольнити у відповідності до ст.ст. 31, 174 ЦПК України Згідно ст. 31 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. Відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач повністю визнає позовні вимоги, пред'явлені до нього, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. На підставі викладеного, ст.ст. 60, 68, 69, 71 Сімейного Кодексу України, ст.372 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що вона є власницею 20/40 часток квартири [ADDRESS], з яких: 14/40 часток - на праві власності на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17 листопада 2011 року, інші 6/40 часток - на підставі договору дарування від 27 квітня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори [PERSON] Згідно з технічним паспортом на квартиру, виготовленим Київським БТІ, станом на 06 березня 2012 року, спірна квартира є двокімнатною, житлова площа -31,0 кв. м., у тому числі 1-а кімната - 17, 0 кв. м., 2-а кімната - 14,0 кв. м., кухня - 10,6 кв. м., ванна кімната - 2,9 кв. м., вбиральня - 1,4 кв. м., коридор - 8,7 кв. м. Квартира обладнана двома лоджіями - 1,8 кв. м. та 1,6 кв. м. загальна площа квартири - 58,0 кв. м. Вказує, що інші 20/40 часток вищезазначеної квартири належать її батьку - відповідачу [PERSON] У зв'язку вищевикладеним, оскільки вона з відповідачем не можуть знайти домовленості у користуванні квартирою, останній чинить перешкоди у користуванні квартирою, змушена звернутися до суду з даним позовом та просить визначити порядок спірною користування квартирою. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити з підстав, викладених у ньому. Відповідач у судовому засіданні позов визнав повністю та просив його задоволити з підстав, викладених у ньому та проводити судовий розгляд відповідно до вимог ст.ст.31, 174 ЦПК України. Згідно ст. 31 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. Відповідно до ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач повністю визнає позовні вимоги пред'явлені до нього за вищезазначеним позовом про визначення порядку користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS], а саме: у користування позивачки виділити житлову кімнату площею 14,0 кв. м. разом з лоджією 1,8 кв. м., у користування відповідача виділити житлову кімнату площею 17,0 кв. м., а у загальному користуванні залишити: кухню - 10,6 кв. м., вбиральню - 1,4 кв. м., ванну кімнату - 2,9 кв. м., коридор - 8,7 кв. м., лоджію площею 1,6 кв. м., суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В зв'язку з вищезазначеним з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 грн. (а.с.5). На підставі викладеного, ст. ст.15, 355, 356, 358, 360 ЦК України, ст. 179 Житлового Кодексу УРСР,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи його тим, що [INFO] померла її мати - [PERSON], якій за життя належала квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Вона є спадкоємцем за законом після смерті матері, крім неї інших спадкоємців не має. З питання оформлення спадщини вона звернулась до нотаріуса Першої криворізької державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з тим, що вона не прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], оскільки не була зареєстрована разом з померлою за однією адресою й не подала до нотаріальної контори в шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Однак вона вважає, що має поважну причину для продовження пропущеного строку, так як у травні 2007 року їй було зроблену складну операцію, наслідки якої вона відчуває й до сьогодні, також, зважаючи на її похилий вік, та складність оперативного втручання, їй було складно пересуватись, через що вона фізично не змогла звернутись до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини. Тому, вона просить визначити додатковий двомісячний строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO]. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечувала. Заслухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі, з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], актовий запис №592 (а.с. 5), [PERSON], померла [INFO]. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.10.2014 року (а.с.11) встановлено, що після смерті [PERSON] позивачка звернулась до нотаріуса Першої криворізької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку із відсутністю факту прийняття позивачем спадщини після померлої, оскільки вона на момент смерті спадкодавця не проживала разом з нею і не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини в передбачений законом шестимісячний строк. Як вбачається з виписного епікризу (а.с. 10), позивачка [PERSON] знаходилась на лікуванні в гінекологічному відділенні «Міська лікарня № 2» в період з 17.09.2007 року по 26.09.2007 року та їй було проведено оперативне втручання та здійснювалось лікування. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України, суд, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вислухавши представника позивачки, представника відповідача, здійснивши аналіз зібраних у справі доказів, надає суду підстав вважати, що причина пропуску позивачем строку на подання заяви про прийняття спадщини є поважною, за таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом , обґрунтовуючи його тим, що вона зареєструвала з відповідачем шлюб 14 березня 2008 року .Від шлюбу у них двоє дітей : донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] ,[INFO]. Діти проживають з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач офіційно не працює,у вихованні і утриманні доньки участі не приймає. Вона не працює,знаходдитьсяя у декретній відпустці по догляду за донькою . Тому вона просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно до досягнення донькою [PERSON] трьохрічного віку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі. Відповідач позов визнав повністю, просив суд розглядати справу в його відсутності., Суд вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина ,з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] народилася [INFO] У свідоцтві про її народження батьком вказаний відповідач, а матір'ю - позивачка. Дитина мешкає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач офіційно не працює. На теперішній час сторони проживають окремо. За таких обставин відповідач має можливість надавати допомогу на утримання дружини. На підставі викладеного,

Outcome: approved