Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2003 року. Від даного шлюбу в них троє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя сторін не склалося, у звязку з цим вони припинили шлюбні стосунки. Крім того, відповідач ухиляється від добровільного утримання дітей та матеріально їх не забезпечує. У звязку з цим позивачка просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, і стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 459 гривень 30 копійок щомісяця на кожну дитину з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. Дані обставини й стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2003 року. Від даного шлюб в них є троє неповнолітній дітей. У звязку з тим, що відповідач постійно вчиняє сварки, приходить з роботи в стані алкогольного спяніння, їх спільне життя стало неможливим. Матеріально дітей відповідач не забезпечує, не виховує належним чином. Діти хворіють та потребують додаткових витрат, але її заробітної плати не достатньо для утримання неповнолітніх дітей. Примиритися вона не бажає, а тому просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні з позовом погодився частково та пояснив, що він з позивачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу в них троє неповнолітніх дітей. Також, зазначив, що дітей він утримує, щомісяця дає на їх утримання свою заробітну плату. Позивачка просить стягнути аліменти на її користь на утримання дітей в твердій грошовій формі, але він працює офіційно в ПАТ «Перемога» на посаді тракториста та отримує заробітну плату. Він згоден сплачувати аліменти на утримання своїх дітей. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити частково з наступних підстав. Так, судом достовірно встановлено, що між сторонами був зареєстрований шлюб 01 листопада 2003 року Перемогівською сільською радою Тарутинського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ВЛ №186821. Від даного шлюбу у сторін є троє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД №176798, [PERSON], відповідно свідоцтва про народження серії І-ЖД №116903, [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії І-ЖД №173290. Сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства і не мають наміру їх поновлювати, тому їх сім`я носить виключно формальний характер. Шлюб у сторін перший, майновий спір чи спір про місце проживання дитини у них відсутній. Відповідно ст. 112 СК України передбачено розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між позивачкою та відповідачем існує лише формально та позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як зазначила позивачка вона бажає залишити собі після розірвання шлюбу прізвище «Нагорна». Крім того відповідач відмовляється у добровільному порядку матеріально допомагати дітям, не зважаючи на те, що він працездатний, що підтверджується довідкою про доходи, виданою директором Приватного акціонерного товариства «Перемога». Згідно даної довідки відповідач працює трактористом в ПАТ «Перемога» та має постійний дохід. Так, за період з листопада 2015 року по квітень 2016 року, включно відповідач отримав 6998 гривень 02 копійки. Відповідно довідки Перемогівської сільської ради Тарутинського району Одеської області від 06 травня 2016 року діти мешкають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. На підставі довідок фельдшерсько-акушерського пункту діти [PERSON] та [PERSON] перебувають на диспансерному обліку. Також з довідки ТОВ «Карпати» видно, що позивачка [PERSON] офіційно працює на посаді - робітник по винограднику та отримує заробітну плату. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З пояснень відповідача встановлено, що інших дітей, непрацездатних дружини чи батьків на його утриманні не має. На підставі ч.2, 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Таким чином, незважаючи на те, що позивачка [PERSON] просить стягнути аліменти в твердій грошовій формі, але в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно працює, слід стягнути аліменти у частці від його заробітку (доходу). Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно положень ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У звязку з тим, що позивачка в силу ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, то в силу ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного ст.ст. 191, 199-200, СК України,

Outcome: partial