Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітньої сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказує, що вона проживала разом з [PERSON] без реєстрації шлюбу та народила дитину - сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] , виданим 11.06.2014 року відділом ДРАЦС по Придніпровському району м. Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управлін\-ня юстиції. Сімейні стосунки з відповідачем припинилися після на\-родження сина [PERSON] , оскільки відповідач самоусунувся від сім`ї та виховання дитини. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.10.2016 року з відповідача [PERSON] стягнуто аліменти на її (позивачки) користь на утримання неповноліт\-нього сина - [PERSON] [INFO] в розмірі ј частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючій 30.08.2016 року і до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . Однак відповідач усунувся і від цього обов`язку, його заборгованість по аліментах станом на 03.03.2018 року складає 31103 грн., що стверджується довідкою Центрального відділу державної виконавчої служби м. Черкаси № 15-1-36 5804 від 19.02.2018 року. Тож відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина та утриманню сина, аліменти на його утримання не сплачує, що і стало підставою звернення її до суду з вказаним позовом. А тому, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.09.2018 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про позбавлення батьківських прав. Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 17.01.2019 року закрито підготовче провадження по цивільній справі № 711/6836/18 та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. В судовому засіданні позивачка - [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити, оскільки відповідач участі у вихованні та утриманні неповнолітньої дитини не бере, аліменти на утримання сина не сплачує, не цікавиться його життям, здоров`ям та успіхами у навчанні, що свідчить про те, що останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання, та шляхом публікації оголошення про виклик до суду на веб-сайті «Судова влада». В судовому засіданні представник третьої особи - Органу опіки та піклування м. Черкаси - Молчанович Н.О. підтримала позовні вимоги [PERSON] та висновок Органу опіки та піклування м. Черкаси від 14.05.2019 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , пояснивши, що таке рішення буде відповідати інтересам малолітньої дитини. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, та зі згоди позивача щодо такого порядку розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , представника третьої особи Молчанович Н.О., пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні сторони, [PERSON] та [PERSON] проживали в цивільному шлюбі, від якого в них [INFO] народився син - [PERSON] , батьком якого є відповідач, що стверджується свідоцтвом про народження дитини, серії [NUMBER] від 11.06.2014 року (а.с. 11). Оскільки батьки дитини не перебували в зареєстрованому шлюбі, реєстрація народження дитини - [PERSON] в органах РАЦС відбулася на підставі ст. 126 СК України (визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою), що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України від 03.05.2019 року. З 2016 року сторони спільно не проживають та не підтримують сімейних відносин. Позивачка [PERSON] разом з сином [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними паспорта позивачки (а.с. 10). Батько дитини - [PERSON] проживає окремо, з сином не спілкується, участі в його вихованні та утриманні не бере, не цікавиться його життям, здоров`ям, духовним та моральним розвитком. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.10.2016 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповноліт\-нього сина [PERSON] [INFO] в розмірі ј частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючій 30.08.2016 року і до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . Однак аліменти, які стягнуті рішенням суду, відповідач [PERSON] не сплачує. Відповідно до довідки розрахунку від 19.02.2018 № 15-1-36/5804 заборгованість відповідача по аліментах на утримання сина за період з 30.08.2016 по 01.02.2018 року становить 2999 грн. 25 коп. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з роз`ясненнями п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц). Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-XII передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. А відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з довідки дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 86 «Світанок» від 13.01.2019 року № 1 року, який відвідує малолітній [PERSON] , батько [PERSON] , [INFO] участі у вихованні сина не приймає, не приводить та не забирає дитину з дошкільного навчального закладу (а.с. 102). Також з матеріалів справи вбачається, що виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування, надав висновок № 294/30-03-03 від 14.05.2019 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої сина - [PERSON] , [INFO] . При цьому органом опіки та піклування встановлено, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню сина - [PERSON] , протягом тривалого часу свідомо діє всупереч інтересам дитини, тим самим позбавив малолітнього сина права на належне батьківське виховання та утримання. Такими чином, в судовому засіданні за результатами дослідження доказів, наданих позивачкою, встановлено, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки щодо свого малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , не цікавиться його життям, здоров`ям, не приймає участі у його вихованні, не дбає про нормальне самоусвідомлення дитини, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не відвідує і взагалі не спілкуються з дитиною без поважних причин з 2016 року, не забезпечує його необхідне матеріальне утримання, аліментів, стягнутих рішенням суду не сплачує, що вказує на те, що він свідомо ухиляється та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина і таке невиконання батьківських обов`язків не пов`язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних від нього причин. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо неповнолітньої сина - [PERSON] є наслідком винної поведінки відповідача, а тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно сина - [PERSON] , [INFO] . При цьому, прийнявши до уваги висновок органу опіки та піклування Черкаської міської ради, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде суперечити інтересам дитини, а навпаки буде повністю відповідати її інтересам. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved