Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] через свого представника звернулась в суд до відповідача - Мирославської сільської ради Бердичівського району Житомирської області з зазначеним позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами 1965 року побудови (веранда а, сарай Б, убиральня В, ґанок а№, колодязь питний № 1) за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, село Демчин, вулиця ім. Горячого, буд. № 34а, в порядку спадкування за законом після [PERSON], [INFO], померлої 16 січня 2011 року. Позовні вимоги мотивуються тим, що 16 січня 2011 року померла мати позивачки - [PERSON], [INFO], про що виконавчим комітетом Мирославської сільської ради, Бердичівського району, Житомирської області, видано свідоцтво про смерть серії 1-ТП № 165424 від 17.01.2011 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок з господарськими спорудами 1965 року побудови (веранда а, сарай Б, убиральня В, ґанок а№, колодязь питний № 1) за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, село Демчин, вулиця ім. Горячого, буд. № 34а. У приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу [PERSON] було заведено спадкову справу № 23/11 до майна померлої [PERSON]. [PERSON] єдиний спадкоємець. Заповіту спадкодавця не складала. «27» квітня 2015 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,2500, з урахуванням 1/3 частки від якої відмовилась дочка спадкодавця [PERSON] та з урахуванням 1/3 частки від якої відмовилась дочка спадкодавця [PERSON], належну до вищевказаного житлового будинку та розташовану за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, село Демчин, вулиця ім. Горячого, буд. № 34а. Приватним нотаріусом Бердичівського районного нотаріального округу Житомирської області [PERSON], видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, село Демчин, вулиця ім. Горячого, буд. № 34а. З довідки за № 1388 від 15.12.2014 року, виданої Бердичівським МБТІ вбачається, що на будинок № 34а, який розташований по вулиці Горячого в селі Демчин, Бердичівського району, Житомирської області, правовстановлюючі документи не зареєстровані. Оціночна вартість житлового будинку становить 60.890 (шістдесят тисяч вісімсот дев'яносто) гривень. У довідці за № 461 від 18.05.2015 року, виданої виконкомом Мирославської сільської ради, Бердичівського району, Житомирської області на підставі погосподарської книги № 5 за 1986-1990, особовий рахунок № 463; книги № 4 за 1991-1995, особовий рахунок № 455; книги № 5 за 1996-2000, особовий рахунок № 433; книги № 5 за 2001-2005, особовий рахунок № 414; книги № 6 за 2006-2010, особовий рахунок № 379; книги № 10 за 2011 рік, особовий рахунок № 451, зазначено що [PERSON] була головою двору вищезазначеного житлового будинку. Зазначене домогосподарство не відноситься до самочинно збудованих (копія технічного паспорта на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, :виготовлений 15.12.2014 року Бердичівським МЕТІ). Враховуючи чинне на момент спорудження будинку законодавство, всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належали громадянам і були побудовані до Указу президії Верховної [PERSON] Української РСР від 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель», і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних) (п.3.3. Інформаційного листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року). Згідно порядку оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН АЗ. 1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: по об'єктах, що збудовані до 05 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449. якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Проте, померла [PERSON], за час свого життя не встигла зареєструвати (оформити) право власності в БТІ та виготовити правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами. Тому у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа позивачка не може оформити спадщину в нотаріальній конторі на житловий будинок з господарськими спорудами. У судове засідання представник позивачки [PERSON] не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити на підставі наданих суду доказів. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши їх в сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до роз'яснень Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника підлягає вирішенню у судовому порядку. Згідно із інструкцією «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», яка затверджена 31.01.1966р. Міністерством комунального господарства УРСР, до 19.01.1996р. не передбачалась обовязковість реєстрації будинків і домоволодінь. Обовязок власників забезпечити державну реєстрацію права власності на всі без винятку обєкти нерухомості введено лише з 29.06.1998р. Оскільки на нерухоме майно, не було оформлено право власності, тому згідно листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року №19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку. Згідно ст.316 Цивільного Кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонено законом, зокрема і правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Суд вважає, що визнання права власності за позивачкою на житлового будинку з господарськими спорудами не порушить прав інших осіб і не заборонено законом, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved