Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Кролевецької міської ради Сумської області, в якому просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що з 30 березня 1977 року вона зареєстрована в квартирі [ADDRESS], яка була надана їй як робітниці Кролевецького льонозаводу. В даній квартирі вона проживає по теперішній час. У зв'язку із зміною нумерації квартир в будинку її квартирі було присвоєно [ADDRESS]. 16 лютого 2001 року вона була зареєстрована за новою адресою - квартира [ADDRESS]. Окрім неї в даній квартирі ніхто не зареєстрований і не проживає. Житла у власності вона не має і зазначена квартира є її єдиним житлом. Власник квартири відсутній, що виключає можливість укладення договору оренди чи найму даного житла. Право власності на вказану спірну квартиру не зареєстроване, будинок [ADDRESS], не визнаний Кролевецькою міською радою безхазяйним майном. Приватизувати квартиру вона не може, оскільки будинок [ADDRESS] до комунальної власності не передавався. На неодноразові звернення виконавчий комітет Кролевецької міської ради рекомендував їй звернутися до суду з питання набуття права власності на квартиру за набувальною давність. Вона добросовісно і відкрито користуються вищезазначеною квартирою більше десяти років, здійснює ремонт в квартирі, користується комунальними послугами і вносить плату за послуги. Позивачка, посилаючись на положення ч.1 ст.344 ЦК України, просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. Позивачка, належним чином повідомлена про дату, час місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, її представник за довіреністю [PERSON] надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с.52). Відповідач Кролевецька міська рада, будучи належним чином повідомленою про час та місце проведення судового засідання, надала заяву про розгляд справи за відсутності її представника, покладається на розсуд суду (а.с. 48). Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання сторін та третьої особи суд вирішив можливим розглянути справу у їх відсутність. Відповідно до положення ч.2 ст.197 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] з 30 березня 1977 року зареєстрована та постійно проживає в кв.[ADDRESS], що підтверджується її паспортом [NUMBER], виданим Кролевецьким РВ УМВС України в Сумській області 28 листопада 1997 року; довідкою про зареєстроване місце проживання і склад сім'ї, будинковою книгою буд.[ADDRESS] (а.с.7, 9, 10-13). З довідки про зареєстроване місце проживання і склад сім'ї позивачки вбачається, що вона одна зареєстрована і проживає у вказаній квартирі (а.с.9). За змістом позовної заяви вказана квартира була надана для проживання [PERSON] як робітниці Кролевецького льонозаводу і це єдине житло, в якому вона проживає останні 40 років, житла у власності власності вона не має. Зазначені обставини не заперечуються відповідачем. Позивачка сплачує за користування комунальними послугами, особові рахунки відкриті на її ім'я за адресою [ADDRESS], що підтверджується квитанціями (а.с.24-25). Позивачка намагалася вирішити питання щодо приватизації квартири, в якій вона проживає, однак виконком Кролевецької міської ради відмовив їй, посилаючись на ті обставини, що будинок не переданий у комунальну власність (а.с.16). Спірна квартира [ADDRESS] і сам будинок, в якому знаходиться квартира, безхазяйним майном не визнані (а.с.14-15). Відповідно до повідомлення ВАТ «Кролевецький льонозавод» від 24.03.2017 року будинок [ADDRESS] на балансі ВАТ «Кролевецький льонозавод» не перебував і не перебуває, будь-які документи на дану будівлю при правонаступництві до ВАТ «Кролевецький льонозавод» не передавались (а.с.18-19). На спірну квартиру виготовлено технічний паспорт, за даними КП «Кролевецьке районе бюро технічної інвентаризації» вказана квартира має одну кімнату, житлова площа квартири становить 17,2 кв.м, загальна площа становить 51,0 кв.м, однак згідно довідки КП «Кролевецьке районне бюро технічної інвентаризації» від 14 квітня 2017 року №198 право власності на квартиру [ADDRESS] в КП «Кролевецьке РБТІ» не зареєстровано. (а.с.20, 21-23) Згідно з ч.ч.1, 4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набуваються за рішенням суду. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути серед інших і визнання права, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом встановленим законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Проаналізувавши в судовому засіданні зібрані по справі докази, суд вважає доведеним те, що [PERSON] добросовісно заволоділа кв.[ADDRESS] і продовжує відкрито, безперервно володіти вказаним нерухомим майном протягом більш ніж десяти років. За цей час ніхто на нерухомість не претендував і вона повністю знаходиться в розпорядженні позивачки. Суд прийшов до висновку, що є законні підстави визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст.15, 16, 344 ЦК України,

Outcome: approved