Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання їхньої повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення нею 23-років за умови продовження навчання. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилась донька [PERSON], яка на даний час уже є повнолітньою. Донька проживає разом із нею і перебуває на її утриманні. Дочка навчається у Вищому професійному училищі №19 на курсі денного відділення, на бюджетній основі. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Їй одній важко утримувати дитину, у зв'язку з тим, що їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники, тощо. Представник позивачки подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечує сплачувати Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. З довідки Вищого професійного училища №19 м.Дрогобича №514 від 04.10.2017 року вбачається, що [PERSON] навчається у ВПУ №19 м.Дрогобича з 01.09.2015 року по 30.06.2018 рік на неповному державному забезпеченні, форма навчання - денна. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН Про права дитини від 20.11. 1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 198 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У п.20 постанови Пленуму «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Батьки повинні робити все можливе для утримання своїх дітей, оскільки повнолітні діти, через свій молодий вік, стан фізичного розвитку, навчання у ВУЗі як правило, не можуть самі себе утримувати, не мають можливості повноцінно працювати. З урахуванням матеріального становища позивачки, яка надає матеріальну допомогу доньці, однак не може її повноцінно утримувати, оскільки несе інші витрати пов'язані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, а тому вважає можливим присудити аліментів в розмірі ? усіх видів його заробітку, щомісячно до досягнення нею 23-років за умови продовження навчання.

Outcome: approved