Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом про визнання за нею право власності на спадкове майно, а саме: [ADDRESS]. Позивачка обґрунтовує свої вимоги тим, що її чоловік [PERSON], який помер [INFO], мав у власності житловий будинок. 24 листопада 1994 року третьою Житомирською державною нотаріальною конторою на ім'я позивачки було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказаний жилий будинок, проте державним реєстратором їй було відмовлено в реєстрації нерухомого майна, що порушує її права. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю та просила його задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. Представники відповідачів в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, обставини зазначені в позові визнали. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Таким чином, участь особи в судовому засіданні є її обов'язком, від якого особа за її клопотанням може бути звільнена судом. За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи. Суд оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], якому належав [ADDRESS]. [PERSON] є спадкоємицею за законом та не має можливості оформити спадщину у встановленому законом порядку, оскільки 28 березня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції Житомирської області відмовлено позивачці у державній реєстрації права власності житлового будинку (а.с.3), а тому дане право підлягає захисту у відповідності до вимог ст.ст. 16, 392, 1220, 1269, 1270 ЦК України. Згідно підпунктів 1 та 4 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; відновлення становища, яке існувало до порушення. У відповідності із п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністра юстиції України 03.03.2004 року № 20/5 (із наступними змінами та доповненнями), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документу, витяг із Реєстру прав власності. Статтею 346 ЦК України встановлено, що однією із підстав припинення права власності є смерть власника, а цивільна правоздатність фізичної особи за ст. 25 ЦК України виникає при її народженні і припиняється у момент її смерті. Право власності на нерухоме майно, відповідно до ст. 331 ЦК України, виникає з моменту його державної реєстрації. Відповідно до положень ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», згідно з яким, Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається за підставами, що не заборонені законом. Із змісту вимог ст. 392 ЦК України, власник майна має право звернутись з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Outcome: approved