Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, з урахуванням уточнень, вказуючи, що рішенням Володарського районного суду Донецької області №2/222/539/2013 від 29.10.2013 року з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] в розмірі 500 грн щомісяця до повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як їй відомо, станом на сьогодні відповідач ніде не працює та не отримує регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати, але він займається продажем мяса та отримує від цього прибуток. На теперішній час матеріальний стан відповідача значно покращився. Зазначає, що розмір аліментів призначений рішенням суду є меншим ніж встановлений законом та не є достатнім для належного утримання дитини, адже прожитковий мінімум постійно змінюється, зростають ціни на продукти харчування, одяг та всі інші товари повсякденного вжитку. В звязку з чим просить змінити розмір стягуваних з відповідача [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], збільшивши їх розмір до 1300 грн щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 19.04.2018 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Крім цього, відповідачу визначено пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам. Стороною відповідача у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подано. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 11.05.2018 року задоволено клопотання відповідача про залучення до участі у розгляді цивільної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON]. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області 01.06.2018 року підготовче провадження було закрито та справа була призначена до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій позов, з урахуванням уточнень, підтримала та просила справу розглянути за її відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Надав суду письмову заяву, в якій позов, з урахуванням уточнень, визнав, не заперечував проти його задоволення та просив справу розглянути за його відсутністю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] в судове засідання не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутністю. Відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, враховуючи, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, позивачка та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 29.10.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн. щомісяця до повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.10.2013 року і дане рішення набуло законної сили 11.11.2013 року. Відповідно до довідки виконкому Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області № 4762 від 05.2017 року позивачка проживає разом з сином [PERSON], [INFO]. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст.192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно положень ст.182 СК України\~при визначені розміру аліментів суд враховує, стан здоровя та матеріальне положення дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, враховуючи, що відповідач позов визнав у повному обсязі,суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині збільшення розміру стягнутих аліментів з 500 грн до 1300 грн щомісяця, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та буде відповідати вимогам закону та принципам справедливості, не порушить інтересів відповідача та позивачки по справі. Крім цього на підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору і позов задоволено у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved