Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом про стягнення з [PERSON] на користь позивачки на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно. Просила стягнення проводити з моменту подачі до суду даної позовної заяви, рішення суду допустити до негайного виконання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що 12.06.2006 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від сумісного подружнього життя в них народились діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільно проживати перестали з серпня 2020 року. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач перестав цікавитися проблемами сім`ї, уникає спілкування, не приділяє уваги дітям, не приймає участі в їх догляді та вихованні. Відповідач матеріальної допомоги не надає і не сплачує необхідні кошти на утримання дітей. Зазначила, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі а тому стягнення аліментів слід визначити в твердій грошовій формі. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей та буде мати можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000грн щомісячно. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 22.09.2021 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті на 20.10.2021 із викликом сторін. 20.10.2021 розгляд справи відкладено на 16.11.2021. Позивачка [PERSON] у судове засідання не заявилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні погодився із вимогою про стягнення аліментів на дітей, але просив зменшити суму аліментів, оскільки не працює та має не значні доходи. Зазначив, що відзив на позовну заяву не подав, оскільки не знав що його потрібно подавати, проте, підтвердив факт отримання ним ухвали про відкриття провадження у справі, якою встановлено строки для надання відзиву. Доказів поважності причини пропуску такого строку суду не надав. На підставі викладеного, судом прийнято рішення вирішувати справу за наявними матеріалами в порядку ч.8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини. 12.06.2006 між сторонами зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Гармаківської сільської ради Барського району Вінницької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №6 від 12.06.2006, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6), та [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). [PERSON] та її діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , фактично проживають без реєстрації з серпня місяця 2020 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] , згідно довідки №373 виданої виконавчим комітетом Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області 20.09.2021 (а.с.8). Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (зі змісту частини другої статті 141 СК України). Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина перша статті 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (частина третя ст.182 СК України). Позивачка, звертаючись до суду з позовною заявою, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 5000грн щомісячно. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України). Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить лише від вибору одержувача аліментів, тобто у даному випадку від позивачки. При цьому наразі для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує внатурі. Крім того, витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не включений до переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Натомість статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Визначаючи розмір аліментів на утримання дітей, слід враховувати загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] у жодний спосіб не спростував твердження позивача про те, що є працездатним та має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей. Крім того, [PERSON] в судовому засіданні не довів, що за станом здоров`я чи за інших обставин він не може заробляти достатньо коштів, щоб сплачувати аліменти, що на його утриманні є батьки, які потребували б догляду, що у нього є діти від іншого шлюбу та дружина, яка потребувала б утримання, а також інші обставини, які були б підставою для зменшення розміру аліментів. Із огляду на вищевикладене, суд вважає, що буде справедливим наразі стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно. Частиною першою ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася з позовом до суду 22.09.2021, а тому законним є присудження аліментів саме з цієї дати. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому судове рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягатиме до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908,00грн, оскільки позивачка була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою.

Outcome: approved