Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

Позивачка в позовній заяві та її представник в судовому засіданні просять суд визнати за позивачкою право власності на спадкове майно після смерті 13.03.2017 року [PERSON], яке складається із 1/2 частини будинковолодіння, вартістю 109836,50 грн., що розташоване в с.Хмелева по вул.Клевчукова 15 Заліщицького району Тернопільської області. Покликаються позивачка та її представник на те, що позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] та являється такою, що прийняла спадщину, так, як у встановлений законом строк звернулась до нотаріуса із відповідною заявою, але у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинковолодіння не може оформити спадщину. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали та просять його задоволити. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного: відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про смерть, серії І-ИД №222419 від 15.03.2017 року [PERSON] помер 13.03.2017 року. Заповітом 08.02.2017 року, що посвідчений секретарем Хмелівської сільської ради Заліщицького району та зареєстрований в реєстрі за №11, [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповів [PERSON] - позивачці по справі. Крім цього, позивачка являється спадкоємицею першої черги по закону після смерті [PERSON], так як є його дочкою, що стверджується свідоцтвом про народження, серії І-ИД №364338 від 03.07.1975 року та свідоцтвом про шлюб, серії 1-БВ №023610 від 17.09.2006 року. Відповідно до положень ст.1269 ч.1 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ч.1 ЦК України). Згідно відповіді приватного нотаріуса Заліщицького районного нотаріального округу [PERSON] №628/01-16 від 11.10.2017 року позивачка із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулась 04.09.2017 року, тобто в строк, визначений ст.1270 ч.1 ЦК України. Станом на 01.07.1990 року членами колгоспного двору, що в с.Хмелева по вул.Клевчукова 15 були [PERSON] та [PERSON]. Таким чином, спадкове майно після смерті 13.03.2017 року [PERSON] дійсно складається із 1/2 частини будинковолодіння, що розташоване в с.Хмелева по вул.Клевчукова 15 Заліщицького району Тернопільської області. Однак, позивачкою та її представником в судовому засіданні не доведено, що у позивачки відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.212 ч.1 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України). Відповідно до ст.1297 ч.1 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається із доказів наданих суду позивачкою та її представником у позивачки [PERSON] наявні всі умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON], підстави для звернення до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, передбачені ст.392 ЦК України, у позивачки відсутні, що також знайшло своє повне ствердження в судовому засіданні. Крім цього, відповідно до глави 13 ч.3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені у листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року судам роз'яснено, що слід звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вищевказана постанова є доказом по справі. У разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові. Позивачкою ж не подано суду постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, натомість додано до позовної заяви лист №628/01-16 від 11.10.2017 року приватного нотаріуса Заліщицького районного нотаріального округу [PERSON], яким остання відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька, оскільки [PERSON] не подано правовстановлюючих документів на спадкове майно, що видані на ім'я спадкодавця. Згідно ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідачі в судовому засіданні даний позов визнали, однак судом встановлено, що дане визнання відповідачами позову суперечить закону, тому вважає, що його не слід приймати. Виходячи із вищенаведеного, суд приходить до переконання, що в задоволенні даного позову слід відмовити за його недоведеністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: dismissed