Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовними вимогами до СГ ТОВ Агрофірма ім..Кірова про визнання права власності за набувальною давністю на нежитлове приміщення (бар), що розташваний у м.Одесі по вул. Агрономічній, 118 та складається з: 1- веранда, площею 21,9 кв.м., 2- основне приміщення площею 28,0 кв.м., 3- підсобне площею 6,6 кв.м., 4- підсобне площею 2,6 кв.м., 5- підсобне, площею 5,5 кв.м., загальною площею 64,6 кв.м, мотивуючи свої вимоги тим, що зазначене приміщення перебуває у володінні та користуванні позивача з 2002 року та використвується нею для здійснення підприємницької діяльності. Протягом всього цього часу [PERSON] відкрито, безперервно та добросовісно володіє баром, як своїм майном та здійснює постійний догляд за ним, проводячи поточні і капітальні ремонти, сплачуючи комунальні пслуги за укладеними договорами. Зокрема, 30.07.2004 року між позивачем та відповідачем укладено договір, за яким [PERSON] внесла до каси агрофірми грошові кошти, що складають ціну спірного обєкта за актом оцінки належного відповідачу на праві власності нерухомого майна. Оскільки договір не має посвідчувального напису нотаріуса, [PERSON] не може зареєструвати своє право в органі державної реєстрації, отже вважає, що її право підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на спірний обєкт за набувальною давністю. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на підстави, викладені у позовній заяві. Наполягає на визнанні за [PERSON] права власності за набувальною давністю.\~Судові витрати просить віднести на рахунок позивача в розмірі 3654 гривні. Відповідач до судового засідання не з,явився, направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позов визнав повністю, не заперечує проти того щоб за\~позивачем визнали право власності за набувальною давністю. Суд , відповідно до\~ст.ст. 169 ч.2, 174 ЦПК України\~вважає за можливе, розглядати справу у відсутність представника відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, так як це передбачено законом. Вислухавши пояснення сторони, перевіривши матеріали справи, враховуючи доводи сторін в обґрунтування та визнання позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 24 грудня 2003 року на засіданні засновників СГ ТОВ агрофірма ім.С.М.Кірова було прийнято рішення, яким вирішено питання погашення заборгованості по заробітній платні робітникам агрофірми шляхом реалізації за ціною згідно акту оцінки належного на праві власності СГ ТОВ а\\ф ім.М.С.Кірова нерухомого майна у вигляді нежитлового приміщення (бару), що знаходиться по вул. Агрономічній, 118 у м. Одесі. За попередньою усною домовленістю, в рахунок наступних платежів за продаж вищезазначеного нежитлового приміщення, [PERSON] внесла до каси агрофірми готівку в розмірі 13\~000 грн, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру за № 1110 від 29.03.2004 року, № 144 від 09.04.2004 року, № 146 від13.04.2004 року, № 168 від 26.04.2004 року. 30.07.2004 року між СГ ТОВ а\\ф ім. С.М.Кірова та [PERSON] підписано договір, зміст якого становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. На виконання умов договору від 30.07.2004 року [PERSON] сплатила до каси агрофірми остаточну суму вартості нежитлового приміщення, у розмірі 1340 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 292 від 30.07.2004 року та відповідно до п. 4.3. договору вважала, що набула право власності на вищезгадане приміщення. Оскільки договір не має посвідчувального напису нотаріуса, [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності. По суті вищезазначене приміщення перебуває у володінні та користуванні [PERSON] з 2002 року та використовується нею для здійснення підприємницької діяльності. Протягом усього часу використання нежитлового приміщення (бару) по вул. Агрономічній, 118 у м.Одесі, [PERSON] відкрито, безперервно та добросовісно володіє баром як своїм майном. Стосовно нього постійно здійснює догляд, проводячи поточні та капітальні ремонти, сплачує комунальні послуги. За цей час жодна особа не витребувала це майно з її володіння, ані можливий власник, ані його можливий правонаступник. Отже підставу володіння слід вважати добросовісною. Водночас володіння цим майном [PERSON] не приховує, отже здійснює його відкрито. Ознака безперервного володіння нерухомим майном протягом майже десяти років підтверджується договорами, укладеними про постачання електричної енергії у приміщення бару, робочим проектом, виготовлення технічної документації тощо. Наведене у сукупності дає підстави для визнання за [PERSON] права власності на нежитлове приміщення (бар) за набувальною давністю. Стаття 41 Конституції України, стаття 328 ЦК України зазначають, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Чинне законодавство визначає підстави, з яких набувається право власності на нерухоме майно. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10-ти років,набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю набувається за рішенням суду. Згідно з прикінцевими та перехідними положеннями ЦК України в редакції 2004 року правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини справи на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Представник позивача у суді довела факт набуття [PERSON] права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито користується нерухомим майном на протязі більше 10 років, а СГ ТОВ агрофірма ім. Кірова не заявляє вимог щодо повернення вказаного нерухомого майна, отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, таким чином суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і є підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за позивачем. Відповідно до ст.81,88 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд вважає можливим, судові витрати в сумі 3654 гривні віднести за рахунок позивача і з відповідача не стягувати.

Outcome: approved