Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Садова, № 11, в с. Іванівка, Богуславського району Київської області, з такими технічними характеристиками: будинок 1950 року забудови, загальною площею 51,20 кв.м., жилою площею 23,20 кв.м., допоміжною (підсобною площею) 22,40, а також господарські будівлі та споруди: сарай-літню кухню,\~ погріб, колодязь, ворота з хвірткою та огорожа. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 10.06.2018 року померла її мати [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ОК № 434932 від 12.06.2018 року. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, в тому числі і на вищевказаний житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами. У зв'язку з тим, що за життя спадкодавцем не було складено заповідального розпорядження стосовно вказаного будинку, то спадкоємцями за законом є [PERSON] та [PERSON]. Позивачка, як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину та звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Інший спадкоємиць за законом першої черги [PERSON], звернулась до приватного нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини щодо спадкового майно [PERSON], що підтверджується відповіддю приватного нотаріуса [PERSON]. Інших спадкоємці у спадкодавця на момент її смерті не було та не має на даний час. Постановою приватного нотаріуса Богуславського районного нотаріального округу від 21.01.2019 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок у звязку із відсутністю\~ правовстановлюючого документа на житловий будинок. Оскільки позивачка не може отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадковий будинок, це змусило з метою захисту її прав та законних інтересів звернутись з даним позовом безпосередньо до суду. Представник позивачки [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач, Іванівська сільська рада Богуславського району Київської області, свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника, а також зазначила, що не заперечує проти задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні\~ підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачкою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги на спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла 10.06.2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця серії І-ОК № 434932 від 12.06.2018 року, копією паспорта позивачки серії СМ 256900 виданий Богуславським РВ ГУ МВС України в Київській області 16.10.2001 року, копією свідоцтва про народження [PERSON], серії І-АВ № 396460 від 29.12.1970 року, та копією свідоцтва про укладення шлюбу від 10.11.1990 року.\~\~\~ У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги на майно померлої являється\~ [PERSON], оскільки вона подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини.\~ Інший спадкоємиць першої черги [PERSON] звернулась із заявою про відмову у прийнятті спадщини щодо спадкового майна спадкодавця до нотаріуса. Постановою приватного нотаріуса Богуславського районного округу від 21.01.2019 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок, в звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю з дня смерті спадкодавця, належить спадкове майно, що залишилось після її смерті. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За даними технічного паспорта на житловий будинок № 11 по вулиці Садова, в с. Іванівка, Богуславського району Київської області у господарстві спадкодавця є житловий будинок, 1950 року забудови, загальною площею 51,20 кв.м., жилою площею 23,20 кв.м., допоміжною (підсобною площею) 22,40, а також господарські будівлі та споруди: сарай-літню кухню,\~ погріб, колодязь, ворота з хвірткою та огорожа. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обовязкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася у сільській місцевості. Також слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 року, тобто до 01.01.2004 року. Таким чином, спадкодавець після реєстрації житлового будинку в погосподарській книзі сільської ради набув право власності на даний будинок.\~ Відповідно до висновку № 3 від 21.01.19 року, складеного спеціалістом з технічного нагляду за будівництвом будівель і споруд [PERSON] вбачається, що житловий будинок № 11, по вул. Садова, в с. Іванівка, Богуславського району Київської області, з відповідними господарськими будівлями та спорудами, зведений (побудований) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати. Вказаний будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки, що підтверджено висновком експерта з оцінки протипожежного стану обєктів [PERSON] № 2 від 01.02.2019 року. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачкою права власності на спадковий будинок, що залишився після смерті спадкодавця під час підготовчого судового засідання не встановлено. Визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 гривні 20 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved