Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути на її користь з відповідача ТОВ «Агропрайм Холдинг» заробітну плату за жовтень листопад 2014 року, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.11.2014 року (дня звільнення) до 13.01.2015 року (дня видачі трудової книжки) та моральну шкоду у розмірі 10\~000,00 гривень. В поданому до суду позові позивачка посилалася на те, що працювала на різних посадах у ТОВ «Агропрайм Холдинг» та наказом від 14.01.2013 року її було переведено на посаду завідуючої складом паливно-мастильних матеріалів облікового відділення «Вишняки» та 04.11.2014 року позивачку було звільнено з посади на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Крім того при звільненні їй не було виплачено заробітну плату за жовтень листопад 2014 року, а також не було видано трудову книжку. Утримання роботодавцем трудової книжки було повязане з тим, що позивачку примушували відшкодувати нестачу палива, яку було виявлено під час її роботи на підприємстві, та лише після її погрози написання скарги до прокуратури, трудову книжку їй було видано. Ухвалою від 18 березня 2015 року позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Агропрайм Холдинг» в частині вимог про стягнення нарахованої та не виплаченої заробітної плати повернуто позивачці на підставі п. 6 ч. 3 ст. 121 ЦПК України та провадження відкрито за позовною заявою [PERSON] до ТОВ «Агропрайм Холдинг» про стягнення середнього заробітку за час затримання видачі трудової книжки та моральної шкоди. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила суд її задовольнити, з підстав, що зазначених у позові. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву не визнала, просила суд в задоволенні позову відмовити та пояснила суду, що жодна з обставин, на які посилається позивачка, як на підставу для стягнення середнього заробітку, нею не підтверджено, оскільки [PERSON] не зверталась за видачею її трудової книжки. Всі інші обставини щодо нестачі, не стосуються цього розгляду. Позивачка приймалась на роботу наказом генерального директора ТОВ «Агропрайм Холдинг», основний офіс якого знаходиться в м. Ізмаїлі, де і ведеться все діловодство. За отриманням трудової книжки ні в день звільнення, ні у всі наступні дні позивачка не зверталась. Вимоги про видачу їй особисто трудової книжки ні до начальника відділу кадрів товариства, ні до його директора, позивачка не заявляла. Письмових звернень від [PERSON] про надіслання трудової книжки поштою, як це передбачено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, товариство не отримувало. Бухгалтер відділення товариства «Вишняки» за довіреністю отримала трудову книжку позивачки та видала їй трудову книжку. Визнає, що трудова книжка була вручена позивачці 13 січня 2015 року. Позивачка в день звільнення виїхала до м. Одеси, де на даний час мешкає і працює. Отже, затримка у видачі трудової книжки сталася через неотримання її самою позивачкою, яка від дня звільнення не приходила її одержати, вини товариства в цьому немає, законодавство про працю ними не порушувалося, оскільки вони не мали можливості вручити позивачці трудову книжку. Також вона не згодна з вимогами [PERSON] про відшкодування їй моральної шкоди, оскільки позивачка була звільнена з роботи за власним бажанням на підставі власноручно написаної заяви, і хвороба позивачки з роботою у ТОВ «Агропрайм Холдинг» не повязана і вина товариства у моральних стражданнях, завданих затримкою трудової книжки відсутня. Отже, ТОВ «Агропрайм Холдинг» діяло в межах чинних законодавчих норм, не порушувало гарантовані державою права позивачки і не вчиняло правопорушень, не завдало [PERSON] фізичних і моральних страждань. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву не визнала, просила суд в задоволенні позову відмовити та пояснила суду, що вона працює на посаді бухгалтера відділення «Вишняки» ТОВ «Агропрайм Холдинг». Трудова книжка [PERSON], на день її звільнення зберігалась у відділі кадрів товариства за адресою: м. Ізмаїл, вул. Білгород-Дністровська, 154. При звільненні працівника, якщо у керівництва немає до нього ніяких претензій і у працівника немає ніякої заборгованості перед товариством, їй передається трудова книжка і вона видає її працівнику під розпис. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити та пояснив суду, що він працює на посаді керуючого відділенням «Вишняки» ТОВ «Агропрайм Холдинг». Приймає на роботу та звільняє з роботи працівників генеральний директор товариства. Трудові книжки працівників зберігаються у центральному офісі в м. Ізмаїлі, звідки позивачка і повинна була забрати свою трудову книжку. Він, як керуючий відділенням, не уповноважений вирішувати питання щодо прийняття та звільнення працівників, ці питання вирішується згідно статуту товариства одноособово генеральним директором. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представників відповідача, перевіривши матеріали справи, дослідивши письмові докази, давши їм оцінку в сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05.03.2009 року позивачка [PERSON] була прийнята на посаду польового ТОВ «Агропрайм Холдинг» механізованого відділення «Вишняки», де працювала до 14.01.2013 року на посадах обліковця, завідуючої складом ПММ. Згідно наказу № 07/1 від 14.01.2013 року позивачку було переведено з посади облікового відділення «Вишняки», яку вона займала на той час, на посаду завідуючої складом паливно-мастильних матеріалів. 04.11.2014 року наказом № 123/1-К від 04.11.2014 року позивачку було звільнено з займаної посади згідно ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), що також підтверджено копією трудової книжки позивачки, табелями обліку використання робочого часу, наказами про переведення на іншу роботу, про припинення трудового договору (а.с. 7-9, 26-27, 47-76, 79-82). Як вбачається з копії наказу ТОВ «Агропрайм Холдинг» від 02.07.2012 року № 102-К, [PERSON] прийнята з 03.07.2012 року по 30.11.2012 року на час виконання сільськогосподарських робіт, обліковцем механізованого загону відділення «Вишняки» (а.с. 78). Згідно довідки ТОВ «Агропрайм Холдинг» від 14.04.2015 року № 228, [PERSON] дійсно працювала в ТОВ «Агропрайм Холдинг» з 03.07.2012 року по 04.11.2014 року на посаді комірника складу ПММ відділення «Вишняки». Розрахунок середньої заробітної плати: за вересень 2014 року нараховано 1\~500,00 грн. за 26 робочих днів, за жовтень 2014 року нараховано 1\~500,00 грн. за 27 робочих днів, усього нараховано 3\~000,00 грн. за 53 робочих дні. Середня заробітна плата складає: 3\~000,00 грн. : 53 робочих дні = 56,60 грн. / день (а.с. 77). У відповідності з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. З зазначеної норми випливає, що обов'язок довести відсутність своєї вини покладається на роботодавця, а не на працівника. Аналогічні норми містить підпункт 4.1. пункту 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. N 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08. 1993 р. за N 110 (з наступними змінами і доповненнями) (Далі Інструкція), який зокрема передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Підпунктом 4.2. пункту 4 Інструкції чітко визначено якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника. Однак, відповідач зазначених вимог закону не виконав і належним чином оформлену трудову книжку позивачці не видав, і обґрунтованої відповіді щодо причин невидачі трудової книжки відповідач не надав. В судовому засіданні позивачка [PERSON] стверджувала, що трудову книжку їй не було видано ні в день звільнення, ні в послідуючому. Вказані обставини нею були доведені при розгляді справи. Представники відповідачів не довели в судовому засіданні, що ТОВ «Агропрайм Холдинг» при звільненні позивачки дотрималось порядку звільнення, не надали відомостей про видачу трудової книжки, які могли бути в книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них по ТОВ «Агропрайм Холдинг», чи інших письмових доказів. Тому, вданому випадку судом не можуть бути прийняті до уваги твердження представників відповідача про те, що відповідач діяв з дотриманням законодавства про працю, оскільки позивачка жодного разу не зверталася за отриманням трудової книжки, оскільки такі твердження суперечать наведеним вище нормам законодавства та відповідними доказами в розумінні ч. 2 ст. 59 ЦПК України підтверджені не були, чим відповідачем не виконані вимоги ст. 10, 60 ЦПК України. Відповідачем не доведено ті обставини, на які посилалися представникі відповідача як на підставу своїх заперечень, чим не виконано обовязок, визначений ст. 10, 60 ЦПК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що трудова книжка [PERSON] не була вручена з вини ТОВ «Агропрайм Холдинг», у звязку з чим в силу ч. 4 ст. 235 КЗпП України [PERSON] підлягає сплаті середній заробіток за весь час вимушеного прогулу за період з 04.11.2014 року по 13.01.2015 року. Пленум Верховного Суду України у абзаці другому пункту 31 Постанови № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року ( з наступними змінами і доповненнями) роз'яснив, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв'язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 (зі змінами, внесеними Постановою КМУ від 16 травня 1995 року № 348). Відповідно до п.8 розд. 4 Постанови КМУ України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Обчислюючи розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд виходить з того, що відповідно до довідки, що надана відповідачем (а.с. 77) середньоденна заробітна плата позивачки за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні складала 56,60 грн. Отже розрахунок буде таким: 56,60 грн. (середньоденна заробітна плата) помножити на 45 робочих днів. Середня заробітна плата за 45 робочих днів (з 04.11.2014 року по 13.01.2015 року) становить 2\~547,00 грн., і підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Таким чином, з ТОВ «Агропрайм Холдинг» на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу у звязку з затримкою видачі трудової книжки у розмірі 2\~547,00 гривень. Що стосується позивних вимог позивачки [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь завданої моральної шкоди, суд виходить з наступного. У відповідності до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Тобто, обовязок по відшкодуванню моральної шкоди виникає тільки за умови, якщо вона стала наслідком порушення законних прав працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а також вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України, відповідно до яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідач був зобовязаний при звільненні позивачки з роботи видати їй належно оформлену трудову книжку, а позивачка мала законне право на її отримання при звільненні. Затримка видачі трудової книжки позивачки заподіяла їй моральної шкоди, оскільки це позбавило її можливості влаштуватися на роботу та можливості отримувати заробіток. Позивачка має право на відшкодування моральної шкоди, але її вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 10\~000,00 гривень є завищеними і не відповідають ступеню та характеру моральних страждань, перенесених нею, а тому суд з урахуванням ступеню, характеру та тривалості моральних страждань, перенесених позивачкою, враховуючи вимоги розумності і справедливості, визначає розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 1\~000,00 гривень. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона у справі повинна доказати ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які обґрунтовують вимоги сторони. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог. В судовому засіданні не знайшов своє підтвердження факт моральних страждань, понесених позивачкою в звязку з затримкою видачі трудової книжки в розмірі зазначеному позивачкою, цей розмір позивачкою не був доведений в судовому засіданні, тому в цій частині її позовні вимоги щодо стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Частина 3 статті 88 ЦПК України передбачає, що в разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача\~\~в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial