Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки його заробітку до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04.12.2018 року, мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач. Дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Вона на цей час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за малолітньою дитиною, інших доходів, крім соціальних виплат, вона не має, відповідач матеріальну допомогу сім`ї не надає, незважаючи на те, що вона неодноразово зверталася до нього з вимогою добровільної сплати коштів на своє утримання, тому коштів у неї не вистачає, вона потребує матеріальної допомоги від відповідача, який має можливість надавати таку допомогу. Ухвалою від 15.04.2021 відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 06.05.2021 і в подальшому продовжено. Належним чином повідомлена позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач неодноразово викликався до суду, але в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, будь-яких клопотань від нього не надходило. Оскільки порядок виклику відповідача, передбачений ст.ст.128-130 ЦПК України, дотримано, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наданих позивачем доказів, та ухвалив про заочне рішення у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд вважає встановленими наступні обставини. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 грудня 2018 року, мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач не працює, окрім соціальної допомоги на дитину у розмірі 860,00 грн. інших доходів не має, тому потребує матеріальної допомоги від відповідача. Відповідач допомогу на утримання позивача не надає. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з приписами ч.4 цієї статті, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положеннями ч.7 цієї статті суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд приймає до уваги, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов, не надав суду доказів того, що він надає позивачу допомогу на її утримання добровільно. Домовленості між сторонами щодо стягнення аліментів на утримання дружини не досягнуто. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд враховує, що позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, має матеріальні труднощі, а відповідач працездатний, має можливість працевлаштуватися, та надавати дружині допомогу на час, коли вона не працює. При цьому іншого відповідач не довів. Отже, за таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Виходячи з положень ст.141 ЦПК України, оскільки задовольняються вимоги позивача, який звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved