Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.12.2018 р. №149623959 належить на праві приватної власності квартира за адресою: [ADDRESS] , площею 51.1 кв.м. на підставі договору довічного утримання І-5098, виданого 22.11.1994 р. В квартирі також зареєстровані наймачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується даними будинковою книги та довідкою ЛКП «Вулецьке» від 09.07.2021р. Однак з моменту реєстрації 24.09.2010 відповідача ніколи в квартирі не проживала і на даний час не проживає, в утриманні житла участі не приймає, комунальні платежі не сплачує. Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується: актом не проживання за місцем реєстрації від 06.07.2021 р., котрий засвідчено сусідами мешканцями квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та дільничим офіцером поліції ВП№3 ЛРУП ГУНП у Львівській області; перепискою з відповідачем у соціальній мережі Фейсбук, поясненнями до заяви про зняття з реєстрації від 19.08.2020 р. №3-Щ-29128-Ф-35. Жодинх перешкод відповідачу в користуванні квартирою позивач не винила, що засвідчує лист ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області від 16.07.2021р. №16526/40/01/11/21. Відповідач не є членом її сім`ї чи близькою родичкою, вона добровільно дала згоду на реєстрацію. Позивачка є інвалідом 2 групи загального захворювання, і відповідно до довідки МСЕК від 21.09.2017, їй життєво необхідне обмеження психо-емоційних навантажень, позивачка втратила спокій відтоді, коли на її адресу почали надходити листи з фінансових установ про несплачені кредити та позики відповідача. Відповідач від народження до закінчення школи проживала у с. Верхівці Самбірського району Львівської області разом із батьками у приватному будинку на [ADDRESS] і в котрих вона досі проживає. Просить позов задоволити. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила такий задоволити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 16.09.2021 року відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до відкритого підготовчого засідання. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 08.11.2021 закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пояснили, що відповідачка [PERSON] за вказаною адресою ніколи постійно не проживала. Згідно ч.1\~ст. 223 ЦК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки свідків, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимогист. 6 Європейської конвенції з прав людинита основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідачки не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Судом встановлено, що згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] . Підставою виникнення права власності є договір довічного утримання, серія та номер: І-5098, виданий 22.11.1994, видавник: державний нотаріус П`ятої Львівської державної нотаріальної контори Бурдун Й.М. Згідно будинкової книги для прописки громадян, проживаючих у будинку [ADDRESS] та довідки ЛКП «Вулецьке» від 09.07.2021, в даній квартирі зареєстровано та проживають 4 особи, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно актів не проживання за місцем реєстрації від 06.07.2021, 15.09.2021 підписаних [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідач [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , не проживає за місцем реєстрації більше року. Згідно листа ЛРУП ГУ НП у Львівській області від 16.07.2021р. зверне нень [PERSON] з приводу захисту своїх прав та інтересів у користуванні квартирою [ADDRESS] за період 2020-2021 років до Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області не надходило. Крім цього, позивачка зверталася із заявою про зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] . За змістом\~ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу і протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Відповідно до ст.\~8\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до ст.319, ч. 1 ст.321, ч. 1 ст.391\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.\~405\~ЦК України право члена сім`ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Частиною 1 ст.\~383\~ЦК України та статтею 150\~ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Частиною першою статті 156\~ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156\~ЖК УРСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.Згідно з положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. На підставі ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких даних про те, що відповідачка не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] з поважних причин судом не встановлено. На підставі вищенаведеного, врахувавши також той факт, що домовленості між сторонами про збереження права користування житлом у разі довготривалої відсутності не було, підстав для збереження жилого приміщення за тимчасово відсутньою відповідачкою судом не встановлено, а тому суд дійшов висновку, що [PERSON] втратила право користування житлом за адресою: [ADDRESS] , який на праві власності належить позивачці [PERSON] , відтак позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved