Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом та просила шлюб з відповідачем розірвати, стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по ј частині з усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення даного позову до суду, до повноліття дітей. В судове засідання сторони не з`явились, просили справу розглядати без їх участі, відповідач в своїй заяві від 12 вересня 2019 року позов визнав повністю. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 9 серпня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і мають від цього шлюбу двох малолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою (а.с.5-9). Як вбачається з позовної заяви і відповідач заперечень щодо цього суду не надав, натомість, своєю заявою від 12 вересня 2019 року повністю визнав позов, сімейне життя у сторін не склалося, з лютого 2018 року вони проживають окремо та не підтримують сімейно-шлюбних відносин. За таких обставин суд вважає, що сім`я сторін фактично розпалася і шлюб між ними існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім`ї суперечить інтересам позивачки, а тому даний шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1,3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач визнав позов, то суд вважає за необхідне, задовольняючи і в цій частині позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 6 червня 2019 року, і до досягнення дітьми повноліття. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що становить 384,2 грн. (768,4 грн. х 50%). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути на відшкодування її витрат по сплаті судового збору 384,2 грн.

Outcome: approved