Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] обласної кредитної спілки «Довіра» про стягнення 11550грн. заборгованості за договором №9185 внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. В позові позивачка зазначила, що 22.01.2014р. між нею та [PERSON] обласною кредитною спілкою «Довіра» був укладений договір №9185 внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок на суму 11700грн. Строк дії договору становив 13 місяців. Процентна ставка за внеском встановлювалася у розмірі 20 % річних. Згідно п.2.3.3 договорів внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок виплата процентів вкладнику здійснюється щомісячно. Проте з квітня 2014р. сплата відсотків за договором внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок припинилася. На неодноразові звернення позивачки до [PERSON] обласної кредитної спілки «Довіра» щодо повернення їй грошових коштів, тобто суму вкладів, та нараховані за період з квітня 2014р., але не сплачені проценти за договорами внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, позивачці безпідставно відмовляли, що змусило її звернутися до суду за захистом своїх прав. У судовому засіданні позивачка, наполягаючи на фактах, викладених у позовній заяві та з посиланням на норми Закону та пункти договору, просила суд задовольнити її вимоги з підстав викладених у позові, заявила клопотання про заочний розгляд справи. Представник [PERSON] обласної кредитної спілки «Довіра» у судове засідання не зявився. Письмово звернувся до суду та просив розглянути справу без участі представника відповідача та ухвалити рішення на підставі матеріалів даної справи. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. По встановленим ЦПК України нормам (ст. 60 ЦПК України), кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними\~\~є докази,\~\~які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність\~\~конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. У судовому засіданні доведено та підтверджено належними та допустимими доказами, що 22.01.2014р. між позивачкою [PERSON] та [PERSON] обласною кредитною спілкою «Довіра» був укладений договір №9185 внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок на суму 11700грн. Строк дії договору становив 13 місяців. Процентна ставка за внеском встановлювалася у розмірі 20 % річних. Згідно п.2.3.3 договорів внеску (вкладу) члена кредитної спілки надепозитний рахунок виплата процентів вкладнику здійснюється щомісячно. Проте з березня 2014р. сплата відсотків за договором внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок припинилася, а на вимогу позивачки грошові кошти не повернуті, що є порушенням норм Цивільного кодексу України та умов договору. У відповідності до ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч.1 ст.610 ЦК України, невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, є порушенням зобовязання (неналежне виконання). Згідно з вимогами ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник, що порушив зобовязання не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У відповідності ч.1 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За такими обставинами, суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі, стягнувши з [PERSON] обласної кредитної спілки «Довіра» 11550 гривень загальної суми внеску. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 243,60грн. в доход держави.

Outcome: approved