Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

позивачка за первісним позовом [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про визнання права на житло в будинку [ADDRESS] та вселення її з дітьми в даний будинок. Позивачка за первісним позовом [PERSON] в обгрунтування позовних вимог покликається на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS]. Даний будинок складається із 3-х кімнат , кухні, з частковими комунальними вигодами , жилою площею 63. 8 кв. м. Відповідачка [PERSON] є її колишня невістка . Шлюб між нею та її сином [PERSON] згідно рішення Стрийського міськрайонного суду було розірвано 26 вересня 2012 року. Проживала відповідачка у спірному житлі з травня 2011 року і по червень 2012 року. У кінці червня 2012 року відповідачка разом з неповнолітніми дітьми покинула спірне житло, забравши свої особисті речі, і з того часу жодного дня не проживає у спірному житлі і жодних речей відповідачки та дітей у вищезазначеному будинку не має. Відповідачка, хоч і не проживає у зазначеному спірному житлі, однак залишається тут зареєстрованою (прописаною), а тому вона повинна сплачувати усі витрати по утриманню житла і за відповідачку, не можу оформити субсидії по утриманню житла. Рахує, що відповідачка без поважних причин не користується житловим приміщенням у [ADDRESS] понад термін , передбачений діючим законодавством , а тому може бути визнана такою, що втративши право користування житлом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], підтримали свої позовні вимоги, вимоги [PERSON] за зустрічним позовом заперечили, з викладених вище підстав додатково повідомивши, що [PERSON] добровільно покинула спірне житло, а тому не зверталась ні в міліцію ні в суд з позовом визнання права на житло та вселення. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] в обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 26 грудня 2001 року по 26 вересня 2012 року, коли шлюб між ними було розірвано по причині зради чоловіком подружньої вірності і вступом в статеві відносини з її сестрою, з якою він проживає спільно по даний час. За період спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей: син [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO]. В зв'язку з подружньою зрадою чоловіка та виникненням на цьому ґрунті сварками та скандалами відповідач за зустрічним позовом [PERSON] та її старший син [PERSON] 25 липня 2013 року вигнали її з дітьми з будинку, розташованому по [ADDRESS], в якому вона з дітьми зареєстровані постійно та який належить на праві власності відповідачу [PERSON], хоч вона в ньому не проживає, а проживає в м. Стрию з чоловіком, а в цьому будинку проживають [PERSON], [PERSON] та її сестра, яка там не зареєстрована. Після того, як її з дітьми вигнали всупереч її волі вона змушена була шукати інше житло і тимчасово поселилась з дітьми у ветхому будинку [PERSON] та [PERSON] в [ADDRESS], в якому немає належних умов для проживання. В цьому будинку вона з дітьми зареєстрована і їх вигнали протиправно, бо вони набули право на житло. Будинок складається з 3-х житлових кімнат, кухні, веранди, 2-х комор і є реальна можливість для її вселення з дітьми і проживання. Первісний позов [PERSON] заперечує з вищенаведених підстав. Представник органу опіки та піклування Стрийської районної державної адміністрації Феденко І.Я. первісний позов заперечила просить суд задоволити зустрічний позов, оскільки він захищає інтереси малолітніх дітей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, спірний будинок на праві приватної власності належить його матері [PERSON]. В даному будинку він проживав з колишньою дружиною [PERSON] та дітьми до 2012 року. шлюб між ним та відповідачкою розірвано у вересні 2012 року після чого в грудні його колишня дружина забрала дітей та всі свої речі та виселилась з спірного будинку. [PERSON] три рази приїзжала за своїми речами та речами дітей. Останній раз при цьому був голова сільради Бас Д. Ніхто позивачку не виганяв, вона пішла добровільно, оскільки проживала з іншим мужчиною. Ні її речей, ні речей дітей в будинку немає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, спірний будинок на праві приватної власності належить його матері [PERSON]. В даному будинку проживає також його брат [PERSON] Після розірвання шлюбу в грудні братова колишня дружина [PERSON] забрала дітей та всі свої речі та виселилась із спірного будинку. [PERSON] три рази приїзжала за своїми речами та речами дітей. Останній раз при цьому був голова сільради Бас Д. Ніхто позивачку не виганяв, вона пішла добровільно. Ні її речей, ні речей дітей в будинку немає. Жодного разу [PERSON] не появлялась та не просилась на вселення з дітьми в спірний будинок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що являється сусідом [PERSON] Спірний будинок на праві приватної власності належить [PERSON] [PERSON] проживав з колишньою дружиною [PERSON] та дітьми до 2012 року. Шлюб між ним та відповідачкою розірвано у вересні 2012 року після чого в грудні його колишня дружина забрала дітей та всі свої речі та виселилась із спірного будинку. Ніхто позивачку не виганяв, вона пішла добровільно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що являється рідною сестрою [PERSON] та деякий час проживала у спірному будинку. Після розлучення її сестри з [PERSON], її свекруха [PERSON] почала виганяти її сестру з дітьми з спірного будинку. Вже десь два роки [PERSON] не проживає в спірному будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою [PERSON] в [ADDRESS]. Знає від братової [PERSON], що [PERSON] виганяла свекруха, речі викидала. Вже два роки [PERSON] не проживає в спірному будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні поясни, що десь приблизно два роки тому перевозив речі [PERSON] з спірного будинку. Деякі речі були приготовлені на дворі, а деякі виносила з будинку. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та представників, свідків, дослідивши подані по справі докази та давши їм оцінку, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] слід задоволити, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання права на житло в будинку [ADDRESS] та вселення слід відмовити. В судовому засіданні достовірно встановлено, що власником житлового будинку [ADDRESS] являється [PERSON], що підтверджується витягом про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.08.2004 р. Даний будинок складається із 3-х кімнат , кухні, з частковими комунальними вигодами , жилою площею 63. 8 кв. м. Згідно рішення Стрийського міськрайонного суду від 26 вересня 2012 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 15.01.2003 року, [INFO] року народився [PERSON],. батьками якого є [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 01.08.2007 року, [INFO] року народився [PERSON],. батьками якого є [PERSON] та [PERSON] [PERSON] разом з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] з липня 2012 року не проживає в [ADDRESS], однак залишається зареєстрована, що підтверджується будинковою книгою та довідкою Підгірцівської сільської ради № 146 від 09.12.2013 року. Вищевказаний час вона з малолітніми дітьми проживає в [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку(квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України, ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, і припинення сімейних відносин не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відтак, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] разом з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] з липня 2012 року не проживає в [ADDRESS] без поважних причин, перешкод у користуванні спірним будинком їй не чинилось, добровільно залишила спірний будинок після розлучення з [PERSON], забрала всі особисті речі з даного будинку, до даного часу туди не навідувалася, в правоохоронні органи з приводу усунення перешкод в користуванні будинком не зверталася, жодних дій для вселення не вчиняла, а тому вона втратила право користування нею. Вищевказаний час вона з малолітніми дітьми проживає в [ADDRESS]. Твердження [PERSON] про те, що [PERSON] насильно виселила її з дітьми з спірного будинку в судовому засіданні підтвердження не знайшло. Відповідно до ч.ч.1.2. ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Оскільки малолітні діти [PERSON] та [PERSON] постійно проживають з мамою [PERSON], а тому [PERSON] з малолітніми дітьми втратили право на користування вказаним жилим приміщенням в спірному будинку.

Outcome: approved