Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи: Восьма Запорізька державна нотаріальна контора м. Запоріжжя, Реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції, Головне правління Держземагенства у Запорізькій області про визнання права власності на спадкове майно, вказавши на те, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,05 га., розташованої на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області в с. Бабурка для ведення садівництва. Заповіту чоловік не залишав. Позивачка стверджує, що являється спадкоємцем першої черги як дружина спадкодавця. Крім неї, спадкоємцем за законом першої черги є син [PERSON], який на спадкове майно не претендує. Заявниця вказує, що прийняла спадщину, відкриту після смерті [PERSON] у встановленому законодавством порядку, шляхом звернення до Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори м. Запоріжжя з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за законом. При оформленні своїх спадкових прав на земельну ділянку з'ясувалось, що оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку площею 0,05 га., розташованої на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області в с. Бабурка для ведення садівництва, виданий на ім'я чоловіка не зберігся, а вона має тільки копію державного акту про право власності на землю. Відповідно до положень Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видати заявниці свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку нотаріус не має можливості, оскільки для цього необхідно надати саме оригінал правовстановлюючого документу щодо належності майна спадкодавцеві. На теперішній час позивачка не має можливості отримати дублікат правовстановлюючого документу на земельну ділянку, тому що правоздатність фізичної особи припиняється з її смертю. Всі зазначені обставини і змусили позивачку звернутися до суду з даним позовом, в якому вона просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,05 га., розташовану на території Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області в с. Бабурка для ведення садівництва, яка належала при житті [PERSON]. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилась, однак надала суду заяву в якій позов підтримала повністю, наполягала на його задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений своєчасно, заперечень суду не представив. Представник третьої особи - Восьмої Запорізької районної державної нотаріальної контори м. Запоріжжя в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлений своєчасно, заперечень суду не представив. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином. Представник третьої особи - Головного управління Держземагенства у Запорізькій області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій зазначив, що користується своїм правом не приймати участь в розгляді справи, спір вирішити на розсуд суду. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 14.09.2010 року Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Запорізької області. Факт родинних відносин між позивачкою [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим 25.01.1959 року Орджонікідзевським бюро РАЦС м. Запоріжжя. Належність [PERSON] земельної ділянки підтверджується копією державного акту про право приватної власності на землю серія ЗП № 07502225, виданим Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області 14.07.1994 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 235. Відповідно до довідки № 245 від 17.05.2014 р. виданої Центром обслуговування абонентів №6 померлий [PERSON] дійсно був зареєстрований і мешкав за адресою: [ADDRESS] з 1976 року до дня смерті. На день смерті проживали та зареєстровані з спадкодавцем були [PERSON] та [PERSON] На запит суду Восьмою Запорізькою районною державною нотаріальною конторою надано спадкову справу №710/04, відкриту після смерті [PERSON], з матеріалів якої вбачається, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину належним чином, отримала свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, інших спадкоємців немає. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року вбачається, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 07.05.2014 року Восьмою Запорізькою державною нотаріальною конторою м. Запоріжжя, вбачається, що, в зв'язку з тими обставинами, що у позивачки відсутні належно зареєстровані правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, то оформити спадщину в нотаріальному порядку вона не має змоги, їй рекомендовано звернутися до суду. На запит суду Головним управлінням Держземагенства у Запорізькій області надано відомості про грошову вартість земельної ділянки, належної [PERSON], яку оцінено 1076,48 грн. Всі викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, ніким не заперечуються. Суд не піддає сумніву достовірність документів, наданих позивачем як докази. Згідно п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, до правовідношень, які виникли до вступу в закону силу діючого ЦК, застосовуються норми ЦК 1963 року. Відповідно до ст. 529 ЦК України спадкоємство здійснюється за законом або заповітом, якщо останнього не було, тоді право на спадщину одержують спадкоємці першої черги за законом. Спадкоємцями за законом є діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.ст. 548, 549 для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Пийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно ст. 392 ЦК України діючої редакції власник майна може подати позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.ст. 2, 9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01.07.2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно п. 26, 27 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року, для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені Порядком. Документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved