Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Позивачка звернувшись до суду з вищевказаним позовом і посилаючись на порушення своїх спадкових прав, просить визнати за нею право власності на квартиру № 243, яка складається з 2 (двох) окремих кімнат, кухні, коридору, туалету, ванної кімнати, балкону, загальною площею: 50,6 (п'ятдесят цілих шість десятих) метрів квадратних та жилою площею: 29,8 (двадцять дев'ять цілих вісім десятих)метрів квадратних, розташовану на 13-му поверсі 16-ти поверхового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування, після смерті [PERSON]. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті свого чоловіка: [PERSON], який за життя, як член ЖБК, повністю виплатив пайовий внесок за вказану квартиру, однак, не здійснив державної реєстрації свого права власності на цю квартиру, у зв'язку з чим, нотаріус відмовляє у видачі документів на спадщину. У судовому засіданні позивачка зі своїм представником позов підтримали і просили про його задоволення. Відповідачі своїх представників у судове засідання не направили, надіславши, відповідно: КМР - письмові пояснення, а ЖБК - заяву, в яких просили про розгляд справи за відсутності своїх представників. Треті особи: у судове засідання не з'явились, надіславши до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Позивачка зі своїм представником не заперечували проти розгляду справи по суті за відсутності представників відповідачів та третіх осіб по справі. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті за відсутності представників відповідачів та третіх осіб по справі. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про одруження від 07.09.1985 року, позивачка в цей же день, зареєструвала шлюб із [PERSON] і після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище [PERSON]. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про шлюб від 22.10.2014 року. дошлюбне прізвище третьої особи: [PERSON], було [PERSON]. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про народження від 28.02.1987 року, батьками [PERSON], є позивачка та [PERSON]. Відповідно до наявної у матеріалах справи, довідки ЖБК «Індикатор-13» від 05.02.2015 року № 4, [PERSON], є членом ЖБК «Індикатор-13» з 30.07.1994 року і є власником [ADDRESS], загальною площею: 50,6 кв. м. і жилою площею: 29,8 кв. м., оскільки 22.05.1994 року, повністю сплатив суму пайового внеску за вказану квартиру. Дана квартира 2-х кімнатна, ізольована, складається із окремих кімнат, кухні, коридору, туалету, ванної кімнати, балкона. Як зазначається в позові із посиланням на мережу «Інтернет», ринкова вартість [ADDRESS], становить біля: 365400 грн.. Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії свідоцтва про смерть від 26.01.2015 року, [PERSON] помер [INFO]. Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії спадкової справи, [PERSON] за життя заповіт не складав. Після смерті [PERSON], позивачка звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, а треті особи: подали до нотаріуса заяви про їхню відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь позивачки. Постановою приватного нотаріуса від 17.08.2015 року, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва право на спадщину за законом через відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року № 697-ХІІ (який діяв на час повної виплати пайового внеску за спірну квартиру), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім'ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Згідно з п. 4 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України від 16.01.2003 року № 435-ІV, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Після набрання чинності ЦК України від 16.01.2003 року № 435-ІV, продовжувало існувати право власності [PERSON] на [ADDRESS]. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З урахуванням викладеного, суд вважає, що по відношенню до позивачки порушено вищевказані норми права і що в свою чергу, дає правові підстави для висновку про порушення спадкових прав позивачки. Тому, позовні вимоги, суд вважає обґрунтованими. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Судові витрати по справі, позивачка зі своїм представником, просили покласти на позивачку.

Outcome: approved