Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, пояснюючи, що [INFO] року помер її батько, [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді однокімнатної квартири, розташованої у [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори від 28.03.2008 року. 30.10.2013 року відкрито спадкову справу у зв*язку із смертю [PERSON] відповідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №35576738. У встановлений законом строк вона, як спадкоємець першої черги, звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Відповідачі по справі відмовились від прийняття спадщини. У видачі свідоцтва їй було відмовлено у зв*язку з відсутністю оригінала дубліката свідоцтва про право на спадщину за заповітом, який був втрачений, та рекомендовано звернутися до суду. Просить суд визнати за нею право власності на спірну квартиру. Позивачка у судове засіданні не з*явилась, надала письмову заяву, у якій просить суд розглянути справу у її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просить суд їх задоволити. Відповідачі по справі не з*явились у судове засідання, у своїх письмових заявах просять суд розглянути справу у їх відсутність, проти позовних вимог не заперечують. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із вимог статей 328, 392, 1268 ЦК України слідує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред*явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той із подружжя, який його пережив та батьки. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], батько позивачки по справі. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді однокімнатної квартири, розташованої в [ADDRESS], яка належала спадкодавцю на підставі дубліката свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 28.03.2008 року за реєстровим №1047/2007 державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори. 30.10.2013 року було відкрито спадкову справу у зв*язку із смертю батька позивачки, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №35576738. Позивачка у встановлений законодавством строк подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини за законом. Інші спадкоємці, відповідачі по справі, нотаріально відмовились від прийняття спадщини. На момент відкриття спадщини був втрачений оригінал дубліката свідоцтва про право на спадщину за заповітом, тому позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про спадщину за законом, а відновити дублікат неможливо, оскільки спадкодавець помер. Оскільки позивачка на момент смерті спадкодавця проживала з ним однією сім*єю та була зареєстрована в одній квартирі, що свідчить про те, що вона, як спадкоємець першої черги за законом, фактично прийняла спадщину, тому суд вважає, що вона набула право на спірну квартиру з підстав, що не заборонені законом. Відповідачі проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Outcome: approved