Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ ласощів» про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого. В обґрунтування позову вказує, що 22.10.2012 року загинув її чоловік [PERSON] [INFO]. Причиною його смерті стало ураження технічним електричним струмом. Загибель її чоловіка сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві в цеху виготовлення вафель ТОВ «Світ ласощів» у м. Черкаси, де він працював на посаді слюсаря-ремонтника 5-ого розряду. Відповідно до висновку комісії, що здійснювала спеціальне розслідування, вказаний нещасний випадок є таким, що пов'язаний з виробництвом і особами, дії або бездіяльність яких призвела до настання нещасного випадку, визнано співробітників ТОВ «Світ ласощів»: [PERSON] (технічний директор), [PERSON] (механік цеху вафель), [PERSON] (електромонтер цеху). Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.12.2012 року у справі за заявою [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю її вимоги задоволено, встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року по 23.10.2012 року. Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. При цьому шкода відшкодовується інвалідам на строк їх інвалідності. Оскільки вона є інвалідом 2-ої групи і інвалідність їй встановлена безстроково, то вона має право на призначення безстрокового відшкодування. Відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1 - 5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Правила визначення середньомісячного заробітку потерпілого визначені абзацом 2 ч. 1 ст. 1197 ЦК України, відповідно до якої середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Вказує, що відповідно до довідки № 332 від 08.11.2012 року про доходи за травень-жовтень 2012 року [PERSON] її чоловік в останні три місяці до нещасного випадку мав дохід: за серпень 2012 року 2501 грн. 76 коп.; за вересень 2012 року 2279 грн. 23 коп.; за жовтень 2012 року 2866 грн. 13 коп. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2012 рік» мінімальна заробітна плата з 01.07.2012 року становила 1102 грн., з 01.10.2012 року 1118 грн. Таким чином середньомісячний заробіток її чоловіка (2549 грн. 04 коп.) є значно нижчим ніж пятикратний розмір мінімальної заробітної плати на день його смерті (5590 грн.), тому відповідно до ст. 1200 ЦК України вона має право на щомісячне відшкодування у розмірі ? частини від зазначеної суми, оскільки вона була єдиною особою, яка перебувала на утриманні [PERSON], а саме на щомісячне відшкодування в сумі 2795 грн. Вказує, що з моменту подачі позову пройшло майже три роки тому за період з 23.10.2012 року по 23.10.2015 року, вона має на отримання відшкодування в розмірі 100620 грн. (2795 грн. х 36 місяців = 100620 грн.), і в подальшому вона має право на щомісячне відшкодування в розмірі 2795 грн. А тому, просить стягнути з ТОВ «Світ ласощів» на її користь відшкодування шкоди, завданої смертю її чоловіка [PERSON], який загинув 22.10.2012 року внаслідок нещасного випадку, повязаного з виробництвом, за період з 23.10.2012 року по 23.10.2015 року в сумі 100620 грн., а з 23.10.2015 року по 2795 грн. щомісячно протягом всього часу її інвалідності. Ухвалою суду, занесеною до журналу судових засідань, до участі в справі в якості третьої особи притягнуто відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Черкаси. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача, за довіреністю [PERSON], позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з підстав викладених в письмовому запереченні. В судовому засіданні представник третьої особи відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Черкаси, за довіреністю [PERSON], просив відмовити в задоволені позову [PERSON] до ТОВ «Світ ласощів», пояснивши, що відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» відшкодування такої шкоди здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Також пояснив, що позивачка [PERSON] 10.01.2013 року звернулася до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Черкаси із заявою про призначення їй страхових виплат у звязку зі смертю годувальника. Постановою від 10.01.2013 року № 2301/15909/15909/90 їй здійснено відшкодування витрат на поховання потерпілого на виробництві, постановою від 14.01.2013 року № 2301/15909/15909/91 призначено одноразову допомогу в разі смерті потерпілого його сім'ї та одноразову допомогу особі, яка має на це право в разі смерті потерпілого, постановою від 14.01.2013 року № 2301/15909/15909/92 щомісячну страхову виплату особі, яка має на неї право в разі смерті потерпілого, яку постановою від 02.04.2014 року № 2301/159090.1/159090.1/440 призначено безстроково, в звязку з тим що [PERSON] являється інвалідом безстроково. А тому, вважає звернення позивачки до суду з позовом до ТОВ «Світ ласощів» безпідставним. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], її представника [PERSON], представника відповідача [PERSON], представника третьої особи - [PERSON] дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що 22.10.2012 року помер [PERSON]. Його смерть сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві - в цеху виготовлення вафель ТОВ «Світ ласощів» у м. Черкаси, де останній працював на посаді слюсаря-ремонтника 5-ого розряду. Як вбачається з акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 22.10.2012 року о 08 год. 25 хв. на ТОВ «Світ ласощів» нещасний випадок з слюсарем-ремонтником 5-ого розряду ТОВ «Світ ласощів» [PERSON] визнано таким, що пов'язаний з виробництвом відповідно до п. 15 підпункту 2 «Порядку ведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», затвердженого постановою КМУ від 30.11.2011 року № 1232. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.12.2012 року у справі № 2314/9009/12 за заявою [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю позовні вимоги [PERSON] задоволено, встановлено факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року по 23.10.2012 року. Згідно норм ч. 1 ст. 9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». В свою чергу ч. 2 ст. 9 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що роботодавець може за рахунок власних коштів здійснювати потерпілим та членам їх сімей додаткові виплати відповідно до колективного чи трудового договору. Таким чином, законодавством про охорону праці обовязок відшкодування шкоди у разі смерті працівників покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків, а на роботодавця такий обовязок не покладено. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку Фонд зобов'язаний у встановленому законодавством порядку: 1) своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові в разі його смерті, виплачуючи особам, які перебували на його утриманні: а) допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; б) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; в) щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого; г) пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; д) пенсію у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання; 2) організувати поховання померлого, відшкодувати вартість пов'язаних з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов. Усі види соціальних послуг та виплат, передбачені цією статтею, надаються особам, які перебували на утриманні померлого працівника, незалежно від того, перебуває на обліку підприємство, на якому стався страховий випадок, як платник страхових внесків чи ні. Статтею 33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» передбачено, що у разі смерті працівника право на одержання пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті. Такими непрацездатними особами є: в тому числі і інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності. Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку. Таким чином підприємство не несе матеріальних затрат у разі нещасного випадку на виробництві з працівником ні перед ким, оскільки ці правовідносини регулюються нормами спеціального забезпечення, зокрема главою 67 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», тому в даному випадку повинні бути застосовані саме ці норми, а не ст. 1200 ЦК України, на яку посилається позивачка. Також в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] 10.01.2013 року зверталася до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України м. Черкаси із заявою про призначення їй страхових виплат у звязку зі смертю годувальника. На підставі постанови від 10.01.2013 року № 2301/15909/15909/90 їй здійснено відшкодування витрат на поховання потерпілого на виробництві. Постановою від 14.01.2013 року № 2301/15909/15909/91 призначено одноразову допомогу в разі смерті потерпілого його сім'ї (одержувач [PERSON]Ф.) та одноразову допомогу особі, яка має на це право в разі смерті потерпілого (одержувач [PERSON]Ф.) Постановою від 14.01.2013 року № 2301/15909/15909/92 призначено щомісячну страхову виплату особі, яка має на неї право в разі смерті потерпілого (одержувач [PERSON]Ф.), яку постановою від 02.04.2014 року № 2301/159090.1/159090.1/440 призначено безстроково, в звязку з тим що [PERSON] встановлена інвалідом безстроково. Вказані обставини визнані позивачкою [PERSON] в судовому засіданні, яка до того ж пояснила, що розмір щомісячної виплати складає близько 2000 грн. А тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: dismissed