Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, вказавши в позовній заяві, що з 13.09.2008 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] На момент звернення до суду шлюб між сторонами не розірвано. Шлюбний договір або інші правочини щодо поділу майна між ними не укладались. У період шлюбу, а саме з 2010 року по 2012 рік позивачкою та відповідачем за спільні кошти було придбано наступне майно: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (копія технічного паспорту, договору купівлі-продажу та витягу з реєстру речових прав додаються), та машину Опель Астра G 2002 року випуску. На все майно вони з відповідачем витратили спільні кошти в розмірі 130 000 грн. 00 коп. (сто тридцять тисяч 00 коп.) Також позивачка наголосила, що вони з відповідачем певний час проживали у його батьків, в будинку який знаходиться за адресою [ADDRESS] де й на даний час проживає Відповідач. За час спільного проживання, в даний будинок нами вкладено спільні кошти в розмірі 120 000 тис. гривень. Таким чином, [PERSON] вважає що даний будинок також підлягає розподілу. І наполягає на тому щоб суд визнав його об'єктом спільної подружньої власності. А також прохає суд на підставі ч. 3 ст. 70 СК України збільшити її частку в спільному сумісному майні, пояснюючи це тим, що з нею проживає їхня малолітня дитина [PERSON] [INFO] Так як на даний момент фінансової допомоги яку отримує позивачка , на утримання дитини їй недостатньо. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника позивачки та представника відповідача, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка [PERSON] направила до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов визнав в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає в частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу від 13.09.08 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 13.09.08 року, який зареєстрований Попасненською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис №6 (а.с.6). З копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] (інвентаризаційна справа №36852, реєстровий №7889162) вбачається, що [PERSON] являється власником квартири розташованої в [ADDRESS] (а.с.7-12). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] легковий автомобіль коричневого кольору марки OPEL ASTRA G 2002 р. випуску (реєстраційний номер [NUMBER]) зареєстрований на [PERSON] (а.с.13). З копії технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] в графі власник вказано [PERSON] (батько відповідача). Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини та самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ч.1, 2 ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Беручи до уваги, що вищезазначена квартира, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та легковий автомобіль OPEL ASTRA G 2002 р. випуску, придбані позивачкою та відповідачем саме у період шлюбу, що випливає із матеріалів справи, суд вважає, що дане майно є спільною сумісною власністю сторін у справі. Враховуючи згоду відповідача, суд вважає за можливе відступити від рівності часток подружжя та в цій частині задовольнити позовні вимоги позивачки. Але житловий будинок [ADDRESS] є власністю батька відповідача [PERSON] який не є подружжям [PERSON]. Отже ніяк не може бути їхньою спільною сумісною власністю. До того ж, позивачка не надала суду доказів вкладення власних коштів та коштів подружжя в житловий будинок, що належить [PERSON], а тому не має права на вказане майно чи його певну частину. Виходячи з вищенаведеного, в цій частині позовних вимог слід відмовити. Таким чином, позовні вимоги суд вирішив задовольнити частково. На підставі наведеного,

Outcome: partial