Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 100 000,00 гривень, посилаючись на те, що 01.06.2016 року вона позичила відповідачці грошові кошти у розмірі 100 000,00 гривень, а остання зобов'язалася в строк до 01.09.2016 року повернути зазначені кошти, про що свідчить відповідна розписка. В протиріччя умов складеної розписки відповідачка від взятих на себе зобов'язань ухиляється, на усні звернення [PERSON] відмовляється повертати позичені кошти,у зв'язку з чим, позивачка вважає, що її право порушене та, відповідно до положень ст.16 ЦК України, потребує захисту в судовому порядку. Позивачка [PERSON] у судове засідання з'явилася, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] у судове засідання з'явився, позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, просив суд його задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 червня року між позивачкою [PERSON] позичила відповідачці [PERSON] грошові кошти у розмірі 100 000,00 (сто тисяч) гривень, про що свідчить відповідна розписка (а.с.3). Відповідно до вказаної розписки відповідачка зобов'язалась повернути [PERSON] позичені грошові кошти в строк до 01.09.2016 року. В протиріччя умов складеної розписки, [PERSON] від взятих на себе зобов'язань ухиляється, на усні звернення позивачки відмовляється повертати позичені грошові кошти. За нормами ст.ст.11, 509 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. За положеннями ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Натомість, в порушення положень договору відповідач повинний був повернути позику - 100 000,00 гривень не пізніше 01.09.2016 року. Однак, всупереч наведених умов договору та вимог ЦК України, до теперішнього часу суму зазначено боргу відповідачем не повернуто. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позивач довів в суді свої позовні вимоги. На підставі викладеного і

Outcome: approved