Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON], яким просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, який було встановлено рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2012 року у справі №2/1901/497/2012 на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 450 грн. на стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2012 року №2/1901/497/2012 зобов?язано відповідача [PERSON] сплачувати аліменти в її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 450 грн. щомісячно. З часу винесення рішення внаслідок інфляційних процесів, визначений згаданим рішенням суду розмір аліментів є значно меншим від половини прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку -11-ти років та не покриває навіть третини її витрат на утримання сина. Окрім цього, на даний момент, позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і не має можливості працювати. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала на адресу суду письмову заяву, в якій зазначила: «У підготовче та судове засідання по розгляду мого позову до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів я з?явитися не можу, прошу такий розгляд проводити без моєї участі, позовні вимоги підтримую в повному обсязі, прошу їх задовольнити, у випадку належним чином повідомленого відповідача, за наявності підстав, передбачених законом, прошу справу розглядати заочно. В якості обґрунтування заявлених вимог прошу суд прийняти до уваги мої посилання, викладені у позовній заяві. Уточнюю, що прошу суд змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання сина - [PERSON], [INFO] із твердої суми 450,00 грн. на суму в розмірі, що становить 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і таке стягнення проводити щомісячно і до досягнення дитиною повноліття». Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, хоча був повідомленим належним чином про слухання справи, подав суду заяву, в якій вказав: «Судовий розгляд заявленого до мене [PERSON] уточненого позову про зміну способу стягнення аліментів на утримання нашого сина [PERSON] (з твердої суми 450 грн. на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) прошу провести без моєї участі, зазначені позовні вимоги визнаю в повному обсязі і заперечень щодо їх задоволення не маю». Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, заяву позивачки та її позицію щодо вирішення справи, взявши до уваги заяву відповідача про визнання позову, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2012 року у справі №2/1901/497/2018 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів вирішено стягувати з [PERSON], [INFO] в користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 450 (чотириста п?ятдесят) гривень 00 копійок щомісячно та до досягнення дитиною повноліття. Таке рішення суду має законну силу. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до чч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину,несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 2, 3 ст.181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках , передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зі змісту позовних вимог [PERSON], вбачається, що вона звернулась до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина зі стягнення у твердій грошовій сумі на стягнення у розмірі 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, що відповідно до ч.2 ст.182 СК України є мінімальним розміром аліментів на утримання дитини. Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається із заяви відповідача, поданої до суду, він визнає позовні вимоги повністю, заперечень щодо їх задоволення немає. У суду не виникло обґрунтованого сумніву як щодо достовірності обставин, визнаних стороною відповідача, так і щодо добровільності їх визнання і таке визнання знайшло своє відображення у заяві відповідача по суті справи. Отже, суд вважає, що вказане визнання позову не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та законних інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, а тому з вказаних підстав позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Крім того, як зазначено вище, ст.181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів встановлюється за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З врахуванням викладеного, оскільки неповнолітня дитина сторін проживає разом з матір'ю, яка на даний час бажає стягувати аліменти з батька в мінімальному розмірі, визначеному законодавцем, зазначена обставина є підставою для задоволення позовних вимог. Одночасно суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений цим рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 704, 80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved