Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне. Перебуваючи з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, позивачка [INFO] народила дочку [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, відносин не підтримують. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Крім того, позивачка ніде не працює і просила стягнути з відповідача на свою користь, крім того, аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини не заперечував. Проти позову про стягнення з нього аліментів на користь позивачки на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку заперечував зазначив, що не має матеріальної можливість сплачувати аліменти на утримання дружини у заявленому позивачкою розмірі у зв'язку з незначним розміром заробітної плати, а також кредитними зобов'язаннями, взятими в інтересах сім'ї під час перебування сторін у шлюбі, на підтвердження чого надав довідку про доходи та копію кредитного договору від 09.06.2011 року. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позов частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст.ст. 80, 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, а також в разі розірвання шлюбу. Аліменти присуджуються у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і або у твердій грошовій сумі. Право на утримання дружини існує паралельно із правом дитини на утримання і не залежить від нього. Судом встановлено, що перебуваючи з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, позивачка [INFO] народила дочку [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, відносин не підтримують. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, участі у її вихованні не приймає. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Позивачка одна несе витрати по утриманню доньки та на даний час не працює, тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дитини, а саме: матеріальних витрат на оздоровлення, відпочинок, витрат на забезпечення життєдіяльності, відвідування школи. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Враховуючи те, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати доньку, про що в судовому засіданні останнім не заперечувалось, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину. Щодо вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки до досягнення їх донькою сторін трьох років у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, то слід зазначити наступне. Так, судом встановлено, що відповідач працює інспектором громадської безпеки лінійного пункту на станції Барвінкове лінійного відділу на станції Слов?янськ Управління МВС України на Донецькій залізниці і отримує заробітну плату в розмірі до 2500 грн.. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Таким чином, з урахуванням матеріального становища сторін суд приходить до висновку, що стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення спільною донькою сторін трьох років у визначеному нею розмірі, враховуючи аліментні зобов'язання по відношенню до дитини, а також кредитні зобов'язання, про що останній надав докази та позивачкою не було спростовано в судовому засіданні, можуть призвести до скрутного матеріального становища відповідача та позбавити його засобів для існування та матеріальних потреб для життя. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, як підставу звільнення від доказування. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позову та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на її утримання, аліменти в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення неповнолітньою донькою трирічного віку.

Outcome: partial