Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власність на майно від 10.01.2007 року. Окрім неї в квартирі зареєстровані: син позивачки [PERSON], внучка - [PERSON] та її невістка [PERSON], яка протягом тривалого часу, з серпня 2014 року, фактично в ній не проживає. Всі обов'язки по утриманню жилого приміщення покладені на позивачку, відповідачка квартирою не користуються, не цікавиться, особистих речей в ній не має. На підставі викладеного, просить визнати відповідачку [PERSON] такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та просив вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації. Суд ухвалив за можливе здійснити розгляд справи у відсутність відповідача із постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.01.2007 року, виданого Маріупольською міською радою на підставі довідки житлово-будівельного кооперативу «Орджонікідзевський-153» від 04.12.2006 року за № 212, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. На підставі цього свідоцтва про право власності ЯЯЯ 345614 від 10.01.2007 року Маріупольським БТІ видано витяг про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13170065. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (Позивач), [PERSON] (син) та [PERSON] (внучка), та [PERSON] (відповідач), що підтверджується актом особовим рахунком № 38-с/16 від 16.05.2016 року. Наявним у справі актом, складеним представниками ОСББ «Лига» від 09 липня 2016 року, підтверджується відсутність відповідача у спірній квартирі з літа 2014 року. Відповідно до ч.2\~ст. 405 ЦК України\~член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на майно яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно\~ст. 317 ЦК України\~власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст. 386 ЦК України\~позивач, як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні його права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, на підставі аналізу зібраних по справі доказів, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а відповідачка - визнанню такою, що втратила право користування житловим приміщенням, оскільки, як встановлено судом, понад рік відсутня в спірній квартирі без поважних причин. Відповідно до\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання здійснюється органами державної міграційної служби на підставі рішення суду в тому числі про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved