Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею, як за спадкоємцем за законом першої черги право власності на спадкове нерухоме майно – 1/2 частку житлового будинку загальною площею приміщень 51,1 кв.м., у т.ч. житловою площею 23,6 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вулиці Лісова, 54 в селі Мисайлівка Богуславського району Київської області. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона являється спадкоємцем за законом першої черги після смерті її матері [PERSON], яка померла 13.01.2011 року. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, в тому числі і 1/2 частина будинку № 54 по вул. Лісовій в с. Мисайлівка, Богуславського району Київської області. Як спадкоємець першої черги за законом вона звернулася із заявою про прийняття спадщини до Богуславської районної державної нотаріальної контори, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спадкового житлового будинку після смерті її матері [PERSON], яка померла 13.01.2011 року, у зв’язку з відсутністю правовстановлюючого документу на належну померлій 1/2 частки житлового будинку, що підтверджується постановою державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 28.02.2019 року. Той факт, що [PERSON] за життя була власником 1/2 частки житлового будинку, розташованого по вулиці Лісова,54 в селі Мисайлівка Богуславського району Київської області, підтверджується наступними доказами: договором дарування від 31.08.1994 року, який був посвідчений державним нотаріусом Богуславської державної нотаріальної контори [PERSON] і згідно з яким [PERSON] подарувала їй, [PERSON], 1/2 частину належного їй на праві власності житлового будинку, що знаходиться в селі Мисайлівка Богуславського району; обліковою карткою погосподарського обліку на 2011-2015 рік, згідно з якою головою домогосподарства в селі Мисайлівка по вул. Лісова,54 Богуславського району Київської області була [PERSON]; довідкою виконавчого комітету Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області №264 від 12.03.2019 року, згідно з якою [PERSON] проживала за адресою: [INFO], і була головою домогосподарства. Право власності на іншу 1/2 частку житлового будинку, розташованого по вулиці Лісова,54 в селі Мисайлівка Богуславського району Київської області, належить позивачці, що підтверджується договором дарування від 31.08.1994 року, який був посвідчений державним нотаріусом Богуславської державної нотаріальної контори [PERSON], та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Позивачка зазначає, що перешкод для визнання за нею права власності на 1/2 частку вказаного будинку не існує, оскільки будинок (з відповідними господарськими будівлями і спорудами) по вул. Лісовій, 54 в с. Мисайлівка, Богуславського району, Київської області побудований без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати, а також будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки, що підтверджено висновком спеціаліста з технічного нагляду на будівництвом будівель і споруд та висновком експерта щодо протипожежного стану об'єкта. Позивачка подала до суду заяву, в якій просить суд провести розгляд справи без її участі, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач – Мисайлівська сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] у відповідності до ч. 2 ст. 1223, ст.1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], яка померла 13.01.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця та копією спадкової справи № 305/2011. Згідно положень ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, [PERSON] прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON], оскільки після відкриття спадщини протягом шести місяців подала заяву про прийняття спадщини до Богуславської районної державної нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи №305/2011. Із копії постанови державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори №02-31/233 від 28.02.2019 року вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно спадкоємцю [PERSON] не може бути видано, так як відсутній правовстановлюючий документ на належну померлій 1/2 частки житлового будинку. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю [PERSON] з дня смерті [PERSON], яка померла 13.01.2011 року, належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов’язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Той факт, що спадкодавець [PERSON] за життя була власником 1/2 частки житлового будинку, розташованого по вулиці Лісова,54 в селі Мисайлівка Богуславського району Київської області, підтверджується наступними доказами: договором дарування від 31.08.1994 року, який був посвідчений державним нотаріусом Богуславської державної нотаріальної контори [PERSON] і згідно з яким [PERSON] подарувала [PERSON], 1/2 частину належного їй на праві власності житлового будинку, що знаходиться в селі Мисайлівка Богуславського району; обліковою карткою погосподарського обліку на 2011-2015 рік, згідно з якою головою домогосподарства в селі Мисайлівка по вул. Лісова,54 Богуславського району Київської області була [PERSON]; довідкою виконавчого комітету Мисайлівської сільської ради Богуславського району Київської області №264 від 12.03.2019 року, згідно з якою [PERSON] проживала за адресою: [INFO], і була головою домогосподарства. Право власності на іншу 1/2 частку житлового будинку, розташованого по вулиці Лісова,54 в селі Мисайлівка Богуславського району Київської області, належить позивачці, що підтверджується договором дарування від 31.08.1994 року, який був посвідчений державним нотаріусом Богуславської державної нотаріальної контори [PERSON], та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. За даними технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 54 по вул. Лісовій в с. Мисайлівка Богуславського району Київської області, за даною адресою знаходиться житловий будинок 1948 року забудови, площею основи 66,30 кв.м., загальною площею приміщень 51,1 кв.м., житловою площею 23,6 кв.м., а також господарські будівлі та споруди : погріб з шийкою, ворота, дві огорожі, хвіртка та колодязь питний. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов’язкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов’язкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася у сільській місцевості. Також слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 року, тобто до 01.01.2004 року. Таким чином, спадкодавець [PERSON] після реєстрації житлового будинку в погосподарській книзі Мисайлівської сільської ради набула право власності на вказаний будинок, 1/2 частину якого потім відчужила позивачці. Технічним звітом №292/07.03.19 від 07.03.2019 року, складеним експертом з технічного обстеження будівель і споруд ТОВ «Проект – Монтаж - Буд» [PERSON] підтверджується, що житловий будинок № 54 по вул. Лісовій в с. Мисайлівка Богуславського району Київської області, 1956 року забудови з відповідними господарськими будівлями та спорудами, зведений (побудований) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати. Вказаний житловий будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки, що підтверджено експертним висновком № 20 від 14.03.2019 року, складеного експертом з оцінки протипожежного стану об’єктів [PERSON] Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на 1/2 частину спадкового будинку, що залишилася після смерті спадкодавця [PERSON] під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачем пред’явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 гривні 20 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved