Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа Південна товарна біржа про визнання права власності на житловий будинок обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 25.05.1998 року, вонє є власником житлового будинку [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу нерухомого майназазначеного будинку, було укладено між відповідачем [PERSON] з однієї сторони та нею, з іншої сторони у Первомайській філії Південної товарної біржі. На даний час, вона бажає розпорядитись належним їй майном та здійснити його державну реєстрацію, однак зробити цього не може, оскільки, укладений з відповідачем договір купівлі- продажу нерухомого майнає недійсним, так як він нотаріально не посвідчений. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала на адресу суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, причини неявки суду не відомі. Відзиву на позов не подав. Представник третьої особи - Південної Товарної Біржі в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, причини неявки суду не відомі. Письмові пояснення з приводу позову до суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши заяву позивачки, яка не заперечувала проти заочного розгляду справи, матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу за № 2858 року, укладеного у Первомайській філії Південної товарної біржі, 25.05.1998року [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.4,5). Позивачка зареєструвала своє право власності на житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується ксерокопією інвентаризаційної справ на вказаний житловий будинок, яка міститься в матеріалах справи (а.с.21-36). Однак, договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 2858 не було нотаріально оформлено, оскільки ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» на той час передбачала, що угоди, укладені на біржі, не потребують нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, чинного на час укладення між сторонами договору купівлі-продажу, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису. Проте, в порушення вищевказаних вимог, оформлення обумовленого договору купівлі-продажу нерухомого майна в нотаріальному порядку не відбулося. Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору, сторони узгодили та виконали всі його суттєві умови, в тому числі й ціну, право власності за позивачкою на це майно зареєстровано в Первомайському МБТІ, проте у зв`язку з невиконанням вимог щодо нотаріального посвідчення вказаного договору, позивачка позбавлена можливості розпорядження вказаним майном, тобто здійснення всіх прав як власника. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності також і у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що цивільне право позивачки підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок,що розташований по [ADDRESS] .

Outcome: approved