Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати факт нікчемності правочинів , а саме : договору № 103182257 від 22 березня 2001 року на послуги з електропостачання до будинку № 11 по вул. Санжаревського в м. Конотоп та договору № 103182256 від 21 листопада 2001 року на послуги з електропостачання гаражу , розташованого за цією ж адресою у звязку із закінченням терміну дії договорів. Вимоги мотивує тим , що 14 квітня 2014 року її чоловік [PERSON], який був інвалідом ВОВ 1 групи, помер, проте, за її адресою впродовж 2014-2015 року продовжують надходити квитанції-платіжки , укладаються акти про недопущення покійним чоловіком працівників постачальника до вимірювальних приладів, тощо. 2 жовтня 2015 року між нею, інвалідом 1 групи категорії А із Конотопською філією ПАТ Сумиобленерго за № 122128711 було укладено тимчасовий договір до 02 листопада 2015 року про надання послуг із електропостачання , який незважаючи на її письмове звернення до постачальника , подане рекомендованим листом , було проігноровано і зазначений договір так і не продовжений. Крім того, уточнивши позовні вимоги, просить визнати відсутність її зобовязань перед відповідачем, зобовязати відповідача вчинити дії щодо вручення квитанцій її покійному чоловіку, вжити заходів і прийняти окрему ухвалу до правоохоронних органів про порушення кримінального провадження за шахрайство, стягнути з відповідача 60 000 гривень моральної шкоди. Позивачка [PERSON] до судового засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. Представник відповідача ПАТ Сумиобленерго в особі філії Конотопський район електричних мереж [PERSON] проти позову заперечує, вказує, що сторонами оспорюваних договорів були ПАТ Сумиобленерго в особі філії Конотопський район електричних мереж та [PERSON], який на даний час помер, а відповідно до приписів ст. 608 ЦК України , зобовязання припиняються зі смертю боржника, тобто, смерть фізичної особи є підставою для припинення договору і зазначені договори втратили чинність, а позивачка [PERSON] не є стороною по договорам, тому не має права предявляти вимоги стосовно договорів, укладених з [PERSON] Крім того, у звязку зі смертю [PERSON] електроенергією продовжувала користуватися його дружина позивачка [PERSON] , яка жодного разу не звернулася до енергопостачальника з заявою і не відмовилася від подальшого використання електроенергії за адресою м. Конотоп, вул. Санжаревського, 11 , де вона проживає одна. Тобто, електроенергія, яка використовувалася в будинку , спожита саме [PERSON] Починаючи з травня 2014 року у представників енергопостачального товариства був відсутній доступ до приладу обліку електроенергії , який встановлений в будинку [PERSON] Під час укладання між ПАТ Сумиобленерго в особі філії Конотопський район електричних мереж та [PERSON] тимчасового договору від 2 жовтня 2015 року № 122128711 терміном на 1 місяць , були зафіксовані показники на електролічильнику , тому за період з 18.05.2014 року по 02.11.2015 року позивачем використано 1448 кВт\\год на суму 324 грн.41 коп . У звязку з відсутністю договору, заборгованістю за використану електроенергію та з недопуском до приладу обліку електроенергії, будинок був відключений від енергопостачання 18.08.2016 року. Протягом дії тимчасового договору позивачка не заявляла вимог щодо визнання даного договору нікчемним . На момент звернення позивачкою до суду даний договір втратив чинність . Крім того, вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди не заслуговують на увагу, так як з боку відповідача ніяких протиправних дій , які б порушували права позивачки допущені не були і вимоги позивача недоведені. Тому, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши представника відповідача , допитавши свідка , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає в наступному . Відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про електроенергетику» споживання електричної енергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником. Згідно з п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором (додаток 1) і укладається на три роки. У разі виникнення питань, можливі шляхи вирішення яких не обумовлені договором, сторони керуються цими Правилами та законодавством. В п. 7 Правил визначено, що для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. Додаток №1 до вказаних Правил передбачає форму Типового договору про користування електричною енергією. З посвідчення серії Д № 127207 , вбачається, що [PERSON] має право на пільги , встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників війни, крім того, з 26.04.2014 року є дружиною померлого ветерана ВВВ 1 групи А ( а.с.3) В довідці до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ № 214027 вказано, що [PERSON] ,[INFO], має першу А групу інвалідності безтерміново. ( а.с.4) Відповідно до договору № 103182257 від 22 березня 2001 року , а також, до договору № 103182256 від 21 листопада 2001 року( з поміткою Гараж) між Конотопським РВЕ та [PERSON], який мешкає за адресою м. Конотоп, вул. Санжаревського,11 , укладені договори про користування електричною енергією( а.с.5,6) Зі свідоцтва про смерть видно, що [PERSON] помер 14 квітня 2014 року.( а.с.7) З копій квитанцій ПАТ Сумиобленерго вбачається, що на імя [PERSON] виписані квитанції про сплату послуг з електоропостачання за період з 18 травня 2014 року по 28 жовтня 2014 року в сумі 64 грн 90 коп., та за період з 18 квітня 2015 року по 18 травня 2015 року в сумі 0,94 копійки. ( а.с.8). З Договору № 122128711 від 02.10.2015 року вбачається, що [PERSON] уклала з ПАТ Сумиоленерго в особі Конотопського РЕМ тимчасовий договір про користування електричною енергією до 02.11.2015 року . ( а.с.9) Свідок [PERSON]А, яка була допитана в судовому засіданні, пояснила, що нарахування проводяться на підставі показників лічильника. [PERSON] відмовляла контролерам отримати доступ до приладу обліку. Декілька разів показники давала по телефону , останні показники були зняті 2.11.2015 р. Пільгове нарахування здійснюється на підставі показників з 1 по 1 число . Це передбачено Правилами користування електроенергією. 18 квітня 2014 року було отримано інформацію, що власник особового рахунку [PERSON] помер, тому були підстави для перерахування пільгової знижки на 50% , яку має [PERSON] Нараховували за показниками двічі : в січні сформована квитанція за грудень , попередньо взяті показники , було взято з некоректної дати , тому у лютому було виявлено і з 28.10.2014 року по 29 .01.2015 року перераховано шляхом корегування за попередній період. Свідок відповіла на питання, заявлені позивачем [PERSON] , відповідно до яких квитанція по гаражу з 2.10.2015 року була сформована на [PERSON] , за однією адресою повинен бути один прилад обліку. На даний час рахунки не виписуються і не вручаються, починаючи з листопада 2015 року відсутній доступ до приладів обліку електроенергії. Сімя користувалася електроенергією, однак після смерті [PERSON] особовий рахунок не був переоформлений. Через несплату було відключено електропостачання. В жовтні 2015 року постало це питання, і, коли відновлювали електропостачання , розяснили, що треба мати один прилад обліку в господарстві. Коли буде переоформлений договір на [PERSON], то всі квитанції будуть виписуватися на її імя, будуть враховані всі пільги , проведуть коригування. Згідно з вимогами ст. 215 ЦК України нікчемним є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом, тобто коли є правова норма, яка безпосередньо визначає недійсність правочину без дотримання її вимог, а саме нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Згідно з розясненнями, які містяться в п. 5 ППВСУ № 9, вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Зі змісту розяснень вбачається, що звернутися з вимогою про встановлення нікчемності правочину позивач вправі, якщо є спір про наявність або відсутність такого факту. Однак , судом не встановлено, що між сторонами мається будь-який спір з цього приводу. Тому вказана вимога позивача не може бути задоволена. Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами укладено Договір на постачання електроенергії від 02.10.2015 року, за яким позивачка , користуючись електроенергією, зобовязана була за неї сплатити і відносини за цим договором між сторонами вирішені і мається відповідне рішення суду. Як вбачається з пояснень представника відповідача і свідка, квитанції позивачці не виписуються, оскільки відсутні показники приладів вимірювання, тому не встановлено, які саме зобовязання існують у позивачки перед відповідачем. І з цих підстав не може бути задоволена вимога позивачки про визнання відсутності зобовязань. Не може бути задоволеною і вимога позивачки про зобовязання відповідача вручити квитанції особі, яка померла, з огляду на загальновідомі обставини. У відповідності до ст. 15 ЦК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених , невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. До завдань цивільного судочинства не входить вирішення питань щодо порушення кримінального провадження. Вказані питання врегульовані КПК України, яким визначено порядок вирішення такого роду питань. Тому вимога щодо порушення кримінального провадження, а також про винесення окремої ухвали з цього приводу не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому в задоволенні цієї вимоги слід відмовити. У статті 60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На переконання суду , позивач не довела, що діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду, нею не надано доказів на підставу своїх вимог щодо відшкодування шкоди. А тому ця вимога позивачки не підлягає задоволенню за недоведеністю.

Outcome: dismissed