Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

Позивачка звернулась до вуду з вищевказаним позовом. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона та відповідачка є співвласниками квартири [ADDRESS]. Їй належить 2/3 частини вказаної квартири, а відповідачці 1/3 частина. За останні роки з відповідачкою стали псуватись відносини, остання влаштовує сварки, провокує конфліктні ситуації, перешкоджає позивачці в доступі до місць загального користування. Винесла без дозволу та попередження меблі з кухні та коридору, зламала та зняла міжкімнатні двері, продала побутову техніку. Відрізала в тій кімнаті, що проживає позивачка телефон та доступ до мережі інтернет. Бувають ситуації, коли відповідачка не впускає її до квартири, або ж закриває в квартирі. Пропозиції вирішити питання мирним шляхом відповідачка ігнорує. Позивачка просить встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши їй в користування житлові ізольовані кімнати, розміром 17,4 кв. м та 8,7 кв.м, відповідачці - житлову ізольовану кімнату розміром 11,2 кв. м та лоджію 1,2 кв.м, кухню, ванну кімнату, вбиральню, коридор та кладову залишити в загальному користуванні. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги з тих же підстав, просили позов задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в задоволенні позову просила відмовити. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідачки, допитавши свідків та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частинами 1-4 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд установив, що відповідно до свідоцтва на право власності на житло квартира [ADDRESS] належить на праві спільної ( сумісної) власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях ( а.с.9). [PERSON] померла [INFO] року, про що свідчить свідоцтво про смерть ( а.с. 10). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори 29 січня 2014 року позивачка [PERSON] отримала спадщину після померлої [PERSON] у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS] ( а.с.11). Вказані обставини підтверджуються також витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі ( а.с.12). Таким чином, позивачці [PERSON] належить 2/3 частини спірної квартири [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про народження ( а.с.85) та витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про зміну імені ( прізвища, власного імені, по батькові) ( а.с.14) [PERSON] змінила ім.»я та прізвище на [PERSON]. Відповідачці [PERSON] на праві власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS]. Спірна квартира має загальну площу 63,9 кв. м, жилу площу 37,3 кв. м., складається з трьох ізольованих кімнат, у тому числі: кімнати розміром 11,2 кв. м, кімнати - 8,7 кв.м, кімнати- 17,4 кв. м, кухні - 7,1 кв. м, ванної кімнати - 2,5 кв. м, вбиральні - 1,2 кв. м, коридору - 13,4 кв. м, кладової- 1,2 кв.м. Квартира обладнана лоджією 1,2 кв.м ( а.с.6-7 копія технічного паспорта). Сторони не можуть досягти згоди про порядок володіння та користування квартирою, між ними відбуваються сварки, конфліктні ситуації. Вказані обставини підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до положень ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до роз'яснень у п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 р. № 20 (з наступними доповненнями) квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Встановлення порядку користування приміщеннями квартири між співвласниками відповідно до змісту ст. ст. 319, 358 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних кожному із співвласників. При вирішенні спору шляхом визначення порядку користування квартирою відповідно до часток кожного із співвласників, суд ураховує, порядок користування квартирою, який склався між сторонами, однак, кімната, розміром 8,7 кв.м, яку займає відповідачка, не відповідає розміру її часки в спільному майні, а є набагато меншою. Тому суд вважає необхідним виділити в користування відповідачки кімнату розміром 11,2 кв.м, яка обладнана лоджією, 1,2 кв.м, оскільки розмір даної кімнати майже відповідає частці, яка належить [PERSON] у праві спільної власності на спірну квартиру, а також за розміром ця кімната є більшою ніж кімната, яку займає відповідачка на сьогоднішній день. Суд вважає, що виділ цієї кімнати не погіршить житлових умов відповідачки. У користування позивачу суд вважає за необхідне виділити кімнати площею 17,4 та 8,7 кв.м. Кухню площею 7,1 кв.м, вбиральню площею 1,2 кв.м, ванну кімнату, площею 2,5 кв.м, коридор, площею 13,4 кв.м, кладову площею 1,2 кв.м залишити в загальному користуванні. Суд вважає, що саме такий порядок користування квартирою, запропонований позивачем, не порушує права у користуванні спірною квартирою відповідача як співвласника. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги правомірні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст. ст. 55, 92, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 316 - 319, 321, 355 - 358, 386 ЦК України,

Outcome: approved