Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів, вказуючи, що 24.03.2005 вони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, про що зроблено актовий запис № 377. В шлюбі народилися діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом із нею та повністю знаходяться на її утриманні. Причиною розпаду сімї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, склалися неприязні стосунки між ними, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведуть з червня 2018 року, разом не проживають. Оскільки сімя розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати. Також, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття, та стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.02.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснила, що жодних спільних інтересів в неї з відповідачем немає, так само як і наміру продовжувати шлюб чи зберегти сімю, вважає, що подальше спільне життя неможливе і такий шлюб суперечить як її інтересам, так і моральним засадам суспільства. Просила залишити їй прізвище «Левицька». Також, суду пояснила, що відповідач матеріально своїм дітям не допомагає, участі у їх виконанні не приймає, як їй відомо, він отримує нерегулярний і мінливий дохід, тому, вважає, що встановлення аліментів у твердій грошовій сумі є найбільш доцільним, зважаючи на мінливий характер його доходів. На даний час, не має можливості самостійно без участі батька дитини утримувати дітей, оскільки вона має невеликий дохід. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково та не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1500 грн. на кожного щомісячно до повноліття дітей. Пояснив, що на даний час не працевлаштований, не має постійного доходу, але від утримання дітей не відмовляється, однак, на даний час сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. не має обєктивної можливості. Також, позивачкою не обґрунтовано та не підтверджено документально необхідність сплати аліментів саме в розмірі 3000 грн. на кожну дитину Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 24.03.2005 зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, про що зроблено актовий запис № 377, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-СР № 000266 від 24.03.2005. В ході розгляду справи судом з»ясовано, що шлюбні відносини між сторонами припинені у звязку із непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя, разом не проживають, спільне господарство не ведуть з червня 2018 року, збереження сімї не можливе. Майнового спору між сторонами не має. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає доведеним, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб необхідно припинити шляхом його розірвання. В шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження Серії І-СР № 011863 та Серії І-СР № 212442, виданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції. Згідно з вказаних свідоцтв про народження батьками дітей записано [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Правова природа аліментів у розумінні норм глави 15 СК України є такою, що з одного боку вони є правом, а з іншого - обов'язком, і надаються тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. За правилами статті 182 СК України та пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до вимог ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи, що відповідач не має регулярного доходу, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, до стягнення з відповідача підлягають аліменти на користь позивачки у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісяця. При зверненні до суду, позивачка сплатила судовий збір в сумі 768,40, а тому суд вважає необхідним в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, стягнути його з відповідача на користь позивачки.

Outcome: partial