Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, та стягнення аліментів на малолітню дитину. В позовній заяві позивач посилається на те, що між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Її подружнє життя з відповідачем не склалося, через несумісність характерів, різні життєві позиції, між ними постійно виникали сварки. З травня 2013 року між сторонами були припинені шлюбно-сімейні стосунки. Спільне господарство не ведуть та проживають окремо. На сьогоднішній день дитина проживає з позивачем, а відповідач, у свою чергу, не надає матеріальної допомоги, та не в повній мірі приймає участі у вихованні дитини. На підставі вищенаведеного, позивач просить шлюб між нею та відповідачем розірвати, а також стягнути з відповідача на утримання малолітнього сина [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1888, 40 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитини повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розірвати шлюб та стягнути аліменти на її користь на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитини повноліття, в зв'язку з наданою відповідачем довідкою з місця роботи про його сукупний дохід. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів у розмірі 1000 грн. на утримання його малолітнього сина - [PERSON]. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі зареєстрованому 30 червня 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблений актовий запис №1085 (а.с.6). Від шлюбу подружжя має сина [PERSON] - [INFO] (а.с.5). Шлюбні відносини між подружжям не склались через несумісність характерів, різні погляди на життя, сімейні відносини та подружні обов'язки, на момент розгляду справи спільного господарства не ведуть, не підтримують сімейно-шлюбні відносини. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім'я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім'ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя та їх дітей, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, позов позивачки у частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин сторін та на даний час дитина знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що малолітній [PERSON] знаходиться на утриманні своєї матері, у добровільному порядку батько дитини допомогу не надає, тому, враховуючи матеріальний стан матері, на утриманні якої перебуває дитина, а також батька, матеріальний стан якого дозволяє надавати матеріальну допомогу малолітній дитині, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина. Постановою № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення». Відповідно до вимог ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як встановлено судом, відповідач працює в ТОВ «Діва Мультифарб» з 01 квітня 2015 року, займає посаду комірника, та його сукупний дохід за період з 01.04.2015 року по 31.07.2015 року склав 5000 грн., а середньомісячний дохід складає - 1250 грн. Позивач не позбавлена можливості у разі зміни матеріального стану відповідача звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, а також про стягнення додаткових витрат, пов'язаних із необхідністю придбання ліків та забезпечення літнього відпочинку дитини у спеціалізованих санаторно - курортних закладах у зв'язку із станом здоров'я. Згідно зі ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved