Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Позивачка звернувся\~до Андрушівського\~районного суду\~Житомирської області в\~інтересах недієздатного\~[PERSON] з позовом до Приватного сільськогосподарського\~підприємства ім.\~Шевченка про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що вона є опікуном [PERSON] відповідно до рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 15.10.2003 року. Також вказала, що 30 березня 1997 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок № 76 по вул. Дмитрівській (бувшій 22 Зїзду) в м. Андрушівка Житомирської області, який був наданий спадкодавиці рішенням правління конгоспу ім. Шевченка від 21.03.1998 року. За життя [PERSON] сплатила кошти за вищевказаний будинок, однак не оформила правовстановлюючі документи. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв в силу ст. 549 ЦК України (1963 року) її син [PERSON] (рідний дядько позивача), який помер 30.08.2013 року. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв позивач та частково її оформив. Однак він не може реалізувати свої спадкові права на житловий будинок № 76 по вул. Дмитрівській в м. Андрушівка, оскільки спадкодавцями на вказаний будинок не були виготовлені правовстановлюючі документи. Просила визнати за [PERSON] право власності на спадковий будинок, як на спадщину за законом після смерті дядька [PERSON], оскільки він позбавлена можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. В судове засідання позивачка не зявилась, направила заяви про розгляд справи в її відсутність, заначила, що позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: [PERSON] є опікуном [PERSON] відповідно до рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 15.10.2003 року. 30 березня 1997 року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок № 76 по вул. Дмитрівській (бувшій 22 Зїзду) в м. Андрушівка Житомирської області, який був наданий спадкодавиці рішенням правління конгоспу ім. Шевченка від 21.03.1998 року. За життя [PERSON] сплатила кошти за вищевказаний будинок, однак не оформила правовстановлюючі документи. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв в силу ст. 549 ЦК України (1963 року) її син [PERSON] (рідний дядько позивача), який помер 30.08.2013 року. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв позивач та частково її оформив. Однак він не може реалізувати свої спадкові права на житловий будинок № 76 по вул. Дмитрівській в м. Андрушівка, оскільки спадкодавцями на вказаний будинок не були виготовлені правовстановлюючі документи. Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328, 380, 1225, 1269 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, ст. ст.81, 120, 125 ЗК України. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 1225 ЦК України, відповідно до якої право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст.1269 ЦК України, згідно якої, спадкоємець, який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», згідно з яким, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавиця була власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 76 по вул.Дмитрівській в м.Андрушівка Житомирської області, як на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого 30 серпня 2013 року, оскільки в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач свільнений від сплати судового збору,тому задовольняючи позов суд відповідно до ст.141 ЦПК України стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп..

Outcome: approved