Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

позивачка\~звернулась до Лисичанського міського суду із позовом до [PERSON], третя особа Комунальне підприємство Лисичанська житлово-експлуатаційна контора №5, в якому просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №62 у будинку №13 по кварталу Жовтневої революції міста Лисичанська Луганської області. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що квартира [ADDRESS] належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло №19601 від 29.09.2008р. та договору дарування ? частини квартири від 16.07.2011 р., посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], реєстр №1535. Відповідач є колишнім чоловіком позивача. Наприкінці грудня 2006 року шлюб було розірвано, відповідач уклав новий шлюб і живе за адресою: м. Кремінна, вул. Комсомольска, буд. 65, неодноразово обіцяв знятися з реєстрації, але до сьогоднішнього дня обіцянку не виконав. Позивачка вважає, що відповідач втратив право користування квартирою, оскільки відсутній понад строк протягом якого за ним зберігалося право користування житловим приміщенням і до того ж має інше місце проживання. У судовому засіданні позивачка [PERSON] зявилась, надала суду наступні пояснення: кв. 62 в буд. 13 по кв. Жовтневої революції в м. Лисичанську належить їй на праві власності. В спірній квартирі прописана вона і її колишній чоловік, з яким вона перебувала у шлюбі з 1982 р. по 2008р. і розірваний був рішенням суду. 01.01.2007р. відповідач пішов з квартири і вивіз свої речі. Вона телефонувала відповідачу і пропонувала йому знятись з реєстрації самостійно, але той відмовився і запропонував їй вирішити це питання через суд. Просила суд задовольнити позов. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що розірвання шлюбу між позивачем і відповідачем відбулось за рішенням суду в 2008р., але до цього часу вони тривалий час не мешкали спільно. Відповідач добровільно виїхав з квартири, створив нову сім`ю, має інше місце для проживання, добровільно знятись з реєстрації не бажає. Позивачка сама сплачує комунальні послуги, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що є сусідкою позивачки і мешкає з нею в одному підїзді. Знає сім`ю [PERSON] з 1986 року, 8 років назад відповідач пішов з квартири, вивіз свої речі і більше в квартирі не зявлявся. Потім позивачка і відповідач розлучились. Свідок [PERSON] пояснила суду, що є сусідкою позивачки і мешкає в цьому будинку з 1979 року. Позивач і відповідач жили сімєю нормально, але 8 років назад чоловік уїхав в м. Кремінне і після того не зявлявся, бо живе з іншою жінкою в м. Кремінна. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.\~\~ З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло №19601 від 29.09.2008р. квартира 62 в буд. 13 по кв. Жовтневої революції в м. Лисичанську належить на праві приватної сумісної часткової власності членам сімї [PERSON] -1/2 частка і [PERSON] ? частка (а.с.8). Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №20774653 від 31.10.2008р. за [PERSON] та [PERSON] зареєстровано по ? частки кожному (а.с.9). Відповідно до договору дарування, посвідчений приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №1535 [PERSON] ? частини квартири 62 в буд. 13 по кв. Жовтневої революції в м. Лисичанську подарував [PERSON] (а.с.10). Відповідно витягу з Державного реєстру правочинів зареєстровано права власності за позивачем (а.с.11-12). З довідки паспортної служби (а.с.13) вбачається, що по кв. Жовтневої революції [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON] колишній чоловік [INFO]. Із довідки наданої КП ЛЖЕК №5 вбачається, що [PERSON] не проживає з січня 2007 року і до сьогоднішнього дня за адресою м. Лисичанськ, кв. Жовтневої революції[ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Виходячи з вищезазначеного з урахуванням, наданих в судовому засіданні пояснень, встановлених судом обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог, що підтверджуються наданими доказами, що були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. \~\~\~\~

Outcome: approved