Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати, в саме: судовий збір. Після розлучення просить залишити їй прізвище - [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що 03 серпня 2013 року вона вступила в шлюб з [PERSON] і після одруження прийняла його прізвище. Від спільного проживання [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Донька проживає разом з нею, відповідач матеріальної допомоги в утриманні дитини не надає, тому вона звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. Однією сім`єю вони не проживають з причин постійних конфліктів, спорів та дорікань на побутовому ґрунті, тому що у чоловіка складний характер, він її ображав та принижував, тому вона перебувала в напруженому стані, знаходилась під психологічним пресом, зазнала моральних страждань. Вважає що примирення між ними стало не можливим. Майнового спору немає. Після розлучення неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , залишається проживати з нею. 14.11.2019 ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області провадження по вищевказаній цивільній справі відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального провадження. На підставі заяви від відповідача, [PERSON] , ухвалою суду від 06.12.2019 Козятинського міськрайонного суду Вінницької області по справі було визначено строк для примирення терміном на два місяці. 10.02.2020 провадження по цивільній справі [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було поновлено на підставі ухвали Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 10.02.2020, та призначено судове засідання. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Подала заяву, в якій зазначила про розгляд справи у її відсутність, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання позову відповідачем необхідно прийняти, оскільки це не суперечить закону і не порушує чиїх - не будь прав та інтересів. Судом встановлено, 03 серпня 2013 року позивачка вступила в шлюб з відповідачем, [PERSON] , і після одруження прийняла його прізвище, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 03.08.2013(а.с.6). Від спільного проживання, [INFO] , у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 24.04.2014 (а.с.7). Однією сім`єю позивачка з відповідачем не проживає з причин постійних конфліктів, спорів та дорікань на побутовому ґрунті. Причиною розлучення стало те, що сторони перестали розуміти один одного, не можуть дійти згоди у вирішенні питань побутового рівня, у зв`язку з чим виникають непорозуміння та сварки. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами, оскільки судом доведено, що шлюб носить формальний характер і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, інші судові витрати у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved