Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини до Турецької Республіки, зазначивши, що 01.06.2002 року вона від цивільного шлюбу з [PERSON] народила дитину [PERSON]. 20.07.2002 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. В цей же день, відповідач був визнаний батьком дитини, та було видано свідоцтво про встановлення батьківства. 18.07.2003 року від сумісного шлюбу з відповідачем народилася дитина [PERSON]. 10.12.2008 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. 01.06.2016 року коли доньці [PERSON] виповнилося 14 років, вона самостійно, не порадившись переїхала проживати до відповідача, та у даний час мешкає разом з ним в м. Маріуполі. Біологічна дитина відповідача [PERSON], на даний час мешкає разом з нею в м. Києві. З серпня 2016 року в Жовтневому районному судді м. Маріуполя слухається справа про позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до дітей, - [PERSON] та [PERSON]. Що стосується оздоровлення дітей, то у літній період часу діти хочуть відпочивати на морі, здебільшого за межами України, але через відсутність можливості отримати згоду від відповідача вона позбавлена можливості здійснювати тимчасовий виїзд з дітьми за кордон для здійснення їхнього оздоровлення. У 2016 році відповідач незважаючи на придбані нею за власні кошти квитки на відпочинок та оздоровлення [PERSON] до Турецької Республіки, дозвіл на тимчасовий виїзд сина не надав, через що поїздка була скасована. На даний час, 08.04.2017 року, з метою оздоровлення своїх дітей [PERSON] та [PERSON], розширення їхнього кругозору, вона уклала договір на туристичне обслуговування з туроператором ТОВ ТТВК тм TUI Ukrsine в Турецькій Республіці, на курорті «Белек», з проживанням у готелі «TUI Magic Life Waterworld 5*» в період з 18.06.2017 року по 02.07.2017 року. В цей же день 08.04.2017 року вона відправила на електронну адресу відповідача два повідомлення з проханням надати завірений нотаріально дозвіл на виїзд сина [PERSON] до Турецької Республіки, в період з 16.06.2017 року по 06.07.2017 року, однак жодної відповіді так і не отримано, що вона розцінює як відмову. Вважає, що така позиція відповідача шкодить інтересам дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку. Саме така ситуація і стала підставою для звернення до суду із вказаним позовом. В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. А також письмові пояснення, в яких зазначив, що він ніколи не був і, наразі, не проти виїзду дітей за кордон хоч з метою оздоровлення, хоч з метою навчання, хоч з туристичною метою. Але, він категорично проти дій позивачки, проти того, як вона одноособово обирає з ким з дітей їхати, куди їхати і, головне, коли їхати. Він не проти виїзду [PERSON] за кордон, але за умови дотримання рівності прав обох дітей. Представник Служби у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради у судове засідання не зявився, надіслали до суду клопотання з проханням розглянути справу без участі їхнього представника, виключно з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] доводяться батьками неповнолітньому [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 28.07.2003 року. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 10.12.2008 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач добровільно згоди на виїзд дитини за кордон не надає.\~ Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно зі ст.ст.141,153, ч.3 ст.157 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частиною 3 ст. 313 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України тільки за згодою батьків або в їх супроводі. Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Частиною 4 статті 4 даного Закону передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі, зокрема, предявлення рішення суду\~ про\~ надання\~ дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи обставини справи та надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки виїзд дитини за кордон, та вїзд в Україну відповідає інтересам та бажанням дитини, не надання відповідачем нотаріальної згоди на виїзд дитини за кордон порушує права та інтереси неповнолітньої дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved