Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 25.09.2004 вони зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що зроблено актовий запис № 1353. В шлюбі народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. Причиною розпаду сім`ї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, склалися неприязні стосунки між ними, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Оскільки сім`я розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати. Стягнути з відповідача сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн. та втрати на правничу допомогу в сумі 1000 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.10.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого засідання. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.11.2019 надано сторонам строк на примирення терміном на два місяці. Наданий сторонам строк на примирення закінчився, ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.02.2020 відновлено провадження у справі, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивачка та її представник - адвокат Дрига Л.М. не з`явилися, скерували до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили шлюб розірвати. Проти винесення заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомо, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. У зв`язку з неявкою сторін, фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася. З письмової згоди позивачки, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 25.09.2004 зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що зроблено актовий запис № 1353, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 26.07.2019 (видане повторно). В шлюбі народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. В ході розгляду справи судом з`ясовано, що шлюбні відносини між сторонами припинені у зв`язку із непорозумінням, а, також, внаслідок різних поглядів на життя, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, збереження сім`ї не можливе. Майнового спору та спору щодо утримання та виховання дитини не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає доведеним, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб необхідно припинити шляхом його розірвання. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу від 03.09.2019 вбачається, що адвокатом Дригою Л.В., яка надавала правничу допомогу позивачці по справі, було виконано наступні послуги: консультація (30 хв.), ознайомлення з документами (30 хв.), ознайомлення з законодавством по шлюбним та аліментним спорах по наданню правової допомоги (60 хв.), написання позову (60 хв.), участь у судових засіданнях. Всього затрачено 3 години робочого часу в сумі 1000 грн., які позивачка сплатила адвокату за квитанцією до прибуткового касового ордера № 21/19 від 30.08.2019. Зважаючи на вимоги діючого законодавства, оцінюючи наявні у справі докази, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн. Крім того, згідно з ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені останньою витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved