Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить: -встановити факт її проживання однією сім'єю зі спадкодавцем [PERSON], з 1977 року і по день його смерті, тобто до[INFO] року; -визнати за нею право власності земельну ділянку площею 2,87 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Біляївської міської ради, кадастровий номер [NUMBER], у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 2,87 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Біляївської міської ради, що належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER]. Позивачка звернулась до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], але листом №2232/02-31 від 08.06.2018 року їй було відмовлено у прийнятті вказаної заяви і рекомендовано звернутися до суду, для встановлення факту сумісного проживання. Позивачка вказує, що з 1977 року і по день смерті [PERSON] вони проживали однією сім'єю як чоловік та дружина у належному їй житловому будинку [ADDRESS], вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, в той час як у житловому будинку, який належав [PERSON], проживав її син - [PERSON] У зв'язку з викладеним вона звернулась з даним позовом до суду. Позивачка в судовому засіданні на позовних вимогах наполягала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. При цьому пояснила, що з 1977 року і по день смерті [PERSON] вони проживали однією сім'єю як чоловік та дружина у житловому будинку [ADDRESS], вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали спільні права та обов'язки. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 2,87 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Біляївської міської ради, однак у зв'язку з тим, що між нею та спадкодавцем відсутній родинний зв'язок, нотаріус відмовив їй у прийнятті заяви про прийняття спадщини. За життя [PERSON] заповів її сину вказану земельну ділянку, але останній не прийняв спадщину в установленому законом порядку, а тому вона вважає, що як спадкоємець четвертої черги за законом має право на отримання спадщини після смерті [PERSON] Представник відповідача - Біляївської районної державної адміністрації Одеської областідо судового засідання не з'явився, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином. Третя особа - [PERSON] до судового засідання не з'явився, але подав до суду заяву, в якій вказав, що дійсно його мати [PERSON] проживала однією сім'єю з [PERSON] з 1977 року і по день смерті останнього [INFO] року. Крім того, просив справу розглянути у його відсутність. Вислухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 2,87 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Біляївської міської ради, кадастровий номер [NUMBER], відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5101821982015 від 11.03.2015 року (а.с.8, 9-11). Позивачка звернулась до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], але листом №2232/02-31 від 08.06.2018 року нотаріусом було відмовлено їй у прийнятті заяви про прийняття спадщини у зв'язку з відсутністю будь-якого родинного зв'язку між нею та [PERSON] (а.с.6). З акту складеного депутатом Біляївської міської ради [PERSON] 07.06.2018 року у присутності жителів м. Біляївка [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] проживала разом та вели спільне господарство з [PERSON] з 1977 року і по день смерті останнього [INFO] року (а.с.12). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] показали, що дійсно [PERSON] постійно проживала разом як жінка та чоловік з [PERSON] однією сім'єю понад 30 років по день смерті останнього, вони були пов'язані спільним побутом, а після смерті [PERSON] позивачка займалася його похованням. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 3 СК України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю з 1977 року і до дня смерті останнього [INFO] року, тобто більш ніж п'ять років до часу відкриття спадщини, вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали спільні права та обов'язки, а тому є підстави для задоволення позовної заяви [PERSON]в частині встановлення факту проживання однією сім'єю разом зі спадкодавцем. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 20.08.2002 року Біляївською районною державною адміністрацією, власником земельної ділянки, площею 2,87 га, цільове призначення якої - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Біляївської міської ради, є [PERSON](а.с.8). З матеріалів спадкової справи вбачається, що 13.10.2015 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів [PERSON] вказану земельну ділянку, що посвідчений державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №1-1962. Після смерті [PERSON], [PERSON], як спадкоємець за заповітом, звернувся до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом №5162/02-14 від 14.11.2017 року йому було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини, так як він пропустив строк про прийняття спадщини та не надав доказів про фактичне прийняття спадщини після смерті [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, а ч. 1 ст. 1272 вказаного Кодексу встановлено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Матеріали справи не містять відомостей про прийняття [PERSON] спадщини у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд вважає можливим визнати за позивачкою, як за спадкоємцем четвертої черги, право власності на земельну ділянку площею 2,87 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Біляївської міської ради, кадастровий номер [NUMBER], у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Згідно положень ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовна заява обґрунтована і законна, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved