Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивачка вказує на те, що вона перебувала у шлюбі із [PERSON], який було розірвано 21.09.2017 року. У період спільного проживання у них 02 грудня 2007 року народився син [PERSON], який зараз проживає з нею та перебуває на її утриманні. Згідно рішення Любарського районного суду від 16 червня 2017 року відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] у розмірі 750 грн. щомісяця до досягнення сином повноліття. Причиною звернення до суду стала та обставина, що розмір аліментів не відповідає реальним потребам дитини та розміру визначеному ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України. Саме тому вона звернулась до суду з проханням ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до 02 грудня 2025 року. У підготовче судове засідання позивачка не зявилася, але подала заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Просив суд слухати справу у його відсутності. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Частиною 3 ст.200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: 02 грудня 2007 року народився [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ТП №063397, актовий запис №15, батьками якого записані [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими розірвано 21 вересня 2017 року, що стверджується копією рішення суду. Згідно виконавчого листа №282/626/17 від 16.06.2017 року [PERSON]А, зобовязаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі, що становить 750 грн. 00 коп. щомісяця, до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до 02.12.2015 року. Довідка №418 від 19.03.2018 року, видана виконавчим комітетом Любарської селищної ради вказує на те, що дитина [PERSON], [INFO] проживає разом із матірю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що з 01.01.2018 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 1860 грн., а пятдесят відсотків від якого становить 930 грн. (1860х0,5). Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Саме тому, враховуючи те, що після ухвалення рішення суду, згідно якого із відповідача стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі, що на даний час є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідної вікової категорії, також враховуючи матеріальний стан відповідача, який офіційно не працює, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, то з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 704,80 грн. та на користь позивачки понесені нею судові витрати в сумі 400 грн. 00 коп.

Outcome: approved