Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що сім'я розпалась і поновити її неможливо. Шлюбні відносини між ними припинені з причин різних поглядів на сімейне життя, відсутності взаєморозуміння. Від даного шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою. З серпня 2016 року сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть. В судове засідання позивачка не з'явилась, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, судова повістка, яка була направлена за двома адресами, повернулась з відміткою пошти: «за закінченням строку зберігання та відсутністю адресата вдома». Як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано адресу [PERSON] за місцем його реєстрації та мешкання. Відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Крім того, відповідач надіслав до суду заяву, в якій просить відкласти розгляд справи до 01 липня 2018 року у зв'язку з тим, що з 20.09.2017 по 30.06.2018 він буде перебувати за межами України на стаціонарному безперервному навчанні в університеті Республіки Польщі. У даному випадку законних підстав для відкладення справи чи зупинення провадження у справі на такий тривалий час у суду немає. Позивачка наполягає на позові. Відповідач знав про те, що у суді знаходиться справа про розірвання шлюбу і мав можливість при бажанні вжити заходів для збереження сім'ї, але не зробив цього. За таких обставин суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 14 серпня 2004 року, який зареєстрований відділом РАЦС Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, актовий запис №509, про що свідчить копія свідоцтва про одруження /а.с.5/. Від даного шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.6/. Шлюбні відносини сторін припинені з серпня 2016 року у зв'язку із різними поглядами на сімейне життя, що призводило до постійного виникнення конфліктів. На даний час вони проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, дочка проживає разом з позивачкою. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, малолітня дочка проживає разом з матір'ю, на примирення позивачка не згодна і наполягає на розірванні шлюбу, подальше збереження сім'ї неможливе, а тому, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Оскільки від позивачки заяви про зміну прізвища після розірвання шлюбу не надходило, її прізвище слід залишити без змін. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved