Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з відповідачем в них не склалося спільне життя, бо між ними постійно трапляються конфлікти та сварки, які призвели до того, що протягом останніх шести років сторони проживають окремо, не мають спільного господарства та втратили почуття поваги і любові один до одного. У сторін є неповнолітні діти, син [PERSON], 06.09.2007р.н., та донька Богдана, 25.09.2008р.н.. Оскільки наявність зареєстрованого шлюбу суперечить інтересам позивачки та порушує її право на сім'ю, а відповідач відмовляється розірвати шлюб в добровільному порядку, вона просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та зареєстрований 07.09.2006року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №1401. У судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивачки надійшла заява, в якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить розглянути справу у її відсутність. Позивачка також просила не надавати строку на примирення та після розірвання шлюбу просила не змінювати її прізвище на дошлюбне. Відповідач надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність та зазначив, що позовні вимоги визнає, просив не надавати сторонам строку на примирення. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини, викладені в позовній заяві обидві сторони визнають, а тому суд вважає їх доведеними. Зокрема, ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що сторони уклали та зареєстрували шлюб 07.09.2006р.. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей. Протягом останніх шести років сторони не проживають разом і не ведуть спільного господарства. Питання про порядок утримання дітей та порядок участі кожного з батьків у вихованні дітей перед судом не ставиться, оскільки спору між сторонами з цього приводу немає. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна між сторонами також немає. Тож між сторонами склалися шлюбні відносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Згідно ст.110 Сімейного кодексу України, один з подружжя має право предявити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, сторони просили суд не надавати строку на примирення, оскільки це суперечитиме їх особистим інтересам та сприятиме виникненню між ними ще гірших відносин. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а за таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у своїй заяві просила суд не відновлювати їй дошлюбне прізвище. Стосовно розподілу судових витрат, то відповідно до ч.1 ст.88 Цивільно-процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір в розмірі 487,20грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved