Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивачка [PERSON], яка діє як законний представник в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулась в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом до відповідача Чорногузівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, [PERSON], де третьою особою без самостійних вимог на стороні позивача є орган опіки та піклування Вижницької районної державної адміністрації Чернівецької області. Посилається на те, що [INFO] року помер її чоловік - [PERSON], який проживав в м.Новий Уренгой, Тюменської області Російської Федерації. Після його смерті в [ADDRESS], відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,194 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧВ №001031 від 11.12.1995 року. Спадкоємцями першої черги за законом є вона, як дружина померлого [PERSON], [PERSON] - батько померлого та їхній неповнолітній син - [PERSON] Вони з [PERSON] відмовились від спадщини на користь неповнолітнього [PERSON] Через представника, вона звернулась до державного нотаріуса в інтересах неповнолітнього [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом, де була заведена спадкова справа №218/2014 року, однак державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори, їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю кадастрового номера в Державному акті на право власності на земельну ділянку (відсутній кадастровий номер). Просить визнати за її неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] право власності на спадкове майно, після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, а саме, на земельну ділянку площею 0,194 га, в межах згідно з планом, цільове призначення - для будівництва житлового будинку та господарських споруд, яка розташована на території с.Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області, що належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЧВ №001031 виданого 11 грудня 1995 року на підставі рішення Чорногузівської сільської ради №53 від 06.12.1995 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, дав покази аналогічні позову, просив задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. До початку розгляду справи від представника відповідача Чорногузівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області надійшла заява, в якій вони заперечень проти задоволення позову не мають та просять справу розглядати без їх участі. Представник третьої особи органу опіки та піклування Вижницької РДА Усова В.П. позовні вимоги визнала, просила позов задовольнити. Суд, вислухавши представника позивачки, відповідача, представника третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному об'ємі. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданим 18.03.2014 року відділом записів актів цивільного стану міста Новий Уренгой служби запису актів цивільного стану Ямало-Ненецького автономного округу, актовий запис №75, копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER], повторно виданого 27.03.2007 року, відділом записів актів цивільного стану міста Новий Уренгой служби запису актів цивільного стану Ямало-Ненецького автономного округу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, а саме, на земельну ділянку площею 0,194 га, в межах згідно з планом, цільове призначення - для будівництва житлового будинку та господарських споруд, яка розташована на території с.Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області, що належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЧВ №001031 виданого 11 грудня 1995 року на підставі рішення Чорногузівської сільської ради №53 від 06.12.1995 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЧВ №001031 від 11 грудня 1995 року. З Витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки №02/972 від 16.10.2014 року вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1940, яка розташована в с.Чорногузи, Вижницького району Чернівецької області, цільове призначення - для будівництва житлового будинку та господарських споруд, що належала померлому [PERSON] становить 11543,76 грн. Крім позивача [PERSON], спадкоємцями за законом є дружина померлого [PERSON] та [PERSON] - батько померлого, які відмовились від прийняття спадщини на користь неповнолітнього [PERSON] Інших осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадковому майні немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] №218/2014 року. Позивач [PERSON], яка діє як законний представник в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулась до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, але в зв'язку з відсутністю належним чином оформлених документів (в тому числі витяг з Державного земельного кадастру), що посвідчують право власності [PERSON] на дане майно, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії №874/02-31 від 17.09.2014 року. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1273 ч.1, ч.5, ч.6 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Згідно ст.1274 ч.2 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 25.10.2001 року) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст.126 Земельного кодексу України (в редакції Закону від 25.10.2001 року) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Виникнення права власності на земельну ділянку безпосередньо пов'язане з державною реєстрацією цього права, яка здійснюється шляхом внесення відповідного запису до Книги записів реєстрації державних актів на право власності па землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» згідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на [PERSON] було видано державний акт на його ім'я без зазначення кадастрового номера земельної ділянки, право на земельну ділянку в порядку спадкування переходить до спадкоємця за законом, тобто [PERSON], який прийняв спадщину, оскільки останній вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається з державного акту серія І-ЧВ №001031 від 11 грудня 1995 року, кадастровий номер земельної ділянки не зазначений. Згідно ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст.16 вказаного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Згідно вимог ст.19 вищезазначеного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до вимог Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею у тому числі на умовах оренди», яка затверджена наказом Державного Комітету України по земельним ресурсам 15.04.93 №28, присвоєння кадастрового номера земельній ділянці при видачі Державного акта про право приватної власності на землю, на той час нічим не було передбачено. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що державний акт про право приватної власності на землю, який був виданий 11 грудня 1995 року є дійсним на сьогоднішній день, а тому позовні вимоги [PERSON], яка діє як законний представник в інтересах неповнолітнього [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved