Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на просить визнати за нею право власності на 3/8 частин квартири № 8 в будинку № 25 корпус 5 по вул. Градоначальницька в м. Одесі посилаючись на наступне. 16 лютого 1996 року в м. Одесі на Одеській Товарній Біржі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна№ 12716, згідно якого [PERSON] діюча в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON], її батьки [PERSON], [PERSON] придбали у [PERSON], [PERSON] діючого від імені [PERSON] на підставі довіреності від 05 грудня 1995 року, посвідченою Десятою державною нотаріальною конторою, належну їм квартиру на підставі свідоцтва про право власності на житло № 7-3795, виданого Управлінням Житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 14 вересня 1994 року, зареєстрованого КП «Одеським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» за № 87, пр. стр. № 160, реєстраційний номер 359 від 02 листопада 1994 року та свідоцтва про право власності на житло № 7-4138, виданого Управлінням Житлово-комунального господарства Виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 13 жовтня 1994 року, зареєстрованого КП «Одеським бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» за № 87, пр. стр. № 160, реєстраційний номер 359 від 15 листопада 1994 року. Вищезазначена квартира розташована за адресою: [ADDRESS] та складається з: кухні 8.4 кв.м.; житлових кімнат 1-а 14.2 кв.м., 2-а 20.3 кв.м.; ванної кімнати 2.9 кв.м.; туалету 1.4 кв.м.; коридору 8.7 кв.м; вбудованих шаф 0.5 кв.м. та 0.6 кв.м.; балкону 0.7 кв.м.; . Загальною площею 57.7 кв.м., житловою площею 34.5 кв.м. Після придбання нерухомого майна у встановленому в законом порядку вона та її батьки зареєстрували договір купівлі продажу № 12716 від 16 лютого 1994 року в КП «Одеське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» від 22 лютого 1996 році за №359 стр. 161кн. 87 пр. 28 липня 1999 року померла матір позивачки [PERSON], після якої відкрилась спадщина у вигляді ? частки вищезазначеної квартири. 13 жовтня 2004 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 2-6833/04 було визнано договір № 12716 купівлі продажу квартири №8 в будинку 22 корпус 5 по вулиці Градоначальницькій в м. Одесі, посвідчений Одеською Товарною Біржею від 16 лютого 1996 року згідно якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] діюча в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] придбали у [PERSON], [PERSON] дійсним. Також, визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по 3/8 частини квартири № 8 корпусу 5 будинку №22 по вулиці Градоначальницькій в м. Одесі, та визнано за неповнолітнім [PERSON] право власності на 2/8 частини квартири № 8 корпусу 5 будинку №22 по вулиці Градоначальницькій в м. Одесі. 15 листопада 2004 року рішення суду набрало законної сили. Ще при своєму житті 25 листопада 2004 року [PERSON] склав заповіт (серії ВВО № 208592) на ім*я позивача, за яким заповів їй належну йому частину квартири під № 8 у будинку № 22 корпус 5 по вулиці Градоначальницькій в місті Одесі, заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори. 30 серпня 2014 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 390148 від 30 серпня 2014 року виданого Органом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі. У встановленому законом порядку, позивачка як єдиний спадкоємець за заповітом та за законом після смерті батька звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та надала всі необхідні документи, але 28 травня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] їй було відмовлено у вчинені нотаріальних дій зв*язку з відсутністю держаної реєстрації права власності на 3/8 частини квартири № 8, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Градоначальницька, 22 корпус 5 за померлим [PERSON]. 04 червня 2015 року вона та відповідач [PERSON] отримали витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на належні позивачу та відповідачу частки відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2004 року, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Згідно вимог ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до приписам вказаної статті у померлого батька позивача - [PERSON] право власності на частку в квартирі виникло 15 листопада 2004 року (з набранням рішення законної сили), однак [PERSON] при житті не зареєстрував своє право власності відповідно до чинного законодавства. У звязку з вищевикладеним позивач вимушена була звернутись до суду за судовим захистом своїх прав та інтересів. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засіданні не зявився, сповіщався належним чином про час та місце слухання справи, його представник надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні 16 лютого 1996 року в м. Одесі на Одеській Товарній Біржі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна№ 12716, згідно якого [PERSON] діюча в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON], її батьки [PERSON], [PERSON] придбали у [PERSON], [PERSON] діючого від імені [PERSON] на підставі довіреності від 05 грудня 1995 року, посвідченою Десятою державною нотаріальною конторою квартиру № 8 в будинку № 22 корпус 5 по вул. Градоначальницька в м. Одесі. Вищезазначена квартира складається з: кухні 8.4 кв.м.; житлових кімнат 1-а 14.2 кв.м., 2-а 20.3 кв.м.; ванної кімнати 2.9 кв.м.; туалету 1.4 кв.м.; коридору 8.7 кв.м; вбудованих шаф 0.5 кв.м. та 0.6 кв.м.; балкону 0.7 кв.м.; . Загальною площею 57.7 кв.м., житловою площею 34.5 кв.м. Договір купівлі продажу № 12716 від 16 лютого 1994 року зареєстрований в КП «Одеське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» від 22 лютого 1996 році за №359 стр. 161кн. 87 пр. 28 липня 1999 року померла матір позивачки [PERSON] 13 жовтня 2004 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 2-6833/04 було визнано договір № 12716 купівлі продажу квартири № 8 в будинку 22 корпус 5 по вулиці Градоначальницькій в м. Одесі, посвідчений Одеською Товарною Біржею від 16 лютого 1996 року згідно якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] діюча в своїх інтересах та в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON] придбали у [PERSON], [PERSON] дійсним. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по 3/8 частини кожному квартири № 8 корпусу 5 будинку №22 по вулиці Градоначальницькій в м. Одесі, та визнано за неповнолітнім [PERSON] право власності на 2/8 частини квартири № 8 корпусу 5 будинку №22 по вулиці Градоначальницькій в м. Одесі. 15 листопада 2004 року рішення суду набрало законної сили. 25 листопада 2004 року [PERSON] склав заповіт (серії ВВО № 208592) на імя позивача [PERSON], за яким заповів їй належну йому частину квартири (3/8) під № 8 у будинку № 22 корпус 5 по вулиці Градоначальницькій в місті Одесі, заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори. 30 серпня 2014 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 390148 від 30 серпня 2014 року виданого Органом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі. Судом встановлено, що позивачка як єдиний спадкоємець за заповітом після смерті батька звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та надала всі необхідні документи, але 28 травня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] їй було відмовлено у вчинені нотаріальних дій звязку з відсутністю держаної реєстрації права власності на 3/8 частини квартири № 8, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Градоначальницька, 22 корпус 5 за померлим [PERSON]. 04 червня 2015 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] отримали витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на належні позивачу та відповідачу частки відповідно до рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2004 року, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно вимог ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно зі статтею 182 Цивільного кодексу України (далі ЦКУ) право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі Державний реєстр прав). Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до статті 16 Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених Законом. Згідно із статтею 25 ЦКУ здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання (стаття 30 ЦКУ). У разі смерті власника обєкту нерухомого майна державна реєстрація прав за померлим власником у Державному реєстрі прав не проводиться. Згідно зі\~ст. 391 ЦК України\~власник\~\~майна має право вимагати\~\~усунення перешкод у здійсненні\~\~ним права користування та розпорядження своїм майном.\~ Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може предявити позов\~\~про визнання права власності, якщо це право оспорюється\~\~або не визнається іншою особою, а також у разі втрати\~\~ним документа\~\~який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що зазначено в статті 1217 Цивільного кодексу України. Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. На підставі наведеного,

Outcome: approved