Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду, вимоги мотивувала тим, що 15 березня 1998 року померла її мати [PERSON]. За життя [PERSON] мала на праві власності садибу, що складається з земельної ділянки з розміщеними на ній житловим будинком з господарськими спорудами за № 46 по вулиці Комсомольська в селі Собич Шосткинського району Сумської області. Все своє життя [PERSON] користувалась належними їй земельною ділянкою та житловим будинком, але з невідомих причин за життя не отримала на будинок правовстановлюючих документів та не зареєструвала право власності належним чином у відповідному реєстраційному органі. За життя, 03 березня 1991 року, [PERSON] склала заповіт, яким заповідала все належне їй на день смерті майно позивачці [PERSON] У встановлений законом строк позивачка прийняла спадщину. В цьому році вона звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вищевказане нерухоме майно, а без цього зазначена нотаріальна дія не може бути вчинена. Таким чином, позивачка є спадкоємцем за заповітом, який не має можливості оформити спадкові права по причині відсутності правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно, тому вона була вимушена звернутися до суду, прохала встановити факт належності житлового будинку померлій [PERSON] та визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та прохала розглянути справу у її відсутності. Представник відповідача Виконавчого комітету Собицької сільської ради у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення судовим рішенням, прохав розглянути справу без його участі. Дослідивши по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла 15 березня 1998 року в с.Собич Шосткинського району /а.с. 5/. Відповідно до копії заповіту від 03.03.1991 року [PERSON] все належне їй на день смерті майно заповідала доньці - позивачці [PERSON] /а.с. 10/. Згідно довідки Собицької сільської ради від 25.03.2016 року вказаний заповіт не змінювався і не скасовувався. (а.с. 6) Відповідно до копій свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження [PERSON] є донькою [PERSON] /а.с.23/ Як вбачається з довідок виконкому Собицької сільської ради Шосткинського району № 464, 465 від 25.03.2016 року, будинок № 46 по вулиці Комсомольська в селі Собич Шосткинського району Сумської області рахується за померлою [PERSON] В цьому будинку [PERSON] проживала і була зареєстрована до дня смерті. /а.с. 7,8/ Як вбачається з копії рішення виконавчого комітету Собицької сільської ради Шосткинського району № 2 від 14.01.1994 року, [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки: для обслуговування будинку площею 0,06 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,30 га. /а.с. 9/ Згідно довідки в.о. нотаріуса Шосткинської районної держаної нотаріальної контори [PERSON] за № 33/01-16 від 26.04.2016 року, після померлої 15 березня 1998 року [PERSON] заведена спадкова справа № 216 за 1998 рік. Спадкоємицею за заповітом є дочка [PERSON] яка спадщину прийняла, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, інші спадкоємці для прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались. /а.с. 29-30/. На час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 р. Відповідно до ст. 9 ЦК УРСР цивільна правоздатність громадянина припиняється у момент його смерті, тобто за особою не може бути визнане право власності, а лише може бути встановлений факт належності на праві власності померлому та визнане право власності за живою особою в порядку успадкування. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Таким чином, дослідженими доказами підтверджено, що за життя [PERSON] належав будинок з надвірними спорудами, а позивачка є єдиним спадкоємцем, що прийняла спадщину. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved