Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь 60000 грн. неустойки за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], за період з 01.02.2015 року по 22.06.2015 року. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 року, яке було залишено в силі ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2014 року, зобовязано Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції включити ? частину від виграшу у лотерею в розмірі 61928,38 грн. до заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] за виконавчим листом № 2-1089/11, виданим Марганецьким міським судом 19.01.2012 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач після отримання ухвали ВССУ від 24.12.2014 року у добровільному порядку заборгованість по аліментам у розмірі 61928,38 грн. не сплатив. Тому, 03.02.2015 року вона звернулася до Жовтневого відділу ДВС із заявою про включення зазначеної суми до заборгованості по аліментам [PERSON] Протягом квітня-червня 2015 року з пенсії відповідача утримано на її користь 4915,76 грн. 22.07.2015 року [PERSON] сплатив 57000 грн., тобто повністю погасив заборговність по аліментам. Посилаючись на ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України, вважає, що з відповідача необхідно стягнути неустойку у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.02.2015 року по 21.06.2015 року, що становить 90655,91 грн. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, просить стягнути з відповідача 60000 грн. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, і просила його задовольнити в повному обсязі. Додатково пояснила, що вбачає провину [PERSON] в тому, що ухвалу ВССУ відповідач отримав у кінці січня 2015 року, йому було відомо, що він повинен сплатити 61928,38 грн. аліментів, але повністю погасив заборгованість лише 22.06.2015 року. Відповідач позов не визнав і просив відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що вини його у виникненні заборгованості немає. Визнана судом як заборгованість по аліментам ? частина з виграшу в лотерею стягувалася відділом державної виконавчої служби у нього з пенсії. У червні місяці він отримав кредит і 22.06.2015 року сплатив позивачці залишок суми заборгованості по аліментам. До теперішнього часу вважає рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області 29.07.2014 року та ухвалу ВССУ від 24.12.2014 року незаконними, а тому ним 09.02.2015 року оскаржено вказані рішення до Європейського суду з прав людини, про що повідомлено і орган державної виконавчої служби. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити позивачці у задоволенні позовних вимог з таких підстав. Як встановлено судом, в провадженні Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (далі Жовтневий відділ ДВС) знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-1089/11, виданого Марганецьким міським судом 19.01.2012 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частки заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною 18-річного віку, починаючи з 21.09.2011 року (а.с.27). Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 року визнано незаконною відмову начальника Жовтневого відділу ДВС щодо не включення виграшу [PERSON] у лотерею у розмірі 61928,38 грн. до заборгованості зі сплати аліментів та зобовязано Жовтневий відділ ДВС включити ? частину виграшу у лотерею в розмірі 61928,38 грн. до заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.09.2014 року зазначене судове рішення Марганецького міського суду скасовано, ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2014 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15.09.2014 року скасовано, а рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 року залишено в силі. 03.02.2015 року позивачкою направлено до Жовтневого відділу ДВС ухвалу Вищого спеціалізованого суду України від 24.12.2014 року із заявою про включення ? частини виграшу у лотерею у розмірі 61928,38 грн. до заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] (а.с.29). Крім того, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, витребуваних Марганецьким міським судом Дніпропетровської області з Жовтневого відділу ДВС, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України від 24.12.2014 року отримано відділом державної виконавчої служби 29.01.2015 року безпосередньо від ВССУ. 02.03.2015 року державним виконавцем Жовтневого відділу ДВС направлений лист до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з проханням врахувати суму заборгованості, яку повинен сплатити боржник, у розмірі ? частини виграшу у лотерею, що становить 61928,38 грн. Утримання з пенсії [PERSON] проводилися Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області з 01.04.2015 року. За період з 01.04.2015 року по 31.07.2015 року утримано 4915,76 грн. Крім того, постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 16.03.2015 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику [PERSON], із забороною здійснювати його відчуження (а.с.13). За дорученням Жовтневого відділу ДВС державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Марганецького міського управління юстиції 17.04.2015 року описане майно [PERSON], а саме: нежитлову будівлю цех безалкогольних напоїв за адресою вул.Радянська, 37-а в м.Марганець Дніпропетровської області, ? частина гаражу № 126 за адресою: 10-й квартал в м.Марганець Дніпропетровської області. 22.06.2015 року відповідачем сплачено [PERSON] 57000 грн. залишок заборгованості по аліментам за рішенням суду про стягнення ? частини з виграшу у лотерею (квитанція №93380980, а.с.42). Того ж дня, відповідачем направлено до Жовтневого відділу ДВС копію квитанції про сплату, а 30.06.2015 року [PERSON] повідомила орган державної виконавчої служби про погашення заборгованості боржником в повному обсязі. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Тобто, право одержувача аліментів на неустойку законодавець повязує з виною особи у виникненні заборгованості, а не з виною у несвоєчасній сплаті вказаної заборгованості. З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій розглянуто спір, предметом якого є виграш в лотерею «Лото Забава», а саме: чи вважається вказаний виграш доходом, і чи можливо з нього стягувати аліменти. Відповідачем у даній цивільній справі, поряд з [PERSON], виступав Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. За рішенням судів ? частину виграшу [PERSON] у лотерею «Лото Забава» у розмірі 61928,38 грн. визнано заборгованістю за аліментами. Тобто, до дати постановлення Вищим спеціалізованим судом України ухвали від 24.12.2014 року, ? частина виграшу у лотерею не була визнана заборгованістю. Слід також зазначити, що рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області зобовязано Жовтневий відділ ДВС включити ? частину виграшу у лотерею в розмірі 61928,38 грн. як заборгованість зі сплати аліментів [PERSON], що й було зроблено. Таким чином, рішення суду містить зобовязання для Жовтневого відділу ДВС й не містить зобовязання для [PERSON] щодо негайної сплати суми 61928,39 грн., яка визнана судом заборгованістю по аліментам. Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24.12.2014 року, якою рішення Марганецького міського суду від 29.07.2014 року залишено в силі, направлено безпосередньо, як [PERSON], так і до Жовтневого відділу ДВС, і отримано органом ДВС 29.01.2015 року. Відповідач [PERSON], вважаючи рішення судів несправедливими та незаконними, звернувся 09.02.2015 року за захистом своїх прав до Європейського суду з прав людини, про що повідомив Жовтневий відділ ДВС. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього\~Закону\~та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього\~Закону\~підлягають примусовому виконанню. Частинами 1 та 2\~статті 25 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначено, що державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Згідно чинного законодавства, вчинення державним виконавцем дій по примусовому виконанню рішень суду прямо передбачено у повноваженнях державного виконавця. Тобто, вказані дії державного виконавця є частиною процесу реалізації державним виконавцем своїх повноважень, наданих йому чинним законодавством. Результатом реалізації цих повноважень є винесення у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки для боржника і стягувача. Системний аналіз вищевказаних норм Закону України «Про виконавче провадження» приводить суд до висновку, що після отримання Жовтневим відділом ДВС ухвали Вищого спеціалізованого суду України з цивільних та кримінальних справ від 24.12.2014 року, державний виконавець повинен був: - включити суму 61928,38 грн. до заборгованості по аліментам [PERSON] за виконавчим листом № 2/1089/11; - повідомити боржника про те, що за виконавчим листом про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], існує заборгованість; - надати боржнику час для самостійного виконання рішення суду і попередити, що у разі ненадання документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, вказаних дій державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції здійснено не було. Втім, Жовтневим відділом ДВС виконано рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 року, яке було залишено в силі ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.12.2014 року, включено ? частину виграшу у лотерею в розмірі 61928,38 грн. до заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] за виконавчим листом № 2-1089/11 й здійснено заходи з примусового стягнення суми заборгованості по аліментам з [PERSON], а саме: направлено повідомлення до Головного управління ПФУ у Дніпропетровській області про стягнення суми заборгованості з пенсії боржника, описано та арештовано майно [PERSON] За ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи викладене, суд не вбачає вини [PERSON] у виникненні заборгованості, оскільки рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області зобовязано вчинити дії саме Жовтневий відділ ДВС, а не зобовязано [PERSON] негайно сплатити суму заборгованості по аліментам в розмірі 61928,38 грн. Крім того, заборгованість [PERSON] по аліментам виникла по факту отримання ним виграшу у лотерею, й визнана такою саме за рішенням суду, а не внаслідок вини відповідача. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed