Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить визнати за нею права та обов`язки забудовника житлового будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який був забудовником житлового будинку по [ADDRESS] . За життя [PERSON] не розпорядився своїми правами, а тому спадкування відбувалося за законом. Спадкоємцями першої черги, окрім неї (дружини спадкодавця), є її свекруха (мати померлого) та спільні із [PERSON] діти [PERSON] та [PERSON] відповідачі по справі. 03.05.2019 між нею та відповідачкою [PERSON] укладено договір про розподіл спадкового майна, відповідно до якого їй переходить на праві власності незавершений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS] . Відповідачі не заперечують проти визнання за нею права на спірний незавершений будівництвом житловий будинок. Відтак вона як спадкоємець за законом, що прийняла спадщину, звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок після смерті [PERSON] , проте отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на незавершений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] , що позбавляє її можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому вона змушена звернутись до суду з позовом про визнання прав та обов`язків забудовника спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який за життя отримав земельну ділянку для будівництва житлового будинку відповідно до рішення Гірненської сільської ради від 12.02.1993 та дозвіл на його будівництво. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечила проти їх задоволення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали клопотання, в яких просять розглянути дану справу за їх відсутності, оскільки позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. Представник третьої особи Гірненської сільської ради Михайлович О.М. подав заяву, в якій просять розглянути дану справу за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 4 ст. 206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши думку сторін, розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року в справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5\~ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивачки у межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено та підтверджується долученою копією свідоцтва про смерть, що [INFO] в селі Гірне Стрийського району Львівської області помер [PERSON] , про що 22.10.2018 складено відповідний актовий запис № 21 та виконавчим комітетом Гірненської сільської ради Стрийського району Львівській області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /а.с. 17/. Спадщина відкрилася в цей же день відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст.ст.\~1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що згідно з рішенням Гірненської сільської ради народних депутатів від 12.02.1993 [PERSON] виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку в с. Гірне між сусідами [PERSON] та [PERSON] та піднято клопотання перед райвиконкомом про надання дозволу на будівництво /а.с. 19/. Відповідно до виписки з рішення-розпорядження представника президента в м. Стрий від 25.05.1993 № 350 [PERSON] дозволено будівництво індивідуального житлового будинку в с. Гірне на виділеній земельній ділянці площею 0,20 га /а.с. 8/. Згідно з планом земельної ділянки від 07.03.1994 № 285/93 встановлено в натурі межі для земельної ділянки, виділеної [PERSON] на підставі рішення Гірненської сільської ради народних депутатів від 12.02.1993 для будівництва індивідуального житлового будинку. Площа земельної ділянки становить 0,20 га. Земельна ділянка знаходиться в с. Гірне Стрийського району Львівської області /а.с. 9/. Також судом встановлено, що згідно з рішенням виконавчого комітету Гірненської сільської ради Стрийського району Львівської області «Про присвоєння поштової адреси об`єкту нерухомого майна житлового будинку гр. [PERSON] » від 25.09.2014 № 22 присвоєно поштову адресу об`єкту нерухомого майна житлового будинку гр. [PERSON] : порядковий номер будинку [ADDRESS] /а.с. 18/. Виходячи зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України, ч. 1 ст.\~182\~ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає в особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об`єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Отже, право власності на новостворене нерухоме майно виникає лише після прийняття його в експлуатацію та реєстрації права власності на це майно. До цього моменту нерухомого майна юридично не існує, а згідно з ч. 3 ст.\~331\~ЦК України забудовник вважається лише власником матеріалів та обладнання, які були використані в процесі такого будівництва (створення майна). Крім того, в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 містяться роз`яснення наступного змісту: «За умови наявності акта відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, якщо будинок не було введено в експлуатацію, таке будівництво не може визнаватись самочинним, а є незавершеним». В постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12 зроблено висновок про те, що майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Як роз`яснено в пункті 8 постанови Пленум Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Таким чином, право [PERSON] на проведення індивідуального будівництва згідно з планом земельної ділянки по [ADDRESS] ввійшло до складу спадщини останнього разом з іншим майном померлого. Заповіту спадкодавець [PERSON] щодо розпорядження своїми правами на випадок смерті не складав, що стверджується інформацією, отриманою на вимогу суду від завідувача Стрийською державною нотаріальною конторою. Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст.\~1223\~ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст.\~1258\~ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено та підтверджується долученою до матеріалів справи копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 12.09.1987, що позивачка [PERSON] була дружиною спадкодавця [PERSON] . Відтак [PERSON] відноситься до спадкоємців першої черги спадкування за законом. Також, дослідженими матеріалами справи встановлено, що інших спадкоємцями вказаної черги є відповідно діти та мати спадкодавця відповідачі по справі /а.с. 20-29/. Згідно із ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. З матеріалів спадкової справи № 352/2019 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] судом встановлено, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] (син та мати спадкодавця відповідно) відмовляються від належних їм часток у спадковому майні на користь інших спадкоємців першої черги за законом [PERSON] та [PERSON] (відповідно дружини та дочки спадкодавця). Судом встановлено, що спадкоємці [PERSON] та [PERSON] досягли згоди щодо поділу між собою спадкового майна, на підтвердження чого уклали договір про розподіл спадкового майна від 03.05.2019, посвідчений нотаріально та зареєстрований у реєстрі за № 1210, згідно з яким до позивачки переходить право на незавершений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] /а.с. 16/. Разом з тим, з відповіді завідувача Стрийською державною нотаріальною конторою № 1220/02-14 від 03.05.2019, судом встановлено, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка на незавершений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього /а.с. 15/. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~від 30\~травня 2008\~року за\~№ 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи, що обставин, які б вказували, що спадкодавець [PERSON] за життя набув або володів спірним новоствореним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право на спірний житловий будинок (права та обов`язки забудовника) в нотаріальному порядку не має можливості у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину; відповідачі позовні вимоги визнали та проти задоволення позову не заперечують, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб; будь-яких інших спадкоємців, які б претендували на спірне майно, судом не встановлено, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved