Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, відповідно до якої просила суд поділити спільне нажите з відповідачем майно, виділивши їй 1/2 частину квартири [ADDRESS] та 1/2 вартості побутових речей, нажитих під час шлюбу, залишити у власності [PERSON] іншу 1/2 частину квартири [ADDRESS] та 1/2 вартості побутових речей, нажитих під час шлюбу, визнати за нею право приватної власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS], залишити за нею побутові речі нажиті під час шлюбу: комп'ютер SAMSUNG, вартістю 8000,00 грн., мікрохвильову піч SAMSUNG, вартістю 3000,00 грн., загальною вартістю 11000,00 грн. та стягнути з [PERSON] на її користь 12 850,00 грн., всі ніші речі, перелічені в позові, залишити відповідачу. Надалі уточнивши заявлений позов, [PERSON] просила суд поділити спільне нажите з відповідачем майно, виділивши їй та відповідачу по 1/2 частці квартири [ADDRESS], визнати за нею право приватної власності на 1/2 частку цієї, визнати за [PERSON] право приватної власності на другу 1/2 частку цієї ж квартири, стягнути з [PERSON] 20 000,00 грн. як половину коштів за проданий автомобіль Деу Ланос, р/н [NUMBER], який був придбаний у спільну сумісну власність за час шлюбу і проданий особисто відповідачем. В обґрунтування свого позову позивачка [PERSON] зазначила, що з відповідачем уклала шлюб 04.09.1992 року. Від спільного шлюбу вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства, діаметрально-протилежні характери, психологічну несумісність, сімейні стосунки втратили всякий сенс, у зв'язку із чим 25 січня 2012 року рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу їх шлюб було розірвано. Під час спільного життя, а саме 17 вересня 1996 року, ними була придбана квартира [ADDRESS]. Згідно звіту оцінки нерухомості зроблений висновок, що ринкова вартість квартири станом на 22.08.2012 року складає 36 400,00 грн. Квартира складається із двох кімнат загальною площею 49,0 кв.м., житловою площею 36, 9 кв.м. За договором купівлі-продажу нерухомого майна покупцем є відповідач по справі. Квартира була придбана у шлюбі за спільні кошти. Крім того, вони придбали автомобіль Део Ланос, р/н [NUMBER], який був придбаний у сумісну власність за час шлюбу і проданий особисто відповідачем за 40 000,00 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнав та звернувся до суду із зустрічним позовом, відповідно до якого просив суд визнати майно - грошові кошти, розміщені в період із 2008 року по вересень 2012 року на рахунках в ПАТ «Дельта Банк», відкритих на ім'я [PERSON], спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], стягнути з відповідачки по справі на його користь 1/2 частку грошових коштів, в сумі, що буде уточнена ним після отримання відповідної виписки із банківських рахунків, відкритих на ім'я [PERSON] в ПАТ «Дельта Банк». В ході розгляду справи, після отримання довідок із ПАТ «Дельта Банк» щодо суми депозиту та відсотків нарахованих на нього, [PERSON] уточнив заявлені позовні вимоги та просив суд визнати майно - грошові кошти, розміщені 13.09.2011 року на депозитному рахунку, відкритому на ім'я [PERSON] в ПАТ «Дельта Банк», в сумі 301 000,00 грн., а також відсотки, нараховані на дану суму депозиту за період із 13.09.2011 року по 10.03.2012 року в сумі 22 118, 40 грн. - спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON], стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 161 559, 20 грн., стягнути з [PERSON] на його користь витрати понесені на сплату судового збору за подання позовної заяви до суду. В обґрунтування свого позову зазначив, що шлюб між ним та [PERSON] було укладено 04.09.1992 року та за час шлюбу у них народилася донька - [PERSON], [INFO]. За час шлюбу він та [PERSON] спільно заощаджували грошові кошти, які розмістили на депозитному рахунку, відкритому на ім'я відповідачки в ПАТ «Дельта Банк»,що підтверджується випискою з банківської установи ПАТ «Дельта Банк» 13 вересня 2011 року, тобто в період їх перебування в шлюбі. Сума депозиту становила 301 000,00 грн. За період з 30.09.2011 року по 10.03.2012 року на вказані кошти було здійснено нарахування відсотків в сумі 22 118, 40 грн. Загалом станом на 10.03.2012 року на рахунку знаходилися грошові кошти в сумі 323 118, 40 грн. Із грудня 2011 року [PERSON] та [PERSON] припинили підтримувати подружні відносини. 25.01.2012 року, шлюб між подружжям [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Тоді ж вони домовилися, що відповідачка по справі залишить собі всі грошові кошти на рахунках, за які зможе придбати собі та дочці окреме житло, а йому залишиться житлова квартира по вул. Одеській та транспортний засіб Деу Ланос, р/н [NUMBER]. Таким чином, [PERSON] зазначив, що він має право на 1/2 частку грошових коштів, що були розміщені на депозитному рахунку, відкритому на ім'я [PERSON] у сумі 150 500,00 грн. та 1/2 частку відсотків, нарахованих на суму розміщеного депозиту в розмірі 11 059, 20 грн., загалом на 161 559, 20 грн., які він просив суд стягнути із відповідачки, оскільки грошові кошти були розміщені на депозитному рахунку та є також спільним сумісним майном подружжя, та дані кошти зняла особисто [PERSON] і їх 1/2 частку йому не повернула. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] уточнені позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та відмовити [PERSON] у задоволенні його зустрічного позову. В обґрунтування своєї позиції надавав до суду заперечення на позов [PERSON], відповідно до якого зазначено, що дійсно за час шлюбу подружжям [PERSON] на депозитному рахунку були розміщені спільні сумісні кошти. Коли вони розлучалися в січні 2012 року, то вони вирішили поділити кошти порівну. В березні 2012 року на рахунку в Дельта Банку було 340 000,00 грн. та вона в присутності [PERSON] за його згоди зняла грошові кошти всумі 220 000, 00 ГРН. із депозитного рахунку та всю цю суму віддала [PERSON] для придбання в його власність транспортного засобу Тойота, із яких 170 000,00 грн., належали [PERSON] як спільно нажите майно в шлюбі. Різницю в 50 000,00 грн. він взяв у [PERSON] в борг для придбання автомобіля Тойота і пообіцяв повернути після продажу автомобіля Деу Ланос, але борг не повернув. Тому він взяв у неї кошти, вніс частину в якості завдатку, а решту коштів розмістив на депозитному рахунку в Дельта Банку. Надалі в запереченні позивачка зазначила, що вона зняла з рахунку 323 118, 40 грн. та передала [PERSON] половину коштів в розмірі 161 560,00 грн., і він попросив у неї в борг ще 40 000,00 грн., тому вона передала [PERSON] 200 000,00 грн., а 121 000,00 грн. залишила собі. Кошти [PERSON], які він брав в борг, після придбання автомобіля він їй повернув. [PERSON] позовних вимог [PERSON] не визнав, а свої позовні вимоги підтримав та зазначив, що дійсно після розірвання шлюбу між ним та [PERSON] було досягнуто домовленості щодо розподілу майна, придбаного за час шлюбу, зокрема вони домовилися, що [PERSON] залишить собі всі грошові кошти, що розміщені на депозитному рахунку, за які зможе придбати собі та дочці окреме житло, а йому залишиться житлова квартира по вул. Одеській та транспортний засіб Деу Ланос. У зв'язку із цим, після розірвання шлюбу та припинення фактичного існування їх сім'ї, він самостійно за рахунок власних грошових коштів придбав транспортний засіб Тойота. Зокрема, знаючи, що [PERSON] зняла кошти із депозитного рахунку, він вирішив придбати автомобіль Тойота. Маючи заощадженими грошові кошти в сумі 20 000,00 грн., він ще додатково позичив грошові кошти в сумі 140 000,00 грн. строком на два роки у [PERSON] Ураховуючи, що в наявності бажаної модифікації та комплектації автомобіля Тойота не було, він вніс 18 954, 80 грн. в якості авансу за автомобіль, а решту коштів в сумі 140 000,00 грн. він розмістив на короткостроковому депозитному рахунку в ПАТ «Дельта Банк». 12 червня 2012 року він продав автомобіль ДЕУ Ланос за 34 350,00 грн., зняв депозит в сумі 140 000,00 грн. та 13 червня 2012 року повністю розрахувався за автомобіль Тойота і зареєстрував його на своє ім'я. Тому зазначив, що жодних грошових коштів від [PERSON] він не отримував, і за вказані кошти вона придбала собі власне житло - житлову квартиру, розташовану по вул. Спаській, зробила там ремонт та придбала меблі. Тому просив суд задовольнити його зустрічний позов в повному обсязі. Представник [PERSON] - [PERSON] поклалась при вирішенні позову [PERSON] на розсуд суду та просила задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Допитаний в залі судового засідання в якості свідка [PERSON] показав суду, що він 12 червня 2012 року придбав у [PERSON] автомобіль Деу Ланос за 45 000,00 грн., при цьому ніяких розписок від [PERSON] про отримання ним коштів саме в сумі 45 000,00 грн. він не брав. Свідок [PERSON] показав суду, що він працював разом із [PERSON] у ЧП «Матурський» та [PERSON] казав, що вони з дружиною поділили грошові кошти і він поклав їх на депозит. Коли відбувалася така розмова, він не пам'ятає, свідком того, як передавалися гроші [PERSON], він не був, [PERSON] був заможною людиною, грошей у нього не позичав, звільнився через тиждень, як купив машину, коли саме [PERSON] придбав машину, він не пам'ятає та, працюючи у [PERSON], він офіційно працевлаштованим не був. Допитаний в якості свідка [PERSON] показав суду, що в березні 2012 року він позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 140 000,00 грн. у присутності двох свідків для придбання автомобіля строком на два роки. Коли [PERSON] повертав кошти, він писав йому про повернуті суми. В лютому 2014 року [PERSON] повністю розрахувався із боргом. Допитаний в якості свідка [PERSON] показав суду, що він був свідком того, як в березні 2014 року в гаражі [PERSON] позичав гроші [PERSON] в сумі 140 000,00 грн. Він читав розписку про позику грошей та підписувався в ній. Допитаний в якості свідка [PERSON] показав суду, що він був свідком того, як [PERSON] позичав грошові кошти у [PERSON] в сумі 140 000,00 грн. строком на два роки. Пояснював, що кошти потрібно для придбання автомобіля. Гроші передавалися в купюрах по 100 та 200 грн. Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно з'ясувавши обставини цієї справи, вислухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та повне задоволення позовних вимог [PERSON], мотивуючи своє рішення наступним чином. Як встановлено в ході розгляду справи, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 04 вересня 1992 року та розірвано рішенням суду 25 січня 2012 року. (а.с.10) 16 квітня 1999 року у сторін по справі народилася донька - [PERSON]. (а.с.9) 17 вересня 1996 року на підставі договору купівлі-продажу, на імя [PERSON] було придбано двохкімнатну житлову квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.7, 8). Обома сторонами в судовому засіданні не заперечувався й факт придбання за час шлюбу транспортного засобу ДЕУ ЛАНОС, який було відчужено [PERSON] 12 червня 2012 року після розірвання шлюбу за 34 353, 76 грн. 13.09.2011 року на ім'я [PERSON] в ПАТ «Дельта Банк» було відкрито депозитний вклад за договором № 008-26503-130911 в сумі 301 000,00 грн. (а.с.109) та нараховано відсотки за період із 13.09.2009 року по 10.03.2012 року в розмірі 22 118, 40 грн. (а.с. 110). Дані грошові кошти було знято [PERSON], що не заперечувалося сторонами в судовому засіданні та підтверджується заявою на видачу готівки від 12.03.2013 року. (а.с.109). Виниклі між сторонами правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року). У ст. ст. 368 ЦК України та 60 СК України закріплено, що майно, придбане подружжям за час шлюбу, належить чоловікові й дружині на праві спільної сумісної власності. Рівність часток у спільному сумісному майні подружжя передбачена ст. 71 СК України за умови, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Також ст. 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, суд приходить до висновку, що спірна квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS], є спільною сумісною власністю сторін, частка кожної із сторін у спірній квартирі є рівною та складається із 1/2 її частки. За таких умов суд уважає, що є всі підстави для поділу житлової квартири та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку даної квартири. Так само суд уважає, що є всі підстави для стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частки грошових коштів в розмірі 17 175,00 грн., отриманих [PERSON]при відчуженні ним 12.06.2012 року придбаного за час шлюбу транспортного засобу ДЕУ Ланос, р/н [NUMBER] (а.с.144). Суд критично оцінює покази свідка [PERSON], який стверджував, що ним було придбано транспортний засіб у [PERSON] за 45 000,00 грн., оскільки дана обставина спростовується наявною у справі довідкою-рахунком в якій зазначено вартість транспортного засобу, за яку він був придбаний (а.с.144). Стосовно позовних вимог [PERSON], суд також уважає, що вони підлягають задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ст. 60 СК України зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, та вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України зазначено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту та об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Як роз'яснено в п. п. 23 та 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути грошові кошти. Відповідно до ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери. За таких умов суд приходить до висновку, що грошові кошти, розміщені 13 вересня 2011 року на депозитному рахунку в ПАТ «Дельта Банк», відкритому на ім'я [PERSON], є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, відсотки, нараховані на суму депозиту за період із 13.09.2011 року по 10.03.2012 року в розмірі 22 188,40 грн. суд також уважає об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON]. Як уже було зазначено вище, 25 січня 2012 року шлюб між подружжям [PERSON] було розірвано. За таких умов, відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу та розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Однак 12 березня 2012 року [PERSON] самостійно зняла із депозитного рахунку, відкритого на її ім'я, суму депозиту в розмірі 301 000,00 грн. та відсотки в розмірі 22 118, 40 грн. (а.с.109, 110). Окрім того, дана обставина не заперечувалася в судовому засіданні ні [PERSON], ні її представником. Суд критично оцінює пояснення представника [PERSON] - [PERSON] та позицію [PERSON], викладену в її запереченнях із приводу того, що 1/2 частку грошових коштів, знятих із депозитного рахунку, вона передала [PERSON], оскільки зазначена обставина не знайшла свого підтвердження в ході розгляду справи належними та допустимими доказами, так як відповідно до ст. 58 ЦПК України належними доказами є докази, що місять інформацію щодо предмета доказування та обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засоби доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Зокрема, [PERSON] не надала до суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт передання нею [PERSON] грошових коштів в сумі 161 559, 20 грн., що були зняті нею із депозитного рахунку після розірвання з ним шлюбу. Суд також критично оцінює показання свідка [PERSON], оскільки останній не пам'ятає, коли відбувалася розмова між ним та [PERSON] із приводу того, що останній отримував кошти від [PERSON], свідком передачі коштів він не був. Окрім того, [PERSON] указує, що із свідком вони просто знайомі, не були приятелями та з останнім він не ділився своїми особистими справами. Суд також критично оцінює пояснення [PERSON], викладені в запереченнях, з приводу того, що кошти передавалися [PERSON] та дані кошти ним були розміщені на депозитному рахунку в ПАТ «Дельта Банк» наступного дня, тобто 13 березня 2012 року, оскільки позиція [PERSON] є нестійкою та вона її змінювала в ході розгляду справи. Зокрема, як зазначено [PERSON] в запереченні на позов (а.с.70), на рахунку у ПАТ «Дельта Банк» у неї було 340 000,00 грн. [PERSON] попросив [PERSON] зняти з рахунку 220 000, 00 грн. замість 170 000,00 грн., які належали йому особисто. Різницю в 50 000,00 грн. він взяв в неї у борг для придбання автомобіля Тойота і пообіцяв повернути після продажу автомобіля ДЕУ Ланос, однак до теперішнього часу [PERSON] їй борг і не повернув. Таким чином, суд зауважує, що [PERSON] спочатку притримувалася позиції, що вона передала [PERSON] загалом 220 000,00 грн., але згодом у запереченні на позов (а.с.125) [PERSON] зазначила, що вона зняла з рахунку 323 118, 40 грн. та передала [PERSON] половину коштів в розмірі 161 560,00 грн., і він попросив у неї в борг ще 40 000,00 грн., тому вона передала [PERSON] 200 000,00 грн., а 121 000,00 грн. залишила собі. Кошти [PERSON], які він брав в борг, він їй повернув після придбання автомобіля. Таким чином, [PERSON] є не послідовною в своїй позиції з приводу того, яку ж саме грошову суму вона зняла з депозитного рахунку 12 березня 2012 року, яку суму вона фактично передала [PERSON] та яку суму він у неї брав в борг, і чи повернув він їй цей борг. У той же час суд уважає, що [PERSON] не надала до суду беззаперечних доказів тому, що грошові кошти в сумі 140 000,00, що були розміщені на депозитному рахунку [PERSON], є коштами, які були зняті з депозитного рахунку [PERSON] Адже, якщо врахувати позицію [PERSON], викладену нею в її запереченнях, то після надання [PERSON] грошових коштів в сумі чи то в 200 000,00 грн. чи то в 220 000,00 грн. та внесення останнім авансу за автомобіль Тойота в сумі 18 954,80 грн., у нього в залишку повинні були залишатися відповідно кошти в сумі 181 045, 20 грн. або відповідно в сумі 201 045, 20 грн., однак депозиту в такому розмірі на ім'я [PERSON] відкрито не було. Відповідно до ст. 69 СК України зазначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. До того ж, як роз'яснено в п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України суд уважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений нею судовий збір у розмірі 420 грн. 50 коп. та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір в розмірі 1700 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial