Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про надання дозволу на оформлення всіх пов'язаних із перетинанням державного кордону України документів, для виїзду за кордон до Республіки Польша її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] без згоди його батька [PERSON], а також просить дозволити тимчасовий виїзд за межі України неповнолітнього сина [PERSON] без згоди та супроводу його батька [PERSON], на період навчання дитини до Республіки Польша, у її супроводі. В позові зазначає, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі до 12.09.2012 року. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Фактично з відповідачем не проживає однією сім'єю з 2011 року. До 2012 року відповідач частково сплачував аліменти по рішенню Нетішинського міського суду Хмельницької області. На протязі останніх трьох років не цікавиться своїм сином, жодної участі у вихованні сина не приймає. Їх спільний син [PERSON] в 2016 році закінчує навчання та здобуде атестат про неповну середню освіту. Спільно з сином нею було прийнято рішення, враховуючи їхнє геологічне коріння з Польшею та знання польської мови про навчання сина в Республіці Польша, електричному технікумі. На протязі 2015 року вона разом з сином готували документи для виїзду за кордон з метою навчання. На протязі 2015 - 2016 років вона та син намагались отримати дозвіл від відповідача для виїзду за кордон до Республіка Польша, щоб відвідати учбовий заклад, а в подальшому отримати запрошення на навчання та складання іспитів. На сьогодні відповідач в категоричній формі відмовив синові у наданні такого дозволу. Більше того, відповідач шантажує як дитину так і її тим, що вона зобов'язана виконати його певні умови для надання вказаного дозволу. Просить позов задоволити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, посилаючись на обставини, які закладені в позові. Відповідач в судове засідання не з'явився. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі здоровий розвиток дитини. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків - батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, стаття 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов`язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини. Згідно змісту ст.4 п.2 ч.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років); за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Правилами оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 р. N 231 визначено, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Згідно п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 р. N 231 оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років має право на вільний самостійний виїзд за межі України. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. У відповідності із статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. 12.09.2012 року шлюб між сторонами розірвано, син сторін проживає біля позивачки в [ADDRESS], відповідач на протязі останніх років не цікавиться своїм сином, участі у вихованні дитини не приймає. Згідно запрошення від 02 лютого 2016 року Директор Професійного електротехнічного технікуму в Кракові запрошує [PERSON], громадянина України, який проживає в [ADDRESS] для участі у проходженні співбесіди у Професійному електротехнічному технікумі №1 в Кракові. Тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved