Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

Позивачка - [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], треті особи: Вільногірська міська рада Дніпропетровської області та КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, в якій просить визнати відповідача, таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В обґрунтуванні позовних вимог зазначила, що вона користується квартирою № 52 в будинку 47-б по вул. Центральна у м. Вільногірську, Дніпропетровської області, на підставі договору найму житла № 7270, укладеного нею та третьою особою - КП «Жилсервіс» 24.09.2013 р. Фактично в зазначеній квартирі постійно мешкає вона та її неповнолітні діти - син [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Зареєстровані за паспортним обліком у спірному житлі вона разом із дітьми, а також і відповідач, який спірним житлом не користується та в ньому не мешкає вже більше одного року без поважних на те причин. Речей та предметів, належних відповідачу в спірній квартирі на цей час також не має, за житло та комунальні послуги відповідач жодного разу не сплачував та не сплачує по цей час. Спірне житло він залишив добровільно, пояснюючи свій намір проживати окремо від неї, в іншому населеному пункті, де в нього є окреме житло. Де саме - їй не повідомив, але зі слів його родичів, він мав намір виїхати для постійного проживання до Івано-Франківської області, куди саме, також невідомо. Враховуючи те, що відповідач залишається зареєстрованим в квартирі, вона з дітьми не може вільно користуватись житлом, наприклад - отримати субсидію на оплату житла та комунальних послуг, а також не має можливості здійснити інші, передбачені законодавством дії, щодо користування квартирою. Тому просить суд визнати відповідача, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 52 в будинку 47-б по вул. Центральній в м. Вільногірську. Ухвалою від 12.03.2018 року, було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання на 29.03.2018 року, яке ухвалою суду від 29.03.2018 року, було відкладено до 18.04.2018 року, у звязку з неявкою відповідача. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву відповідач не надав. Ухвалою від 18.04.2018 року, було закрите підготовче судове та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання, не зявилася, своєю заявою від 18.04.2018 року, просила закінчувати розгляд справи у її відсутність та не заперечувала з приводу винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Треті особи - Вільногірська міська рада Дніпропетровської області та КП «Жилсервіс» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, в судове засідання не зявилися, про дату, місце та час судового розгляду повідомлялися належним чином. Учасники процесу будь-яких заяв, клопотань не заявляли. Враховуючи, що усі учасники процесу належним чином повідомлені про дату, місце та час судового розгляду, будь-яких заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, суд вважає за можливе проводити судовий розгляд за відсутності учасників процесу та беручи до уваги позицію позивача, яка не заперечувала з приводу заочного розгляду справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, виходячи з положень ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши в сукупності надані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду № 7270 від 24.09.2013 року, квартиронаймачем квартири № [ADDRESS] - [PERSON] (а.с. 6). На даний час, у спірній квартирі, відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб № 699 від 06.02.2018 року, виданого відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради, зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], який є відповідачем по справі (а.с.7). Факт того, що відповідач не проживає за адресою: [INFO], підтверджується актом від 01.02.2018 року, складеного депутатом Вільногірської міської ради [PERSON], в присутності свідків [PERSON], [PERSON], яким було проведено обстеження родини [PERSON], та встановлено, що в квартирі відповідач не проживає з лютого 2017 року (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії I- КИ № 129223, виданого 21.10.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано 21 жовтня 2009 року (а.с.11). Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла членів сімї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України). Не проживання у житловому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, дають підстави для визнання цих осіб в судовому порядку такими, що втратили права користування ним (ст. 72 ЖК УРСР, ст. 405 ЦК України). Так, стаття 71 ЖК України передбачає, що умови збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, згідно з якими при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. При цьому встановлено, що якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 107 ЖК України, якщо із жилого приміщення вибув член сім'ї наймача, у разі його вибуття на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, то він (вона) втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. При цьому, встановлена положеннями ст. 71 ЖК України можливість збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами пов'язується із поважними причинами такої тимчасової відсутності більш ніж шість місяців. Таким чином, оцінюючи встановлені обставини справи, зокрема дані про відсутність відповідача за місцем реєстрації з лютого 2017 року, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, так як судом достовірно встановлено, що відповідач більше шести місяців відсутній за місцем своєї реєстрації, витрати по житлово-комунальним послугам не несе. Отже, відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, відповідач є особою, яка втратила право користування вказаним жилим приміщенням. З огляду на викладене

Outcome: approved