Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що має спільну з відповідачем доньку, яка проживає з нею. З відповідачем шлюб був розірваний. Після розірвання стосунків між нею та відповідачем, вони майже не спілкуються. Донька проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно у повній мірі допомагати їй в утриманні доньки не бажає. Тому позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить стягувати щомісячно з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини із усіх видів доходу щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не зявились. Позивачка надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с.28). У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладання слухання справи до суду не надав. Про дату та час судових засідань по справі був повідомлений належним чином, що підтверджується підписом у рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення (а.с.14,19,25). Враховуючи, що відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв або клопотань про перенесення розгляду справи до суду від нього не надійшло, суд, відповідно до вимог ст.ст.169, 224-226\~ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності [PERSON], в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Крім того, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, сторони шлюб розірвали (а.с.7). Позивачка, 29.07.2011 року уклала шлюб з гр. [PERSON] та змінила прізвище «Висоцька» на «Василькова», що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8) та паспортом громадянина України (а.с.3). Позивачка зазначає на те, що відповідач не бажає у повній мірі брати участь у матеріальному забезпеченні їхньої спільної доньки, вона самостійно утримує дитину та у звязку з цим випробовує матеріальні труднощі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генераль\-ної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фі\-нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конститу\-ції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача є обґрунтованими і підтверджуються наданими доказами.

Outcome: approved