Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання на навчання розмірі 1500 грн. щомісячно з дня звернення до суду і до 30.06.2021, у зв`язку з навчанням у ВП «Лисичанський педагогічний коледж ЛНУ імені Тараса Шевченка» І-ІІ рівня акредитації. Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що позивачка є донькою відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області 17 квітня 2001 року /а.с.3/. Позивачка є студенткою 2 курсу ВП «Лисичанський педагогічний коледж ЛНУ імені Тараса Шевченка» І-ІІ рівня акредитації, бюджетна основа, за спеціальністю Дошкільна освіта ОКР «молодший спеціаліст», на денній формі навчання. Дата закінчення навчання 30 червня 2021 року /а.с.7/. З довідки про отримання стипендії [PERSON] вбачається, що остання доходи не отримує /а.с.6/. У зв`язку з навчанням дочка потребує матеріальної допомоги. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає. Відповідно до ст. 199 ч.1 СК України,якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Суд враховує, що згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 1 січня 2019 року - 1853 грн., з 1 липня - 1936 грн., з 1 грудня - 2027 грн. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище позивачки, яка не отримує стипендію, відсутність доказів про матеріальний стан відповідача, наявність чи відсутність у платника аліментів інших утриманців та не можливості сплачувати аліменти у зазначеному у позові розмірі, а також те, що відповідач добровільно не приймає участь в утриманні дитини, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї дитини у розмірі 1000 грн. щомісяця, що відповідає ст.ст. 182, 184 СК України. Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, суд роз`яснює, що відповідно до ст. ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову даної категорії позивач звільнена від сплати судового збору, тому сплату судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що задоволено 66,67 % відсотків позовних вимог (1000 грн. від 1500 грн. складає 66,67 %), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 512,29 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (768,40 грн. х 66,67 % / 100%). На підставі викладеного,

Outcome: partial