Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування право власності за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], з такими технічними характеристиками: будинок житловий, 1957 року забудови, загальною площею - 57,30 кв.м., жилою площею - 38,20 кв.м., допоміжною площею (підсобною площею) - 14,30 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: сарай, сарай-літню-кухню, погріб, огорожу, ворота та хвіртку. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що [INFO] у віці 60 років помер спадкодавець - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану. Після смерті спадкодавця [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно, а саме на вищевказаний житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] та грошові вклади розміщені на вкладах в державному Ощадному банку України. У зв'язку з тим, що за життя спадкодавцем не було складено заповідального розпорядження стосовно вказаного спадкового майна, то спадкоємцем за законом першої черги була дружина спадкодавця [PERSON], [INFO]. Після смерті спадкодавця [PERSON] спадкоємець [PERSON] фактично прийняла спадщину, але юридично її не оформила. [INFO] у віці 70 років померла мати позивачки та спадкодавець [PERSON], яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в с. Іванівка Богуславського району Київської області. У зв'язку з тим, що за життя спадкодавцем було складено заповідальне розпорядження, заповіт від 21.11.2005 року за реєстровим № 162, стосовно вказаного спадкового майна, то спадкоємцями за заповітом на все спадкове майно [PERSON] є: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] та грошові вклади розміщені на вкладах в державному Ощадному банку України. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, вона являється єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], оскільки спадкоємець за заповітом [PERSON] помер [INFO]. Інший спадкоємець - [PERSON], помер [INFO]. Інші спадкоємці, щодо спадкового майна [PERSON] не зверталися. Позивачка [PERSON], як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину та звернувся до державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадковий будинок, але їй було відмовлено в отримані вищезазначеного свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок на ім'я спадкодавця, це і змусило позивачку з метою захисту її прав та законних інтересів звернутись з даним позовом безпосередньо до суду. Представник позивача [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач - Іванівська сільська рада Київської області, свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника, а також зазначила, що не заперечує проти задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON], згідно ч. 2 ст. 1223, ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за заповітом першої черги після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] у віці 70 років в с. Іванівка Богуславського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження спадкоємця серії [NUMBER], виданого 25.07.1970 року Корсунь-Шевченківським райбюро ЗАГС Черкаської області та копією свідоцтва про смерть спадкодавця серії [NUMBER], виданого 01.12.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції Черкаської області та рішенням Богуславського районного суду Київської області від 27.05.2016 року про встановлення факту родинних відносин. У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Після відкриття спадщини [PERSON], як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину після смерті [PERSON], так як на підставі рішення Богуславського районного суду Київської області від 27 травня 2016 року про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, який посвідчений виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Богуславського району Київської області від 21.11.2005 року за реєстровим номером № 162, подала 07 липня 2016 року заяву до Богуславської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Спадкоємець за заповітом [PERSON] не прийняв спадщину після смерті [PERSON], так як [INFO] у віці 55 років помер. Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] не прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки помер [INFO] у віці 52 роки. Інші спадкоємці із заявою про прийняття чи відмову у прийнятті спадщини, щодо спадкового майна спадкодавця - [PERSON] не зверталися, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 12.05.2018 року та матеріалами спадкової справи №203/2016. Довідкою Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 12.05.2018 року, підтверджується факт, що після смерті спадкодавця - [PERSON] (який помер [INFO] у віці 60 років), проживав та був зареєстрований в с. Іванівка Богуславського району Київської області за законом першої черги, фактично прийняла спадщину його дружина - [PERSON], [INFO]. Постановою державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори від 12 травня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок, в зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю [PERSON], з дня смерті [PERSON], яка померла 30.11.2007 року, належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно довідки виконавчого комітету Іванівської сільської ради № 533 від 20.07.2000 року, яка міститься в матеріалах спадкової справи вбачається, що спадковий житловий будинок по [ADDRESS], згідно записів в погосподарській книзі № 24 належав спадкодавцю [PERSON], який помер [INFO]. Після смерті спадкодавця - [PERSON] прийняла спадщину, але не оформила її, в зв'язку зі смертю. З копії свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, яке було видане 25 квітня 2000 року за реєстровим № 502, вбачається, що житловий будинок по [ADDRESS], дійсно належав [PERSON]. За даними технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] у господарстві спадкодавця є житловий будинок, 1957 року забудови, загальною площею - 57,30 кв.м., жилою площею - 38,20 кв.м., допоміжною площею (підсобною площею) - 14,30 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: сарай, сарай-літня кухня, погріб, огорожа, ворота та хвіртка, загальною інвентаризаційною вартістю 52 320 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов'язкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася у сільській місцевості. Також слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 року, тобто до 01.01.2004 року. Таким чином, спадкодавець [PERSON], після реєстрації житлового будинку в погосподарській книзі Іванівської сільської ради набув право власності на даний будинок, що підтверджується довідкою виданою Іванівською сільською радою 20.07.2000 року. Спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину, після смерті спадкодавця [PERSON], як спадкоємець за законом, так як вступив у фактичне володіння та управління спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Іванівської сільської ради Богуславського району Київської області та довідкою державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 12.05.2018 року. За даними технічного паспорта на будинок, що був виготовлений ТОВ «Укртехексперт» 13.05.2016 року, вбачається, що житловий будинок [ADDRESS], 1957 року забудови з відповідними господарськими будівлями та спорудами, зведений (побудований) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачем [PERSON] права власності на спадковий будинок, що залишився після смерті спадкодавця [PERSON], під час підготовчого судового засідання не встановлено. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки, відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved