Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 14 січня 2007 року . Від шлюбу в них народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначала у позові, що через постійні конфлікти, суперечки їхнє спільне життя стало неможливим та нестерпним із-за різних характерів та поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства. Тому вважає, що їх шлюб існує лише формально й подальше збереження сім`ї є неможливим і суперечить її інтересам та намірам. Просить шлюб з відповідачем розірвати. Крім того, позивач зазначав, що відповідачка являється працездатною, здоровою жінкою і має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. А тому позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно і до досягнення ними повноліття, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, наведених в ньому. У судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечив проти задоволення позову, згідний на розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб 14.01.2007 року, який на даний час існує лише формально, оскільки між подружжям виникла неприязнь один до одного, шлюбні відносини припинені. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні та вихованні. Даний факт не заперечив і відповідач. За таких обставин подальше спільне проживання подружжя є неможливим. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходів щомісяця і до досягнення ними повноліття, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного та

Outcome: approved