Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивачка звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON], який до дня смерті проживав в [ADDRESS]. Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] площею 0,35 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS] Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги та прийняла спадщину, оскільки на час вікриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем та в подальшому отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS]. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Однак позивачка не може оформити свої спадкові права, оскільки на вищевказані земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, які не були виготовлені ще за життя власника (спадкодавця). Просила визнати за нею право власності на земельні ділянки, як на спадщину за законом після смерті чоловіка, оскільки вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. В судове засідання позивачка не зявилась, надала заяви про розгляд справи в її відсутність, заначила, що позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. Враховуючи те, що відповідач повністю визнав позовні вимоги, в матеріалах справи наявні достатні докази на обгрунтування позовних вимог, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні в порядку ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON], який до дня смерті проживав в [ADDRESS] (а.с. 3,4,15). Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] площею 0,35 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS], які були передані спадкодавцю у приватну власність рішенням Виконавчого комітету Глиновецької сільської Ради народних депутатів № 3 від 18.09.1993 року (а.с. 6,8). Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги та прийняла спадщину, оскільки на час вікриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем та в подальшому отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 4,9,15). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Однак позивачка не може оформити свої спадкові права, оскільки на вищевказані земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, які не були виготовлені ще за життя власника (спадкодавця) (а.с. 16). Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328, 1225, 1268 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, ст. ст.81, 120, 125 ЗК України. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 1225 ЦК України, відповідно до якої право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст.1268 ЦК України, згідно якої, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», згідно з яким, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавець був власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Ст.125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації. Згідно ст.120 ЗК України, набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачкою право власності на земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS]; площею 0,35 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS] як на спадщину за законом після смерті чоловіка - [PERSON], померлого [INFO], оскільки в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості оформити своє право на спадщину.

Outcome: approved