Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне. 28 липня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між сторонами по справі. Перебуваючи у шлюбі, позивачка [INFO] народила дочку [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Протягом декілька останніх років сторони разом не проживають, відносин не підтримують. Позивачка сумлінно виконує свої обов?язки щодо виховання дочки, сприяє загальному розвитку і пізнанню дитиною навколишнього світу. Рідна бабуся дитини, як проживає в РФ неодноразово запрошувала позивачку разом з онукою до себе в гості. Позивачка бажає поїхати разом з дитиною до своєї матері і бабусі дочки, що як вважає позивачка, сприятиме духовному розвитку дитини, пізнання нового, що є вагомим фактором духовного збагачення та саморозвитку дитини. У 2015 році позивачці разом з дитиною надійшло запрошення від бабусі приїхати на літні канікули до Санкт - Петербурга, РФ, де остання проживає. Позивачка з приводу даного питання звертається до відповідача не вперше і раніше він відмовлявся від надання дозволу на тимчасовий виїзд дочки за межі України. В цьому зв?зку, звернувшись до суду, позивачка просила надати дозвіл [PERSON] на виїзд до Скнкт - Петербургу, РФ без згоди батька та виготовлення проїзних документів на виїзд останньої за кордон. Позивачка та її представник, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, до суду не з?явилися, подали заяви про слухання справи у їх відсутність, просили позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з?явився. Судом вжиті всі можливі заходи для забезпечення його явки шляхом повідомлень за місцем проживання. Служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, також, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи, до суду представника не направили. Враховуючи що розгляд справи відбувся у відсутність сторін відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, перевіривши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що 28 липня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між сторонами по справі. Перебуваючи у шлюбі, позивачка [INFO] народила дочку [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Протягом декілька останніх років сторони разом не проживають, відносин не підтримують. Позивачка сумлінно виконує свої обов?язки щодо виховання дочки, сприяє загальному розвитку і пізнанню дитиною навколишнього світу. Рідна бабуся дитини, як проживає в РФ неодноразово запрошувала позивачку разом з онукою до себе в гості. Позивачка бажає поїхати разом з дитиною до своєї матері і бабусі дочки, що як вважає позивачка, сприятиме духовному розвитку дитини, пізнання нового, що є вагомим фактором духовного збагачення та саморозвитку дитини. Також встановлено в судовому засіданні, що на день розгляду справи [PERSON] проживає разом із матір'ю, позивачкою по справі. Згідно ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. В свою чергу у відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці в тому числі і Україна, поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно ст. 10 Конвенції про права дитини встановлено, що кожна дитина має право покидати любу країну, включаючи свою власну, та повертатися в свою країну . З іншого боку ч.3 ст.313 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Позивачка просить суд надати дозвіл на оформлення проїзного документа дитині в супроводі матері без згоди батька та дозвіл на виїзд дитини без супроводу батька для поїздки до РФ до бабусі. Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.10 ЦПК, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Перевіривши всі зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що підстави, які свідчили про неможливість надання дозволу на виїзд дитини за межі України в межах зазначеного у позові строку, відсутні. Приймаючи рішення по даній справі, суд керується в першу чергу інтересами дитини, його потребами у розвитку, навчанні та оздоровленні. За положеннями ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених устатті 2 цього Закону. За вимогами ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є зокрема,проїзний документ дитини. З іншого боку ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Крім того, відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.95 № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010р. № 724) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. В свою чергу п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ № 231 від 31.03.1995 р., оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За таких обставин, беручі до уваги інтереси дитини, с3д приходить до висновку щодо задоволення позову. Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved