Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] \~пред`явила\~до\~суду позов\~до\~відповідача\~ [PERSON] \~про\~стягнення на\~\~ї користь\~аліментів\~на\~неповнолітню дочку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~у розмірі\~1/3\~частини\~усіх\~видів його\~заробітку(доходу),\~але\~не\~менше 50\~(п`ятдесяти)\~відсотків\~прожиткового\~мінімуму для\~дитини\~відповідного віку, щомісячно,\~починаючи з\~дня пред`явлення\~позову і\~до досягнення\~дитиною повноліття.\~В обґрунтування\~заявлених\~позовних вимог\~покликається\~на\~те,\~що\~з\~06\~січня\~2016\~року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого [INFO] у них народилась дочка [PERSON] , яка на даний час перебуває на її утриманні. Однак, вона неспроможна самостійно забезпечувати дитину усім необхідним, а коштів, які інколи відповідач надає на утримання дочки у сумі 500-700 гривень недостатньо для належного та гармонійного розвитку дитини. Натомість, відповідач [PERSON] є працездатною особою, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб, а тому може належним чином забезпечувати неповнолітню дочку [PERSON] . З цих підстав просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позов, у якому позовні вимоги визнав частково, та просив стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх тверджень вказує на те, що він не працевлаштований та не перебуває на обліку у центрі зайнятості. Фінансове становище його сім`ї є незадовільним, у нього немає у власності жодного рухомого та нерухомого майна, а доходів у сім`ї вистачає лише на лікування та придбання продуктів харчування і товарів першої необхідності. При цьому, відповідач вказує, що позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження наявності у нього можливості сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу). Представник позивачки адвокат Будз Т.В. подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, підписану позивачкою [PERSON] , згідно якої просить стягувати із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Будз Тарас Васильович зменшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, попередньо надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що позовні вимоги визнає частково, з підстав, викладених у відзиві на позов. Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 січня 2016 року, про що складено актовий запис №1 Синявської сільської ради Збаразького району, Тернопільської області, якою 06 січня 2016 року видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON] , про що складено актовий запис №12 Мишковицької сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області, якою 22 вересня 2016 року видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Довідкою №55 виданою 28 січня 2019 року Мишковицькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області стверджується, що неповнолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] зареєстрована та проживає разом із матір`ю (позивачем по справі) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Як убачається із Акта обстеження житлово-побутових умов, складеного 28 жовтня 2020 року комісією в складі депутата Нижчелуб`янськлї сільської ради [PERSON] , секретаря сільської ради [PERSON] та сільського голови [PERSON] , [PERSON] проживає із дружиною [PERSON] у будинку її батьків за адресою: [ADDRESS] . Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Натомість, судом установлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від встановленого ст.180 Сімейного кодексу України обов`язку щодо належного утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , достатнього для її гармонійного розвитку. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав малолітньої дочки сторін [PERSON] , [INFO] на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, беручи до уваги те, що обов`язок щодо утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків, суд приходить до переконання, що з відповідача користь позивачки [PERSON] слід стягувати аліменти на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. За вимогами ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного та

Outcome: approved