Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] 21.08.2000року народження, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до її повноліття. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вони з відповідачем перебували в шлюбі з 08 лютого 1998р. по лютий 2007р. і він, будучи працездатним, не допомагає їй утримувати матеріально неповнолітнього сина. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити її позов. Відповідач [PERSON] позов визнав частково та пояснив, що від другого шлюбу з [PERSON] він має на утриманні двох малолітніх дітей. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду від 16 жовтня 2015р. до участі в справі в якості 3 особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено [PERSON], яка в судове засідання не зявилась, що не перешкоджає розглядові справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з урахуванням інтересів та захищеності неповнолітніх дітей що знаходяться на утриманні відповідача. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом достовірно встановлено, що від шлюбу сторін по справі народився син [PERSON] [INFO], батьком якого записаний у свідоцтві про народження відповідач [PERSON] (а.с.5). Дитина знаходиться на утриманні матері (а.с.4), а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання їх сина. Судом також встановлено, що від шлюбу відповідача з [PERSON] (а.с.19) народилися дочки; [PERSON] [PERSON] народження та [PERSON] [INFO] (а.с. 20,21), батьком яких вказаний відповідач по справі, а тому їх право на матеріальне забезпечення з боку батька не може бути порушене. Оскільки відповідач працездатний, не інвалід може і зобовязаний за Законом надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини, тобто в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 вересня 2015 року - моменту звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. Відповідно до частини 1 п.3 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» зі змінами станом на 16.07.2015р. від сплати судового збору звільняються позивачі по позовним заявам про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В звязку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету м. Миргорода 487,20 гривень судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка при зверненні до суду. В іншій частині вимог слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial