Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що 24.09.1988 року між сторонами було укладено шлюб, який рішенням суду від 28.05.2014 року був розірваний. Під час спільного проживання, сторонами у справі було придбано: за договором купівлі-продажу від 17.12.2009 року нерухоме майно, а саме однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS]. За згодою подружжя оформлення вказаного договору було здійснено за [PERSON] та зареєстровано в ХД БТІ. Також зазначає, що за час шлюбу була набута однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS]. На підставі рішення виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради від 11.12.2009 року була оформлена Ѕ частина цієї квартири на неповнолітню доньку - [PERSON] та Ѕ частина вказаної квартири на [PERSON]. Вважає вказане майно було придбано за час шлюбу та є спільно нажитим майном подружжя. У зв'язку з наведеним, просить суд в порядку поділу спільного майна подружжя, придбаного в період шлюбу між [PERSON] та [PERSON], визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину квартири за адресою: [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS], загальною площею 34,9 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м., визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS], загальною площею 34,9 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м. та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про розгляд вказаної цивільної справи була повідомлена належним чином. В судовому засіданні адвокат позивача [PERSON] - Семенова І.К. позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, одночасно надавши заперечення на вказаний позов, просив суд в задоволенні вимог позову позивачці відмовити. Суд, заслухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, з наступних підстав. Так судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 24 вересня 1998 року, міським відділом РАЦС Головного управління юстиції у Херсонській області, актовий запис №869. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 28.05.2014 року, шлюб між сторонами - розірвано. Також, судом встановлено, що за час перебування у шлюбних відносинах за спільні кошти подружжя, [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу від 17 грудня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу - Йосипенко В.В. та квартира [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 17 грудня 2009 року. Доказом того, що вказане майно було придбано за спільні кошти подружжя та є спільною сумісною власністю, підтверджується тим, що одночасно з покупкою вказаного майна була здійснена [PERSON] продаж квартири [ADDRESS], згоду на продаж якої відповідно до рішення від 11.12.2009 року, №188 надав виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні ради, де зазначено, що виконавчий комітет; дозволяє [PERSON] за згодою [PERSON] та неповнолітньої [PERSON], [INFO], продати двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], право користування має неповнолітня; дозволяє [PERSON] за згодою [PERSON] та неповнолітньої [PERSON], [INFO] придбати однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] та Ѕ частину однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]; дозволяє неповнолітній [PERSON], [INFO], за згодою [PERSON] та [PERSON], придбати на ім'я Ѕ частину однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. Твердження відповідача, що вказані квартири були придбані за рахунок матері [PERSON], спростовуються матеріалами справи, оскільки зазначена особа не була стороною за вказаними правочинами, а відповідачем не надано належних доказів на підтвердження своїх доводів. На сьогоднішній день, сторони, дійти згоди, щодо спільного користування або поділу зазначеного майна не можуть. Згідно ст. 60 СК України, майно набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ст.ст. 63,65 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що є об'єктом права суспільної сумісної власності подружжя, ким розпоряджаються за взаємною згодою. Відповідно до ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. 2. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.3. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. 4. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобов'язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. Враховуючи, що у досудовому порядку спірне питання не вирішувалось, доказів про наявність домовленості між сторонами про поділ майна у інший спосіб або про існування шлюбного договору яким би визначався порядок поділу майна подружжя суду не надано, суд вважає за можливе, не відступаючи від засад рівності часток подружжя, задовольнити позов, виділивши в рівних частках у власність позивача та відповідача по Ѕ частини вказаного нерухомого майна, визнавши за ними право власності на виділенні частки вказаного майна.

Outcome: approved