Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок №66 по вул.Партизанській в с.Туря-Пасіка Перечинського району Закарпатської області в порядку спадкування за заповітом за спадкодавцем [PERSON], яка померла 20 липня 2014 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20 липня 2014 року померла її бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку №66 по вул.Партизанській у с.Туря-Пасіка Перечинського району Закарпатської області з належними до нього господарськими будовами та спорудами. Вищевказаний будинок був побудований у 1969 році і належав [PERSON]. 06 серпня 2009 року її бабуся [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Перечинського району [PERSON], згідно якого заповіла їй усе своє майно. З метою оформлення права на спадщину вона звернулася до нотаріальної контори, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала до суду заяву, у якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району у судове засідання також не зявився, подав заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, позов визнає повністю. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що 20 липня 2014 року померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №175208, виданим виконкомом Тур»я-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області 21 липня 2014 року, актовий запис №21. Також встановлено, що [PERSON] все належне їй майно, що належить їй на день її смерті де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповіла своїй внучці - позивачці Гапак (після шлюбу прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], про що свідчить заповіт від 06 серпня 2009 року, посвідчений секретарем Тур»я-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №42. Крім цього, як убачається із наданих матеріалів справи, при житті [PERSON] побудувала була житловий будинок на законних підставах, про що свідчить рішення Тур»я-Пасіцької сільської ради «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» від 24 листопада 2001 року, згідно якого [PERSON] було надано земельну ділянку загальною площею 0,46 га в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку №66 по вул.Партизанській в с.Т.Пасіка Перечинського району Закарпатської області, господарських будівель і споруд. Разом з цим встановлено, що позивачка [PERSON] протягом шести місяців з часу відкриття спадщини звернувся до Перечинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що стверджується витягом №39105605, виданим 08 грудня 2014 року, про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи №98/2014 стосовно спадкодавця [PERSON], яка померла 20 липня 2014 року, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилася від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Також, як вбачається з повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори №54/01-16 від 24 березня 2015 року, позивачці [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою: с.Т.Пасіка, вул.Партизанська, буд. №66 Перечинського району Закарпатської області (за винятком земельної ділянки) за життя спадкодавця [PERSON] не було оформлено та не було зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї… Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно розяснень, які містяться в абзаці 3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивачка своєчасно звернулася була до нотаріальної контори щодо оформлення права на спадщину, однак нотаріус відмовила їй в такому оформленні, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, а тому суд, використовуючи винятковий спосіб захисту, а саме визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Тому,

Outcome: approved