Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину житлового будинку, що розташований в [ADDRESS], обґрунтовуючи позов тим, що [INFO] року померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS], яку вона прийняла у спадок після смерті свого чоловіка - [PERSON], померлого [INFO] року, але не переоформила своїх спадкових прав. Позивачка на потязі шестимісячного строку із дня відкриття спадщини звернулась до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, у зв'язку з чим була відкрита спадкова справа № 78/2016. Звернувшись до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку, з'ясувалось, що право власності на це спадкове майно не було зареєстроване ЗМБТІ за [PERSON], тому нотаріусом 30.06.2016 року була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, у зв'язку з тим, що оформити свої спадкові права на спадкову ? частину житлового будинку в нотаріальному порядку позивач не має змоги, тому повинна була звернутись до суду з цією позовною заявою. В судове засідання позивачка та її представник не з'явились, від позивачки надійшла заява про підтримання позовних вимог в повному обсязі, просить розглянути справу в її відсутності, без фіксування судового процесу. Відповідач - Територіальна громада Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не з'явились, надали суду заяву, в якій зазначили, що просять розглянути справу без їх представника. Представник Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надали суду письмову заяву про відсутність заперечень та просять розглянути справу в відсутність їх представника. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є діти, батьки та дружина (чоловік) померлого. За ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Факт смерті [PERSON] [INFO] року підтверджується наданим суду свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 10.04.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 284. Факт смерті [PERSON] [INFO] року підтверджується наданим суду свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 31.12.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 1201. Факт родинних відносин позивачки з померлою матір'ю підтверджується її свідоцтвом про народження та свідоцтвами про шлюб та розірвання шлюбу. Факт знаходження матері [PERSON] та батька [PERSON] в зареєстрованому шлюбі на час відкриття спадщини підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS], яку вона прийняла у спадок після смерті свого чоловіка - [PERSON], померлого [INFO] року, але не переоформила своїх спадкових прав. Згідно відповіді на запит № 1236/01-16 від 10.08.2016 року наданий Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] року ніхто зі спадкоємців на прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, спадкова справа не відкривалась. Позивачка як спадкоємиця за законом першої черги після смерті матері [PERSON], звернулась до Запорізької районної державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини, в зв'язку з чим була відкрита спадкова справа №78/2016 рік. Заповіту померла мати не залишала. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до п.п. 14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодоналежності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Частиною 1 ст.1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. При оформленні позивачкою [PERSON] своїх спадкових прав на ? частину житловий будинок з'ясувалось, що право власності на це спадкове майно не було зареєстроване ЗМБТІ за [PERSON], тому нотаріусом 30.06.2016 року була винесена Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1000/02-31. За змістом п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. На час укладення договору купівлі-продажу спадкодавцем - [PERSON], а саме 14.01.1971 року, діяли норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 128 ЦК 1963 року, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. До передачі речей прирівнюється передача розпорядчого документу на речі. При цьому ч. 2 ст. 227 ЦК передбачала реєстрацію жилого будинку у виконавчому комітеті місцевої ради, але не визначала, що власник набуває паво власності виключно після реєстрації договору в виконавчому комітеті сільської ради. Право власності на ? частину житлового будинку набуто [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого секретарем Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області договору купівлі-продажу, який зареєстрований в книзі записів нотаріальних дій за № 5 від 14.01.1971 року, що відповідає вимогам ст. 227 ЦК УРСР 1963 року. Даний договір складено згідно ст. 4 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу УССР» від 31.01.1966 року. Відповідно п.1 ст. 1 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків і домоволодінь в містах і селищах міського типу УССР» від 31.01.1966 року, що діяла до 13.01.1995 року тільки в містах та селищах міського типу реєстрацію житлових будинків проводило бюро технічної інвентаризації. У відповідності до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. У відповідності до положень ч. 1 ст. 3, ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», державна реєстрація права власності на нерухоме майно є обов'язковою. Право власності, при цьому, виникає з моменту такої реєстрації. В той же час, згідно з приписами ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Отже, право власності на придбане до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його придбання, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності (ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення її позовних вимог не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб та вважає за можливе визнати за нею право власності на ? частину спадкового житлового будинку з господарськими спорудами. На підставі викладеного,

Outcome: approved