Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з 24.11.2005р. вона працювала на КТ «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов» і компанія» на різних посадах та з 01.01.2016 року переведена на посаду старшого диспетчера виробництва у виробничо-диспетчерський відділ. Наказом № 4 від 15.03.2015р., була звільнена з займаної посади за згодою сторін, згідно з п.1 ст.36 КЗпП України, про що зроблено відповідний запис в її трудовій книжці. На день її звільнення, відповідача нарахував заробітну плату за період з 01.10.2015р. по 15.03.2016р. в сумі 19851,18грн., але не виплатив, у звязку з чим вона була змушена звертатись до суду. У звязку з тим, що відповідачем були порушені вимоги трудового законодавства, просить стягнути з нього окрім заборгованості по заробітній платі в розмірі 19851грн., також середній заробіток за весь час затримки розрахунку та компенсацію за її затримку, а також моральну шкоду в розмірі 5000грн. Під час розгляду справи позивачкою були уточнені позовні вимоги в яких вона зазначила, що відповідачем заборгованість по заробітній платі виплачена 29.04.2016р., у звязку з чим просила стягнути на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку з 16.03.16 по 29.04.16 в розмірі 6041,6. В іншій частині позовні вимоги не розглядати. В судовому засіданні позивачка уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 224 ЦПК України, за відсутності представника відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд надав рівні можливості сторонам у наданні доказів. Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду про стягнення належної йому заробітної плати без обмежень будь-яким строком. Судом встановлено, що КТ «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і компанія» 15 березня 2016 року видало наказ № 4 про припинення трудового договору з [PERSON] з 15 березня 2016 року, на підставі ст..36 п.1ЗКпП України, за згодою сторін. (а.с.3) З довідки про доходи вбачається, що [PERSON] належить до виплати заробітна плата в розмірі 19851,16грн, станом на 07.04.2016р.(а.с.10). Кошти позивачці сплачені 29.04.2016р., у звязку з чим в цій частині вона відмовилась від позовних вимог. При визначенні розміру\~середнього заробітку за час затримки\~розрахунку при звільненні застосовуються вимоги\~ п.п. 2, 3, 5, 8\~ Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З довідки по середній заробіток від 07.04.2016р., вбачається що за січень лютий 2016 року [PERSON] мала середній заробіток 188,80грн. (а.с.11) Оскільки відповідачем заборгованість по заробітній платі виплачена лише 29 квітня 2016 року, то на користь позивача має бути стягнуто середній заробіток за час затримки, з 16.03.2016р. по 29.04.2016р., який становить 6041,6грн. Аналізуючи у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі 6041,6грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Отже, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved