Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивачка в березні 2014 року звернулася до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання та визнання права користування жилим приміщенням, а саме - квартирою [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 грудня 1995 року між нею, та [PERSON] був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Юнокомуиарівського виконкому міста Єнакієве Донецької області зроблено відповідний запис № 113 від 29.12.1995 року. Внаслідок чого вони стали мешкати однією родиною в квартирі [ADDRESS], яка належала [PERSON] При цьому до вказаної квартири позивачка вселилася з усної згоди свого чоловіка, будь-яких інших угод щодо порядку користування жилим приміщенням між подружжям не укладалось. До реєстрації шлюбу позивачка була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS]. Проживаючи однією родиною в указаній квартирі позивачка та її чолові вили спільне господарства, сплачували комунальні послуги та квартирну плату, робили поточний та капітальний ремонт. Квартира [ADDRESS] була видана [PERSON] за ордером № 337 серії 04 від 22.04.1991 року на підставі рішення Єнакіївської міської ради народних депутатів № 188 від 17.04.1991 року. З цього часу в даній квартирі був зареєстрований лише [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. При цьому позивачка продовжує мешкати в зазначеній квартирі, та продовжує її утримувати, оскільки власного житла не має. Факт того, що позивачка досі не зареєструвалася за місцем її постійного фактичного мешкання, заважає їй вільно здійснювати своє право на користування житловим приміщенням. При зверненні позивачкою до Єнакіївського міського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області щодо проведення її реєстрації, було відмовлено через відсутність відповідної письмової згоди її чоловіка. Тому позивачка звернулась до суду з позовом про встановлення факту спільного проживання та визнання права користування жилим приміщенням, а саме квартирою загальною площею 14,25 квадратних метрів розташованою за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні представниця позивачки підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував. Свідок [PERSON] підтвердила факт постійного проживання позивачки в квартирі [ADDRESS] з 1995 року, зі своїм чоловіком [PERSON] та підтверджує той факт, що позивачка продовжує жити за вказаною адресою після смерті її чоловіка та продовжує утримувати квартиру. Свідок [PERSON] надала суду пояснення аналогічні поясненням [PERSON] Суд заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи встановив наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. 29 грудня 1995 року між позивачкою, та [PERSON] був укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Юнокомуиарівського виконкому міста Єнакієве Донецької області зроблено відповідний запис № 113 від 29.12.1995 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу доданого до матеріалів справи (а.с.5). Відповідно до ордеру № 337 серії 04 від 22.04.1991 року, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.6), квартири [ADDRESS], площею 14,25 квадратних метрів надана [PERSON], який відповідно копії паспорту доданої до матеріалів справи (а.с.7), зареєстрований за вказаною адресою. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, (а.с.8). Відповідно до акту сумісного проживання від 21 лютого 2014 року (а.с.11) при перевірці було встановлено, що позивачка дійсно мешкала однією родиною з [PERSON] в квартирі [ADDRESS], з 1995 року по 13.02.2014 рік та вели сумісне господарство. Зі слів свідків встановлено, що позивачка постійно мешкала в зазначеній квартири зі своїм чоловіком [PERSON] з 1995 року та встановлено той факт, що позивачка продовжує жити після смерті її чоловіка та продовжує утримувати квартиру. Згідно ч. ч. 2, 4 ст. З Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення і також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо особи зазначені в частині 2 цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї Згідно ст. 65 Житлового кодексу України, наймач вправі в установленому законом порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які поживають разом з ним вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також піших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, оскільки позивачка дійсно мешкала однією родиною з [PERSON] в квартирі [ADDRESS], з 1995 року по 13.02.2014 рік та вели сумісне господарство. Крім того позивачка продовжує мешкати в зазначеній квартирі по теперішній час та продовжує утримувати квартиру, то позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved