Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом вказуючи, що рішенням Володарського районного суду Донецької області від 24.04.2007 року з відповідача [PERSON] на її користь було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн. щомісяця до повноліття дитини та на її утримання аліменти в розмірі 100 грн. щомісяця до досягнення дитиною трирічного віку. Проте, з невідомих для неї причин, примусове виконання вищезазначеного рішення суду за виконавчим листом не відбувалось, жодних постанов про звернення стягнення із заробітної плати відповідача на адресу підприємства, де на той час працював боржник не надходило. В зв'язку з чим, між нею та відповідачем була укладена усна домовленість про надання матеріальної допомоги на користь їх спільної дитини, виходячи із фінансового становища відповідача [PERSON], яке було дуже скрутним, що неодноразово ним зазначалось. Однак, у вересні 2015 року, відбувся процес примусового виконання рішення Володарського районного суду про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини та розрахунковим відділом ММК ім. Ілліча, де на даний час працює відповідач, було проведено відрахування коштів із заробітної плати, в розмірі 3387,68 грн. Також вказує, що даний факт свідчить про недостовірність наданої інформації з боку відповідача щодо свого майнового становища, оскільки розмір отриманих нею аліментів до цього, є значно нижчим ані ж міг бути. На її пропозицію переглянути існуючий розмір аліментів, виходячи із середньомісячного розміру заробітної плати відповідача за шість місяців, останній категорично відмовився, чим сприяв розірванню усних домовленостей. Також, вказує, що її позиція є вимушеним заходом, оскільки ціни для нормального існування дитини суттєво зросли, а матеріальне забезпечення на освітньо - кваліфіковані послуги та необхідний рівень розвитку дитини значно збільшився. Крім цього, їх син [PERSON] потребує систематичного лікування та підтримки дитячого організму, оскільки він має вади із зором та перебуває на обліку у лікаря ортодонта. В зв'язку з чим просить змінити розмір стягуваних з відповідача [PERSON] аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], визначивши аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з жовтня місяця 2015 року, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Також суду пояснила, що відповідач є її колишнім чоловіком і у них є спільна дитина син [PERSON], який мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Рішенням суду з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітнього сина в розмірі 300 грн. щомісяця до повноліття дитини. Проте, між нею та відповідачем була укладена усна домовленість, і він з початку 2008 року добровільно сплачував їй аліменти по 300 грн. щомісяця, згодом ця сума збільшилась з 300 грн. до 720 грн. Останній раз відповідач сплатив їй аліменти в серпні 2015 року в розмірі 720 грн., а в вересні 2015 року він припинив їх виплату. Також, пояснила, що в вересні 2015 року за невідомих їй причин відбулося примусове виконання рішення суду і вона отримала з місця його роботи ПАТ «ММК ім. Ілліча» суму в рахунок стягнення аліментів більше ніж 3000 грн., що свідчить, про те, що він має значно більший дохід ніж вона вважала та може сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж 750 грн. на місяць. Також зазначила, що з часу винесення вищезазначеного судового рішення матеріальне становище відповідача змінилося в кращий бік, тоді як стан здоров'я їх дитини погіршився, а саме у сина вроджене захворювання по зору та він проходить лікування у лікаря ортодонта з приводу неправильного прикусу, що потребує значних матеріальних затрат. Вважає, що їй було б достатньо отримувати від відповідача аліменти на задоволення потреб їх сина, який також відвідує секції та вивчає англійську мову, в розмірі 1500 грн. щомісяця. Крім того, пояснила, що після винесення рішення про стягнення з відповідача аліментів в 2007 році у нього народилася інша дитина та він перебував у шлюбі. Вона також вийшла заміж, в 2010 році народила другу дитину та на даний час працює в УПФУ в Володарському районі Донецької області, та отримує невеликий дохід, а тому потребує збільшення розміру аліментів стягнутих саме за рішенням суду з 300 грн. до 1/4 частини від його заробітної плати щомісяця до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи позов визнав частково. Суду пояснив, що може сплачувати аліменти своїй колишній дружині [PERSON] на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі не більше 1000 грн. щомісяця, що складає приблизно 15 % - 16 % від його заробітної плати, яка в середньому на місяць складає приблизно 8423 грн. Він добровільно надає позивачки матеріальну допомогу на утримання сина, згідно їх усній домовленості з 2007 року. На час винесення рішення про стягнення з нього аліментів в 2007 році його дохід складав, як вказано в рішенні суду, приблизно 1800 грн. Але після винесення рішення в 2007 році його сімейне та матеріальне становище змінилося, він одружився вдруге та в шлюбі у нього народилася друга дитина - донька [PERSON], [INFO]. Також, зазначив, що в вересні 2015 року він розлучився і на даний час його колишня дружина [PERSON] має до нього вимоги щодо стягнення аліментів на утримання їх доньки, про що також подала до суду відповідну позовну заяву про стягнення аліментів, але за даною позовною заявою рішення судом ще не приймалося. Крім цього, пояснив, що на даний час з його заробітної плати в примусовому порядку відраховується в рахунок сплати аліментів щомісяця сума в розмірі 3500 грн., що для нього є значною сумою, оскільки він сам потребує лікування хвороби на яку страждає і Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] під час розгляду справи просила вирішити даний спір на розсуд суду. Також, суду пояснила, що вона є колишньою дружиною відповідача [PERSON], з яким у них є спільна дитина - донька [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку надавав їй матеріальну допомогу на утримання доньки в липні, серпні та вересні 2015 року в розмірі 700 грн. Проте, в листопаді 2015 року вона звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя з позовом про стягнення з нього на свою користь аліментів на утримання доньки в розмірі 16,5% від усіх видів його доходу щомісячно, але рішення за даним позовом ще не прийнято. Крім цього зазначила, що її дитина також хворіє, має діагноз бронхіальна астма та вона несе витрати на її лікування. Вислухавши пояснення сторін, та третьої особи, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України - розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Судом встановлено, що рішенням Володарського районного суду Донецької області від 24.04.2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в сумі 300 грн. щомісячно, починаючи з 02.02.2007 року до його повноліття і дане рішення ніким не оскаржено та набуло законної сили. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 26.04.2007 року уклав шлюб з [PERSON] та остання отримала прізвище чоловіка «[PERSON]». Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 03.09.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 05.09.2009 року уклала шлюб з [PERSON] та отримала прізвище «[PERSON]». Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки про доходи УПФ України у Володарському районі Донецької області за № 2946/03 від 28.10.2015 року [PERSON] працює в УПФУ у Володарському районі, займає посаду начальника відділу з 13.09.2011 року по теперішній час та за період з квітня 2015 року по вересень 2015 року отримала заробітну плату в загальному розмірі 24344,82 грн., середньомісячний заробіток складає 4057,47 грн. Згідно медичних документів неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], має діагноз скупченість верхніх і нижніх фронтальних зубів та потребує ортодонтичного лікування до 2017 року, а також має діагноз амбліопія середнього ступеня обох очей астигматизм обох очей, рекомендовано проходити лікування 1 раз в 2 місяці. Згідно квитанцій на лікування дитини [PERSON] було витрачено 1930 грн. за період з 10.01.2015 року по 26.08.2015 року. Відповідно до довідки ПАТ «ММК ім. Ілліча» № 2/87351 від 13.11.2015 року [PERSON] з 09.08.2007 року працює в ПАТ «ММК ім. Ілліча» на посаді оператора поста управління стана гарячої прокатки та його заробіток за період з травня 2015 року по жовтень 2015 року складає в загальному розмірі 33916,05 грн. Також, з заробітної плати [PERSON] підприємством утримані аліменти за вересень 2015 року в розмірі 3438,56 грн. та за жовтень 2015 року - 3578,89 грн. Згідно виписок із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] має діагноз дисциркуляторна енцефалопатія та гіпертонічна хвороба 2 ступеню ризик 2. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, беручи до уваги сімейний та майновий стан відповідача, який працездатний, працює в ПАТ «ММК ім. Ілліча», враховуючи його заробіток, який становить у середньому за шість місяців 33916,05 грн., наявність на його утриманні неповнолітньої дитини від іншого шлюбу, стан його здоров'я, а також враховуючи стан здоров'я дитини, яка хворіє та потребує постійного лікування та той факт, що з часу присудження аліментів істотно зріс прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд вважає розумним та справедливим збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивачки з 300,00 грн. щомісячно до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дитини, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки на думку суду відповідач може надавати матеріальну допомогу саме в такому розмірі, а тому позов підлягає задоволенню саме в цій частині. В решті частини позовних вимог слід відмовити. Також слід зазначити, що задовольняючи позов частково, суд не приймає до уваги інші наявні в матеріалах справи документи, оскільки вони не спростовують висновків суду. Крім цього на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи що позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору і позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial