Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, який мотивує тим, що з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 2011р. по 2016р. Від цього шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], 27.08.2012р.н., яка на даний час знаходиться на її утриманні та вихованні. З моменту припинення фактичних шлюбних відносин - з січня 2017р. відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає, участі у її вихованні не приймає. З січня 2017р. вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням надати дитині матеріальну допомогу, однак відповідач відмовляв в цьому, що свідчить про його ухилення від виконання батьківського обовязку утримувати свою дитину. Вважає, що відповідач має матеріальну можливість виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% від розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, оскільки працездатний, інших утриманців немає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% від розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з січня 2017р. і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує повністю, просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяву про розгляд справи у його відсутність не надав, причини неявки не\~ повідомив. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, враховуючи згоду позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.\~ Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за такими підставами. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з ст.180 СК України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитинку не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу. Відповідно до ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Згідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, які припинені в грудня 2016р.. Від цих відносин сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 27.08.2012р.н., яка після припинення фактичних шлюбних відносин знаходиться на утриманні та вихованні матері позивачки у справі. Між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання неповнолітньої дитини. У звязку з цим суд вважає необхідним на підставі судового рішення стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки, оскільки обовязок батьків утримувати свою неповнолітню дитину є беззаперечним. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки, суд відповідно до ст.182 СК України враховує вік дитини 4 роки, що дитина здорова, матеріально не забезпечена, оскільки мешкає з матірю, яка офіційно не працевлаштована, а також стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який є здоровим та працездатним, аліментних зобов'язань перед іншими особами не має. За вказаних обставин, враховуючи принцип розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% від розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини. Також суд вважає можливим присудити стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки з січня 2017р., тобто за минулий час, як просить позивачка, оскільки остання вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але він ухилявся від надання матеріальної допомоги на дитину, що жодними належними та допустимими доказами не спростовано. \~\~\~\~ На підставі вищевикладеного, позовні вимоги слід задовольнити повністю. Згідно із ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640,00грн.

Outcome: approved