Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 16.06.2011 між сторонами укладено шлюб, від якого вони мають дочку - [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначила, що збереження подружніх відносин неможливо, якщо втрачена їх основа. Позивачка вказала, обоє прийшли до висновку, що розлучення - це єдиний вихід побудувати нове щасливе життя. Зазначила, що відповідач тривалий час проживає окремо, з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, матеріально позивачці та спільній дитині не допомагає, участі у її вихованні не приймає, позивачка не має можливості сама утримувати малолітню дитину. Тому, позивачка звернулась до суду та просила розірвати шлюб, залишити після розірвання шлюбу їй прізвище чоловіка - [PERSON], стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їхньої спільної доньки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення донькою повноліття. До початку судового засідання від позивачки надійшла заява, в якій просила розглянути позов у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності сторін та постановлення заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 16.06.2011 між сторонами укладено шлюб (а.с. 5). Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Зі змісту довідки, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕВЕРЕСТ ЕНЕРГОПОСТАЧ» від 26.01.2017 № 1 вбачається, що [PERSON] працює з 23.02.2016 та займає посаду бухгалтер. Фактично виплачений дохід з 23.02.2016 по 31.01.2017 становив 19 487 грн. 81 коп.(а.с. 9). Спільного господарства подружжя не веде, сімейних стосунків не підтримують, мешкають окремо, сім'я сторін існує формально. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням наведеного вище, того, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд не вважає за можливе в подальшому сім'ю сторін зберегти міцною та здоровою, подальше спільне життя може суперечити інтересам сторін та дитини та вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Як встановлено судом, на даний час вихованням та утриманням дитини займається тільки позивачка, а відповідач утриманням дитини не займається. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення згідно ст. 200 СК України. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України ураховує обставини, матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача. У відповідності до змісту ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на чинному законодавстві, знайшов своє доведення в судовому засідання, підлягає задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання дитини аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) (але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), щомісячно, починаючи з 27.01.17 р. до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. за подачу до суду позову про стягнення аліментів та 640 грн. - за подачу до суду позову про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 180-182, 84, 191, 200 СК України,

Outcome: approved