Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Посилаючись на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі до 27 липня 2009 року. Під час шлюбу, у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, дитина за взаємною згодою сторін, залишилась проживати із нею. В даний час відповідач сплачує аліменти на утримання доньки в розмірі 500 грн. щомісячно. Вказує, що в травні та липні 2013 року, вона звернулась до стоматологічної поліклініки з приводу лікування доньки, у зв’язку з чим нею було сплачено кошти за послуги стоматологу на загальну суму в розмірі 510 грн. Крім цього, позивачкою також були витрачені кошти на придбання речей для школи та побуту на загальну суму 6921 грн. 25 коп. Вважає, що з відповідача необхідно стягнути частину додаткових витрат на дитину в сумі (6921,25+510):2 = 3715,62 грн. Просить стягнути з [PERSON] на її користь одноразово додаткові витрати на дитину [PERSON] в розмірі 3715 грн. 62 коп. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину [PERSON] в розмірі 3715 грн. 62 коп. Представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав вказаних в позові. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, пояснив, що із позивачкою перебували в шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці було розірвано. Під час шлюбу у них народилась донька – [PERSON], [INFO], на утримання якої він сплачує за рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці аліменти в розмірі 500 грн., щомісячно. 18 серпня 2009 року він уклав шлюб із [PERSON], від якого у них народилась донька [PERSON], [INFO], на утримання якої він з 21 листопада 2014 року сплачує аліменти в розмірі 350 грн. Вказує, що офіційно не працює, його заробіток мінливий, заборгованості по сплаті аліментів у нього не має. Згідний сплатити додаткові витрати, які понесла позивачка, за послуги стоматологічної поліклініки, де проводилось лікування доньки, в сумі 255 грн. Витрати на придбання речей для школи та побуту входять у суму аліментів, які він сплачує на утримання доньки, тому вважає вимоги позивачки в цій частині є безпідставними, в їх задоволенні просить відмовити. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов’язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У пункті 18 своєї постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»Пленум Верховного Суду України роз’яснив, що до передбаченої статтею 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який 27 липня 2009 року був розірваний. Під час шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає із позивачкою. Пред’явивши позовні вимоги про стягнення із відповідача додаткових витрат на дитину, позивачка визначила їх в розмірі 3715 грн. 62 коп. На підтвердження цього позивач надала суду товарні чеки магазинів, підприємців на придбання дитячих речей, взуття, канцтоварів та дитячого дивану на загальну суму 6921 грн. 25 коп. Згідно актів виконаних робіт (надання стоматологічних послуг) за 08 травня 2013 року та 10 липня 2013 року, позивачка понесла витрати на лікування доньки [PERSON] в сумі 510 грн. (а.с.10). Відповідно до довідки № 13698 від 28 жовтня 2014 року виданої Шевченківським відділом державної виконавчої служби Чернівецького МУЮ, заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] на користь [PERSON] в межах виконавчого провадження № 37717121 при виконанні виконавчого листа 727/1871/13-ц Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 квітня 2013 року станом на 28 жовтня 2014 року не має. Відповідно до постанови від 21 грудня 2011 року про відкриття виконавчого провадження № 30445163, з [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 21 листопада 2011 року і до повноліття дитини. Суд вважає, що підлягають до задоволення позовні вимоги позивачки [PERSON] до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини в сумі 255 гривень, які були витрачені на лікування дитини. Не підлягають до задоволення позовні вимоги в іншій частині про стягнення з відповідача коштів за придбання речей для школи та побуту, оскільки дані витрати не належать до додаткових витрат. У тих випадках, якщо в силу особливих ( виключних) обставин є потреба, окрім аліментів, у додаткових витратах, суд може стягнути такі витрати з платника аліментів. За змістом вказаної правової норми такі витрати є додатковими, понад витрат, понесених у звичайному житті та викликані виключними обставинами. Не є додатковими витратами придбання речей для школи та побуту. Ці витрати не можуть бути віднесенні до таких, які викликані особливими обставинами, а є звичайними витратами на дитину. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання доньки [PERSON], слід задовольнити частково в сумі 255 грн., а в іншій частині позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. На підставі викладеного та ст. 185 Сімейного кодексу України, Постанови №3 Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року,

Outcome: partial