Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі з 23 вересня 2006 року. Шлюб було зареєстровано Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, про що зроблено відповідний актовий запис № 484 (Серія [NUMBER]). Від шлюбу позивачка та відповідач мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Мотивуючі свої позовні вимоги позивачка вказує, на таке. Від шлюбу у них є син - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через часті непорозуміння з побутових причин, у них часто стали виникати сварки, що призвело до втрати любові й поваги. Неодноразово сторони намагалися відновити добрі стосунки, але всілякі спроби збереження шлюбу виявилися марними. Разом з відповідачем позивачка не проживає, на примирення не згодна. Сторони спільного господарства не ведуть. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя неможливе. Спору про поділ майна немає. Між сторонами досягнуто згоди з приводу виховання та проживання дитини. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялася належним чином у встановленому законом порядку, до суду надала заяву про підтримання позовних вимог та просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, до суду надав заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, та просив розглядати справу за його відсутності. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України). Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З врахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 вересня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини вони припинили з причин різних поглядів на сімейне життя. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та їхніх неповнолітніх дітей, шлюб носить формальний характер. Спору щодо розподілу майна між сторонами немає.

Outcome: approved