Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] до відповідача [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказує про те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12 січня 2016 року близько 17 години в місті Славута по вулиці Соборності Хмельницької області, за участю водія автомобіля «Мазда-626» [PERSON], який, рухаючись автомобілем, не пропустив пішоходів та здійснив наїзд на неповнолітнього [PERSON], заподіявши тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоровя. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень неповнолітній [PERSON] проходив лікування. На придбання ліків та проходження медичного обстеження позивачка витратила 3674,88 гривень. Окрім матеріальної шкоди позивачка [PERSON] вказує, що її неповнолітньому сину заподіяно моральну шкоду, повязану з отриманням в результаті ДТП тілесних ушкоджень, перенесенням фізичного болю та душевних страждань. Зазначає, що в результаті протиправних дій відповідача, на тривалий час порушений звичний спосіб життя її неповнолітнього сина, до тепер його здоровя не відновлене, він скаржиться на постійні головні болі. Розмір моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровя неповнолітнього сина, позивачка оцінює в 30000 гривень. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з викладених підстав, просять їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявляється, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи за місцем проживання. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 цього ж Кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка та її представник не заперечували щодо заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та відповідно до ст. 169 ЦПК України винести заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачка та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. В судовому засіданні обєктивно встановлено, що 12 січня 2016 року о 17 годині в місті Славута по вулиці Соборності Хмельницької області, навпроти магазину «Ясен», [PERSON], керуючи автомобілем марки «Мазда-626», державний реєстраційний номер [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, проявив неуважність і здійснив наїзд на [PERSON], який перебував на пішохідному переході, позначеному дорожнім знаком 5.35.1 та 5.35.2 та дорожньою розміткою 1.14.1, внаслідок чого пішохід отримав тілесні ушкодження. Настання наслідків ДТП у вигляді тілесних ушкоджень у неповнолітнього [PERSON] знаходиться у безпосередньому причинному звязку з діями водія [PERSON], вчиненими внаслідок порушення\~правил дорожнього руху. Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами. Зокрема, даними матеріалів справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ст. 124 КУпАП. Так, постановою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 березня 2016 року провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення відносно [PERSON] закрито у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.124 КУпАП. За даними постанови суду, порушення правил дорожнього руху [PERSON] привело до наїзду на пішохода, який отримав незначні тілесні ушкодження. Дані обставини також підтверджуються план-схемою місця ДТП до протоколу про адміністративне правопорушення від 23 лютого 2016 року. За вказаних обставин, суд вважає доведеною вину відповідача у ДТП, яка мала місце 12 січня 2016 року. Щодо вирішення позову в частині стягнення майнової шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2\~ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За даними висновку експерта № 20 від 16 лютого 2016 року, неповнолітній [PERSON] отримав тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоровя. Позивачкою [PERSON] понесені витрати на придбання лікарських засобів неповнолітньому сину згідно чеків та рецептів, а також витрати, повязані з проходженням медичного обстеження. Необхідність медичного обстеження та призначення вказаних медичних препаратів підтверджується випискою з травматологічного відділення Славутської ЦРЛ. Таким чином сума матеріальних збитків, понесених позивачкою становить 3674,88 гривень. Щодо вирішення позову в частині стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно ч.3\~ст.23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.1\~ст.1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Відповідно до п.3\~Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ,\~\~заподіяних\~\~фізичній\~\~чи\~\~юридичній\~\~особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода\~\~може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я,…у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п.5 вказаної постанови Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Відповідно до п.9 даної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких\~\~зазнав\~\~позивач,\~\~характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану… При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 12 січня 2016 року неповнолітньому [PERSON] заподіяно моральну шкоду і при визначенні розміру моральної шкоди суд враховує, що йому, як неповнолітньому внаслідок ДТП заподіяно тілесні ушкодження, у звязку з чим він переніс нервовий та психічний стрес, не міг вести звичний спосіб життя. Дані обставини підтверджуються поясненнями позивачки, яка пояснила, що після ДТП її сина турбують постійні головні болі, здоровя досі не відновлене, неповнолітній продовжує амбулаторне лікування та медичне обстеження. Враховуючи, те, що з часу ДТП відповідач [PERSON], визнавши свою вину в порушення правил дорожнього руху та вчиненні ДТП визнав, проте, ніяких дій по добровільному відшкодуванню шкоди не здійснив, виходячи з засад розумності і справедливості, тривалості душевних страждань неповнолітнього, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню моральна шкода завдана ушкодженням здоровя в розмірі 30000 гривень. Відповідно до\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 гривень та на користь позивачки 500 гривень судових витрат, повязаних з оплатою правової допомоги.

Outcome: approved