Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що її матері [PERSON], котра померла 16.12.2008 року належало будинковолодіння по вул. Зеленій, 131 в с.Баличі Мостиського району Львівської області. За свого життя своїм майном матір не розпорядилася. Спадщину після смерті такої прийняв її, позивачки [PERSON] батько, а спадкодавця [PERSON] чоловік - [PERSON] Стверджує, що 30.01.2016 року помер її батько [PERSON] котрий за життя своїм майном розпорядився і заповів таке, в тому числі вищезазначене будинковолодіння саме їй (позивачці [PERSON]Б.) Спадкоємців, яким би належало право на обовязкову частку в спадщині, немає. [PERSON], позивачки рідний брат, а спадкодавця [PERSON]- син, на спадкове майно не претендує. Вказує, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла, однак оформити право власності на будинковолодіння на своє імя в позасудовому порядку не має можливості, оскільки на таке відсутні правовстановлюючі документи. З огляду на наведені обставини, просила суд ухвалити рішення, яким визнати за нею, позивачкою [PERSON] право власності на спірне будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], котрий помер 30.01.2016 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд слухати справу у її відсутності. Представник відповідача Балицької сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності та проти позову не заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій зазначив, що на спірне будинковолодіння не претендує та просить розглядати справу за його відсутності. Третя особа приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте надіслала копію спадкової справи за №06/2016 заведеної внаслідок смерті [PERSON], котрий помер 30.01.2016 року та просила справу слухати у її відсутності. У ч.2 ст.197 ЦПК України зазначено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.10 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до змісту ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що [PERSON] (матері позивачки [PERSON]Б.) належало будинковолодіння по вул. Зеленій, 131 в с.Баличі Мостиського району Львівської області. 16.12.2008р. відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON] Спадкодавець [PERSON] за життя усім своїм майном, в тому числі, як вважає суд, і зазначеним вище будинковолодінням, не розпорядилася. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв спадкоємець першої черги за законом, зокрема її чоловік [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05.11.2009 року Мостиською державною нотаріальною конторою. 30.01.2016р. відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON] Спадкодавець [PERSON] за життя усім своїм майном, в тому числі, як вважає суд, зазначеним вище будинковолодінням розпорядився і заповів таке позивачці [PERSON], склавши 03.11.2005 року в її користь заповіт. Даний заповіт до часу смерті спадкодавця [PERSON] ним не змінений і не відмінений. Спадкоємців обовязкової частки у спадщині, що відкрилася внаслідок смерті спадкодавця [PERSON], не встановлено. Слід зазначити, що позивачка [PERSON] у встановленому законом порядку прийняла спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті спадкодавця [PERSON], оскільки у визначений законом строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про її прийняття. Так, із матеріалів спадкової справи за №06/2016, що заведена приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу [PERSON] після смерті [PERSON], вбачається, що позивачка [PERSON] звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та 29.08.2016р. на частину спадкового майна (земельну ділянку площею 1,7988га) отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Третя особа - [PERSON], син спадкодавця [PERSON], на спадкове майно (спірне будинковолодіння) не претендує, що також стверджується поданою ним на адресу суду заявою. Таким чином, суд приходить до висновку, що спадщину, яка відкрилася внаслідок смерті спадкодавця [PERSON], у встановленому законом порядку прийняла саме спадкоємець за заповітом - позивачка по справі [PERSON] Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Як відомо із ч.1 ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч.1 та 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Позивачка [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити своїх спадкових прав, зокрема не може оформити право власності на зазначене вище будинковолодіння, оскільки на таке відсутні правовстановлюючі документи. Вказані обставини підтверджуються: заявою позивачки [PERSON]; заявою представника відповідача Балицької сільської ради Мостиського району; копіями свідоцтв про смерть [PERSON], [PERSON]І; копією заповіту від 03.11.2005 року; копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на імя [PERSON]; звітом про оцінку майна; копією спадкової справи №06/2016, заведеної внаслідок смерті [PERSON]; довідками виданими Балицькою сільською радою Мостиського району Львівської області; копією паспорта та свідоцтва про народження позивачки [PERSON]; копією свідоцтва про шлюб укладений між позивачкою та [PERSON]; іншими матеріалами справи. Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивачки на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою [PERSON] у порядку спадкування за заповітом. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст.59-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. [PERSON] того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Із ст.213 ЦПК України відомо, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши такі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] Наявними у справі доказами установлено, що остання є спадкоємцем за заповітом майна [PERSON], у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті останнього, а тому суд вважає, що є всі підстави для визнання за [PERSON] права власності на спірне будинковолодіння.

Outcome: approved