Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що вона відповідно до свідоцтва про право на спадщину на будинок від 10.12.2010 року є власником житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS]. Відповідач був приписаний до вище вказаного будинку за згодою позивачки. [PERSON] з [PERSON] перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Позивачка в подальшому має намір розірвати шлюб з відповідачем так як подружжя разом не проживає уже довгий час, не підтримує жодних стосунків, а тому подальше збереження сім»ї є абсолютно недоцільним. [PERSON] не проживає в будинку в [ADDRESS], з червня 2013 року, що підтверджується довідкою Щасливецької селищної ради від 30.10.2014 року за №462. На даний час у позивачки виникла необхідність у оформленні субсидії та в подальшому в реалізовувати свої права стосовно майна, однак прописка відповідача перешкоджає [PERSON] в цьому. В зв'язку з цим позивачка просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування її житловим приміщенням. В судове засідання позивачка не з'явилась; суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомленим про день та час розгляду справи в установленому законом порядку за зареєстрованою адресою місця його проживання наданою за відомостями адресно - довідкового підрозділу УДМС ГУДМС України у Вінницькій області, в судове засідання не з'явився, однак в розумінні правил ч.5 ст.74 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений належним чином про день та час розгляду справи. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2010 року виданого державним нотаріусом Липовецького державного нотаріального округу [PERSON] (а.с.5) та витягу про державну реєстрацію права від 06.01.2011 року (а.с.6), власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] є [PERSON] 03.05.1990 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб виконкомом Щасливецької сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис № 3. Після одруження, позивачка набула прізвище свого чоловіка [PERSON] (а.с.8). Відповідач - є чоловіком позивачки (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]). Згідно довідки № 462 від 30.10.2014 року виданої виконавчим комітетом Щасливецької сільської ради, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою [ADDRESS] та з червня 2013 року за вище вказаною адресою [PERSON] не проживає, так як вибув на проживання в с. Михайлівка Вінницького району Вінницької області. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з положеннями ст. 405 ЦК України - Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ст.167 ЖК України, якщо із жилого приміщення в будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, вибуває наймач, то договір найму жилого приміщення вважається розірваним, а він втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Правовідносини, що виникли між сторонами є житловими та цивільними і врегульовані ст. 405 ЦК України. Приймаючи до уваги, що з червня 2013 року в житловому будинку, що належить позивачці - відповідач не проживає, суд приходить до висновку, що [PERSON], [INFO] слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням в житловому будинку, розташованому за адресою [ADDRESS], який належить [PERSON]. На підставі ст. 150, 167 ЖК України, ст.ст. 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved