Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] у травні 2018 р. звернулась до суду із позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача та додаткових витрат в розмірі 5 400 грн., посилаючись на те, що з 28.10.1994 р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу, у період якого позивачка народила двох синів, в тому числі, [INFO] сина [PERSON], який повністю перебуває на утриманн позивачки, оскільки відповідач з березня 2017 р. припинив надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідач не піклується про сина та не допомагає, участі у вихованні дитини не приймає. Позивачка зазначає, що її матеріальне забезпечення не надає можливість гідно утримувати сина, належно забезпечувати його життя, а тому просить позов задовольнити. Позивачка до суду не з'явилася, суд вважає можливим розглянути справу за її відстуності. Відповідач до суду повторно не з'явився, який про час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином (ас. 21, 27) про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов суду не подав, а тому суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 28.10.1994 р. (ас. 3). Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є сторони: [PERSON] та [PERSON] (ас. 4). Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно ч. 1 п. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. Згідно ч. 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Судом встановлено, що малолітній [PERSON] проживає зі своєю матір'ю - позивачкою по справі, яка його матеріально утримує та несе витрати по його вихованню. Судом не встановлено, що відповідач [PERSON] має інших неповнолітніх дітей та осіб, які перебувають на його утриманні не має, жодних відрахувань з його офіційних доходів не здійснюється на користь цих осіб. З урахуванням матеріального становища сторін, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі ? частини від його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення - [PERSON], [INFO] повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги позивачки про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання сина в розмірі 5 400 грн., підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні. Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред'явила такий позов. Судом встановлено, що позивачка в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення додаткових втрат на утримання сина посилається на те, що малолітній син [PERSON] перебуває на «Д» обліку, а тому потребує санаторно-курортного лікування, яке проходив, з 24.03. по 02.04.2018 р. в санаторії «Молдова» в м. Трускавець, вартість якого позивачкою сплачено в розмірі 5 400 грн., повна вартість лікування становить 10 800 грн. (ас. 16, 17, 18). Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене та дослідивши всі зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження та обґрунтування, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved