Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що від шлюбу відповідачем зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач працює не надає коштів на утримання доньки, чим ставить сім»ю у важке матеріальне становище. Позивачка в судовому засіданні позові вимоги, підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, які просила задоволити. Додатково пояснила, що з відповідачем шлюб розірвала, і такий ухиляється від надання їхній дитині будь-якої допомоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду причини неявки. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що від шлюбу [PERSON] та [PERSON], [INFO] народилася дочка [PERSON]. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням матеріального становища позивачки, яка надає матеріальну допомогу дитині, однак самостійно не може повноцінно утримувати її, оскільки несе інші витрати пов'язані з її фізичним, духовним та моральним розвитком, те, що відповідач є особою молодого віку, зі слів позивачки має ІІІ групу інвалідності, обставин, які виключали спроможність сплачувати аліменти не здобуто, тому суд вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання дочки аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Поряд з цим, суд вважає за необхідне роз'яснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved