Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним, в обґрунтування якого зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20 грудня 2003 року по 26 лютого 2010 року. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. На теперішній час відповідач виплачує аліменти в розмірі 1300 гривень на двох дітей. Позивач дізналась, що її колишній чоловік продав чотирикімнатну квартиру, яка була надана їх родині підприємством - ОП «Шахта ім. О.Ф. Засядька» в листопаді 2004 року та позивачка користувалась даною нерухомістю. Психологічний дискомфорт дітей вимусили її піти з квартири. З часом, підприємство дозволило відповідачу приватизувати квартиру. Просила стягнути з відповідача грошові кошти з продажу квартири за адресою: [ADDRESS] на користь дітей, відповідно до рішення Пролетарського районного суду м. Донецька від 24.11.09 року, зобов'язати відповідача надати договір купівлі-продажу квартири та документи щодо її приватизації та відчуження. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. До судового засідання, призначене на 26.06.2014 року позивач та її представник не з'явились, про дату, час там місце судового засідання були повідомлені належним чином. (а.с. 43). Причини неявки суду не повідомили. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні, надавши пояснення, що дійсно в 2013 році він продав належну йому квартиру в м. Слов'янську. При цьому, будь-яких документів в нього не збереглось. Також пояснив, що аліменти на утримання дітей виплачуються ним своєчасно, відповідно до рішення суду, а доход з продажу квартири не є тим видом доходу, з якого стягуються аліменти. Також надав заперечення проти позову. (а.с. 23). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами - [PERSON] та [PERSON] розірваний, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу від 26.02.2010 року. (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. (а.с. 9, 10). У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст. 182, 183 СК України частина заробітку (доходу) батька, який буде стягуватися, як аліменти, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину при будь-яких обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 24 листопада 2009 року, з відповідача - [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) до повноліття дітей, але не менше відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON]. (а.с. 4). З довідки з місця роботи [PERSON] - Публічного акціонерного товариства «Шахта ім. О.Ф. Засядька», вбачається, що він дійсно працює на даному підприємстві, отримує заробітну плату та сплачує аліменти. За період з жовтня 2013 року по березень 2014 року були перераховані аліменти в розмірі 8271, 15 гривень. (а.с. 24). Згідно позовної заяви та в судовому засіданні позивачка та її представник посилались на те, що відповідач зобов'язаний сплатити грошові кошти з проданої квартири в рахунок аліментів. При цьому, належним чином засвідчена копія договору купівлі-продажу квартири суду надана не була. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи, сторонам, під час розгляду справи було роз'яснено права та обов'язки, в тому числі положення щодо змагальності процесу та необхідності надання доказів на підтвердження своїх доводів та надано всі можливості для заявлення необхідних клопотань та надання доказів, що підтверджується матеріалами справи та журналом судового засідання. Крім того, судом були здійснені відповідні запити до Приватного нотаріуса Слов'янського міського нотаріального округу, Слов'янської об'єднаної податкової інспекції, Реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області з приводу надання копії договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], реєстрації даної угоди, сплати податку. Однак, відповіді на запити суду не отримані. Разом з тим, Постановою КМУ від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» (із змінами) встановлений перелік доходів, з яких здійснюється утримання аліментів з працівників з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом. Відрахування аліментів здійснюється з заробітної плати відповідача. Доходи, з продажу майна, переліку, визначеному Постановою КМУ, відсутні. Посилання позивачки на те, що продаж квартири є підприємницькою діяльністю та з цього виду доходу необхідно стягувати аліменти, суд не може покласти в основу рішення. Так, згідно ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Однак, відповідач працює на ПАТ «Шахта ім. О.Ф. Засядька», аліменти, відповідно до рішення суду від 24.11.2009 року, сплачує вчасно та в повному обсязі. Таким чином, підстав для задоволення позовних вимог не вбачається. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 182 СК України,

Outcome: dismissed