Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після її матері - [PERSON], котра померла [INFO], залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] Вказує, що за життя спадкодавець [PERSON] своїм майном розпорядилася та заповіла таке саме їй позивачці [PERSON], однак заповіт спадкодавця [PERSON] від 07.02.1996р. складений з порушенням встановлених законом вимог до форми заповіту, зокрема такий не був зареєстрований в Спадковому реєстрі. Стверджує, що у зв'язку з недійсністю заповіту вона (позивач) як спадкоємець першої черги спадкування за законом у відповідності до вимог ст.ст.1268-1269 ЦК України прийняла спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті [PERSON] Зазначає, що з метою оформлення своїх спадкових справ, зверталася до приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Г.Р., де їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, належного спадкодавцю [PERSON], однак в оформленні спадкових прав на зазначений вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами їй відмовлено через відсутність на такий правовстановлюючих документів. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], котра померла [INFO] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак в матеріалах справи міститься її заява, в якій така позовні вимоги підтримує та просить справу слухати у її відсутності. Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області в судове засідання не з'явився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності та проти позову не заперечує. Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Пилюх Г.Р. в судове засідання не з'явилася, проте подала копії сторінок спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON], яка померла [INFO] за №14/2017, інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 30.05.2018р. №52089823 та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові заповіти/спадкові договори) від 30.05.2018р. №52089747. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред'явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON]. До складу даної спадщини входить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], що належав спадкодавцю [PERSON] Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя, зокрема 07.02.1996р. склала заповіт в користь дочки [PERSON], позивача по справі, однак вказаний заповіт не зареєстрований у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, що є порушенням вимоги до форми заповіту, передбаченої ч.4 ст.1247 ЦК України. У відповідності до вимог ч.1 ст.1257 ЦК України заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним (недійсним). У зв'язку з недійсністю вказаного заповіту, право на спадкування за законом одержали особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Як вбачається з матеріалів спадкової справи №14/2017, заведеної після смерті [PERSON], належну [PERSON] спадщину прийняла як спадкоємець першої черги спадкування за законом - її дочка - позивачка [PERSON] Факт прийняття нею спадщини стверджується поданою нею до приватного нотаріуса Пилюх Г.Р. заявою про прийняття спадщини від 06.03.2017р. за №33. 08.12.2017р. позивач [PERSON] отримала в приватного нотаріуса Пилюх Г.Р. свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно - земельні ділянки площею 0,25 га та 0,05 га, розташовані в с.Арламівська Воля Мостиського району, що належали спадкодавцю [PERSON] В той же час, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок [ADDRESS], що фактично входить до складу спадщини спадкодавця [PERSON], позивач [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв'язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією заповіту спадкодавця [PERSON] від 07.02.1996р.; копією спадкової справи, заведеної в приватного нотаріуса Пилюх Г.Р. після смерті [PERSON], яка померла [INFO] за №14/2017; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 30.05.2018р. №52089823; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові заповіти/спадкові договори) від 30.05.2018р. №52089747; повідомленням приватного нотаріуса Пилюх Г.Р. від 08.12.2017р. №335/02.14, адресованого [PERSON]; копіями паспорта та свідоцтва про народження [PERSON], позивача по справі; виписками з по господарських книг по с.Арламівська Воля Мостиського району Львівської області; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивачки на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою у порядку спадкування за законом. Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на те, що на час відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належало право власності на спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і що безспірно встановлено судом, а також приймаючи до уваги, що таке право перейшло в порядку спадкування за законом до [PERSON], яка у встановленому порядку прийняла дану спадщину, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за останньою права власності на спірне спадкове майно саме в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON]

Outcome: approved