Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання права користування житловим приміщенням квартирою №17 в будинку №3 по вул. Планетній у м. Дніпропетровську. В обґрунтуванні позову посилається на те, що вона з 2010 року проживала разом з [PERSON] цивільним шлюбом, та з його дозволу вселилась у квартиру [ADDRESS]. Зазначена квартира була надана у користування [PERSON] на підставі ордеру №013525 від 06.07.1993 року. [PERSON] помер 10.10.2013 року, актовий запис №1614 від 10.10.2013 року. Позивачка зазначає, що вона з травня 2010 року постійно проживає в [INFO], іншого житла вона не має, 25.05.2015 року знята з реєстрації за попереднім своїм місцем реєстрації, сплачує необхідні платежі, підтримує житло у належному стані, тому просила суд визнати за нею, як за членом сім'ї основного квартиронаймача, право користування житловим приміщенням квартирою №17 в будинку №3 по вул. Планетній у м. Дніпропетровську. Представник позивачки у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Представники відповідачів у судове засідання не з'явились, причин неявки суду не повідомили, про день слухання справи повідомлялись належним чином, тому суд зі згоди позивачки вирішує справу при заочному розгляді, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі ордеру №013525 від 06.07.1993 року у користування була надана однокімнатна квартира [ADDRESS], житловою площею 17,7 м.кв.. Судом також встановлено та підтверджується довідкою КП «Жилсервіс-9» ДМР від 04.06.2015 року, а також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], що позивачка [PERSON], починаючи з травня 2010 року, постійно проживала разом з [PERSON] до його смерті і в теперішній час проживає у зазначеній квартирі. [PERSON] помер 10.10.2013 року, актовий запис №1614 від 10.10.2013 року. Відповідно ст. 121 ЖК України службові житлові приміщення надаються за рішенням підприємства. Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом із ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Також судом встановлено, що позивачка 25.05.2015 року знялась з реєстрації за своїм попереднім місцем реєстрації: м. Дніпропетровськ, вул. Наб. Леніна, 37/118, з метою реєстрації свого місця проживання за адресою: [INFO]. За даними КП «Жилсервіс-9» ДМР у квартирі [ADDRESS] зареєстрованими з 15.11.2013 року ніхто не значиться. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку( ч.2 ст.106 ЖК України). Згідно зі ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо). Відповідно до ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням в будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Враховуючи, що позивачка вселилась в квартиру [ADDRESS] зі згоди основного наймача [PERSON], постійно проживала як член сім'ї разом з основним квартиронаймачем та по теперішній час проживає в даній квартирі, сплачує комунальні послуги, тобто виконує усі обов'язки наймача житлового приміщення, відповідач не спростовує право позивачки на проживання у даній квартирі, тому суд вважає визнати за [PERSON] право користування житловим приміщенням - квартирою №17 в будинку №3 по вул. Планетній у м. Дніпропетровську; Амур-Нижньодніпровській районній у м. Дніпропетровську раді вирішити питання щодо укладення з користувачем квартири [ADDRESS] [PERSON] договору найму на зазначене житлове приміщення. Судові витрати суд вважає віднести на рахунок сторони, що їх понесла.

Outcome: approved