Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Кролевецького районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. На даний час шлюб між ними розірваний за рішенням суду від 23 травня 2013 року. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона працює, її посадовий оклад складає 2528 грн. на місяць, однак її заробітної плати не вистачає для забезпечення дитини всім необхідним. Відповідач належної участі у матеріальному утриманні дитини не приймає, допомогу на дитину не надає при тому, що отримує дохід від заробітків у Російській Федерації, що становлять близько 50000 рос. руб., а в перерахунку за офіційним курсом Національного банку України 20000 грн. Вона самостійно несе витрати, повязані з утриманням та матеріальним забезпеченням дитини. Уточнивши позовні вимоги, вона просить суд стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивачки суд вирішив можливим розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.197 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 12 серпня 2006 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис №80 (а.с.11). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-БП № 113131, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції у Сумській області (а.с.12). Дитина проживає та зареєстрована разом з позивачкою [ADDRESS] та перебуває на її утриманні (а.с.10). Відповідач [PERSON] своєчасно і в повному обсязі не надає допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.5 ст.150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п.2, 3, 4 ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За заявленими вимогами позивачка просить стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним, офіційно не працює, інших осіб на утриманні не має, однак повинен влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати свою дитину. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180, 182, 184 Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дитини [PERSON], розмір яких суд визначає 368 грн. 40 коп. щомісячно, що становить 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років, встановленого Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік» з 1 травня 2016 року у розмірі 1228 грн. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розгляд справи неодноразово відкладався, про що зокрема повідомлявся позивач. Розгляд справи відбувався з дотриманням вимог ЦПК України, сторонам, зокрема позивачу, надано можливість повно реалізувати процесуальні права наданими їм законом, в тому числі надати докази. Позивачка не надала доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про те, що відповідач допомогу на дитину взагалі не надає, виїхав за кордон на постійне проживання, працює в Російській Федерації офіційно на підприємстві, отримує заробітну плату 20000 грн. Позивачка не надала доказів про те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, незважаючи на те, що просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований за місцем проживання в [INFO] (а.с.6). Позивачка не надала доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про те, що розмір аліментів на утримання дитини повинен становити 4000 грн. Враховуючи положення ст.ст.11, 60 ЦК України суд позбавлений можливості самостійно витребовувати докази. Суд вважає, що позивачка не позбавлена можливості за погодженням з відповідачем, чи шляхом звернення до суду ставити питання про зміну розміру аліментів згідно ч.1 ст.192 СК України, а також щодо участі відповідача у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, хвороба дитини тощо) згідно ст.185 СК України. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Відповідно до ст. ст. 180, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial