Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, і в обґрунтування своїх вимог вказала про те, що 29 січня 2016 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 46288,33 грн. Враховуючи недотримання приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І.М. вимог статей 88 ,89 Закону України «Про нотаріат» при складенні нею виконавчого напису, а також порушенням відповідачем порядку пред`явлення виконавчого напису до виконання та наявність спірності вимог щодо заборгованості, позивачка просить суд визнати зазначений виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. До початку судового засідання представник позивачки - адвокат Грищенко Д.М. надав суду заяву про розглядати справу без його участі, позов підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив. У судове засідання третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І.М. не з`явилась, 17.06.2020 року надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми заяву про розгляд справи без її участі та пояснення на позов, які просила врахувати при ухваленні рішення судом. У судове засідання третя особа - представник Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, письмових пояснень щодо позову не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27.04.2015 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості з метою створення сприятливих умов щодо виконання позивачкою обов`язків по кредитному договору №SAMDN51000115026657 від 22.10.2013 (а. с. 12). 21.01.2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар І.М. із заявою про вчинення виконавчого напису. У заяві зазначив, що у [PERSON] виникла заборгованість за Генеральною угодою від 27.04.2015 за період з 27.04.2015 року по 09.12.2015 року у розмірі 43188,23 грн. У зв`язку з цим просив вчинити виконавчий напис щодо стягнення з [PERSON] суми заборгованості (а. с. 11). Згідно з випискою з рахунка ПАТ КБ «Приватбанк» із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором № б/н від 27.04.2015, заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором складає 43188,23 грн., в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 29209,86 грн., загальний залишок заборгованості за відсотками 1598,09 грн.; заборгованість за пенею та комісією 5841,95 грн., штрафи згідно Генеральної угоди в розмірі 6538,33 грн. (а. с. 14). Вказана виписка не відповідає вимогам, передбаченим п. 61 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 04 липня 2018 року №75, зокрема щодо відсутності у ній обов`язкових реквізитів особових рахунків та виписок з них, як то номера особового рахунку, дати здійснення останньої (попередньої) операції, поточної операції, коду банку, у якому відкрито рахунок, суми вхідного залишку за рахунком, номера документа, суми оборотів за дебетом та кредитом рахунку, суми вихідного залишку, тощо. Відповідно до виконавчого напису № 728 від 29.01.2016 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондар Іриною Михайлівною, нотаріус пропонує звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за Генеральною угодою № б/н від 27.04.2015, укладеною із ПАТ КБ «Приватбанк». Стягнення заборгованості проводиться за період з 27.04.2015 по 09.12.2015. Сума заборгованості складає 42688,33 грн., в тому числі: - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 29209,86 грн..; - загальний залишок заборгованості за відсотками 1598,09 грн.; - заборгованість за пенею та комісією 5841,95 грн.; - штрафи згідно генеральної угоди 6038,33 грн. (а.с. 8). За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати із стягувача ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 1700,00 гривень, які підлягають стягненню з боржника [PERSON] на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» складає 44388,23 грн. Таким чином, приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на іншу суму, ніж вказана у виписці - замість 43188,23 грн., зазначено 42688,33 грн. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Діяльність нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису врегульована Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Як встановлено пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, порядок проведення якої закріплений у главі 14 Закону та главі 16 розділу ІІ Порядку. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні положення щодо вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згадана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс 17, та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 61-154св18. На підставі викладеного, враховуючи, що виконавчий напис вчинено на підставі документа, який не є оригіналом кредитного договору, з доданих до справи доказів вбачається, що розмір заборгованості позивача не є безспірним і цю обставину нотаріус міг встановити з наданих йому документів, суд приходить висновку про наявність підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивачки судовий збір у сумі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved