Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] у лютому 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. У позові вказала, що на даний час сім'я сторін фактично розпалась. Підставою для розпаду сім'ї є непорозуміння та постійні сварки, що призвело до фактичного розпаду сім'ї та шлюбних відносин, у зв'язку з чим сторони проживають з січня 2014 року окремо, а тому просить розірвати шлюб, примиритися категорично не бажає. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], народження [INFO]. Просить дошлюбне прізвище не відновлювати. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі. Просила суд не відновлювати їй дошлюбне прізвище. Вказала, що спору про поділ спільно нажитого майна не виникає. Просила стягнути з відповідача ? частину понесених нею судових витрат, що складаються з судового збору та правової допомоги. Відповідач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON] Не заперечував проти розірвання шлюбу. Вказав, що спору про поділ спільно нажитого майна не виникає, як і про те з ким буде проживати неповнолітній син [PERSON] - з матір'ю [PERSON] Не заперечує проти сплати ? частини понесених позивачкою судових витрат. Судом установлено: Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про одруження виданим 16.09.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області. (а.с. 6) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON], народження [INFO]. (а.с. 7) Спору про місце мешкання якої у сторін не виникає як і про поділ майна, що є спільною сумісною власністю. При розгляді справи про розірвання шлюбу судом було всебічно з'ясовано взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу. Так, 10.02.2014 за ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області сторонам було надано строк на примирення терміном три місяці. Сторони не примирилися. Міри прийняті судом для збереження шлюбу виявилися безрезультатними. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно з ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] понесла витрати за сплату судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. (а.с. 1) та юридичну допомогу у сумі 200 грн. (а.с. 8-10), а всього на загальну суму 443 грн. 60 коп., оскільки позивач просить стягнути з відповідача ? частину понесених нею судових витрат то з відповідача стягненню підлягають кошти у сумі 221 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved