Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 03.09.2016р. між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Мостиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблено актовий запис за № 86. Від даного шлюбу в сторін дітей немає. Стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося, так як останній зловживає спиртними напоями. Перебуваючи в стані алкогольного спяніння часто затіював сварки, що в подальшому призводило до нецензурних висловлювань в її сторону, принижуючи її людську гідність. Намагання порозумітись ніяких результатів не дали, фактично шлюб існує лише формально. Вказує, що формальне перебування у шлюбі вважає недоцільним і не бажаним, примирення між ними неможливе. З огляду на наведені обставини, просить суд розірвати шлюб між нею (позивачкою [PERSON]Я.) та відповідачем [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримує та просить суд справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав заяву в якій зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу між ним і [PERSON] та просить суд справу слухати у його відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.10 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони перебувають у шлюбі з 03 вересня 2016 року, який зареєстрований Мостиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що зроблено актовий запис за № 86. Від даного шлюбу в сторін дітей немає. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. У відповідності до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами відсутні почуття любові та взаємоповаги, у них різні погляди на життя, шлюб існує лише формально у звязку з тим, що відповідач [PERSON] став нехтувати сімейними цінностями та перестав стежити за сімейними справами. Окрім цього, встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюб їх існує формально, збереження сім'ї неможливе, сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються протягом тривалого часу. Вказані обставини підтверджуються: заявою позивачки [PERSON]; заявою відповідача [PERSON]; свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 278352 від 03.09.2016 року, іншими матеріалами справи. Згідно зі ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, примирення між сторонами неможливе, їхня сімя розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, що має істотне значення. Виходячи з вимог ст.88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] слід стягнути понесені нею та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 640 грн.

Outcome: approved