Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] у грудні 2019 року звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що 07 вересня 2013 між нею та [PERSON] Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис № 607. Під час перебування у шлюбі у сторін народилася спільна дитина син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою. Зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги один до одного. Сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства тривалий час, можливості зберегти сім`ю не має, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та дитини. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Зазначила, що постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2020 року, яка набрала чинності, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства відносно дружини [PERSON] ), та накладено стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 340 (триста сорок) гривень. Таким чином, враховуючи, зокрема, дану обставину, переконана, що подальше збереження шлюбу неможливе. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вважав за можливим зберегти сім`ю. Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 07 вересня 2013 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 607, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, тривалий час сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з матір`ю, спір з цього приводу відсутній. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 120 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, а збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї та дитини, тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є різниця інтересів, відсутність взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved