Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить визнати недійсними договір дарування житлового будинку, розташованого по вул. Леніна, 36 в с. Сигнал Козятинського району Вінницької області, та договір дарування земельних ділянок: земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер 0521487200:02:002:0024, та земельної ділянки, площею 0,1882 га, кадастровий номер 0521487200:02:002:0025, розташованих по вул. Леніна, 36 в с. Сигнал Козятинського району Вінницької області. Позивачка посилається на те, що вона постійно проживає в будинку №36, що по вул. Леніна в с. Сигнал Козятинського району Вінницької області, що належав їй на праві власності. Разом з позивачкою постійно проживає її син [PERSON]. В 2005 році син позивачки почав співмешкати з відповідачкою [PERSON], яка також почала жити в її (позивачки) будинку. Відповідачка [PERSON] багато часу проводила з позивачкою та допомагала їй. З розповіді позивачки відповідачка дізналася, що у неї відсутні документи про право власності на вказаний житловий будинок. [PERSON] стала допомагати позивачці у оформленні будинку. Після того, як позивачці було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, то відповідачка сказала їй, що оскільки син постійно зайнятий на роботі, то вона буде доглядати її до смерті, а тому для цього їй необхідно переписати хату на відповідачку. Позивачка зрозуміла, що після її смерті відповідачка буде мати право на хату, а тому повірила відповідачці і влітку 2006 року підписала якісь документи. Після цього [PERSON] сказала, що хату без землі не можна переписувати, і вона дала відповідачці документи на присадибну земельну ділянку, а потім підписала ще якісь документи. Про те. що вона переписала будинок і земельні ділянки [PERSON]. нічого синам не говорила, На початку 2011 року [PERSON] перестала спільно проживати з сином позивачки. Документи на будинок і земельні ділянки вона залишила позивачці і повідомила її, що будинок вона переписала на сина позивачки [PERSON], і що вона відмовляється від будинку та земельних ділянок. В 2015 році син позивачки [PERSON] попросив у неї дозвіл на реєстрацію свого сина [PERSON] у вказаному будинку, а тому попросив документи на будинок. Коли вона передала йому документи, то син їй роз'яснив, що будинок та земельні ділянки вона подарувала [PERSON]. Фактично про існування договорів дарування вона дізналася лише в серпні 2015 року. Вважає, що відповідачка обманним шляхом змусила її підписати договори дарування, повідомивши їй, що необхідно оформити якісь документи на житловий будинок, а потім на земельні ділянки. В силу свого похилого віку, а на той час їй було 79 років, вона не розуміла, які документи вона підписувала. Також позивачка помилилася щодо правової природи даних правочинів, оскільки вона хотіла скласти заповіт, або договір довічного утримання. Адже договір дарування є вкрай невигідним правочином для неї, оскільки на даний час позивачці 88 років та вона постійно потребує сторонньої допомоги. До того ж відповідачка не є близькою особою позивачці, що додатково підтверджує той факт, що відповідачка ввела її в оману щодо правової природи підписаних договорів. При цьому, позивачка посилається на положення ст.ст.203, 215,229.230 ЦК України. В судовому засіданні\~\~представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та підтвердив обставини, зазначені в позові. При цьому пояснив, що позивачка внаслідок обману з боку відповідачки помилилася щодо правової природи даних правочинів, оскільки вона хотіла укласти договір довічного утримання. Договір дарування є вкрай невигідним правочином для неї, оскільки позивачка є людиною похилого віку, іншого житла, крім будинку, не має, постійно потребує сторонньої допомоги. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала на імя суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить справу слухати у її відсутність (а.с.28). Заслухавши представника позивачки, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 09.02.2006 року, зареєстрованого в Козятинському відділі Вінницького ООБТІ 28.02.2006 року, позивачка [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по вул. Леніна, 36 в с. Сигнал Козятинського району Вінницької області (а.с.11). Згідно договору дарування від 20.06.2006 року, позивачка [PERSON] подарувала відповідачці [PERSON] жилий будинок з господарськими будівлями, що розташований по вул. Леніна, 36 в с. Сигнал Козятинського району Вінницької області (а.с.9). Згідно договору дарування від 04.07.2006 року позивачка [PERSON] подарувала відповідачці [PERSON] земельні ділянки: площею 0,2500 га, кадастровий номер 0521487200:02:002:0024 в мажах згідно з планом, та площею 0,1882 га, кадастровий номер 0521487200:02:002:0025 в мажах згідно з планом, що розташовані по вул. Леніна, 36 в с. Сигнал Козятинського району Вінницької області (а.с.10). Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення(ч.1 ст.229 ЦК України), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину , або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Судом встановолено з пояснень представника позивачки, що під час укладання договорів дарування позивачка [PERSON] була введена в оману відповідачкою [PERSON] щодо обставин, які мають істотне значення(ч.1 ст.229 ЦК України), а саме щодо природи правочину, шляхом замовчування обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину. Позивачка є людиною похилого віку, іншого житла, крім будинку, розташованого по вул. Леніна, 36 в с. Сигнал Козятинського району, не має, постійно потребує сторонньої допомоги. Судом встановолено, що [PERSON], підписуючи договори дарування, внаслідок обману з боку відповідачки вважала, що підписує договір довічного утримання. Той факт, що будуть укладатись договори дарування жилого будинку та земельних ділянок, відповідачка [PERSON] позивачці не повідомила, і таким чином позивачка [PERSON] була введена в оману відповідачкою [PERSON] щодо обставин, які мають істотне значення. Відповідачка [PERSON] в поданій до суду 26.11.2015 року заяві (а.с.28) позовні вимоги визнала в повному обсязі, тобто визнала, що позивачка [PERSON] була введена нею в оману щодо обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що наявні всі законні підстави для того, щоб прийняти визнання позову відповідачем. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст..ст.202, 203, 204, 215, 230 ЦК України, згідно з якими правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків; правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;\~якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину , або якщо вона замовчує їх існування: підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частиною 3 статті 203\~цього Кодексу. На підставі наведеного,

Outcome: approved