Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] у січні 2017 року звернулася до суду з позовом, в якому просить надати їй дозвіл на виїзд за кордон до Ізраїлю на постійне місце проживання без згоди батьків [PERSON] та [PERSON] Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 13.11.2015 року. Фактично вона проживає окремо від своїх батьків у квартирі чоловіка за адресою: [ADDRESS]. Батько її чоловіка постійно проживає та працює в Ізраїлі, у зв'язку з чим вона з чоловіком вирішила змінити постійне проживання та переїхати в цю країну. Зібравши усі необхідні документи, вона звернулася в головне управління Державної міграційної служби України у Львівській області для оформлення паспорту для виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю, проте отримала відмову з покликанням на відсутність заяв батьків щодо згоди на її виїзд на постійне проживання за кордон. Вона неодноразово зверталась до відповідачів, з якими у неї склалися неприязні відносини, з проханням надати їй такий дозвіл, проте вони безпідставно відмовляються в добровільному порядку надати цей дозвіл. Між тим, її батьки в змозі самі себе доглядати та обслуговувати, вони працевлаштовані, забезпечені житлово-побутовими умовами і жодних невиконаних зобов'язань у неї перед батьками не має, а тому просить надати їй дозвіл на виїзд за кордон до Ізраїлю на постійне місце проживання без згоди батьків [PERSON] та [PERSON] Позивачка у судове засідання не з'явилася, проте подала до суду заяву, в якій позов підтримує повністю та просить справу розглядати без її участі, що суд вважає за можливе. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча належно повідомлялися про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомили і суд ухвалив розглядати справу без їх участі, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області в судове засіданні не з'явився, хоча належно був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомив і суд вважає за можливе розглядати справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною першою статті 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як встановлено судом, позивачка [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 07.05.2016 року Львівським міським відділом РАЦСу Головного територіального управління юстиції у Львівській області /а.с.7/. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 13.11.2015 року міським відділом ДРАЦСу Львівського міського управління юстиції /а.с. 9/, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13.11.2015р. і після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. Також встановлено судом, що позивачка разом з чоловіком має намір виїхати до Ізраїлю на постійне місце проживання. Для виїзду за кордон на постійне проживання необхідно серед інших документів надати нотаріально засвідчені заяви батьків заявника, які проживають на території України, про те, що вони не мають жодних матеріальних претензій до заявника або заперечень на рахунок його рішення виїхати за кордон на постійне місце проживання, проте батьки позивачки - [PERSON] та [PERSON] безпідставно відмовляються від надання такого дозволу, що суперечить інтересам позивачки. З листа ГУДМС України у Львівській області від 30.09.2016р. № 02-01/8807 вбачається, що позивачка зверталася в ГУДМС України у Львівській області за оформленням паспорта для виїзду на постійне проживання за кордон, проте отримала відмову через не надання засвідченої в установленому порядку заяви батьків, які залишаються в Україні. Порядок виїзду на постійне місце проживання з України за кордон визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року № 3857-ХІІ, Постановою КМУ від 07.05.2014 № 152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення». Згідно п. 25 вище зазначеної Постанови КМУ, для оформлення паспорта для виїзду на постійне місце проживання за кордон особа додатково подає: 1) свідоцтво про народження (для дітей до шістнадцятирічного віку); 2) довідку про сплату податку з доходів фізичних осіб платником податку - резидентом, який виїжджає за кордон на постійне місце проживання, або про відсутність податкових зобовязань; 3) засвідчені в установленому порядку заяви батьків, які залишаються в Україні (або копія рішення суду про позбавлення батьківських прав чи визнання їх безвісно відсутніми), а в разі наявності неповнолітніх дітей, які залишаються в Україні, також від їх законних представників - про відсутність у них вимог щодо стягнення аліментних платежів або засвідчену в установленому порядку копію постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, якщо стягнення аліментів проводилося за рішенням суду. У разі смерті зазначених осіб заявник подає копії відповідних свідоцтв, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану. У разі неможливості подання свідоцтва про смерть батьків чи рішення суду про визнання їх безвісно відсутніми заявник віком понад 65 років подає засвідчену в установленому порядку заяву з мотивованим викладенням причин. Зазначені в цьому підпункті документи не подаються в разі виїзду до держав, з якими Україною укладено договори про правову допомогу в цивільних, сімейних та кримінальних справах; 4) засвідчену в установленому порядку заяву другого з батьків, який залишається в Україні, про відсутність неврегульованих аліментних зобовязань - у разі виїзду дитини з одним із батьків; 5) оформлену письмово і засвідчену нотаріально згоду дитини віком від 14 до 16 років на виїзд з України на постійне проживання. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», вказано, що громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну, однак даним законом не передбачено позбавлення права виїзду за кордон повнолітньої особи у випадку відсутності згоди батьків, які залишаються в Україні. У відповідності до ст.310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Аналізуючи вищенаведені обставини, приймаючи до уваги необхідність забезпечення конституційних прав та інтересів позивачки, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, надавши їй правона виїзд за кордон до Ізраїлю на постійне місце проживання без згоди батьків - [PERSON] та [PERSON]. На підставі наведеного та

Outcome: approved