Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивачка звернулась до відповідача з позовом про стягнення аліментів. На підставу своїх вимог спирається на те, що 30 березня 2013 року зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем актовий запис № 31. До реєстрації шлюбу позивачка та відповідач перебували у цивільному шлюбі. [INFO] позивачка народила дочку [PERSON] , та сина [PERSON] [INFO] , батьком яких є відповідач Надавати матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач добровільно не бажає, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Позивачка до суду не з`явилася, але надала суду письмову заяву, згідно якої позов підтримала та просила справу слухати в її відсутності. Відповідач 31.07.2020р. та 10.08.2020р. не з`явився в судові засідання, хоч про слухання справи повідомлений відповідно до чинного законодавства, через розміщення інформації (оголошення) про виклик у справі на офіційній сторінці веб-порталу судової влади України. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно відомостей Андріяшівської Сільської ради Роменського району Сумської області №02-16/ від 16.07.2020 року [PERSON] за адресою, [ADDRESS] знятий з реестрації з 26.07.2016р.. На даний час іншою інформвцією [PERSON] сільська рада не володіє. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікування оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. 30 березня 2013 року зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем. До реєстрації шлюбу позивачка та відповідач перебували у цивільному шлюбі. Від шлюбу в них народились спільні діти: дочка [PERSON] [INFO] , та син [PERSON] [INFO] , в свідоцтві про народження яких відповідач записаний як батько дітей. Як зазначає позивач згідно позовних вимог відповідач добровільно коштів на утримання та виховання дітей надавати не бажає. Суд вирішуючи даний спір керується наступним: Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про належність та обгрунтованість позовних вимог, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved