Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Також просить стягнути з відповідача на її користь витрати за надання правової допомоги в сумі 1000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що діти проживають з нею та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач батьківський обов`язок не виконує, вихованням дітей не займається, матеріально не допомагає. Вона знаходиться у відпустці по догляду за малолітніми дітьми до досягнення ними 3- річного віку та отримує щомісячно на їх утримання 1720 грн. Однак вона не може сама забезпечити потреби дітей, які становлять близько 6000 грн. щомісячно, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, відповідно до якої просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] ,будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, повторно на виклик суду не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що неявка відповідача, належним чином повідомленого про судове засідання, без поважних причин та без повідомлення про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 25.05.2018 /а.с. 3/. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 17.08.2018) та [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 17.08.2018) /а.с. 4-5/. Діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідками виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області № 1462, 1463, а також довідкою КП «Надія» № 346 від 05.02.2019 /а.с. 6-9/. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні, відповідач дітьми не цікавиться, коштів на їх утримання не надає, хоча в силу закону зобов`язаний це робити. Крім цього, судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, доказів того, що відповідач несе витрати на утримання інших непрацездатних осіб судом не здобуто, як і доказів того, що відповідач за станом свого здоров`я неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Таким чином, у позивачки були всі підстави звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімуму для дітей віком до 6 років встановлено у розмірі: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Таким чином, мінімальний розмір аліментів для дитини віком до 6 років у 2019році складає з 1.07.2019 по 01.12.2019 849,50 грн. Згідно з ч.1ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно дост.184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачкою. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. На підставі вищенаведеного, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, зокрема, врахувавши той факт, що відповідач є особою молодого працездатного віку, інших утриманців не має, є батьком двох малолітніх дітей та зобов`язаний утримувати їх до повноліття, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відтак з урахуванням вищевикладених обставин законним і справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, потребам дітей і можливостям платника. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей 11.03.2019, стягнення слід проводити саме з цієї дати. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У зв`язку з цим вимога позивачки про стягнення на її користь з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню, а саме, з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1000 грн., сплачених нею адвокату відповідно до квитанції №006254 від 05.03.2019.

Outcome: partial