Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що їй на підставі договору дарування квартири від 26.08.2004 на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . На даний час, в даній квартирі, окрім позивачки, зареєстровано 3 особи, а саме: її мати [PERSON] , батько [PERSON] та її син [PERSON] , відповідач по справі. Позивачка вказує, що відповідач в квартирі не проживає з вересня 2011 року, поїхав до Австралії, оформив австралійське громадянство і повертатися до України не має бажання. Вказує, що відповідач не проживає в даній квартирі, не сплачує комунальній платежі, інших витрат по утриманню житла не несе, особистих речей у квартирі не має. Оскільки реєстрація відповідача у вказаній квартири порушує право позивачки на отримання субсидії, остання змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, скерувала до заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлені належним чином, відзив на позов не скерував, з заявами до суду не звертався. З письмової згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування квартири від 26.08.2004, посвідченого державним нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори, який зареєстровано в реєстрі за № 2-1901. Як зазначила позивачка у позові, в зазначеній квартирі зареєстровані: її мати [PERSON] , батько [PERSON] та її син [PERSON] , відповідач по справі. З вересня 2011 року син виїхав з квартири, не сплачує за комунальній платежі, інших витрат по утриманню житла не несе, особистих речей у квартирі не має. Актом опитування сусідів № 202 від 06.09.2019, затвердженим Головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Зелений», за підписами сусідів встановлено, що [PERSON] , 1999 року народження, за місцем реєстрації по [ADDRESS] фактично не проживає з вересня 2011 року по теперішній час. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 405 ЦК України право на користування житлом відповідно до закону, мають виключно члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] тривалий час не проживає у квартирі, не здійснює оплату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участь у спільному побуті вже більше року, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved