Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

позивачка звернулась в суд з позовом до Красненської сільської ради Артемівського району Донецької області, третя особа - Відділ Державного агентства земельних ресурсів в Артемівському районі Донецької області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] Зазначає, що до складу спадщини входить земельна частка (пай), право спадкодавця на яку посвідчувалось сертифікатом серії РН №136095. Проте, у 2005 році взамін вказаного сертифіката спадкодавець оформив державний акт на право власності на земельну ділянку. Просить суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 5,26 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Красненської сільської ради Артемівського району Донецької області, кадастровий номер 1420985500:01:031:0007, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності та про підтримання позовних вимог (а.с.29). Представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі пояснивши, що [PERSON] був чоловіком матері позивачки і відповідно до заповіту, його наміри були направлені на заповіт земельної ділянки право на яку йому належить відповідно до вказаного державного акту, який замінив собою сертифікат. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечував, вважаючи, що існують законні підстави для задоволення позову. Представник третьої особи в судовому засіданні проти позову теж не заперечував, пояснюючи свою позицію тим, що вважає наявність правонаступництва державного акту сертифікату. Заслухавши пояснення представникві позивача, відповідача, 3-ї особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом установлено, що за заповітом від 14.11.2001 року, посвідченим приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 8681, [PERSON] заповів належне йому право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії РН №136095, виданим ВАТ «Красносільське» на підставі розпорядження №330 від 01.06.2001 року Артемівської районної державної адміністрації Донецької області, [PERSON] (а.с.9). Згідно з довідкою від 26.11.2014 року №1132/03, виданою начальником Відділу Держземагентства в Артемівському районі Донецької області, взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН №136095, виданого ВАТ «Красносільське» на підставі розпорядження №330 від 01.06.2001 року Артемівської районної державної адміністрації Донецької області, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 15.07.2001 року за №15691, [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 5,26 га (а.с.13). Так, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДН 3132056 (а.с.16), виданого 19.09.2005 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 5,260 га, розташованої на території Красненської сільської ради Артемівського району Донецької області, цільове призначення - землі сільськогосподарського призначення, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1420985500:01:031:0007. [INFO] спадкодавець - [PERSON] - помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 03.03.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.8). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). У відповідності до ч.ч.2, 4 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно з п.1 Указу Президента України від 03.12.1999 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки» паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. У пункті 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючим документом при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їх державних актів на право власності на землю. Таким чином, з часу отримання державного акта на право власності на земельну ділянку власник сертифіката на право на земельну частку (пай) набуває статусу власника конкретної земельної ділянки, тобто змінюється предмет права власності. В свою чергу сертифікат на право власності на земельну частку (пай) з цього моменту втрачає чинність. Будучи власником земельної частки (паю) у колективній власності на землю ВАТ «Красносільське» Красненської сільської ради Артемівського району Донецької області, [PERSON] склав заповіт, за яким заповів її позивачці. В подальшому йому було виділено в натурі конкретну земельну ділянку та видано державний акт на право власності на цю земельну ділянку. З огляду на зазначені положення законодавства, земельна частка (пай), що входила до складу спадщини за заповітом, та конкретна земельна ділянка з установленими межами та визначеним місцем розташування є різними об'єктами права власності. Відтак включення права на земельну частку (пай) до складу спадщини за заповітом не призводить до виникнення права на спадкування права власності на земельну ділянку без внесення відповідних змін до заповіту. Саме до такого висновку дійшла колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у своєму рішенні від 27.01.2010 року вказуючи, що з часу отримання державного акта на право приватної власності на землю власник сертифіката на право на земельну частку (пай) набуває статусу власника конкретної земельної ділянки, тобто сертифікат втрачає силу правостановлюючого документу, а тому при наявності державного акту відсутні законні підстави визнавати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом на право на земельну ділянку (пай) за сертифікатом. Оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Outcome: dismissed