Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилалась на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 30.01.1993 року. Від шлюбу мають двох дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Починаючи з 2003 року шлюбні відносини з відповідачем погіршились. Чоловік постійно зловживав алкоголем, проявляв агресію. Їх погляди на спільне проживання та виховання дітей кардинально розійшлися. Протягом більше 14 років вона постійно знаходиться в стресовому стані, чоловік її періодично бив, особливо у стані алкогольного спяніння. Останньою краплею її терпіння стало те, що 24.08.2017 року під час чергового зясування стосунків їй було нанесено тілесні ушкодження та довелось викликати поліцію. Таким чином сімейне життя між ними не склалось. Її терпіння та самоповаги вже не вистачає. Вони мають різні погляди на життя та виховання дітей, що призвело до повної втрати бажання зберегти шлюб. Вважає, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені, примирення неможливе, оскільки сімейне життя не налагоджується тривалий час. В звязку з цим, позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на необдуманість та передчасність звернення позивачки до суду, можливість примирення та налагодження сімейних відносин. Заслухавши пояснення сторін та ї представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 січня 1993 року Новогродівським відділом ЗАГС Донецької області, актовий запис №9. Від шлюбу мають двох дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Частиною 1 ст.24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З огляду на наведенні положення СК України, враховуючи фактичні взаємини подружжя, їх поведінку під час розгляду справи в суді, зокрема категоричну відмову позивачки продовжувати шлюбні відносини з відповідачем, відсутність бажання примиритись та наполягання на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу, який може будуватись лише на паритетних засадах, суперечитиме інтересам позивачки, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище останньої слід відновити на дошлюбне Коржова. Згідно ст.88 ЦПК України слід також стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved