Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить надати дозвіл на перетин лінії зіткнення та виїзд за межі України малолітнього [PERSON] , [INFO] , на місце його постійного проживання у м. Брянка Луганської обл., що знаходиться на території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі та на територію Російської Федерації, у супроводі матері, без згоди батька, під зобов`язання зворотного повернення в Україну строком на три роки з дня набрання законної сили рішенням та дозвіл на виготовлення проїзного документу для малолітнього сина. Представник позивачки в судове засідання не з`явилась, позов підтримала, справу просила розглядати за її відсутності та відсутності позивачки, про що надала суду письмову заяву. Відповідач у письмовій заяві позов визнав, попереджений про наслідки визнання позову, справу просив розглядати за його відсутності. Представник органу опіки та піклування Лисичанської міської ради в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 2010 р. Від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] Позивачка разом із сином проживають у м. Брянка Луганської обл., на території, яка тимчасово не підконтрольна українській владі та у неї є необхідність перетинати межу розмежування в Луганській області і повертатися додому, а також виїжджати до Російської Федерації, де мешкають батьки позивачки, однак відповідач згоди на виїзд малолітнього сина за межі України не надає. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Судовий збір у розмірі 768,40 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved