Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду 13.10.2015 року (згідно з штампом на конверті) із зазначеним позовом, за змістом якого між сторонами 01.11.2003 року був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції м.Запоріжжя, актовий запис №614 від 01.11.2003 року. Сторони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Шлюб між сторонами розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 04.04.2011 року. Позивачка з 11.11.2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Відповідач добровільно не надає матеріальну підтримку, участі у розвитку дитини та піклуванні про її здоровя, вихованні не бере. Позивачка забезпечує дитину самостійно, крім того, виховує ще двоє дітей. Відповідач не повідомляє про місце своєї роботи. На утриманні відповідача знаходиться малолітня дитина, [INFO], від іншого шлюбу. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, судові витрати покласти на відповідача. Під час проведення судового засідання позивач підтримала заявлений позов на підставі викладених в позовній заяві обставин, вважає розмір аліментів, який просить стягнути судовим рішенням, обґрунтованим. Відповідач в судовому засіданні визнав заявлений позов, погоджуючись із розміром аліментів, які просить стягнути позивачка. Додаткових доказів до справи не надав, пояснив, що не має офіційного працевлаштування, підтвердив, що виховує малолітню дитину від іншого шлюбу. Перевіривши матеріали справ, з'ясувавши всі обставини, суд на підставі ч.4 ст. 174 ЦПК України приймає визнання позову, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, внаслідок чого ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.1 ст. 18 Конценції батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ст. 141 СК України врегульовано, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. За змістом ст.51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Право дитини на достатній життєвий рівень врегульовано й ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» N 2402-III від 26.04.2001 року. Суд виходить з правового змісту ч.1 ст. 180, ч. 2 ст. 182, ч.1 ст. 183 СК України, а саме з наявності законодавчо закріпленого обовязку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено, сторони, які перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.11.2003 року по 15.04.2011 року, що підтверджено належними письмовими доказами та визнається сторонами (а.с.4), мають спільну дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 147079 (а.с.5), актовий запис №396 від 15.04.2004 року. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Позов до суду було предявлено позивачкою 13.10.2015 року, що підтверджується штампом на конверті (а.с.9). Сторони перебувають в шлюбі з іншими особами, дитина знаходиться на утриманні позивачки, мешкає разом з нею, що також визнається сторонами та не підлягає додатковому доведенню на підставі ч.1 ст. 61 ЦПК України. Крім того, позивачка займається вихованням ще двої дітей [PERSON], [INFO]., та [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, добровільно не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться її розвитком, не забезпечує матеріально, виховує малолітню дитину від іншого шлюбу. На підставі наведеного суд вважає за доцільне стягувати аліменти з відповідача на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 13.10.2015 року до досягнення дитиною повноліття. За змістом п.3 ч.1 ст. 80, ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 487,20 грн., від сплати яких позивачка була звільнена при предявленні позову до суду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved