Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить стягнути у її користь 3185,06 євро пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.12.2017 по 15.03.2021, згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.07.2009. Позов мотивує тим, що 27.11.2007 рішенням Дрогобицького міськрайонного суду з відповідача в її користь стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 07.10.2007. Оскільки з 2002 року відповідач офіційно перебуває за межами України, в Іспанії, у 2008 році через Міністерство Юстиції відповідні документи передано на виконання в Королівство Іспанія згідно Конвенції про стягнення аліментів за кордоном. 16.07.2009 рішенням Дрогобицького міськрайонного суду, залишеним без змін апеляційною та касаційною інстанціями, розмір аліментів було збільшено до 1/3 частини усіх видів заробітку відповідача. 06.10.2009 дане рішення вступило в законну силу. Оскільки боржник і далі знаходився за межами України, у 2010 році вона повторно через МінЮст передала документи на виконання у Королівство Іспанії. У серпні 2009 року від компетентних органів Іспанії надійшла відповідь, що у квітні 2009 року Державною адвокатурою Валенсії, Іспанія, відповідача повідомлено про необхідність сплачувати аліменти на сина згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 27.11.2007. 18.01.2013 судом першої інстанції Монкада, Іспанія, було визнане і допущене до виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 16.07.2009 про стягнення аліментів на сина та зобов`язано боржника здійснити оплату сум, які він винен як аліменти. Рішення вступило в законну силу і не підлягало оскарженню. Відповідачу було відомо про це рішення, оскільки він намагався оскаржити його до суду вищої інстанції в Іспанії, але скарга була відхилена. У вересні 2013 року відповідач подав до Дрогобицького міськрайонного суду позов про зменшення розміру аліментів, а згодом - позов про оспорювання батьківства, однак, у задоволенні такого судом першої та апеляційної інстанції було відмовлено. 08.02.2021 державним виконавцем Дрогобицького МРВ ДВС Харів М.І. було складено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.12.2017 по 22.06.2018 ( дата повноліття сина), виходячи з середньої зарплати по місцю постійного проживання відповідача - регіон Валенсія , Іспанія, так як боржник у ВП 25780960 особисто підтвердив, що в цей час офіційно не працював, але проживав у регіоні Валенсія ; рішення Дрогобиького міськрайонного суду Львівської області від 16.07.2009 визнане та допущене до виконання на території Іспанії судом першої інстанції Монкада Валенсія Іспанія від 18.01.2013; компетентними органами Іспанії погоджено визначення заборгованості за українським законодавством. Сума заборгованості становить 3185,06 євро. 16.03.2021 розрахунок вступив в законну силу, відповідач його не оскаржував, заборгованість по аліментах не погасив. 06.02.2020 рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з відповідача стягнуто неустойку за прострочення стягнення аліментів згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.07.2009 за період з 06.10.2009 по 01.12.2017. 09.11.2020 рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з відповідача стягнуто неустойку за прострочення стягнення аліментів згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.11.2007 за період з 07.10.2007 по 06.10.2009. Жодне з вищевказаних рішень відповідачем не виконано. Вважає, що відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, вона має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100% заборгованості. Оскільки, згідно поданого розрахунку сума неустойки перевищує 100 % заборгованості, то просить стягнути пеню у розмірі 3185,06 євро, що відповідає сумі заборгованості, та не перевищує 100% заборгованості. Просить стягнути вказану заборгованість у тій валюті в якій була виплачена заробітна плата боржнику, що узгоджується з правою позицією Верховного суду ( справа № 522/4045/13-ц, провадження №61-27716св18). Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Додатково пояснила, що відповідач [PERSON] знав про обов`язок сплати аліментів, оскільки він свого часу звертався з позовом про зменшення їх розміру. Вона мала намір вирішити даний спір в позасудовому порядку, зокрема, пропонувала відповідачу відмовитися від батьківських прав задля відмови нею від будь-яких майнових претензій. Натомість, останній з 2013 року подав до суду близько п`ятнадцяти позовів, в тому числі, оспорювання батьківства, касаційних скарг, у задоволенні яких йому було відмовлено. Також, останній мав можливість сплачувати аліменти на рахунок виконавчої служби, однак свідомо ухиляється від цього. Відповідачем не надано жодного документа на підтвердження неможливості сплати ним аліментів та про відсутність його вини у виникненні заборгованості, а тому просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. Третя особа - державний виконавець Дрогобицького міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) Харів Марта Ігорівна в судове засідання не з`явилась, причин неявки не повідомила, хоча належним чином була повідомленою про час та місце судового засідання. Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов`язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони. Згідно правил ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вище викладене, суд ухвалив завершити розгляд справи у відсутності відповідача, за наявними у матеріалах справи доказами. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Як вбачається з рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.11.2007 у справі №2-3609/2007, задоволено позов [PERSON] та вирішено стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.10.2007 до досягнення дитиною повноліття. Згідно з рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16.07.2009 у справі №2-123/09, розмір аліментів, що стягуються вищевказаним рішенням суду від 27.11.2007, змінено з ј частини всіх видів його заробітку на 1/3 частину всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 06.10.2009 апеляційну скаргу представника відповідача [PERSON] відхилено, а згадане рішення про збільшення розміру аліментів залишено без змін. З розрахунку заборгованості по аліментах від 08.02.2021 у ВП № 25780960 вбачається, що такий складений державним виконавцем Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління юстиції у Львівській області Харів М.І. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-123/09, виданого 23.09.2009 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення аліментів з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 06.10.2009 і до досягнення дитиною повноліття. Боржнику [PERSON] нарахована заборгованість зі сплати аліментів до вказаного виконавчого документа за період з 17.12.2017по 22.06.2018 станом на 22.06.2018 в сумі 3185,06 євро. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною відповідача відзиву на позов не подано, не надано належних та допустимих доказів про відсутність заборгованості по сплаті аліментів та відсутність його вини у виникненні вищевказаної заборгованості, не здобуто таких і під час розгляду справи. Разом з тим, зважаючи на оскарження відповідачем рішення суду від 16.07.2009, [PERSON] достеменно було відомо про збільшення розміру аліментів та період їх стягнення. Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що у виникненні заборгованості зі сплати аліментів наявна вина відповідача, а тому є підстави для стягнення з нього на користь позивачки неустойки (пені) за прострочення їх сплати. Частиною першою статті 196 Сімейного кодексу України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно розрахунку пені по сплаті аліментів згідно розрахунку заборгованості від 08.02.2021 сума пені за період 01.01.2018 по 16.03.2021 становить 35248,67 євро, однак позивач просить стягнути 3185,06 євро, що відповідає вимогам ст. 196 СК України і не перевищує 100% розміру усієї заборгованості, а тому вимоги позивачки є підставними та підлягають задоволенню. Поряд з тим, пунктом шостим частиною першою статті 264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, зважаючи на те, що задоволенню підлягають вимоги щодо стягнення з відповідача 3185,06 євро, то з останнього слід стягнути в користь держави судовий збір в розмірі одного відсотка від суми пені, тобто, 1073 грн (3185,06 євро/100 х 33,68 грн (за курсом НБУ станом на 27.05.2021) = 1073 грн.).

Outcome: approved