Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Брусицької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON], про визнання рішення Брусницької сільської ради від 22.12.2017 року за №501-20/17 недійсним, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 23.05.2009, виданого Кіцманською державною нотаріальною конторою, їй на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Діброва, провулок І. Франка, 4, Кіцманського району Чернівецької області. Рішенням Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області за №225-09/16 від 24.10.2016 року 9-ої сесії 7-го скликання затверджено акт комісії «Про обстеження земельної ділянки [PERSON], щодо встановлення межового знака із сусідніми землекористувачами [PERSON] та [PERSON] в с.Діброва». Вказує, що 17.08.2017 року складено акт прийому - передачі межових знаків на зберігання та погодження меж земельної ділянки. Зазначає, що на підставі вище вказаного рішення сільської ради позивачка звернулась до ПП «Укрспецзем», який виготовив технічну документацію із землеустрою щодо відновлення (встановлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в с. Діброва, провулок І. Франка, 4, Кіцманського району Чернівецької області. 24.11.2017 року позивачка [PERSON] отримала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Разом з тим, позивачка зазначає, що рішенням 9 сесії 7-го скликання Брусницької сільської ради від 22.12.2017 року за №501-20/17 їй відмовлено в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд у звязку з тим, що допущено технічні помилки щодо меж; рекомендовано розробнику технічної документації із землеустрою здійснити зміни меж у технічній документації, а саме: встановити прохід шириною 1 м. до криниці; встновлено сервітут, а саме: на період ремонту будівлі [PERSON] надати безперешкодне право на встановлення конструкцій риштовки на земельній ділянці [PERSON] на відстані від будови [PERSON] Позивачка вважає, що рішення Брусницької сільської ради від 22.12.2017 року за №501-20/17 є недійсним, а тому звернулась з вказаним позовом до суду. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позові. Представник Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області землевпорядник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме погодився з тим, що сесія сільської ради не уповноважена була встановлювати сервітут відносно частини спірної земельної ділянки на період ремонту будівель позивачки. Однак, вважає правомірною відмову [PERSON] у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд у звязку із допущеною технічною помилкою щодо меж. Вказав, що господарство, яке успадкувала позивачка після смерті чоловіка є «баМтьківщиною» померлого чоловіка [PERSON] та його братів [PERSON], [PERSON] і [PERSON] Зазначив, що спірним доступом до криниці (копанки) користувалися ще батьки [PERSON] та продовжують при необхідності користуватися їх сини [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вказав, що технічно виправити помилку щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,25 га якою користується позивачка, при встановленні 1 м. проходу до криниці (копанки) можливо без зміни площі, оскільки зміниться тільки конфігурація ділянки. Третя особа [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні вказали, що позовні вимоги не визнають, оскільки доступ до копанки з споконвіку був вільним для всіх братів [PERSON], крім того [PERSON] вказав, що не заперечує проти того, щоб межовий знак від господарської будівлі [PERSON]М був встановлений на відстані 1м, однак наполягає на встановлені вільного проходу до криниці (копанки) шириною в 1м. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні надали покази аналогічні показам землевпорядника Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області [PERSON] та вказали, що спірну копанку вони облаштовували ще з покійним батьком на його земельній ділянці і при необхідності всі брати користувалися нею. Наполягали на подальшому вільному доступі до копанки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що працював агрономом-бригадиром в колгоспі, також надав покази аналогічні показам свідків [PERSON] та [PERSON], вказавши, що спірною копанкою користувалися всі, ще коли на спірній земельній ділянці був колгоспний сінокіс. Крім того, позивачка [PERSON] в судовому засіданні під час зясування обставин справи особисто погодилась на запропоновану пропозицію [PERSON] щодо встановлення на відстані 1м. межового знаку від її господарської будівлі та погодилась на встановлення вільного проходу до криниці (копанки) шириною в 1м. Суд, заслухавши учасників судового процесу, допитавши свідків, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину ВМС/845075, виданого 23.05.2009 року Кіцманською держнотконторою, реєстр №1-1241, є власником житлового будинку, 1983 року побудови, за адресою: с. Діброва, провулок І. Франка, 4, Кіцманського району Чернівецької області. (а.с.9) Розглянувши заяву [PERSON] та акт обстеження від 23.08.2016 р. у складі комісії : землевпорядника сільської ради [PERSON], депутатів сільської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON] «Про обстеження земельної ділянки [PERSON] щодо встановлення межового знака із сусідніми землекористувачами [PERSON] та [PERSON] в с. Діброва», рішенням 9 сесії 7-го скликання Брусницької сільської ради № 225-09/16 від 24.10.2016 року «Про затвердження акта по обстеженню земельної ділянки [PERSON]М.», вирішено: затвердити акт комісії, та рекомендувати землевпорядній організації внести зміни в землевпорядну документацію із землеустрою згідно акта комісії, виготовити та видати правовстановлюючий документ на право власності на земельну ділянку в с. Діброва без врахування підпису сусідів: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). На підставі вказаного рішення [PERSON] звернулась до ПП «Укрспецзем» для виготовлення технічної документації, яку на замолення позивачки виготовлено 17.06.2017 року (а.с.11). Рішенням 9 сесії 7-го скликання Брусницької сільської ради від 22.12.2017 року за №501-20/17 [PERSON] відмовлено в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з у звязку з тим, що допущено технічну помилку щодо меж. Пунктом 2 вказаного рішення рекомендовано розробнику технічної документації із землеустрою здійснити зміни меж у технічній документації, а саме: встановити прохід шириною 1 м. до криниці. (а.с.15) Крім того, пунктом 3 вказаного рішення сесія сільської ради встновлює сервітут, а саме: на період ремонту будівлі [PERSON] надати безперешкодне право на встановлення конструкцій риштовки на земельній ділянці [PERSON] на відстані від будови [PERSON] 1,5м. (а.с.15). Вказаним рішенням також рекомендовано матеріали технічної документації із внесеним змінами меж подати на чергове засідання сесії та покласти контроль за виконанням вказаного рішення на землевпорядника [PERSON] та постійну комісію з питань сільського господарства та охорони навколишнього середовища. (а.с.15) У даному позові заявлено вимогу про визнання недійсним рішення Бруницької сільської ради від 22.12.2017 року за №501-20/17. Статтею 19 Конституції України\~передбачено, що органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. За змістом статей\~116,\~118 ЗК України\~громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності, у тому числі в порядку безоплатної приватизації, за рішенням органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до\~статті 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах законності. Стаття 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»\~ визначає компетенцію сільських, селищних, міських рад, зокрема щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Такі питання мають вирішуватись виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради (пункт 34 частини 1 статті 26). Частиною третьою\~статті 158 ЗК України\~визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. За змістом\~статті 198 ЗК України\~погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці, як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Згідно зі\~статтею 55 Закону України «Про землеустрій»\~встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних та картографічних матеріалів. Межі земельної ділянки в натурі закріплюються межовими знаками встановленого зразка, крім того, межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам. Згідно з частиною десятою\~статті 123 ЗК України\~рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва. За змістом пункту 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої\~наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376,\~закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем\~у присутності\~власника (користувача) земельної ділянки,\~власників (користувачів) суміжних земельних ділянок\~або уповноваженою ним (ними) особою. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому\~ЗК України (частина друга\~\~\~статті 50 Закону України «Про землеустрій»). Згідно з пунктом 2.1 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 року № 43, роботи зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою виконуються в такій послідовності: підготовчі роботи; встановлення (відновлення) в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки; складання кадастрового плану земельної ділянки; заповнення бланка державного акта. Тобто, погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками (користувачами) є обов'язковим при виділенні земельної ділянки у власність. Акт погодження меж земельної ділянки є складовою частиною технічної документації, на підставі якої орган місцевого самоврядування, реалізуючи власну компетенцію, приймає рішення про передачу громадянам безоплатно земельних ділянок у власність. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: с. Діброва, провулок І. Франка, 4, Кіцманського району Чернівецької області, який знаходиться на території Брусницької сільської ради. Третя особа [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: с. Діброва, провулок І. Франка, 2, Кіцманського району Чернівецької області, який також знаходиться на території Брусницької сільської ради та є суміжним із господарством [PERSON], що підтверджується договором дарування від 20.02.2006 року (а.с.55), та схематичним планом (а.с.50). У довідці №734 від 27.03.2018 виданій виконавчим комітетом Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області зазначено, що за [PERSON] обліковується земельна ділянка площею 0,50 га, згідно геодезичної зйомки фактично розмір площі становить 0,4697 га в т.ч. 0,2441 га для ОЖБ та господарських будівель та споруд, 0,2256 га для ведення ОСГ (а.с.49). Як вбачається з письмових пояснень третьої особи [PERSON] та підтверджується наявними в матеріалах справи заявами останнього до Брусницької сільської ради, він звертався до виконачого комітету із проханням врахувати при погодженні та установленні меж, що парник належний [PERSON] розміщений з захопленням двох метрів його земельної ділянки та призупинити приватизацію земельної ділянки [PERSON], оскільки їх земельні ділянки є суміжними та накладаються одна на одну. (а.с.44, 45) Відповідно до частини другої\~статті 152 ЗК України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист земельних прав - це передбачені законом способи охорони цих прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Зважаючи, що при виділенні земельної ділянки [PERSON] та виготовленні технічної документації на земельну ділянку не було погоджено межі земельної ділянки з сусідами, затвердження такої технічної документації є неможливим. Таким чином, Брусницька сільська рада Кіцманського району Чернівецької області ухвалюючи\~\~вказане рішення діяла в межах своєї компетенції, які визначені\~статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування». Тобто, суд приходить до висновку, що вказане рішення сільської ради в частині відмови в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з у звязку з тим, що допущено технічну помилку щодо меж та рекомендації розробнику технічної документації із землеустрою здійснити зміни меж у технічній документації, а саме: встановити прохід шириною 1 м. до криниці є законним. У звязку з чим суд рахує, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Щодо заявленої в позові вимоги про визнання рішення недійсним в частині пункту 3 щодо встановлення сервітуту, а саме: на період ремонту будівлі [PERSON] надати безперешкодне право на встановлення конструкцій риштовки на земельній ділянці [PERSON] на відстані від будови [PERSON] 1,5м, суд зазначає наступне. Відповідно до\~ст. 98 ЗК України\~право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Земельний сервітут здійснюється способом найменш обтяжливим для власника земельної ділянки. Статтею 99 ЗК України\~визначено види права земельного сервітуту. Перелік, зазначений в даній статті, не є вичерпним. Відповідно до\~ст. 401 ЦК України\~право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Згідно зі\~ст. 403 ЦК України\~сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном, а збитки, завдані власникові (володільцеві) земельної ділянки або іншого нерухомого майна, особою, яка користується сервітутом, підлягають відшкодуванню на загальних підставах. Відповідно до ч. 1\~ст. 404 ЦК України\~право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Згідно з ч. 1\~ст. 99 ЗК України\~вимагати встановлення земельних сервітутів можуть власники або землекористувачі земельних ділянок. Згідно зі\~ст. 100 ЗК України\~земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У п. 22-2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~роз'яснено, що види земельних сервітутів, які можуть бути встановлені рішенням суду, визначені\~статтею 99 ЗК України\~і цей перелік не є вичерпним. Встановлюючи земельний сервітут на певний строк чи без зазначення строку (постійний), суд має враховувати, що метою сервітуту є задоволення потреб власника або землекористувача земельної ділянки для ефективного її використання; умовою встановлення є неможливість задовольнити такі потреби в інший спосіб, і в рішенні суд має чітко визначити обсяг прав особи, що звертається відносно обмеженого користування чужим майном. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, земельний сервітут встановлено рішенням Брусницької сільської ради від 22.12.2017 року навіть без вимоги [PERSON] про встановлення такого. Таким чином, Брусницька сільська рада Кіцманського району Чернівецької області ухвалюючи\~\~22 грудня 2017 року спірне рішення, а саме пункт 3, діяла за межами своєї компетенції, у звязку з чим суд рахує, що позовні вимоги в частині скасування пункту третього оскаржуваного рішення 9 сесії 7 скликання Брусницької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області є обгрутованими, та такими, що підлягають до задоволення, оскільки такий висновок ґрунтується на зібраних у справі доказах, які оцінені судом в ході розгляду справи на підставі їх всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, як кожного окремо, так і у їх сукупності. З огляду на вищевикладене, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. На підставі ст.ст. 317, 319, 321, 328, 330, 334 ЦК України, ст.ст.12, 116,118 122, 123,126, 158,198 ЗК України,

Outcome: partial