Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що 28.08.2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від даного шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що діти включаючи дитину до трьохрічного віку, перебувають на її утриманні, а сама позивачка потребує матеріальної допомоги від батька. Вважає, що матеріальний стан чоловіка є задовільний і він може сплачувати аліменти на її утримання до досягнення молодшою донькою трирічного віку, як того вимагає закон. Просить стягувати з відповідача на її користь 1/6 частку від доходу відповідача на її утримання до досягнення малолітньою донькою трирічного віку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю. Судові витрати просить покласти на відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Відповідно до ст. 200 ч.3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як зазначено у ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що позов підлягає до задоволення за таких підстав. Із свідоцтва про шлюб (а.с.8) встановлено, що сторони 28.08.2010 року зареєстрували шлюб. Відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 7,9) встановлено, що сторони зазначені батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно довідки виконавчого комітету Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області (а.с. 10) встановлено, що [PERSON] проживає [ADDRESS] спільно із дочками - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789 ХІІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. У відповідності з ч.ч.2, 4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ненадання відповідачем у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дружини, з якою проживає дитина, є підставою для задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним позов задовольнити і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частки доходу відповідача до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трирічного віку, оскільки позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не має доходу і потребує матеріальної допомоги від чоловіка, який є працездатним і має можливість надавати матеріальну допомогу. Враховуючи те, що позов підлягає до задоволення, тому з відповідача на підставі ст.141 ЦПК України на відповідний рахунок необхідно стягнути судовий збір в сумі 768,40 гривень.

Outcome: approved