Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача з вимогою дострокового розірвання договору оренди землі, укладеного 01.10.2014 року між позивачкою та відповідачем на земельну ділянку [NUMBER] площею 13,71га та земельну ділянку [NUMBER] площею 5,72га. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачка зазначила, що 01.10.2014 року між нею та [PERSON] укладений договір оренди належних їй земельних ділянок, які розташовані на території Благодатненської селищної ради, строком на 49 років. Згідно п.9,10 Договору орендар зобов'язаний був виплатити їй орендну плату в розмірі 100 000 гривень за дві ділянки одразу після підписання оренди. Однак відповідач не сплатив зазначену суму в повному обсязі, чим порушив умови договору. Вказуючи, що такими діями відповідач грубо порушив її права, не виконав покладені на нього договором оренди обов'язки, просила достроково розірвати договір оренди та зобов'язати відповідача повернути земельні ділянки позивачці в належному стані У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Лісодід О.В. на заявлених позовних вимогах наполягали, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяви. Крім того зазначили, що примірник договору оренди від 01.10.2014 року позивачка не отримувала. Гроші, обумовлені в договорі оренди, вона не отримувала. Дійсно, позичала грошові кошти у співвласника магазину , де вона працювала - [PERSON] на лікування 20450 гривень. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його присутності, за участю представника - адвоката Мирошникова Р.А. Представник відповідача в судовому засідання позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідачем позивачці виплачена орендна плата в сумі 50 000 гривень, з яких 20 000 гривень вона отримала грошима, 30 000 гривень, за домовленістю, товарами. Плата внесена в установлені строки. Умови договору відповідач виконуються, тому немає підстав для дострокового розірвання договору оренди. Суд, вислухавши пояснення, дослідивши та проаналізувавши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі-ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно частини 4 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статті 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди. У відповідності до вимог статтей 18, 20 Закону ( в редакції, що діяла на момент укладення Договору) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Позивачка на підставі рішення Волноваського районного суду Донецької області від 07.08.2014 року (справа № 221/2955/14-ц) є власницею двох земельних ділянок : [NUMBER] площею 13,71га та земельної ділянки [NUMBER] площею 5,72га. Судом встановлено, що 01.10.2014 року між позивачкою та відповідачем укладений Договір оренди на земельну ділянку [NUMBER] площею 13,71га та земельну ділянку [NUMBER] площею 5,72га. Договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.12.2014 року, на земельну ділянку [NUMBER] площею 13,71га за номером 8114081, на земельну ділянку [NUMBER] площею 5,72га за номером 8113604. Згідно Договору, орендодавець, яким в даному випадку є позивачка, передала орендареві - відповідачу вказані земельні ділянки строком на 49 років, тобто до 11.12.2063 року. Орендна плата склала 50000 гривень за весь період оренди. Як встановлено в судовому засіданні з оглянутої розписки про отримання грошових коштів, позивачка в вересні 2014 року отримала 20450 гривень від співвласника магазину [PERSON] за умови укладання договору оренди з [PERSON] щодо належних їй на праві власності земельних ділянок. Крім того, отримання всієї суми, обумовленої договором, підтверджено висновком старшого інспектора Волноваського відділу поліції ГУ НП в Донецькій області від 18.04.2016 року за результатами перевірки заяви [PERSON]. Згідно висновку, встановлено, зокрема, що [PERSON] виплатив [PERSON] орендну плату в сумі 50000 гривень, що підтверджено розпискою про отримання грошей, поясненнями свідків [PERSON], [PERSON] Вказаний висновок, зі слів [PERSON], нею отриманий та оскаржений не був. До того ж, в договорі оренди від 01.10.2014 року , укладеному між сторонами, чітко не прописано термін , порядок та суму сплати орендної плати за дві земельні ділянки. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно роз'яснень, викладених у правовій позиції Верховного Суду України у справі № 6-116 цс 13, яка згідно ст. 360 -7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами під час розгляду справ, положення закону п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, які регулюють спірні правовідносини, вимагають систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди. З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що обставини, зазначені позивачем, не можуть бути підставою для розірвання зазначеного Договору оренди землі, позивачкою не надано суду достатніх, об»єктивно підтверджених доказів щодо неотримання орендної плати, несплата орендної плати відповідачем спростована поясненнями самої позивачки та наданими відповідачем доказами, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку з його необґрунтованістю. На підставі викладеного, статей 526, 629, 651 ЦК України, 141 ЗК України, 1, 13, 18, 20, 32 Закону України «Про оренд землі» та

Outcome: dismissed