Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивачка звернулась до Жовтоводського міського суду з даним позовом та просить постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 550 грн., щомісячно на утримання доньки [PERSON] [INFO] з усіх видів його доходів та заробітків до повнолітнього віку дитини. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з відповідачем по справі з 30.08.1997 року по 21.11.2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі, від якого народилася донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати разом в одному житловому приміщенні. Однак, відповідач не надає їй достатньої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки [PERSON]. Також зазначила, що відповідач не харчується з позивачкою та донькою, не купує продуктів харчування додому, не надає коштів на придбання донці продуктів харчування, одягу, взуття. Матеріальним утриманням доньки вона опікується самостійно. Окрім цього, відповідач відмовляється нести витрати пов'язані із утриманням житла, в якому продовжує бути зареєстрований. Відповідач за станом здоров'я працездатний, не має інших утриманців, не сплачує аліменти на користь третіх осіб на утримання інших дітей, а тому вважає, що останній може та зобов'язаний надавати їй матеріальну допомогу на утримання їх спільної доньки [PERSON]. Позивачка, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася. У письмовій заяві позов підтримала в повному обсязі та просила розглянути справу без її участі. Відовідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову в повному обсязі. При цьому позивач зазначив, що дійсно з 30.08.1997 року по 21.11.2012 року перебував в зареєстрованому шлюбі з позивачкою по справі, від якого народилася донька [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати разом в квартирі [ADDRESS]. Донька навчається в СШ №3 у 10 класі. Колишня дружина знаходиться на заробітках у Москві, приїздить 2-3 рази на рік на 2 тижні. Він сам опікується матеріальним утриманням доньки [PERSON], купує харчування, одяг, оплачує сніданки у школі, репетитора, комунальні послуги. Жінка фактично з ними не живе з 2009 року. [PERSON], [INFO] в судовому засіданні пояснила, що їй 16 років, навчається в СШ №3 у 10 класі. Живе разом із татом, харчується, одягається за татов рахунок. Мати приїздить 1 раз на чотири місяці, коли приїжджає то також купує їй одяг. Тато її ні в чому не обмежує, годує, усе купує, платить за навчання. Фактично вона живе із татом бо мама у весь час на заробітках у Москві. Мама іноді передає їм кошти. Суд, вислухавши пояснення відповідача, врахувавши думку неповнолітньої доньки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Закон - ст. ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України - встановив таке: - Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. - За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. - Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде утримуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні із досліджених копії судового рішення про розірвання шлюбу, свідоцтва про народження, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка навчається в 10 класі у СШ №3 та мешкає разом із батьком в квартирі [ADDRESS] /а.с.5,6,8/. Мати у весь час знаходиться на заробітках у Москві, фактично з ними не живе з 2009 року. Судом також встановлено, що відповідач сам опікується матеріальним утриманням доньки [PERSON], купує харчування, одяг, оплачує сніданки у школі, репетитора, а також комунальні послуги. Таким чином, із аналізу наданих сторонами суду доказів, суд приходить до висновку, що відповідач фактично самостійно опікується матеріальним становищем доньки, купує харчування, одяг, оплачує шкільні потреби дитини, репетитора. Жодного із перелічених фактів позивачкою не спростовано жодними доказами, у той час, як ст. 60 ЦПК України визначила, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на приведену правову аргументацію, підстав для задоволення позову суд не знаходить. На підставі викладеного,

Outcome: approved