Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] свої змінені кінцеві вимоги обґрунтовує тим, що з 10.08.2005 р. на законних підставах , згідно ордера за № 17 від 08.09.2005 р. і виданого ПАТ « Насосенергомаш «, вселилась і постійно мешкає у кімнаті [ADDRESS]. Зазначений гуртожиток на даний час є об»єктом права комунальної власності територіальної громади м. Суми відповідно до рішення Сумської міської ради за № 549-МР від 24.09.2003 р. « Про надання згоди на прийняття в комунальну власність територіальної громади м. Суми гуртожитків ВАТ « Сумський завод « Насосенергомаш « , а також рішення виконкому Сумської міської ради за № 167 від 21.03.2006 р. « По затвердження актів приймання-передачі у комунальну власність територіальної громади м. Суми житлового фонду ВАТ « Сумський завод « Насосенергомаш « . Мешкає у кімнаті і яка є ізольованим жилим приміщенням - одна, інші особи у ньому не зареєстровані, заборгованості нарахованих їй коштів по сплаті комунальних послуг, за користування житлом не має. Так як фактично проживаючи у кімнаті гуртожитку виконує всі обов»язки наймача, то вважає, що відповідно до вимог ст. ст.61 63 ЖК України та які передбачають, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму і предметом якого є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення та що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний житловий будинок , має право на укладання з власником житла договору найму. З даною заявою звернулась 18.03.2014 р. до Сумської міської ради, на що їй відмовлено з тих підстав, що є наймачем тільки ліжко-місця , що не може бути предметом договору найму. А тому з метою захисту своїх житлових прав просить ухвалити рішення, яким : -визнати за нею, [PERSON], право користування житловим приміщенням - всією кімнатою за [ADDRESS] ; - визнати її наймачем всієї зазначеної вище кімнати, з зобов»язанням власника житла укласти з нею договір найму жилого приміщення / а.с.35-38/. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свої заявлені вимоги підтримала у повному обсязі з зазначених вище підстав і додатково пояснила, що поняття «ліжко-місця» житлове законодавство України не містить, а вселялась до гуртожитку на вільну жилу площу. Також займаючи окрему ізольовану кімнату гуртожитку та який є власністю територіальної громади м. Суми, має право на укладання з нею окремого договору найму, що дасть можливість використати своє право на приватизацію займаного житла у відповідності до вимог Закону України « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків «. Представник Сумської міської ради як відповідача, а також виконкому Сумської міської ради як співвідповідача Коров»яковська О.А. , представник ТОВ « Керуюча компанія « Коменерго - Суми « Фоміна І.В. позов [PERSON] не визнали з тих підстав, що право позивачки на проживання у кімнаті гуртожитку ніким не оспорюється , де вона займає не всю кімнату, а тільки ліжко-місце, що не може бути предметом окремого договору найму. Суд, вислухавши доводи сторін, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. 1. Відповідно до вимог ст. ст. 61, 63 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією і наймачем - громадянином, на ім»я якого видано ордер. Предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний житловий будинок. Відповідно до вимог п.п.9,10,12,38 « Примірного положення про гуртожитки « і що є чинним до цього часу / затв. постановою Ради Міністрів України від 03.06.1986 р. за № 208 /, жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємств, установ, організацій чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Ордер видається лише на вільну жилу площу, яка надається в розмірі не менше 6 кв. м. на одну особу. Плата за користування жилою площею у приміщеннях, що знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках, провадиться за встановленими ставками. Витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується. Громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати /тарифах /, встановлених для будинків держаного та громадського житлового фонду. Відповідно до вимог ст. 1, ч.1 ст. 4, п.5 ст. 5, ч.2 і ч. 3 ст. 9 Закону України « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків « від 04.09.2008 р. з наступними змінами, сфера цього закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше 5-ти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають в них. Громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Після прийняття гуртожитку у власність територіальної громади, місцева рада приймає в межах своєї компетенції рішення щодо подальшого його використання: залишити цілісний майновий комплекс у статусі « гуртожитку « та дозволити приватизацію житлових і не житлових приміщень; надати цілісному майновому комплексу статус « соціального житла « та не дозволити приватизацію його жилих приміщень. Виконавчий орган відповідної місцевої ради на підставі рішення ради про надання соціального житла мешканцям гуртожитку, на яких поширюється дія цього Закону, видає згідно з чинним законодавством ордер, який є підставою для вселення до соціального житла. Перед вселенням у надане соціальне житло укладається договір про найм такого житла і який укладається між органом місцевого самоврядування або уповноваженим ним органом. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] на законних підставах , згідно ордера за № 17 від 08.09.2005 р. і виданого ПАТ « Насосенергомаш «, вселилась, зареєструвалась і постійно мешкає у кімнаті [ADDRESS]. Зазначена обставина підтверджується копією ордера на вселення до житла, довідкою з місця реєстрації і проживання / а.с. 16, 17 /. Як зазначено в ордері , позивачка вселялась до кімнати з правом зайняти « ліжко-місце « , хоча такого поняття як «ліжко-місце» ЖК України, Примірне положення про гуртожитки не містить, бо вселення до кімнати гуртожитку повинно здійснюватись на вільну житлову площу, в розмірі не менше 6 кв. м. на одну особу. Відповідно до рішення Сумської міської ради за № 549-МР від 24.09.2003 р. « Про надання згоди на прийняття в комунальну власність територіальної громади м. Суми гуртожитків ВАТ « Сумський завод « Насосенергомаш « , надано згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади [ADDRESS] і по вул. Супруна, 26 у м. Суми / а.с. 5 /. Рішення виконкому Сумської міської ради за 167 від 21.03.2006 р. « По затвердження актів приймання-передачі у комунальну власність територіальної громади м. Суми житлового фонду ВАТ «Сумський завод « Насосенергомаш « , затверджені акти приймання -передачі в комунальну власність територіальної громади [ADDRESS] і по вул. Супруна, 26 м. Суми. / а.с. 6-12 /. Встановлено також, що [PERSON] зареєстрована у кімнаті за [ADDRESS] сама, інші особи житлом не користуються , заборгованості по сплаті нарахованих їй комунальних послуг не має і що підтверджується довідкою ТОВ « Керуюча компанія « Корменерго-Суми , а також ця обставина сторонами у судовому засіданні не оспорювалась / а.с. 11 /. Позивачка вважаючи, що фактично проживаючи у кімнаті гуртожитку виконує всі обов»язки наймача і відповідно до умов ст. ст.61, 63 ЖК України має право на укладання з нею окремого договору найму, звернулась з таким проханням до Сумської міської ради. Однак листом Управління обліку, розподілу та приватизації житла від 19.03.2014 р. їй відмовлено , бо є наймачем «ліжко-місця», що не може бути предметом договору найму / а.с. 18 /. Так як [PERSON] проживає у кімнаті сама , що у судовому засіданні не оспорювалось, вона має право на користування всією її житловою площею , з нарахуванням витрат за комунальні послуги по ставках квартирної плати /тарифах / і встановлених для будинків держаного та громадського житлового фонду, виходячи з займаної житлової площі, з правом на приватизацію займаного житла у відповідності до вимог Законів України «« Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків « , «Про приватизацію державного житлового фонду «. 2. Що стосується вимог позивачки про визнання її наймачем всієї кімнати за [ADDRESS], з укладанням окремого договору найму на жиле приміщення, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Хоча будинок по [ADDRESS] і прийнятий у комунальну власність територіальної громади м. Суми , однак орган місцевого самоврядування не змінив його статус як цілісного майнового комплексу і це житло на даний час має статус гуртожитку. А укладання з особами, які проживають у кімнатах гуртожитку, окремих договорів найму житловим законодавством України не передбачено, крім випадку, коли статус гуртожитку змінений на статус « соціального житла « та користування яким передбачає укладання такого договору найму, згідно вимог ст. 9 Закону України « Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків « від 04.09.2008 р. Тому ці вимоги задоволені бути не можуть.

Outcome: partial