Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, під час розгляду справи уточнивши позов, остаточно зазначила, що наказом №50-к від 08.04.2013 року директором технікуму їй було винесено догану, з якою вона не згодна та вважає її безпідставною. Підставами винесення догани стало неповне проведення нею заняття 20.03.2013 року в групі ОР-31, відмова від бесіди з директором коледжу, відсутність частини робочого дня 12.03.2013 року на робочому місці та неприсутність на засіданні педагогічної ради 27.03.2013 року, порушення наказу міністерства про заборону користуватись мобільним телефоном під час навчального процесу. Вважає, що відповідач свідомо перекрутив викладені в наказі обставини, щоб підтасувати їх під догану, проігнорувавши її пояснення та надані докази поважності причин відсутності на роботі. 20.03.2013 року вона повністю провела заняття, яке записала до навчального журналу, про що свідчать пояснення деяких студентів та запис у вахтовому журналі про залишенню нею технікуму о 15-14 г. В судовій повістці секретар судового засіданні проставив час присутності в суді, виходячи із часу призначення судового засідання, яке насправді почалось на час пізніше, про що вона зазначила в пояснювальній записці. З доповідної [PERSON] витікає, що вона не користувалась мобільним телефоном під час навчального процесу, тому не порушувала наказ міністерства освіти №420від 24.05.2007 року. Не відповідає дійсним обставинам і акт, складений 23.03.2013 року про відмову її бути присутньою на бесіді з директором. Свої пояснення щодо подій вона виклала в своїх пояснювальних на ім'я директора, додавши до них виправ дальні документи. Вона боїться відвідувати бесіди, під час яких директор поводиться з нею брутально, не вислуховує її відповіді, погрожує їй та принижує у присутності співробітників. Безпідставними є посилання на неповажність причин її відсутності на роботі 12.03.2013 року з 10-30 г. до кінця робочого дня, оскільки вона перебувала на допиті у слідчого, про що свідчить повістка. Неправомірною підставою для винесення догани є відсутність її на педагогічній нараді 27.03.2013 року, оскільки на кожному засіданні педради відсутні не менше, ніж четверть педагогічного складу. Є викладачі, які не відвідують педраду зовсім. Те, що об'ява про засідання педради була вивішена заздалегідь вона не заперечує. Але дата її призначення була іншою в - лютому місяці. Ця дата припадала на той час, коли вона перебувала на лікарняному. Проте, що засідання педради було перенесено на березень, її не повідомили та оголошення не було вивішено. В зв'язку з цим, позивачка просила суд визнати догану 08.04.2013 року неправомірною та скасувати її. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засідання позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що Державний вищий навчальний заклад «Національний гірничий університет» не є суб'єктом трудових правовідносин з [PERSON] та вищестоящим органом, який має повноваження щодо скасування наказів директорів технікумів та коледжів. В призначене на 23.01.2014 року судове засідання представник відповідача не з'явився, про причини неявки не повідомив. Представник третьої особи в судовому засіданні проти заперечував та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на необгрунтованість доводів позовної заяви та, в свою чергу, обгрунтоване притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності за систематичне порушення трудової дсиципліни. Заслухавши пояснення позивачки, заперечення представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову за наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що наказом директора Автотранспортного технікуму Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» Беседіна В.Л. №50-к від 08.04.2013 року завідуючому навчальної лабораторії та викладачу-суміснику [PERSON] було оголошено догану за систематичне порушення трудової дисципліни. Згідно тексту наказу вбачається, що підставою для його винесення стало те, що 20.03.2013 року [PERSON] на 30 хв. раніше відпустила з занять групу ОР-31, не попередивши про це адміністрацію технікуму та записавши в навчальному журналі повне заняття; розмовляла в 1403- г. на заняття по телефону, чим порушила наказ Міністерства освіти та науки України №420 від 24.05.2007 року про заборону використання мобільних телефонів під час навчального процесу; 23.03.2013 року об 11-00 г. була запрошена на бесіду до директора технікуму, яке проігнорувала; 12.03.2013 року пішла з роботи о 10-30 г. не попередивши адміністрацію та до кінця робочого дня не повернулась; 27.03.2012 року не була присутня на педагогічній нараді. Відповідно до ст.3 КЗпПУ законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст.21 КЗпПУ трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст.139 КЗпПУ працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ч.1 ст.147 КЗпПУ за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Відповідно до ст.147-1 КЗпПУ дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Відповідно до ст.148 КЗпПУ дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Автотранспортний технікум Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» відповідно до пп.1.9.1 п.1 статуту Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» та пп.1.2 п.1 Положення про діяльність Автотранспортного технікуму є структурним підрозділом Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» без права юридичної особи, має свої печатки, штампи, рахунку в Державному казначействі, веде бухгалтерську та статистичну звітність. Керівництво технікумом здійснює директор. Відповідно до п.4.1 п.4 Положення управління технікумом здійснюється на основі принципів автономії та самоврядування; розмежування обов'язків, повноважень та відповідальності власника, органів управління вищою освітою, керівництва технікуму та його структурних підрозділів. Відповідно до пп.4.2 п.4 Положення автономія та самоврядування технікуму реалізується відповідно до законодавства і передбачають право, зокрема, приймати на роботу педагогічних та інших працівників. Відповідно до пп.4.3,4.5 п.4 Положення безпосереднє управління діяльністю технікуму здійснює директор, який в межах наданих йому повноважень вирішує питання діяльності технікуму, видає накази та розпорядження, представляє технікум в державних та інших органах, приймає на роботу та звільняє з роботи працівників, накладає на працівників стягнення відповідно до законодавства. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи позивачка [PERSON] була прийнята на роботу та дисциплінарне стягнення до неї було застосовано керівництвом Автотранспортного технікуму Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет», таким чином спірні правовідносини у [PERSON] виникли саме з Автотранспортним технікумом Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет», який згідно Положення про діяльність Автотранспортного технікуму є органом, що має право на прийняття на роботу та фактично приймав на роботу позивачку, а також застосовував до неї дисциплінарне стягнення. А тому суд вважає, що Державний вищий навчальний заклад «Національний гірничий університет» не є суб'єктом спірних трудових правовідносин з [PERSON] та, відповідно, належним відповідачем по справі. В судовому засіданні позивачці роз'яснювались судом положення ст.33 ЦПК України щодо можливості заявити клопотання про заміну відповідача, або залучення в якості співвідповідача Автотранспортного технікуму Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» та наслідки пред'явлення позову до неналежного відповідача. Проте, позивачка заперечувала проти цього та наполягала на заявлені позовних вимог саме до Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет». З урахуванням зазначеного, оскільки суд у відповідності до ст.33 ЦПК України позбавлений процесуальної можливості з власної ініціативи та за відсутності згоди позивача вирішувати питання щодо заміни відповідача або залучення в якості співвідповідача, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» слід відмовити, як заявленого до неналежного відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України, враховуючи відмову в задоволенні позову та звільнення позивачки від сплати судового збору за заявлену вимогу, що випливає із трудових правовідносин, судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed