Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , в якому зареєстрований відповідач, який без поважних причин за місцем реєстрації не проживає з липня 2018 року, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не приймають, тому це є перешкодою для реалізації нею (позивачкою) права користування і розпорядження своїм майном. Посилаючись на положення ст.ст. 321, 383, 405 ЦК України позивачка просить задовольнити її вимоги. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без її участі. Також зазначила, що підтримує позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився і не повідомив суд про причини своєї неявки, хоч належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] являється власником житлового будинку [ADDRESS] , що, що підтверджується копією заочного рішення Богуславського районного суду Київської області від 29.07.2015 року, згідно з яким за [PERSON] визнано право власності на 57/100 частини вказаного житлового будинку та господарських будівель і споруд, посвідченого 24.07.2018 року згідно свідоцтва державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Полковнікової Т.А., згідно з яким їй на праві власності належить інші 43/100 частини житлового будинку, з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що раніше належали [PERSON] , а також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексований номер витягу:131519647, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексований номер витягу: 131998702 Відповідач [PERSON] зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS] , як колишній власник 43/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що підтверджується довідкою № 9901 від 04.09.2020 року відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання\~ ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області та копією будинкової книги. Згідно актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 23.01.2019 року, від 28.10.2019 року, від 27.07.2020 року, складених комісією в складі сусідів позивачки та депутата Богуславської міської ради Київської області, та довідкою комунального підприємства Богуславської міської ради «Богуславблагоустрій» №1206 від 29.07.2020 року підтверджується, що відповідач [PERSON] , [INFO] в житловому будинку [ADDRESS] \~ з липня 2018 року по даний час не проживає, особисті речі відсутні. Крім того, згідно рішенням Богуславського районного суду Київської області від 28.10.2011 року [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб та проживають окремо. Вирішуючи даний спір між сторонами суд керується наступними положеннями чинного законодавства України. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Вимогами ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів\~ права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. В даній справі спір виник між позивачкою [PERSON] , як власником будинку\~ та її колишнім чоловіком [PERSON] , який зареєстрований в\~ будинку позивачки, але там не проживає більше одного року. Право члена сім`ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст. ст. 405, 406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сім`ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідач в судове засідання не з`явився та не довів, що він з поважних причин відсутній у спірному приміщенні, чи йому чинить позивачка перешкоди у користуванні житлом, чи була неправомірна поведінка позивачки. Таких фактів в судовому засіданні не встановлено. Судом достовірно встановлено, що відповідач не проживає в будинку належному позивачці з липня 2018 року, ним не користується, витрати, пов`язані з утриманням будинку та оплатою комунальних послуг, відповідач не сплачує, а тому суд визнає його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - житловим будинком [ADDRESS] . В даному випадку рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житлом, буде підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Згідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] - 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп., судових витрат понесених позивачкою на сплату судового збору, що підтверджено документально. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved