Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами в садовому товаристві «Лісове»,село Старовичі , вул..Польова, 143 територія Оливської сільської ради Іванківського району Київської області . Позивачка посилається на те, що 22 вересня 2013 року помер її чоловік,[PERSON] Якимивич, після якого залишилася спадщина, в тім числі садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами в садовому товаристві «Лісове»,село Старовичі, вулиця Польова, 143 територія Оливської сільської ради Іванківського району Київської області. Спадкоємцями померлого [PERSON] за заповітом є його син,[PERSON] та вона, його дружина-Уліс [PERSON]. Вона прийняла спадщину після смерті [PERSON], подала заяву до Другої київської нотаріальної контори,проте, у видачі свідоцтва про право на спадкове майно їй відмовили, оскільки спадкодавець [PERSON],будучи членом садівничого товариства «Веселка»,яке згодом стало називатися»Лісове» не оформив своє право власності на садовий будинок з господарськими будівлями, які він збудував в 1982 році. Земельні ділянки під будівлями та спорудами було передано згідно рішення Оливської сільської ради у власність [PERSON],що підтверджується Державним актом на право власності на землю від 05.06. 2002 року. Право власності на садовий будинок [PERSON] так і не оформив, хоча за життя сплатив всі необхідні внески,що підтверджується копією членської книжки садовода від 01.06. 1996 року. Відповідно до п.п.»б» п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12. 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності «слід враховувати,що при п о в н о м у внесенні пайових внесків за квартиру,дачу,гараж,інші будівлі або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку у пайових внесках,виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Згідно з пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05. 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельно,дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески,до складу спадщини входять частка внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира,дача, садовий будинок. Частка пайового внеску,що належала померлому,входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок,то до складу спадщини включається відповідно квартира,дача,гараж,садовий будинок, інші будівлі та споруди. В судовому засіданні позивачка позові підтримала. Пояснила,що в 1981 році її чоловіку у садовому товаристві була виділена земельна ділянка і він почав будувати там будиночок,а потім інші споруди. Все це протягом багатьох років будували вони з чоловіком разом, власними силами та за власний кошт. Навіть після смерті чоловіка вона добудовувала веранду, яка останнім часом розвалилася. Земельну ділянку під будівлями чоловік приватизував за життя, а будинок не оформив. Земельна ділянка складається з двох окремих ділянок. Відповідач та треті особи в судове засідання не з»явилися. Відповідач надіслав заяву про розгляд справи без участі його представника. Вислухавши позивачку, вивчивши матеріли справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків(спадщини) від фізичної особи,яка померла(спадкодавця),до інших осіб(спадкоємців). З свідоцтва про смерть [PERSON] І-БК№ 278688 слідує,що [PERSON] помер 22 вересня 2013 року. З копії свідоцтва про укладення шлюбу Серії ІУ-БК№ 275573 слідує,що [PERSON] та [PERSON] 22.10.1988 року уклали шлюб, який було зареєстровано в [INFO],Московський відділ РАКС. Чоловіку присвоєно прізвище-Рожнятовський,дружині-Уліс. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають право особи,визначені в заповіті. З Заповіту від 13 вересня 1985 року,посвідченого державним нотаріусом 2-ої Київської державної нотаріальної контори, слідує,що [PERSON] належну йому вартість будівель та зелених насаджень в садовому товаристві «Веселка»,що знаходиться в Київській області,Іванківський район село Старовичі, ділянка №143,-заповідає дружині УЛІС [PERSON]. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З довідки Оливської сільської ради від 04.08. 2015 р.№ 02-26/220 слідує,що [PERSON], який помер 22.09. 2013 року власником будинку в по господарській книзі не значиться, так як садові товариства не вносяться, тому що вони знаходяться за межами сільської ради. З довідки садового товариства «Лісове» слідує,що [PERSON], який був членом садового товариства «Лісове»,заборгованості перед с/т «Лісове» не мав. Земельна ділянка,яка знаходиться на території с/т «лісове» по вул.. Польова, 143 належить [PERSON],згідно Державного акту про приватизацію. Документів, які підтверджують, що [PERSON] є власником якогось будинку в с/т «Лісове»,-немає. На запит суду садове товариство «Лісове» не надало Статут товариства. З копії членської книжки [PERSON] слідує,що він був членом садового товариства,згідно протоколу №2 від 23.11. 1981 р. Сплатив цільовий внесок 13.09.1986 році-100; 5.10.1986-100; 29.05.93р.-1200-за ремонт скважини; 30.07.94-за ремонт ел.лінії-70\~000, крім того, в 1996-1997 роки сплачував членській внески. В членській книжці садовода відмічено,що на ділянці маються цегляний будиночок та сарай.. Вказано,що членами сім»ї садовода є: [PERSON],[PERSON],[PERSON]. Отже, з даних документів вбачається,що [PERSON], який був членом садового товариства «Лісове» сплачував членській внески за перебування в товаристві, брав участь у додаткових витратах товариства,крім того, з вище вказаної довідки садового товариства»Лісове» слідує,що спірний будинок, який розташований на належній [PERSON] земельній ділянці не зареєстрований за [PERSON], чи кимось іншим з членів цього садового товариства, не належить і садовому товариству. З пояснень позивачки слідує,що будинок та прибудинкові будівлі [PERSON] будував за власні кошти, а не отримав від садового товариства, за який в подальшому платив внески, а тому позивач неправильно зрозумів роз»ясненння, викладені в п.п.»б» п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12. 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності та п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05. 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування»,оскільки в роз»ясненнях мається на увазі,що особа(спадкодавець) був членом будівельного, дачно-будівельного, гаражного чи іншого кооперативу, який для особи здійснював будівництво на правах сплати внесків саме за цю будівлю, прийняв цей об»єкт в експлуатацію, а потім передав його пайщику, який мав заплатити йому вартість будівлі, по частинах, у розстрочку, чи іншим чином. [PERSON] не сплачував товариству»Лісове» внески за будинок та споруди, а власним коштом їх побудував, що він підкреслює у заповіті,оскільки, являючись членом садового товариства,на час,коли складався заповіт-1985 р., він не міг оформити право власності на садовий будинок. В той же час, садове товариство теж не могло претендувати на кошти забудовника. Відповідно до п.2 роз»ясень Вищого Спеціалізованого суду України «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності на інших речових прав» моментом виникнення права власності на річ(майно) визначається законом. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна,так і особливості оформлення права власності ,які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення(набуття) права власності. Право власності набувається на підставах,що не заборонені законом, визначені у главі 24 Цивільного кодексу України(далі-ЦК),зокрема із правочинів. Право власності на новостворене нерухоме майно(житлові будинки,будівлі,споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва(створення майна); якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації- з моменту прийняття його до експлуатації; коли ж право власності на нерухоме відповідно до закону підлягає державній реєстрації-з моменту такої реєстрації. У разі необхідності права власності на незавершене будівництво,за наявності зазначених законом умов, може бути зареєстровано органом, який здійснює державну реєстрацію нерухомого майна( ст.331 ЦК). З такого моменту виникає право власності на перероблену річ,створену з використанням іншої речі(матеріалу). Суди при розгляді справ про визнання права власності на самочинне будівництва повинні належним чином перевіряти, чи було питання оформлення права власності на самочинне будівництво предметом розгляду компетентного органу,рішення якого чи його відсутність давали б підстави вважати про наявність спору про право. Суд не повинен заміняти органи, які зобов»язані видавати дозволи на будівництво й узгоджувати забудови,визнання права власності на самочинне будівництво в судовому порядку має залишатися винятковим способом захисту права. Отже, з позову слідує,що садовий будинок з будівлями та спорудами, які розташовані на території садового товариства »Лісове» в с.Старовичі, вул.. Польова №143 Іванківського району Київської області,є самочинним будівництвом. Забудовник [PERSON] не звертався в органи реєстрації з питанням узаконення самовільної забудови, а на даний час на вказане майно претендує спадкоємець [PERSON] Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05. 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво(частина перша статті 374 ЦК)(435-15),до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали,обладнання тощо,які були використані в процесі цього будівництва. Враховуючи викладене, [PERSON], як спадкоємець свого чоловіка [PERSON] за заповітом, успадкувала в якості будівельних матеріалів садовий будинок з будівлями та спорудами, що розташовані в селі Старовичі по вул..Польова, 143 Іванківського району Київської області, а тому позов слід задовольнити частково. На підставі наведеного, ст.ст. 1216,1218,1223 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial