Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Запорізької обласної кредитної спілки «Довіра» про стягнення суми вкладу за договором №9403 від 21.10.2013р. про надання фінансової послуги залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Відповідно цього договору, батько позивачки [PERSON] надав відповідачу 15000гр. під 20 % річних строком до 21.11.2014р. 02.05.2014р. [PERSON] помер. Позивачка [PERSON] 08.11.2014р. отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її батька, відповідно до якого, вона успадкувала грошові кошти, що знаходяться на особовому рахунку [PERSON] в Запорізькій обласній кредитній спілці «Довіра» в сумі 15020гр. Після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачка звернулася до відповідача з вимогою про повернення суми вкладу з процентами, що належав батьку, однак, представник відповідача в усній формі повідомив про те, що через фінансові труднощі відповідач не має можливості сплатити суму заборгованості в повному обсязі. Тому, позивачка звернулася до суду із позовом, в якому, просить суд стягнути з відповідача на її користь суму вкладу батька з нарахованими % за вищевказаним договором, а також, покласти на відповідача судові витрати - суму судового збору, що підлягає стягненню в дохід держави. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, в письмовій заяві на адресу суду просить розглянути позов на розсуд суду за відсутність їх представника /а.с.12/. Заслухавши пояснення позивачки та оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачка вважає що її права, зазначені в Законі «Про захист прав споживачів» порушені кредитною спілкою, відповідачем по справі. Згідно з вимогами ст.10 та ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], батька позивачки, уклав із Запорізькою обласною кредитною спілкою «Довіра» договір №9403 від 21.10.2013р. про надання фінансової послуги залучення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Відповідно цього договору, [PERSON] надав відповідачу 15000гр. під 20 % річних строком до 21.11.2014р. /а.с.5-6/. 02.05.2014р. [PERSON] помер. Після його смерті, позивачка [PERSON] 08.11.2014р. отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого, вона успадкувала грошові кошти, що знаходяться на особовому рахунку батька - [PERSON] в Запорізькій обласній кредитній спілці «Довіра» в сумі 15020гр. /а.с.7/. Після чого, [PERSON] звернулася до відповідача з вимогою про повернення суми вкладу батька з процентами, однак, представник відповідача в усній формі пояснив їй про те, що через фінансові труднощі відповідач не має можливості сплатити суму заборгованості в повному обсязі, тому, позивачка звернулася до суду із позовом, в якому, просить суд стягнути з відповідача на її користь суму вкладу батька з нарахованими % в сумі 15020гр. за вищевказаним договором, а також, покласти на відповідача судові витрати - суму судового збору, що підлягає стягненню в дохід держави. Запорізька обласна кредитна спілка «Довіра» має свідоцтво про внесення спілки до Державного реєстру фінансових установ №14100126 від 08.04.2004р., видане Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг та має ліцензію на право залучення внесків /вкладів/ членів кредитної спілки на депозитні рахунки /серії АВ №534933 від 01.11.2010р. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України: за договором вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Таким чином, на відносини, повязані з виконанням умов укладеного між батьком позивачки та відповідачем договору поширюються положення норм глав 71, 72 ЦК України. Відповідно положення договору, а саме, ст.6.2, спілка зобовязана повернути вкладнику всі належні йому грошові кошти відповідно до умов договору упродовж 30-ти робочих днів з дати закінчення договору. Договірні відносини між батьком позивачки та спілкою закінчилися в листопаді 2014р. Отримавши свідоцтво про право власності на спадкове майно, позивачка і досі не отримала суму вкладу батька з нарахованими процентами, тобто, зобовязання спілкою не виконані. Відповідно до вимог ч.2 ст.1060 ЦК України за договором вкладу незалежно від його виду спілка зобовязана видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, або спадкоємця, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до умов вищевказаних договорів, позивачка вправі вимагати повернення здійсненого її батьком вкладу та нарахованих відсотків у повному обсязі. Але, після закінчення строку договору, до теперішнього часу, спілка грошовий вклад та нараховані %, в порушення умов договору та вимог законодавства, позивачці не повертає. Цивільний кодекс України, як основний акт цивільного законодавства, передбачає право вкладника вимагати повернення внесеного ним депозиту у повному обсязі у будь-який момент. Цей же закон передбачає обовязок кредитора видати депозит на першу вимогу вкладника. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а саме, стягненню з відповідача суми вкладу з нарахованими процентами, а всього 15020гр. Також, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню і сума судового збору, що становить 243,60гр.

Outcome: approved