Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначає, що 02 жовтня 2006 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі №2-6580/2006 на користь [PERSON] з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 25 % від усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 17.08.2006 року по [INFO]. Відповідач за час виконання рішення суду аліменти на утримання дитини практично не сплачує, додаткової матеріальної допомоги не здійснює, дитина знаходиться на утриманні матері. Відповідно до розрахунку заборгованості аліментів від 29.11.2013 року, наданого державним виконавцем першого Приморського відділу державної виконавчої служби ОМУЮ станом на 30.11.2013 року заборгованість [PERSON] складає 40462,68 грн. Тому позивачка змушена звернутися з вказаним позовом до суду та просить винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь вищевказану заборгованість у розмірі 12 249,99 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути поданий позов в порядку заочного провадження, у зв'язку з систематичної неявкою відповідача в судові засідання. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по аліментам підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що 02 жовтня 2006 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі №2-6580/2006 на користь [PERSON] з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 25 % від усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 17.08.2006 року по [INFO]. Через неналежне виконання боржником зобов'язань по сплаті аліментів у [PERSON] станом на 30.11.2013 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 40462,68 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах державного виконавця Вернигори В.А. від 29.11.2013 року, затвердженого Начальником Першого Приморського ВДВС ОМУЮ Галата Д.В. Відповідно до ч.4 ст. 194 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Кожній особі гарантовано ст.16 ЦК України та ст. 3 ЦПК України право на судовий захист свого порушеного, невизнаного чи оспореного права та інтересу, в тому числі і шляхом зобов'язання іншої особи виконати свій обов'язок. Судом не встановлено підстав, визначених в ст. 197 Сімейного кодексу України для звільнення відповідача від сплати заборгованості по аліментам та відповідач з відповідним позовом до суду не звертався. Крім того, відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості по аліментам та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір по справі складає 243, 60., які слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved