Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 18.12.2018 року уклала із відповідачкою договір на виготовлення та передачу у власність ПВХ конструкцій, відповідно до умов якого сплатила відповідачці 14000 грн. Посилаючись на те, що відповідачкою зобов`язання за договором виконано не було, позивачка просила розірвати укладений 18.12.2018 року договір та стягнути з відповідачки сплачені за договором кошти в сумі 14000 грн. В наданій заяві позивачка просила розглянути справу без її участі, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачка за викликами до суду повторно не з`явилась, про поважність причин своєї неявки не повідомила, відзиву на позов не надала. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст.280,281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст.3,6,11,525,627 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 612 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання. Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Згідно ч.1 ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Частиною 1 ст.571 ЦК України встановлено, що якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Згідно ч.ч.1,2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18.12.2018 року між сторонами було укладено договір BZ896, відповідно до умов п.1.1 якого відповідачка зобов`язалась організувати роботи по виготовленню та передачі у власність позивачки, як замовнику, ПВХ конструкцій. Вартість виробів відповідно п.2.1 договору була визначена в сумі 14000 грн., а завдаток в сумі 10000 грн. (п.2.2 договору). Згідно товарного чеку №896 від 29.12.2018 року та розписки відповідачки від 20.12.2018 року на примірнику договору вбачається, що кошти за договором позивачкою було оплачено в повному обсязі та металоконструкції будуть доставлені та встановлені до 31.01.2019 року. Як зазначила позивачка в своєму позові та не спростовано відповідачкою, до теперішнього часу, остання умови договору не виконала, ПВХ конструкції не виготовила та позивачці не передала, від зустрічей ухиляється, за зазначеними в договорі телефонами ніхто не відповідає, за місцем знаходження офісу представників виконавця не має. З урахуванням зазначених вище обставин та наведених положень діючого законодавства, враховуючи тривале невиконання відповідачкою своїх зобов`язань, уникнення зустрічей із позивачкою, ненадання інформації про стан виконання замовлення та виготовлення ПВХ конструкцій, суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в частині розірвання укладеного між сторонами договору та стягнення з відповідачки на користь позивачки сплачених останньою за договором коштів в сумі 14000 грн. Оскільки позивачку відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнено від сплати судового збору та враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1536 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved