Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2003 року. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Спільне подружнє життя не склалось через нехтування відповідачем сімейними цінностями, зловживання спиртними напоями, через що між ними виникають постійні сварки, що завдає душевних страждань позивачці та негативно впливає на моральний розвиток дітей. Вказуючи на те, що понад шість місяців не проживають разом, припинили ведення домашнього господарства, просила суд шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. В обгрунтування вимог зазначила, що протягом останніх чотирьох років подружнього життя з відповідачем, вони не мають подружніх стосунків. Відповідач нехтує нею, образливо ображає її, налаштовує дітей проти неї, навіює дітям, що мати «ніхто». Відповідач зловживає спиртними напоями, офіційно не працює, фактично зароблені кошти від ремонту автомобілів, витрачає на власні потреби, не надає їй грошей на утримання сім'ї, весь тягар матеріального утримання дітей несе вона. Вказала, що з січня 2014 року змушена булат ночувати у помешканні батьків через страх залишатися в квартирі з нетверезим відповідачем, який у такому стані поводить себе неадекватно. Глузує над дітьми, знаючи, як донька цінує комп'ютер, перебуваючи у нетверезому стані, навмисне, у її присутності розбив клавіатуру, чим спричинив дитині страждання. Вона змушена була забрати дітей та перейти проживати до своїх батьків. Протягом останніх трьох місяців відповідач не бачив дітей, не спілкувався з ними та не виявляв такого бажання. Навпаки, навмисне змінив дверний замок у квартирі, яку вони спільно винаймали, через що вона змушена була звертатися до дільничного інспектора, щоб мати змогу забрати дитячі речі. Заперечила проти надання строку для примирення, зазначила, що у 2012 році зверталася з позовом про розірвання шлюбу, однак, дізнавшись про вагітність, залишила позов без розгляду. Вказуючи на неможливість примирення, оскільки не має до відповідача жодних почуттів, просила шлюб розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам їх дітей. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. В обгрунтування заперечень зазначив, що з дружиною у них тимчасовий розлад, причиною якого є мати позивачки, яка постійно знаходиться у них вдома, через що заважає позивачці виконувати домашню роботу. Зазначив, що не проживають з позивачкою 1,5 місяці, підтвердив, що за фей час не спілкувався ні з дружиною, ні з дітьми, щоб позивачка зрозуміла, як жити без нього. Визнав, що, навмисне закривав вхідні двері на інший замок, знаючи, що у позивачки не має ключа до вказаного замка. Не заперечив, що позивачка терпіла приниження у зв'язку з необхідністю звертатися до дільничного інспектора, щоб потрапити в квартиру. Просив надати строк для примирення. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи 22 листопада 2003 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований в відділі реєстрації актів громадянського стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 422, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від спільного шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що стверджується копіями свідоцтв про їх народження. Діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, що стверджується довідкою виданою головою ОСББ «Південь» від 02.07.2014 року. Судом встановлено, що сім'я фактично розпалась. При цьому шлюб існує лише формально. Позивачка вважає збереження шлюбу та подальше спільне подружнє життя таким, що суперечить її інтересам, оскільки втратила до відповідача почуття любові та поваги, а його нехтування нею, як жінкою завдають їй моральних страждань. Поведінка відповідача, до якої він вдається, перебуваючи у нетверезому стані негативно впливає на розвиток дітей, що має істотне значення. Суд вважає, що причини, що спонукали позивачку на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе. Заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Визнавши недоцільним надавати сторонам строк для примирення, з огляду на те, що позивачка заперечує проти такого примирення, посилаючись на те, що вже зверталась до суду з позовом про розірвання шлюбу, і з часу залишення заяви без розгляду ставлення відповідача до неї та сім'ї не змінилося, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved