Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду в з позовом до [PERSON], у якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 1397 та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 600 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку доходу щомісяця до досягнення дитиною трьох років, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач добровільно коштів на їх утримання не надає. Стосовно розірвання шлюбу зазначає, що з кінця 2013 року їх сімейне життя почало погіршуватись, починаючи з 2014 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб, см'ю, спільне проживання та ведення осподарства,збереження сім'ї є неможливим. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги, посилаючись на обтавини, викладені у позовній заяві, зазначила, що з лютого 2014 року проживають окремо, примирення не можливе. Аліменти просила стягнути у вказаному у позовній заяві розмірі, зокрема, на дитину у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач має намір змінити місце роботи. Зазначила, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, іншого доходу, окрім державної допомоги на дитину не має. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. Проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі 600 грн. щомісячно не заперечував. Аліменти на утримання дружини просив стягнути у розмірі 1/8 частини його доходу. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 27 серпня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 1397 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Спільне господарство між сторонами не ведеться з лютого 2014 року. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні відносини фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. За таких обставин суд приходить до висновку, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності дружини, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Крім того, відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на її утримання. В судовому засіданні не встановлено фактів, які б давали можливість вважати, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на дружину. Як вбачається з довідки про склад сім'ї відповідача [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS]. Згідно довідки ПАТ «Чернігівський хлібокомбінат» [PERSON] працює на підприємстві на посаді слюсара-ремонтника, загальна сума його доходу за період з 01 вересня 2013 року по 28 лютого 2014 року становить 18 273 грн. 30 коп. Відповідно довідки відділу освіту виконавчого комітету Славутицької міської ради [PERSON] працює в ДНЗ № 1 «Калинка» з 01 вересня 2011 року по теперішній час на посаді вихователя, на даний час знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною з 22 грудня 2012 року по [INFO]. Згідно довідки Кархівської сільської ради, Чернігівського району [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] зареєстровані та проживають в [ADDRESS]. Дохід позивачки відповідно довідки Управління праці та соціального захисту населення м.Славутича від 19.03.2014 року № 647 складається з допомоги при народженні дитини та допомогипо догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, за період часу з вересня 2013 року по лютий 2014 року складає 5 365 грн. 02 коп. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, позивачки та відповідача, обставини даної справи, оскільки відповідач працює, тому може надавати матеріальну допомогу дитині та дружині та вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, як погоджено сторонами та на утримання дружини у розмірі 1/7 частини всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку. На думку суду саме такий розмір аліментів буде відповідати принципу розумності та справедливості. На підставі викладеного,

Outcome: partial