Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що у 1997 році придбала у [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку під ним, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . За вказаним житловим будинком зареєстрована земельна ділянка площею 0,41 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка на теперішній час відповідно до державного акта на право приватної власності на землювід 29.04.1996 серії ЗП04У № 1176 значиться за [PERSON] . Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на житловий будинок до особи переходить право власності на земельну ділянку, на якій він розміщений, то позивач вважає, що він отримав у власність земельну ділянку при укладенні договору купівлі - продажу будинку. Позивач просить визнати за ним право приватної власності на земельну ділянку площею 0,41 га, призначену для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території с. Уральське Максимівської сільської ради під житловим будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі надали до суду заяви, в яких зазначили, що підтверджують факт продажу своєю матір`ю [PERSON] житлового будинку та земельної ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивачкою до суду подано заяву про розгляд цивільної справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, просить позов задовольнити. Відповідачі до суду подали заяви, з якої вбачається, що проти задоволення позовних вимог не заперечують, просять розглянути справу за їх відсутності. За клопотанням позивача витребувані у відділу у Вільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області належним чином засвідчена копія державного акта на право приватної власності на землю, загальною площею 0,41 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в [ADDRESS] , виданого [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його задоволення. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.02.2020 № 199572567 державним реєстратором виконавчого комітету Вільнянської міської ради Ревенком О.Ю. 05 лютого 2020 року внесений запис про державну реєстрацію права власності за позивачкою на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . . Рішенням Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 19.03.2020 № 29 відмовлено [PERSON] у приведенні права власності на земельну ділянку у відповідність до вимог чинного законодавства, оскільки дана земельна ділянка згідно з державним актом на право приватної власності на землю від 29.04.1996 № ЗП 04У № 1176 значиться за [PERSON] . Копія вказаного державного акта надана відділом у Вільнянському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області. Відповідно до довідки № 655, виданої виконавчим комітетом Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області 19.12.2019, житловому будинку та земельній ділянці [PERSON] присвоєна поштова адреса: [ADDRESS] . Згідно з випискою з погосподарської книги виконкому Максимівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області від 19.12.2019 № 654 позивачка є користувачем земельної ділянки площею 0,41 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 роки, користувачем земельної за адресою: [ADDRESS] є позивачка. Актом обстеження земельної ділянки, складеним 18.12.2029 № 649 комісією у складі сільського голови Байдукової О.М., депутата сільської ради Безсонної Г.В., землевпорядника сільської ради Крупки С.А., встановлено, що позивачка на умовах домовленості має в обробітку земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , з 1997 року по теперішній час. В матеріаліах справи містяться розписки, датовані 11 жовтня 2017 року,та підписані [PERSON] та [PERSON] , які є дочками [PERSON] , зі змісту яких вбачається, що вони не претендують на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , оскільки і будинок, і земельна ділянка під ним були продані їхньою матір`ю позивачці в 1997 році. Відповідно до ч. 1 ст. 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, яка встановлює, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що позивачу на праві власності належить житловий будинок, що іншим чином підтвердити право власності позивача на земельну ділянку неможливо, то суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved