Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу по договору позики та просить суд, постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на свою користь боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в сумі 141 425,66 грн., 3% річних - 173,34 грн., а всього 141 599 грн., а також витрати на правову допомогу у сумі 400,00 грн. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила справу розглядати без її участі. Відповідачка - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату та час судового засідання була неодноразово повідомлялась, судові повістки повернуті до суду з відміткою «за збігом терміну зберігання». Приймаючи до уваги, що згідно адресної довідки (а.с. 12), відповідачка є зареєстрованою за адресою, на яку її надсилаються судові повідомлення, у відповідності до приписів абз. 3 ч. 5 статті 74 ЦПК України, вважається, що судове повідомлення вручене відповідачці належним чином. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 05 травня 2011 року позивачка позичила відповідачці [PERSON] 140 600 (сто сорок тисяч шістсот) гривень, строком до 06 травня 2012 року. На підтвердження укладеного між нами договору позики та одержання зазначеної суми відповідачка видала позивачці розписку, завірена копія якої знаходиться в матеріалах справи. У встановлений договором строк відповідачка борг не повернула, тому після спливу зазначеного у розписки строку повернення боргу позивачка декілька разів зверталася до відповідачки з проханням повернути гроші, на що відповідачка сказала, що не може повернути борг, так як не має для цього грошей. Відмова відповідачки повернути позивачці борг змусила її звернутися до суду з позовом на захист своїх прав та законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається укладеним у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований у листах, телеграмах або за допомогою електронного або іншого засобу зв'язку. Власноручна розписка відповідачки (позичальника), яка підписана відповідачкою, є документом, що підтверджує вчинення правочину між позивачкою та відповідачкою. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК: «На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей». Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він у відповідності з ч. 2 ст. 625, ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. Стягнення зазначених відсотків не залежить від того, чи передбачено це в договорі (розписці), чи ні. З урахуванням зазначених норм і рекомендацій Верховного Суду України N 62-97р від 03.04.1997 року відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ сума боргу з урахуванням індексу інфляції, яку відповідачка зобов'язана сплатити на користь позивачки станом на 01 травня 2012 року складає 141 425 грн. 66 коп. (розрахунок: 140 600 грн. (сума боргу) х 1,008 (індекс інфляції за травень 2011 р.) х 1,004 (індекс інфляції за червень 2011 р.) х 0,987 (індекс інфляції за липень 2011 р.) х 0,996 (індекс інфляції за серпень 2011 р.) х 1,001 (індекс інфляції за вересень 2011 р.) х 1,000 (індекс інфляції за жовтень 2011 р.) х 1,001 (індекс інфляції за листопад 2011 р.) х 1,002 (індекс інфляції за грудень 2011 р.) х 1,002 (індекс інфляції за січень 2012 р.) х 1,002 (індекс інфляції за лютий 2012 р.) х 1,003 (індекс інфляції за березень 2012 р.) х 1,000 (індекс інфляції за квітень 2012 р.), а також три процента річних від простроченої суми за 15 дні прострочення (станом на 21 травня 2012 року) 173 грн. 34 коп. (140 600 : 365 : 100 % х 3% х 15). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем виникли зобов'язання на підставі укладеного договору позики, що підтверджується розпискою, яка була власноручно написана відповідачем, однак, умови цього договору відповідачем на момент звернення позивача до суду не виконані, грошові кошти відповідачем не повернуті. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу по договору позики є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Згідно статті 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 10,11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно ч.ч. 1,2,3 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно квитанції № 4923/9 від 21.05.2012 року, позивачкою сплачено 400,00 гривень за надання правової допомоги за складання позовної заяви, які, як документально підтверджені, суд стягує з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved