Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, мотивуючи тим, що відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 15.07.2013 року відповідач сплачував аліменти в розмірі 600 грн., однак вказана сума є меншою ніж прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Інших дітей у відповідача не має, аліментів він не сплачує. В судовому засіданні позивачка просила позов задовольнити та стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно. Відповідач в судові засідання не з'являвся, 11 березня 2016 року надіслав до суду письмові заперечення. В задоволенні позову просить відмовити, оскільки у нього на утриманні є ще дочка [PERSON], на яку він також сплачує аліменти в розмірі 500 грн. згідно рішення Долинського районного суду від 18.03.2014 року. Доказів погіршення матеріального стану та здоров'я позивачем суду не надано. На даний час відповідач знаходиться на обліку в Долинському районному центрі зайнятості, іншого доходу, окрім допомоги по безробіттю, відповідач не має. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. На підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 15 липня 2013 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання дочки в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.6-7). На утриманні відповідача також є ще одна дочка [PERSON]. На утримання дочки [PERSON] відповідач також сплачує аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, що підтверджується копією виконавчого листа Долинського районного суду (а.с.17). Отже, є безпідставними твердження позивачки про те, що інших дітей окрім дочки [PERSON] на утриманні відповідача немає. Як вбачається із довідки Долинського районного центру зайнятості (а.с.18), [PERSON] є безробітним та отримує допомогу по безробіттю. Доказів того, що відповідач отримує інший дохід позивач суду не надала. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2016 року - 1455 грн., з 01 травня - 1531 грн., з 01 грудня - 1637 грн. Позивачка просить збільшити розмір аліментів посилаючись на те, що прожитковий мінімум більший ніж 600 грн., але суд роз'яснює позивачці, що батьки повинні утримувати дитину порівну, а не тільки відповідач повинен сплачувати аліменти у розмірі прожиткового мінімуму. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд України в правовій позиції, викладеній в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 143 цс 13, зазначив, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Суд враховує те, що відповідач має на утриманні інших дітей, сплачує аліменти, є безробітним, а позивачкою не доведено погіршення її матеріального стану чи поліпшення матеріального стану відповідача, у зв'язку з чим розмір аліментів слід збільшити. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі наведеного, ст. ст. 180, 182, 192 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік»,

Outcome: dismissed