Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності в порядку спадкування на нерухоме майно спадкодавця, а саме на домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку - літ «А-1», тамбуру - літ. «а-1», погребу - літ «а/п», ганку - літ. «а1», гаражу - літ. «Д-1», літньої кухні - літ. «Б-1», сараю - літ «Г-1», огорожі №1,3, замощення «І» та земельну ділянку загальною площею 0,0444 га. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з 1968 року вказане домоволодіння на праві власності належало подружжю [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину вказаного домоволодіння. Його дружина, [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини, але до отримання свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування померла. За життя [PERSON] 10.12.2013 року склала заповіт на двох племінниць, відповідно до якого спадкоємцями за заповітом є [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Реалізуючи своє право, спадкоємці за заповітом звернулись до 4 державної нотаріальної контори, де нотаріусом було внесено запис про прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] та відмову [PERSON] на користь [PERSON] від частки спадщини. Проте, в видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане домоволодіння спадкоємиці [PERSON] було відмовлено з посиланням на неналежне оформлення [PERSON] за життя спадщини після смерті чоловіка, а саме неотримання свідоцтва про право на спадщину. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] надали суду письмові заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Відповідачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, засвідченого 4 Жданівською нотаріальною конторою 01.02.1963 року, зареєстрованого в ГКП «Маріупольське БТІ» 16.03.1966 року, та Свідоцтва на право приватної власності на землю виданого 18 лютого 1998 року, домоволодіння [ADDRESS] належить [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO] , про що було зроблено відповідний запис за №1551. Після смерті [PERSON] , його дружина, [PERSON] , звернулась до приватного нотаріуса Скоробогатько О.В. із заявою про прийняття спадщини. Згідно заповіту від 10.12.2013 року, засвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Скоробогатько О.В., [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] , померла18 [INFO] , про що було зроблено відповідний запис за №1592. Згідно постанови державного нотаріуса Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори Одерій Г.В. від 14.11.2018 року, в її провадженні знаходиться спадкова справа № 401/2017 до майна померлої [PERSON] за заявою [PERSON] Але останній відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки видача свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя, а не по заяві спадкоємиці [PERSON] .. Відповідно до ст.1216, ст.1261, ст.1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вирішуючи справу, суд приймає до уваги, що позивачка є спадкоємицею за заповітом, інша спадкоємиця [PERSON] відмовилась від належної їй частки у спадщині на користь позивачки, про що є відповідна заява, а тому вважає, що позивачка має право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності за нею на нерухоме майно, оскільки це зачіпає її права як спадкоємця та майбутнього власника цього нерухомого майна. У зв`язку з викладеним, суд вважає необхідним захистити права позивачки, визнавши за нею право власності на нерухоме майно у вигляді домоволодіння [ADDRESS] з прибудовами та земельну ділянку, після смерті [PERSON] На підставі Цивільного кодексу України,

Outcome: approved