Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивачка [PERSON], що діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], звернулася до суду в особі представника за довіреністю [PERSON], із зазначеною позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено, що 08.10.2011 року позивач [PERSON], [INFO], уклала шлюб з відповідачем [PERSON], [INFO]. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося та на підставі рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 01.12.2014 року шлюб було розірвано. Після державної реєстрації розірвання шлюбу позивач повернула собі дошлюбне прізвище «[PERSON]». Син постійно мешкає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно допомагати позивачу в утриманні сина не бажав. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 24 11.2015 року по справі № 316/2260/15-ц з відповідача користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29.09.2015 року. Але, до теперішнього часу відповідач жодного разу не надав грошові кошти на утримання сина. Станом на 01.12.2017 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів складає 64974 грн. 58 коп. (шістдесят чотири тисячі дев'ятсот сімдесят чотири гривні 58 копійок). Після розірвання стосунків, відповідач не спілкується ні с дитиною, ні з позивачем, жодного разу не телефонував та не зустрічався з сином. На телефонні дзвінки [PERSON] відповідач не відповідає та уникає будь-яких розмов. [PERSON] зі свого боку, будучи батьком дитини, не піклувався та не піклується ні про здоров'я сина, ні про його фізичний, духовний і моральний розвиток, не проявляє батьківської турботи, хоча має таку можливість. Поведінка відповідача як батька, засвідчує, що він ухиляється від обов'язків виховання та матеріального утримання дитини. Позивач ніколи не заперечувала проти участі відповідача у вихованні сина, у спілкуванні з ним. Але бездіяльність відповідача як батька, засвідчує, що він ухиляється від участі у вихованні та матеріальному забезпеченню сина. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність за участю представника за довіреністю [PERSON], позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 44). У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та підтвердила обставини, викладені у позовній заяві. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладення слухання справи до суду не надав. Згідно довідкою № 29/01-23-12 від 15.01.2018р. Сектора реєстрації Енергодарської міської ради Запорізької області, відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18). Судові виклики направлялися відповідачу на адресу місця реєстрації вказану у Довідці, проте поштові конверти повернулися до суду з відповідною відміткою про невручення (а.с. 18, 56, 57, 66, 72). Крім того, відповідач викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 74). Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з'явився у судове засідання без поважних причин. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи- Служби у справах захисту дітей Енергодарської міської ради Феськова Н.О., яка діє на підставі довіреності, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 45). У судовому засіданні встановлено наступне. 08.10.2011 року позивач [PERSON] (до шлюбу прізвище «[PERSON]») уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується відповідним Свідоцтвом (а.с. 7). Позивачка та відповідач мають спільну дитину- неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 8). Рішенням К-Дніпровського районного суду Запорізької області від 01.12.2014 року шлюбу між позивачкою по справі та [PERSON] був розірваний (а.с. 9). Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 24 11.2015 року з [PERSON] користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29.09.2015 року (а.с. 10). На підставі вказаного рішення був вианий відповідний виконавчий лист (а.с. 11). 18.06.2016 року позивач уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 16.05.2017 року Енергодарським МВ ДРАЦС ГТУЮ в Запорізькій області (а.с. 12). Відповідно до Розрахунку заборгованості, наданого Енергодарським МВ ДВС ГТУЮ в Запорізькій області, на примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2316/2260/15 про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини, по якому за боржником рахується заборгованість станом на 01.07.2017 року у розмірі 49379,80 грн. (а.с. 14). Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов неповнолітнього [PERSON], [INFO], дитина зареєстрована за адресою: [ADDRESS], проте фактично проживає разом з матір'ю [PERSON], чоловіком матері- [PERSON], та сестрою [PERSON], [INFO], у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Батько неповнолітнього [PERSON] з сім'єю не мешкає з серпня 2014 року, участі у вихованні сина не приймає, ініціативи виховання, спілкування з дитиною, матеріального утримання не виявляє, та взагалі не цікавиться його життям. Із розмови з малолітнім [PERSON], з'ясовано, що він вважає батьком чоловіка своєї матері- [PERSON] (а.с. 73). Згідно з Довідкою № 269/06-04 від 11.12.2017 року, зазначено, що [PERSON], [INFO], відвідує ДНЗ № 13 з серпня 2014 року. За весь період навчання батько дитини- [PERSON] не приймає участі у вихованні сина, жодного разу не з'являвся до дошкільного, не цікавиться життям дитини. Матеріальним забезпеченням дитини займається його мати (а.с. 13). Згідно Висновку Виконавчого комітету Енергодарської міської ради № 01-01-36/1642 від 20.04.2018 року [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] (а.с. 47-48). Крім того у судовому засіданні допитані свідки [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] пояснив, що є троюрідним братом позивачки та хрещеним батьком [PERSON]. На всі свята завжди присутній, та відповідача не бачив близько чотирьох років. Йому відомо, що [PERSON] кудись виїхав. Дитина на теперішній час проживає разом з [PERSON] та її чоловіком. Свідок [PERSON] пояснила, що є хрещеною матір'ю [PERSON] та повідомила про те, що відповідач з дитиною не спілкується та не приходив до неї. З відповідачем знайома з часу укладення шлюбу з позивачкою. Одразу після розірвання шлюбу, тобто, приблизно чотири роки тому [PERSON] виїхав за межі України. Позивач ніколи йому не чинила перешкод у спілкуванні з дитиною, а навпаки, намагалася розшукати його через соціальні сіті. Ні на днях народження дитини, ні на інших святах відповідач не з'являвся. [PERSON] відвідує різні кружки: легка атлетика, англійська мова, плавання. Виховання дитини повністю забезпечує його мати. Перевіривши докази по справі суд приходить до наступного. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення і поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляють інтерес до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», забезпеченням найкращих інтересів дитини є дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров'я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифіковану Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підтверджені дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами та поясненнями свідків, а тому підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved