Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що відповідач по справі є кумом її брата, тому останній попросив зареєструвати [PERSON] в квартирі [ADDRESS] для подальшого його працевлаштування в м. Києві. 5.07.2013 року відповідач був зареєстрований в спірній квартирі, однак жодного дня він в ній не проживав, ніколи особисто квартирної плати та плати за комунальні послуги за спірне житло не вносив, за весь цей час позивачка замків вхідних дверей в квартирі не міняла, хоча [PERSON] ключів від них не мав, поскільки казав, що мешкати в ній не збирається, ніхто відповідачу не перешкоджав у проживанні в спірному житлі, тому просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, поскільки він понад 1 рік не проживає в спірному житлі без поважних підстав. Крім того, нинішнє місце проживання відповідача їй невідоме, так як за чутками він виїхав до Росії і повертатись до України не збирається, поскільки відносно нього було порушене кримінальне провадження за незаконне зберігання вибухових речовин, так як мама позивачки в його кімнаті знайшла гранату, про що повідомила працівників міліції. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з'явився повторно, про розгляд справи був повідомлений належним чином за останнім відомим місцем проживання (а.с.12-13), з заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. За змістом ч.1, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як наголошує ч.1, ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пункт 1, частини 2 цієї ж статті зазначає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Як передбачено ч.1, ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі, встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Як встановлено у судовому засіданні, квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачці [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.11.2006 року, виданого відділом приватизації Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації (а.с.5). Спірна квартира є приватизованою, ізольованою, однокімнатною квартирою загальною жилою площею 26,68 м2, жилою площею 13,60 м2, розташованою на 8-ому поверсі 9-ти поверхового будинку. Зареєстрованими на день розгляду справи в спірній квартирі є вказані співвласники, малолітня [PERSON], [INFO], та відповідач [PERSON] з 5.07.2013 року, що підтверджується довідкою Ф-3, виданною ЖЕД-222 30.04.2014 року за №418 (а.с.6). Дані обставини не були спростовані у судовому засіданні. Згідно ч.2, ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вказує ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Як вбачається з пояснень позивачки у судовому засіданні відповідач [PERSON] був зареєстрований в спірній квартирі тільки з метою його подальшого працевлаштування в м. Києві, однак жодного дня він в ній не проживав, ніколи особисто квартирної плати та плати за комунальні послуги за спірне житло не вносив, за весь цей час позивачка замків вхідних дверей в квартирі не міняла, а він не намагався вселитись. Однак вказані ствердження не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і не підтверджені будь-якими належними та допустимими доказами, а також спростовуються показаннями самої позивачки, що [PERSON] переховується в Росії в зв'язку з порушенням відносно нього кримінального провадження на підставі виявлення в спірній квартирі в його речах гранати, що спростовує її позицію про не проживання відповідача в ній з моменту реєстрації. Позивачка двічі мала можливість забезпечити явку до суду своїх свідків, однак за її словами вони не з'явились до суду ні 7, ні 10 жовтня 2014 року в зв'язку із занятістю на роботі. Аналізуючи обставини справи та докази надані позивачкою, суд приходить до висновку, що поскільки позивачка не надала будь-яких доказів не проживання в спірній квартирі відповідача [PERSON] понад 1 рік без поважних підстав, а її показання в суді виявились суперечливими щодо предмету спору, тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed