Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини до відповідача [PERSON] Посилається на те, що 27.04.2012 року з [PERSON] зареєстрували шлюб у виконкомі Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №08. У шлюбі [INFO] року народився син - [PERSON], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Одруження виявилося невдалим, через те, що у них різні погляди на шлюб та сім'ю. [PERSON] постійно нехтує сімейними цінностями, ображає, між ними постійно виникають сварки та скандали. Подальше сімейне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. [PERSON] у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, працює в Берегометському ЛМГ на посаді майстра та отримує пристойний заробіток, близько 3500,00 грн. на місяць та має змогу надавати дитині т а їй матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку. Просить розірвати шлюб з [PERSON] зареєстрований 27 квітня 2012 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №08, стягувати з [PERSON] на її користь, аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30% (відсотків) встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду і до настання його повноліття, стягувати з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років, починаючи з дня подачі позову до суду. Стягнути судові витрати. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги в повному об'ємі, дала пояснення аналогічні позовній заяві, на примирення не погоджувалась, просила позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, на примирення не погоджувався, не заперечував щодо розірвання шлюбу та стягненню аліментів на утримання неповнолітнього сина та дружини. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 27 квітня 2012 року позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №08, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER], повторно виданого 26.11.2014 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 19.09.2012 року виконавчим комітетом Берегометської селищної ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №96. На даний час сторони не підтримують подружні стосунки, не мають спільного бюджету, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, їх сім'я розпалась, і шлюб носить формальний характер, сторони втратили один до одного почуття любові, поваги і довіри, розпад їх сім'ї відбувся остаточно та поновити її неможливо. Згідно зі ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 п.9 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, шлюб між ними необхідно розірвати, позивачці [PERSON] при розірванні шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». У відповідності зі ст. 112 ч. 2 цього ж Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права дитини. Судом також встановлено, що позивачка [PERSON] на даний час не має змоги задовольнити свої матеріальні потреби та потреби малолітньої дитини в повному обсязі, оскільки здійснює догляд за дитиною, на даний час проживає в [ADDRESS] разом з матір'ю, на її утриманні знаходиться неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Берегометської селищної ради №1197 від 03.03.2015 року. Згідно довідки ДП Берегометське лісомисливське господарство №207/07 від 16 березня 2015 року вбачається, що [PERSON] працює майстром по відводах у Берегометське ЛМГ, його середньомісячний дохід 3300,00 грн. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідач [PERSON], як батько малолітньої дитини [PERSON], зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] є працездатним, працює майстром по відводах у Берегометське ЛМГ, та отримує стабільний дохід. Відповідно до ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку /батька/, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд приходить до висновку, що причини та обставин, які унеможливлюють або звільняють відповідача від обов'язку щодо сплати аліментів на утримання дитини та утримання дружини з якою проживає дитина на цей час відсутні. Суд вважає, що стягнення аліментів для утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30% (відсотків) встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця та на утримання позивачки в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, до досягнення дитиною [PERSON] трьох років з відповідача буде відповідати вимогам справедливості та розумності. На підставі викладених обставин суд вважає, що відповідач [PERSON], як батько малолітнього сина [PERSON], [INFO], зобов'язаний сплачувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30% (відсотків) встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 05.03.2015 року і до його повноліття. Також суд вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягувати аліменти на користь позивачки [PERSON] на її утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, до досягнення дитиною [PERSON], трьох років, починаючи з 05.03.2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. Крім того з відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 гривень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved