Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 01.03.2008 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Вказує, що за час перебування у шлюбі 07.05.2012 року була придбана однокімнатна квартира загальною площею 20,8 кв.м., житловою площею 11,4 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS] (ринкова вартість квартири не більше 340 000 гривень, яку визначено за ринковими пропозиціями до продажу, розміщених в мережі Інтернет та друкованих виданнях), у зв'язку з чим вона є спільною сумісною власністю. Зазначає, що 18.09.2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано, у зв'язку з чим, вона змушена була звернутись до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на 1/2 квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS], що є спільною сумісною власністю. В судове засідання 11.12.2014 року представник позивачки не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, однак останньою до суду подано заяву, у якій позов підтримала та просить його задоволити повністю з підстав, викладених у ньому, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності на підставі доказів, долучених до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, тому суд з урахуванням положення п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України та заяви представника позивача, в якій вона не заперечувала проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.03.2008 року, відповідно до свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] (а.с.5) по 18.09.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] (а.с.6). За період шлюбу подружжям було придбано однокімнатну квартиру загальною площею 20,8 кв.м., житловою площею 11,4 кв.м., яка розташована за адресою [ADDRESS], яка на праві власності зареєстрована за відповідачем на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 07.05.2012 року, що підтверджується витягом №34122967 від 14.05.2012 року КП КМБТІ (а.с.7), витягом з Державного реєстру правочинів №11293030 від 07.05.2012 року (а.с.8). Крім того, слід зазначити, що сторони зареєстровані та проживали у спірній квартирі, що підтверджується довідкою по формі 3 від 05.02.2014 року №177 КП «Галицьке Подільського району м. Києва» (а.с.9). Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловікам є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. В судовому засіданні було встановлено, що домовленості між сторонами про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя не було, шлюбний договір між сторонами не укладався. Згідно ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач в судове засідання не з'явився та не надав жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги позивача. Враховуючи, що вищевказане майно придбане сторонами під час шлюбу, такий розподіл майна подружжя не суперечить вимогам чинного законодавства України, не порушує прав та інтересів сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, слід зазначити, що згідно ст. 214, 215 ЦПК України суд при винесенні рішення вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат, що зазначається в резолютивній його частині. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема - витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. В зв'язку з вищевикладеним, у відповідності до ст.ст. 79-89 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір в сумі 1 700 гривень (а.с.1) та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 420 гривень (а.с.62,63). На підставі вищевикладеного, ст.355, 365, 368, 372 ЦК України, ст.69, 70 СК України,

Outcome: approved