Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, вказуючи, що відповідач [PERSON] є її батьком. Відповідач з родиною не мешкає з 2002 року, та в шлюбі з її матірю [PERSON] не перебуває. Вона з матірю мешкають окремо від батька. Вона є студенткою 1-го курсу денного відділення Маріупольського державного університету та потребує матеріальної допомоги на навчання повязаної з оплатою контракту, проїзду до місця навчання та додаткових витрат повязаних з процесом навчання з боку батька, оскільки в добровільному порядку він відмовляється її надавати, хоча має таку можливість, оскільки працює за приватними договорами з підприємцями та організаціями. Також зазначає, що вона знаходиться на утриманні матері, яка отримує пенсію. та є інвалідом другої групи загального захворювання. В звязку з чим, просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1500 грн. щомісяця в період навчання у навчальному закладі до його закінчення, а також судові витрати покласти на відповідача. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася. Надала суду письмову заяву в якій позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні та просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, місце і час розгляду справи. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу в порядку ст. 197 ЦПК України у відсутність незявившихся сторін. Ознайомившись з позовною заявою, розглянувши письмову заяву позивачки, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її народження. Відповідно до довідки «Маріупольський державний університет» № 15.406 від 03.09.2015 року позивачка є студенткою 1 курсу денної форми навчання, спеціальність «Практична психологія», факультету філології та масових комунікацій Маріупольського державного університету, термін закінчення навчального закладу у 2019 році. Згідно договору про навчання № 238066 від 01.09.2015 року загальна вартість освітньої послуги за весь термін навчання [PERSON] у Маріупольському державному університеті (МДУ) становить 34427,00 грн. Відповідно до довідки УПФУ в Володарському районі Донецької області № 2257/06-32 від 26.10.2015 року та довідки МСЕК серії 10 ААА № 373683 від 07.07.2010 року [PERSON] (яка є матірю позивачки) має 2 групи інвалідності внаслідок загального захворювання безстроково та отримує пенсію по інвалідності, яка в жовтні 2015 року складає 1166,79 грн. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжує навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно правового змісту ст.ст. 183, 184 СК України суд при стягненні аліментів визначає частку від заробітку доходу матері або батька дитини, яка буде стягуватися, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі та при інших обставинах, що мають суттєве значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів, а також враховуючи, що суду не надано відомостей про майновий стан відповідача, що позбавляє можливості зробити висновок, щодо можливості надання відповідачем допомоги в розмірі саме 1500 грн. шомісяця, а також враховуючи матеріальне становище позивачки, яка потребує матеріальної допомоги в звязку з її навчанням в університеті, суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 700 грн. щомісячно в період її навчання у навчальному закладі «Маріупольський державний університет» до його закінчення, але не довше ніж досягненням нею 23 річного віку, оскільки на думку суду відповідач може надавати матеріальну допомогу саме в такому розмірі, а тому позов підлягає задоволенню саме в цій частині. В решті частини позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Також слід зазначити, що задовольняючи позов частково, суд також виходив з того, що позивачкою, не надано жодних належних доказів в обґрунтування її стверджень, що вона несе витрати на проїзд до навчального закладу та несе будь які витрати повязані з навчальним процесом. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, а саме витрат на правову допомогу та судового збору понесених позивачкою при зверненні до суду, то слід зазначити наступне. В матеріалах справи є наявна довідка адвоката [PERSON] видана на імя позивачки в тому, що за надання правової допомоги по справі сплачено гонорар в сумі 350 грн. Проте, будь яких доказів, з приводу, як укладання угод про надання юридичних послуг між позивачкою та адвокатом [PERSON], так і повноважень адвоката з відомостями про сплату саме позивачкою адвокату суми 350 грн. за надані юридичні послуги по справі, позивачкою суду не надано, а тому судові витрати на правову допомогу в розмірі 350 грн. відшкодуванню відповідачем на користь позивачки не підлягають. Крім цього на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, який становить 487,20 грн., але все ж таки сплатила судовий збір в розмірі 243,60 грн. і позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки суму судового збору в розмірі 243,60 грн. та достягнути з відповідача на користь держави суму судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial