Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання відомостей такими, що не відповідають дійсності та принижують честь і гідність, зобов'язання спростувати ці відомості та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що в провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні квартирою, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В ході розгляду вказаної справи [PERSON] подав до суду письмові пояснення від 23.04.2013 року, в яких поширюється негативна інформація щодо [PERSON], що не відповідає дійсності та принижує її гідність і честь. Тому позивачка оскаржує такі твердження відповідача, викладені в його письмових поясненнях до Приморського райсуду міста Одеси від 23 квітня 2013, а саме: 1) що така поведінка з боку [PERSON] регламентується ст. 356 Кримінального кодексу України, як самоуправство…. однак на шляху до омріяної мети - позбавити мене всього, [PERSON], навіть не зважає на санкцію цієї статті; 2) що порушуючи норми чинного законодавства [PERSON] робить все можливе, щоб він зазнав шалених матеріальних збитків та моральної шкоди; 3) відповідачка обдурила його в черговий раз та не стала погоджуватися з висунутими ним умовами мирової угоди; 4) «також я хочу проаналізувати надані [PERSON] письмові докази та вказати, що ці свідчення були зроблені на прохання [PERSON] та за матеріальну винагороду кожному хто це зробив; 5) «таким чином звернення до міської поліклініки № 21 є приводом для подання позову про відшкодування моральної шкоди; 6) «а один чек на суму 192 грн.07 копійок від 17.06.11 року під корегований на ксероксі. Таким чином, дані ксерокопії чеків завідомо надані з неправдивою інформацією»; 7) «До суду надано зазвичай підроблену [PERSON] копію документу…»; 8) «Надана [PERSON] ухвала про відкриття провадження у справі № 2/ 152212881/11 ….. тільки підтверджує той факт, що остання спроможна піти на все заради матеріального збагачення; 9) «Окрім цього [PERSON] надано до суду ксерокопії паспортів на телевізор «VJS« та пральну машину « LG» які були кориговані за допомогою ксероксу». Крім того, [PERSON] було направлено на адресу її керівника, ректора Одеської національної академії харчових технологій [PERSON] два листи від 10.10.2012 року та 08.11.2012 року у яких він розповсюджував негативну та недостовірну інформацію про те, що позивачка нібито перешкоджає відповідачу в отриманні його речей та не повідомляє йому про їх місцезнаходження». Далі в позові [PERSON] вказує, що зазначені вище відомості не відповідають дійсності, є свідомим наклепом, який ґрунтується на надуманих фактах, принижують і ганьблять її честь і гідність,в значній мірі підривають її авторитет, як людини, громадянина, а також компрометують її в очах оточуючих з точки зору загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі, що наносить їй суттєву шкоду та завдає моральних страждань. В своєму позові [PERSON] просить суд, 1. Визнати відомості, які викладені в письмових поясненнях [PERSON] від 23.04.2013 року до Приморського районного суду (цивільна справа № 2/1522/12720/11, суддя Шенцева О.П.), таким, що не відповідають дійсності та принижують її честь і гідність. 2. Зобов'язати [PERSON] підготувати та направити письмове звернення до Приморського районного суду м. Одеси (суддя Шенцева) у якому спростувати недостовірні відомості. 3. Визнати відомості, що вона перешкоджає [PERSON] в отриманні його речей та не повідомляє йому про їх місцезнаходження, які викладені в листах від 10.10.2012 року та 08.11.2012 року направлених на адресу ректора Одеської національної академії харчових технологій [PERSON], такими, що не відповідають дійсності. 4. Зобов'язати [PERSON] підготувати та направити письмове звернення на ім'я ректора Одеської національної академії харчових технологій [PERSON] у якому спростувати недостовірні відомості. 5.Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50000 гривень.6. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на лікування на загальну суму 919,17 гривень.7. Стягнути з [PERSON] на її користь витрати на правову допомогу у сумі 4000 гривень. В судовому засіданні 14.05.2014 року представник [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив суд постановити рішення, яким визнати відомості, викладені в письмових поясненнях [PERSON] від 23.04.2013 року до Приморського районного суду (цивільна справа № 2/1522/12720/11), такими, що не відповідають дійсності та принижують її честь і гідність. Зобов'язати [PERSON] підготувати та направити письмове звернення до Приморського районного суду м. Одеси у якому спростувати недостовірні відомості. Визнати відомості, про те, що [PERSON] перешкоджає [PERSON] в отриманні його речей та не повідомляє йому про їх місцезнаходження, викладені в листах від 10.10.2012 року та 08.11.2012 року направлених на адресу ректора Одеської національної академії харчових технологій [PERSON], такими, що не відповідають дійсності. Зобов'язати [PERSON] підготувати та направити письмове звернення на ім'я ректора Одеської національної академії харчових технологій [PERSON] у якому спростувати недостовірні відомості. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50000 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на лікування на загальну суму 919,17 гривень. Стягнути з [PERSON] на її користь витрати на правову допомогу у сумі 4000 гривень. Відповідач та його представник в судове засідання на повторний виклик суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши представника позивачки, ознайомившись з матеріалами справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно до положень ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального кодексу, в межах заявлених позовних вимог в на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до вимог статті 270 ЦК України до особистих немайнових прав в т.ч. відноситься право на повагу до гідності та честі. Відповідно до положень ст.270 ЦК України до особистих немайнових прав в т.ч. відноситься право на повагу до гідності та честі. Згідно положень ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Частиною 3 цієї норми визначено, що негативна інформація, поширена на особу вважається недостовірною, якщо особа яка її поширила, не доведе протилежного. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» роз'яснено, що вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Пунктом 4 Постанови Пленуму роз'яснено, що під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських та інших обов'язків. Відповідно до п.15 Пленуму при розгляді справ зазначеної категорії суду повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення , наявність якого може бути підставою для задоволення позову є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі, поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності, поширення інформації , що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі, або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності. В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Приморського районного суду міста Одеси знаходилася цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення в квартиру та відшкодування матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третьої особи - Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області про усунення перешкод в користуванні власністю, зняття з реєстраційного обліку. В ході розгляду справи [PERSON] 23 квітня 2014 року, подав до суду письмові пояснення. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка просить спростувати відомості, викладені відповідачем в письмових пояснення на позов, а також в листах від 10.10.2012 року та 08.11.2012 року, направлених ним на адресу ректора ОНАПТ [PERSON] (для [PERSON]). Суд, дослідивши пояснення [PERSON] подані до Приморського районного суду м. Одеси 23 квітня 2013 року, встановив, що відповідач у своїх поясненнях, поданих в межах розгляду даної справи, писав «хочу зауважити, що така поведінка з боку [PERSON] регламентується ст.356 Кримінального кодексу України як самоправство, тобто самовільне, всупереч уставленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника, однак на шляху до омріяної мети - позбавити мене всього, [PERSON] навіть не зважає увагу на санкцію цієї статті. Порушуючи норми чинного законодавства [PERSON] робить усе можливе, щоб я зазнав шалених матеріальних збитків та душевного болю». Також відповідач в поясненнях вказував «оскільки між мною та відповідачкою велися переговори щодо укладення мирової угоди, я зі своєї сторони зробив перший крок на зустріч та в добровільному порядку 11.07.2012 року знявся з реєстрації зі спірної квартири. Однак відповідачка обдурила мене в черговий раз та не стала погоджуватися з висунутими мною умовами мирової угоди». Далі відповідач вказує «також я хочу проаналізувати надані [PERSON] письмові докази, та вказати, що всі ці свідчення були зроблені на прохання [PERSON] та за матеріальну допомогу кожному хто все це написав». Відповідач в своїх поясненнях на позов писав « надана [PERSON] виписка із рішення ВВК № 100 від 06.07.12 року поліклініки № 21 про те, що її донька хворіє на наступні захворювання: вегето-судинна дистонія, антено-невротичний синдром, дефіцит ваги тіла, тільки підтверджує той факт, що [PERSON] навмисно створює напружену ситуацію навколо цієї справи, оскільки зі всією відповідальністю можу заявити, що цими захворюваннями [PERSON] страждає з моменту коли ми стали сумісно проживати з 2001 року, оскільки вона перебувала під наглядом лікарів міської поліклініки № 6, таким чином звернення до міської поліклініки № 21 є приводом до подання позову про відшкодування моральної шкоди». «Спірними є також ксерокопії дев'яти чеків на купівлю ліків, чотири з яких є повторні копії, три копії з датами до початку сімейного конфлікту (25.06.11 р.) а один чек на суму 192 гр.07 к. під корегований на ксероксі. «До суду надано зазвичай підроблену [PERSON] копію документу навіть без реєстраційного номеру (№ 1357 від 26.12.11 р.) та резолюції ректора, що не дає повної та достовірної інформації про цей документ та його відношення до справи, окрім цього не відомо рішення ректора ОНАХТ відносно [PERSON].», «Надана [PERSON] ухвала про відкриття провадження у справі № 2/1522 12881/11 від 15.12.11 р. Приморським районним судом м. Одеси про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] тільки підтверджує той факт, що остання спроможна піти на все, заради матеріального збагачення»; «Окрім цього, [PERSON] надано до суду ксерокопії паспортів на телевізор, які були кореговані за допомогою ксероксу, та бути доказами по справі ніяким чином не можуть , оскільки до суду подаються виключно оригінальні документи з печатками магазину - продавця». Відповідно до роз'яснень п.17 постанови Пленуму Верховного Сууд України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», інформація, значена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків коли ця інформація біла визначена підставою пред'явленого позову і стосувалася його предмету, була доказом по справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Згідно роз'яснень, викладених у п.19 вказаної Постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Судом приймаються до уваги, що документи на які посилається відповідач в своїх письмових звернення до Приморського районного суду м. Одеси 23.04.2013 року надавалися саме стороною позивачки [PERSON], тому суд вважає, що відповідач критично оцінює документи - письмові докази надані [PERSON], в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], Приморський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, про визнання особи такої, що втратила право користування жилим приміщенням, усунення перешкод в користуванні власністю, відшкодування моральної і матеріальної шкоди. Суд враховує, що вказані відомості були надані як пояснення на позов і повинні були перевірятися судом,оскільки стосувалися предмету спору і були доказами по справі. Суд вважає, що, що характер розповсюдженої інформації є оціночним судженням. Стосовно позовних вимог [PERSON] про визнання відомостей про те, що вона перешкоджає [PERSON] в отриманні його речей та не повідомляє йому про їх місцезнаходження, які викладені в листах від 10.10.2012 року та 08.11.2012 року направлених на адресу ректора Одеської національної академії харчових технологій [PERSON], такими що не відповідають дійсності., суд дійшов наступних висновків. В судовому засіданні досліджувалися листи від 10.10.2012 року та від 08.11.2012 року, написані від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], (адреса, [ADDRESS]), з яких випливає, що [PERSON] звертається до [PERSON] по питанню повернення та місцезнаходження його особистих речей. Оглянути в судовому засіданні конверти свідчать проте, що дані листі були відправлені на адресу Ректору [PERSON] ОНАПТ (для [PERSON]) [ADDRESS]. Виходячи зі змісту ст. 277 ЦК України, сторона позивача повинна довести факт поширення інформації, а також те, що вона є негативною. Суд, відмовляючи в задоволенні позову в цієї частині вважає, що з текстів оскаржу вальних листів не вбачається, що текст даних звернень до позивачки містить негативну інформацію для неї особисто, що дана інформація зіпсувала її репутацію, честь та гідність. Згідно з вимогами статті 60 ЦПК України, при розгляді будь-якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вони посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 ЦПК України. Таким чином, обставини викладені в поданих запереченнях або інших заявах в межах розгляду цивільної справи, повинні бути підтверджені доказами, а в іншому випадку вони не приймаються судом до уваги. Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх правопорушення. Під зверненням громадян слід зрозуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. До відомостей, що порочать особу й можуть спростовуватися в передбаченому ст.277 ЦК України , відносяться ті, які принижують честь, гідність і ділову репутацію громадянина або організації перед громадкістю чи окремими громадянами з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття, принципів людської моралі та не відповідають дійсності або неправдиво викладені. Критична оцінка певних фактів їх перевірка, які мали місце, такими відомостями визнаватися не можуть. З цих підстав суд вважає, що звернення відповідача до Приморського районного суду міста Одеси з поясненнями на позов, з іншими заявами, поданими в межах розгляду цивільної справи, в яких вінмав намір захищати свої права, порушені на його думку іншою особою, не можуть розглядатися як поширення неправдивих відомостей, оскільки не встановлено, що фактично метою цих дій було приниження честі, гідності позивачки. Також суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивачки про спростування інформації, оскільки спосіб поширення інформації має суттєве значення відповідно до ч.7 ст.277 ЦК України, що вимагає, щоб спростування недостовірної інформації здійснювалося у такій же спосіб, у якій вона була порушена. Разом з тим, суд вважає оскільки розповсюджена інформація перевіряється в межах розгляду цивільної справи, якщо наявність або відсутність скоєння можливого правопорушення позивача взагалі може мати значення для розгляду цієї справи, то відповідно зобов'язання направити спростування не буде таким, що відповідає специфіки спірних відносин способом захисту. Враховуючи те, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, стягнення витрат на лікування, є похідними від вимог про визнання інформації такою, що є недостовірною, у задоволенні яких судом було відмовлено з підстав викладених раніше, тому вимоги про стягнення 50000 гривен, у якості компенсації моральної шкоди, атакож вимоги про стягнення витрат на лікування у розмірі 919,17 гривень не можуть бути задоволені. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд відмовляючи в замовленні позову в повному обсязі, відмовляє і у стягненні на користь позивачки судових витрат.

Outcome: dismissed