Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на проживання в її житловому будинку та користування ним. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на праві власності належить домоволодіння, що знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, Тлумацький район, с. Мостище, вул. Наддністрянська, буд. 227. 18.06.1992 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. З жовтня 2014 року відповідач разом з сімєю не проживає, створив іншу сімю, а тому 29.10.2015 року рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Відповідач, зареєстрований у належному їй домоволодінні, однак у господарстві з жовтня 2014 року не проживає, обовязків щодо утримання житла він не виконує, комунальні послуги не оплачує, а тому позивачка просила визнати [PERSON] таким, що втратив право на проживання та користування належним їм будинковолодінням. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Додатково пояснила, що відповідач був зареєстрований у належному їй будинковолодінні, як член сімї, проте з жовтня 2014 року не проживає у ньому, комунальні послуги не сплачує, будь-яких витрат по утриманню будинку не несе, особистих речей та речей повсякденного використання, які б йому належали, в будинку не має. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом опублікування оголошення в газеті «Галичина», в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд постановив про проведення заочного розгляду справи. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] (жителька с. Будзин, Тлумацький район, Івано-Франківська область), яка є кумою позивачки, та [PERSON] (жителька с. Мостище, Тлумацький район Івано-Франківська область), яка проживає по сусідству з позивачкою, ствердили, що відповідач у житловому будинку, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Тлумацький район, с. Мостище, вул. Наддністрянська 227, з жовтня 2014 року не проживає, витрат по утриманню житлового будинку не несе, речей повсякденного вжитку, які б належали [PERSON], в будинку позивачки немає. Вислухавши пояснення позивачки, опитавши свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] (позивачка) на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований по вул. Наддністрянській, 227 с. Мостище Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.12.2005 року (а.с. 7), копією Договору дарування часток житлового будинку з господарськими будівлями від 18.10.2008 року (а.с. 8) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.12.2015 року (а.с. 44-45). 18.06.1992 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб у Делівській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області (актовий запис № 6), який рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 29.10.2015 року було розірвано (а.с. 5-6). Відповідно до адресної довідки Тлумацького РС УДМС в Івано-Франківській області № 24/806 від 21.11.2015 року відповідач [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованим за адресою: [INFO] (а.с. 42). Отже, відповідач зареєстрований у вказаному домоволодінні, однак, як стверджують позивачка та свідки, фактично з жовтня 2014 року (більше року) в будинку належному позивачці не проживає, участі у його утриманні не приймає, не оплачує комунальні послуги, особистих речей та речей повсякденного використання, які б йому належали, в будинку не має. Дані обставини також підтверджуються актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с. 9), в якому вказано, що [PERSON] (відповідач) в належному [PERSON] (позивачка) домоволодінні, розташованому по вул. Наддністрянській, 227, с. Мостище, Тлумацький район, Івано-Франківська область, з жовтня 2014 року не проживає. У відповідності до ст. 317 ЦК України власнику належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно обмежений у його здійсненні, а у відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи те, що відповідач з жовтня 2014 року у домоволодінні, належному позивачці, не проживає, тобто відсутній більше року за місцем реєстрації без поважних причин, не подав суду доказів на спростування позовних вимог позивачки, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач втратив право на проживання та користування домоволодінням позивачки, розташованим за адресою: Івано-Франківська область, Тлумацький район, с. Мостище, вул. Наддністрянська, буд. 227, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved