Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з усього нерухомого майна, що належить їй на праві власності, зареєстрованого 25 грудня 2006 року Сьомою Одеською державною нотаріальною конторою, реєстраційний номер обтяжень 4282015, на підставі постанови АВ № 984892 виданої 06 грудня 2006 року Першою Малиновською державною виконавчою службою у Малиновському районі міста [PERSON], а також зобовязати Малиновський відділ Державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області зняти вказаний арешт. Свої вимоги мотивує тим, що 11 липня 2017 року за нею було зареєстроване право власності на нерухоме майно, а саме: 1/3 частина житлового будинку, загальною площею 281,8 кв.м, та 1/3 частина земельної ділянки, площею 0,2166 га, що розташовані по вул. Корольова, № 10 в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, яке вона набула внаслідок прийняття спадщини. У теперішній час вона вирішила відчужити вказане нерухоме майно на користь іншої особи, але не змогла цього зробити, оскільки 25 грудня 2006 року реєстратором Сьомої Одеської державної нотаріальної контори було накладено арешт на все належне їй нерухоме майно. Підставою накладення арешту була постанова від 06 грудня 2006 року, виконавець [PERSON], Перша ДВС у Малиновському районі. 26 липня 2017 року вона звернулась до Малиновського відділу ДВС міста [PERSON] ГТУЮ в Одеській області з заявою про зняття арешту, однак отримала відповідь про те, що вирішити питання про зняття арешту не має можливості, оскільки завершене виконавче провадження знищено у звязку з закінченням терміну зберігання. Також її було повідомлено про те, що станом на момент подачі заяви у Малиновськму відділі ДВС міста [PERSON] ГТУЮ в Одеській області відсутні будь-які виконавчі документи по стягненню з нею боргів. Вказує, що вищевказаний арешт обмежує її права щодо вільного розпорядження своїм майном, а тому вона звернулась з даним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не зявилась, але від її представника до суду надійшла заява, в якій він вказав, що на задоволенні позовних вимог наполягає, просить справу розглянути у його відсутність та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача Малиновського відділу Державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток, а тому суд, приймаючи до уваги заяву представника позивачки, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 11 липня 2017 року приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] на праві приватної власності належить 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 281,8 кв.м, та 1/3 частина земельної ділянки, площею 0,2166 га, що розташовані по вул. Корольова, № 10 в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 92777495 від 25 липня 2017 року (а.с. 7-9). Позивачка вказує, що у теперішній час вона вирішила відчужити вказане нерухоме майно на користь іншої особи, але не змогла цього зробити, оскільки на все належне їй нерухоме майно накладено арешт та заборона його відчуження. Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № В/9-1000, державним виконавцем відділу ДВС у Малиновському районі м. Одеси [PERSON] з метою забезпечення виконання рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09.11.2006 року про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ «ІНГО Україна» грошової суми у розмірі 59256 грн. 76 коп., було накладено арешт на все майно, яке належить [PERSON], та заборону на його відчуження (а.с. 6). 26.07.2017 року позивачка звернулась до Малиновського відділу Державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про зняття арешту та отримала відповідь про те, що вирішити питання щодо зняття арешту з майна не виявляється можливим, оскільки завершене виконавче провадження було знищено згідно з пунктом 9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 року № 2274/5, у звязку з закінченням терміну його зберігання (а.с. 10). Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майно. Згідно ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Оскільки на даний час виконавче провадження, в рамках якого накладено арешт на майно позивачки знищено, через що вона не має можливості отримати будь-які відомості та як наслідок, не може реалізувати свої права щодо розпорядження своєю власністю, суд прийшов до висновку, що права позивачки, як власника, порушені та підлягають судовому захисту шляхом звільнення з-під арешту належного їй нерухомого майна та скасування заборони на його відчуження. Вимоги про зобовязання відповідача зняти арешт з нерухомого майна задоволенню не підлягають в силу\~ст. 129-1 Конституції України, згідно якої судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України, тому за наявності рішення суду про зняття арешту та предявлення його до виконання, зняття арешту з майна позивачки та заборони на його відчуження буде проведено на підставі закону, а тому судом в цій частині позовних вимог не встановлено порушення права позивачки, яке підлягає захисту.\~\~\~\~

Outcome: partial