Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою вказуючи, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який уклали 07.09.1996 року. Шлюб зареєстровано виконкомом Малоянисольської сільської ради Володарського району Донецької області за актовим записом № 15. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припиненні з 2014 року, через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів. Спільне господарство не ведеться, разом не проживають. Вважає, що шлюб розпався остаточно та сім'ю вже не зберегти. Просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні та просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Надав суду письмову заяву, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення, також просив справу розглянути без його участі. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу в порядку ст. 247 ЦПК України у відсутність нез'явившихся сторін. Розглянувши письмові заяви позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 04.08.2015 року сторони зареєстрували шлюб 07.09.1996 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 15. Згідно паспортних даних місцем проживання позивачки зазначено [ADDRESS] Відповідно відомостей Малоянисольської сільської ради Нікольського району Донецької області зареєстрованим місцем проживання відповідача є с. [ADDRESS] Згідно ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України визначені підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Також ч.2 передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Суд вважає доведеними доводи позивачки, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, але шлюбні відносини фактично припинені, а тому враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, про примирення не заявляють, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому її права підлягають судовому захисту в зв'язку з чим шлюб необхідно розірвати. Щодо розподілу наявних судових витрат по справі у виді судового збору, що сплатила позивачка при подачі позову слід зазначити наступне. Так, відповідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, відповідно положень ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, на підставі ст.ст. 141, 142 ЦПК України, враховуючи, що позивачка при зверненні до суду понесла судові витрати, а саме сплатила судовий збір в розмірі 640 грн. а відповідач до початку розгляду справи по сутіпозов визнав в зв'язку з чим її позовні вимоги були задоволенні у повному обсязі, суд вважає, що позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого нею при подані позову судового збору в сумі 320,00 грн., а решту суми судового збору в розмірі 320,00 грн. стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved