Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказала 05 березня 2008 року між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №241. Зазначає, що протягом часу перебування у шлюбі у них із відповідачем народився [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалось. Стали часто виникати сварки, відсутнє порозуміння та повага один до одного, різні погляди на життя. Тепер відсутні спільні інтереси, що призвело до повного взаємного відчуження. На даний час зберегти сім`ю вже неможливо, оскільки фактично її вже немає. Протягом останніх шести місяців шлюбні відносини між мною і Відповідачем фактично припинені. Шлюб існує лише формально. Просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 05 березня 2008 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №241. В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак через канцелярію подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. В підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву в якій позов визнав. Просив справу розглянути за його відсутності. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1. ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого 05 березня 2008 року, сторони по справі зареєстрували шлюб 05 березня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції актовий запис № 241. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 липня 2011 року, актовий запис № 1519 [PERSON] [INFO] , являється сином сторонами по справі. Батьками записані батько [PERSON] , мати [PERSON] . Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 січня 2016 року, актовий запис № 187 [PERSON] [INFO] , являється сином сторонами по справі. Батьками записані батько [PERSON] , мати [PERSON] . Ухвалою Садгірського районного суду м.Чернівці від 07.05.2019 року сторонам надавався строк на примирення на два місяці. Судом було вжито заходи щодо примирення подружжя, зокрема сторонам надавався термін для примирення. Однак, після закінчення терміну для примирення відновити сімейні відносини сторонам не вдалося, сторони по справі наполягали на розірванні шлюбу. Статтею 51 ч.1 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюбні стосунки між сторонами по справі припинились у зв`язку з тим, вони втратили одне до одного почуття любові та поваги. Сім`я розпалася, вони проживають окремо. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності,поваги до себе. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що сім`я сторін розпалась, її зберегти неможливо, спільне життя подружжя і збереження шлюбу, на думку суду, суперечить інтересам позивача, який не бажає продовжувати подружні відносини, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач надав посвідчення серії [NUMBER] . Враховуючи те, що відповідач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір слід компенсувати за рахунок державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved