Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. Посилалась на те, що вона та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом із нею та знаходиться на її повному утриманні, при цьому відповідач жодної допомоги на утримання дочок не надає. Зазначає, що у неї скрутне матеріальне становище, оскільки на даний час вона не працює та не має ніякого додаткового заробітку. Утримувати дітей їй допомагають батьки. Натомість, відповідач є приватним підприємцем та здійснює свою підприємницьку діяльність на МТК «Калинівський ринок». Крім того, вказує, що одна із доньок є повнолітньою та навчається на першому курсі юридичного факультету денної форми навчання Чернівецького національного університету імені Ю.Федьковича на платній основі за спеціальністю правознавство. Розмір плати за навчання доньки за один семестр складає 5 750 грн. У зв'язку з наведеним, просила стягувати з відповідача [PERSON] на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно, і до повноліття дитини, а також аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно, і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та підтвердила викладені у ньому обставини. Просила задовольнити його у повному обсязі. Додатково пояснила, що кошти які вона просить стягувати з відповідача на утримання малолітньої доньки складаються також із додаткових витрат, зокрема: відвідування музичної школи, навчання у гімназії, особлива хворобливість. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] позов визнали частково. Надали свої письмові заперечення на позов. Відповідач пояснив, що він не заперечує сплачувати аліменти на молодшу доньку, однак в меншому розмірі, оскільки у нього на утриманні ще є вагітна дружина. Крім того, у зв'язку із економічною кризою, у нього впали доходи від здійснення підприємницької діяльності. Що стосується старшої доньки, то він в рахунок аліментів подарував їй належну йому на праві власності квартиру. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачено нормами ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При призначенні аліментів суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. У відповідності до вимог ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, під час яких у них [INFO] народилася дочка [PERSON] та [INFO] [PERSON] (а.с.5-6). Як вбачається із довідки про склад сім»ї, виданої КЖРЕП №9 від 06 березня 2014 року, малолітня та повнолітня дочки сторін проживають разом із матір'ю [PERSON] (а.с.22). Малолітня [PERSON] навчається в 5-Б класі Чернівецької гімназії №2 та у 2-му класі фортепіано відділу комунальної бюджетної установи «Музична школа №2 м.Чернівці» (а.с.9-11). Повнолітня дочка сторін [PERSON] навчається на другому курсі юридичного факультету денної форми навчання Чернівецького національного університету імені Ю.Федьковича на платній формі навчання. При цьому, розмір плати за навчання доньки за один семестр становить 5 750 грн.(а.с.7-8,10). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатною особою. Згідно угоди №1413/1тс про надання в користування торгівельного місця від 08 квітня 2014 року, відповідач працює на МТК «Калинівський ринок», де здійснює торгівлю побутової техніки (а.с.52-54, 60-61, 65-68). Крім того, як пояснив в судовому засіданні відповідач, в Азербайджані у нього у власності є нерухоме майно. Суд не бере до уваги надану [PERSON] у якості доказу на підтвердження незадовільного стану здоров'я, довідку лікаря (а.с.58), оскільки на думку суду, вказана довідка лише свідчить про те, що відповідач проходив стаціонарне лікування, у зв'язку із хронічним панкреатитом. Втім, це не позбавляє його можливості жити повноцінним життям, працювати, а відповідно й сплачувати аліменти. Таким чином, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки на утримання доньок підлягають стягненню аліменти. Разом з тим, на погляд суду, позивачкою дещо завищено розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на її користь. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання дітей, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Так, суд враховує те, що відповідач [PERSON] вдруге одружений та його дружина вагітна. Що стосується посилань позивачки на те, що їх з відповідачем малолітня донька відвідує музичну школу, має особливу хворобливість, а старша донька навчається на платній формі навчання, то на думку суду, є додатковими витратами на утримання дітей. Проте з такими позовними вимогами [PERSON] не зверталася. Слід зазначити, що суд не приймає до уваги посилання відповідача [PERSON] на те, що в рахунок сплати аліментів на старшу доньку він подарував їй свою квартиру, оскільки, на погляд суду, вказаний договір не може вважатися договором в розумінні ст.190 СК України. Крім того, суд вважає, що відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial