Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] у лютому 2019 року звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 13 листопада 2019 року, прохала суд визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на Ѕ частину вказаної квартири, а також стягнути із відповідача судові витрати у розмірі 4686 гривень 64 копійки (а.с. 1). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 06 вересня 2014 року. Наразі у Індустріальному районному суді м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за її позовом до відповідача про розірвання шлюбу. У шлюбі ними придбана квартира [ADDRESS] . Після припинення фактичних шлюбних відносин вона із малолітньою дитиною виїхала із цієї квартири та проживає окремо від відповідача, а відповідач залишився мешкати у їх спільній квартирі. У зв`язку з тим, що квартира придбана у шлюбі, прохає визнати її спільним майном подружжя та у порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на Ѕ частину спірної квартири (а.с. 1а-4, 45-49). Ухвалою від 18 лютого 2019 року відкрито спрощене провадження у справі, судове засідання призначено на 21 травня 2019 року (а.с. 19). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] справу передано у провадження судді Литвиненка І.Ю. (а.с. 25). Ухвалою від 08 травня 2019 року справу прийнято до провадження суддею Литвиненком І.Ю., підготовче судове засідання призначено на 10 липня 2019 року (а.с. 26). У судовому засіданні позивачка позов підтримала, прохала його задовольнити. Пояснення надала аналогічні тексту первісної та уточненої позовної заяви. Не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. Додатково пояснила, що спірна квартира була придбана за спільні кошти, які вони отримали від продажу спільного заміського будинку. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяви про розгляд справи за його відсутності, в яких позов визнав та не заперечував проти його задоволення (а.с. 28, 50). Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих ними межах, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони з 06 вересня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (зворот а.с. 5, зворот а.с. 6). Відповідно до договору купівлі-продажу від 22 вересня 2017 року, [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно зі звітом про оцінку майна, вартість спірної квартири складає 937325 гривень (а.с. 9-15). Відповідно до вимог\~ст. 60 СК України,\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Згідно з вимогами\~ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Нормою\~ч. 1 ст.\~69\~СК України визначено, що дружина і\~чоловік мають\~право на\~поділ майна,\~яка належить\~їм на\~праві спільної\~сумісної власності,\~незалежно від\~розірвання шлюбу.Положеннями ч. 1\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, яка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. Сторони з 06 вересня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За спільні кошти сім`ї, у період перебування у шлюбі, вони придбали квартиру [ADDRESS] , договір купівлі-продажу якої укладено відповідачем. Отже, спірна квартира придбана під час шлюбу за спільні кошти подружжя, а тому має бути визнана об`єктом спільної сумісної власності подружжя. При вирішенні питання щодо поділу квартири між подружжям, суд виходить з презумпції рівності часток та вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на Ѕ частину спірної квартири. В силу вимог ст. 372 ЦК України, у зв`язку із поділом спірної квартири, суд дійшов висновку про припинення на неї права спільної сумісної власності. Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки судовий збір у сумі 4686 гривні 64 копійки. На підставі викладеного,

Outcome: approved