Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON], в обґрунтування якої зазначила, що з 27 вересня 2003 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який зареєстрований Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 510. Від шлюбу вона з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2017 року, збереження сімї не можливе через відсутність взаєморозуміння, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її інтересам, та інтересам дитини. Спору про місце проживання дитини і розподіл спільного майна не має. Спільне господарство не ведеться. Просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 510, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Яковенко». Позивач [PERSON]В у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, відповідно до якої просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Сватівського районного суду Луганської області. (а.с.38) Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: Матеріалами справи встановлено, що 27 вересня 2003 року, між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Артемівським відділом реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 510, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕД № 106495 (а.с.6). Від даного шлюбу подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-ЕД № 274064 від 30 серпня 2004 року (а.с. 7) Як вбачається із позовної заяви,спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2017 року, збереження сімї не можливе через відсутність взаєморозуміння, подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її інтересам, та інтересам дитини. Спір про місце проживання дитини та поділ майна сторонами не заявлено. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. У чинність ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач надала до суду заяву в якій зазначила про те, що прохає суд при вирішенні питання про розірвання шлюбу, залишити їй прізвище «Яковенко», яке було набуте у звязку із реєстрацією шлюбу. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного Кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110, 112, 115 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved