Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на неповнолітню дитину, а саме сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 02.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття та стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 02.09.2020 року і до досягнення дитиною 3-х річного віку. Обгрунтовує позовні вимоги наступним. У листопаді 2018 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із нею та повністю перебуває на її утриманні. Позивачка вказує, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину, його життям не цікавиться. Це проявляється, зокрема, у тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на утримання дитини, а саме на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. Позивачка стверджує, що син повністю перебуває на її утриманні, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Крім цього, позивачка вказує, що відповідач також ухиляється від її утримання, чим порушує її права, передбачені нормами Сімейного кодексу України, оскільки дружина, з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач подав відзив, в якому визнав позовні вимоги позивачки та не заперечив проти задоволення позову. Разом з тим, зазначив, що не згідний з мотивами позову, оскільки вказані позивачкою обставини щодо ухилення ним від обов`язку утримання їхньої спільної дитини, зокрема, відмови добровільно надавати кошти на придбання одяг, продуктів харчування, медикаментів тощо, не відповідають дійсності. Попри відсутність порозуміння між ним та позивачкою, він намагається забезпечити матеріальні потреби дитини. У той же час добровільне виконання його обов`язку з утримання та виховання сина значно ускладнюється поведінкою позивачки, яка влаштовує скандали та постійно вдається до провокацій з метою дискредитувати його в очах дитини та оточуючих. З цих же причини він не має змоги в достатній мірі бачитися та проводити час з сином. Разом з тим, він розуміє, що як батько дитини збов`язаний її утримувати та забезпечувати всім необхідним, а тому, готовий сплачувати аліменти у тому розмірі, який просить позивачка. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач подала письмову заяву в якій позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити. Відповідач просить справу розглядати у його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено наступне. Із копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] вбачається, що у позивачки та відповідача [INFO] народився син [PERSON] . Із довідок Потелицької сільської ради Жовківського району Львівської області № 2443, 2444 від 02.09.2020 року вбачається, що позивачка [PERSON] та її малолітній син [PERSON] , проживають та зареєстровані разом в с Потелич. Дитина перебуває на утриманні матері. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Місце праці відповідача судом не встановлено, однак він є працездатною особою молодого віку, а від так, взмозі сплачути аліменти на утримання сина. Доказів того, що відповідач в добровільному порядку надає кошти на утримання сина у суду немає. У відповідності до ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та беручи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів щодо інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу, спроможність батька дитини надавати допомогу на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років. Враховуючи визнання відповідачем позову, того, що він згідний сплачувати кошти на утримання дитини та на її утримання до досягнення сином 3 - х річного віку у тому розмірі, в якому просить позивачка, виходячи вищенаведених правових норм, враховуючи принцип розумності та справедливості суд вважає, що позов підлягає до задоволення. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в користь держави 840.80 грн. судового збору.

Outcome: approved