Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивачка-відповідачка - [PERSON] звернулась до суду з позовом, який підтримала в судовому засіданні та мотивує тим, що з 29 квітня 1993 року вона перебувала в шлюбі з [PERSON] Від шлюбу є неповнолітня донька [PERSON] [INFO]. Шлюб розірваний на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22.01.2014 року. В 2003 році [PERSON] було надано трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] на склад сім'ї з 5 осіб - [PERSON], [PERSON] з донькою та батьків позивачки - [PERSON] та [PERSON]. Батьки знялись з реєстрації в квартирі в 2005 році, з цього часу в квартирі не мешкають на користування квартирою не претендують. [PERSON] з донькою була зареєстрована в зазначеній квартирі з 2003 року по 07.06.2006 року. В 2006 році за пропозицією відповідача [PERSON] з донькою були зняті з реєстрації у спірній квартирі та зареєстровані в квартирі батьків, але з квартири не виїжджали, продовжували постійно мешкати в ній. 29.09.2013 року [PERSON], з [PERSON] та донькою виїхали до Польщі, для влаштування на навчання доньку. Через тиждень відповідач повернувся в м. Суми, [PERSON] повернулась в м. Суми 15.10.2013 року, але в зв'яжу з тим, що стосунки з [PERSON] були напружені, вона приїхала в квартиру батьків. В листопаді 2013 року [PERSON] змінив замки в квартирі. В лютому 2014 року [PERSON] звернулась за довідкою про склад сім'ї та реєстрації в спірній квартирі для звернення до суду з позовом про вселення в квартиру, та їй стало відомо, що власником квартири є [PERSON] [PERSON] вважає, що незважаючи на відсутність реєстрації в спірній квартирі, вона з донькою мали право приймати участь в її приватизації, так як постійно мешкали в ній разом з наймачем, як члени його сім'ї. Будь якого іншого житла Позивачка-відповідачка з донькою не приватизували, житлові чеки не використовували. Тому [PERSON] просить суд визнати за нею право користування квартирою [ADDRESS]; вселити її [PERSON] в квартиру [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] судові витрати, а також відмовити у задоволенні зустрічного позову про визнання втратившою право користування житловим приміщенням за необгрунтованістю. Відповідач-позивач [PERSON] заперечував проти задоволення позову [PERSON], звернувся до суду з зустрічним позовом, який підтримав в судовому засіданні його представник та мотивує тим, що 08.08.2006р. [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого [PERSON], належить на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], яка приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», свідоцтво видане згідно з розпорядженням ВКФ «Побутсервіс» ТОВ від 17 липня 2006р. №06/437. У 2006 році [PERSON] була написана заява, якою вона відмовилась від приватизації квартири [ADDRESS]. З 02.02.2014 року [PERSON] не являється членом сім'ї [PERSON], спірна квартира в силу закону є особистою приватною власністю останнього, [PERSON] не брала участі у приватизації даної квартири, бо житлові чеки не використовувала, і, відповідно, після розірвання шлюбу, втратила право користування квартирою. Тому просить суд відмовити у задоволенні позову [PERSON] та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Суд, заслухавши пояснення [PERSON], представника [PERSON] - [PERSON]., перевіривши матеріали справи, вважає первісний позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що з 29 квітня 1993 року [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON]. Шлюб розірваний на підставі рішення Зарічного районного суду м. Суми від 22.01.2014 року. Від подружнього життя є повнолітня донька [PERSON] [INFO]. (а.с. 30) В 2003 році [PERSON] було надано трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] на склад сім'ї з 5 осіб - [PERSON], [PERSON] з донькою та батьків позивачки - [PERSON] та [PERSON], останні знялись з реєстрації в квартирі в 2005 році.(а.с. 9) [PERSON] з донькою була зареєстрована в зазначеній квартирі з 2003 року по 07.06.2006 року. В 2006 році за пропозицією відповідача [PERSON] з донькою були зняті з реєстрації у спірній квартирі та зареєстровані в квартирі батьків, але з квартири не виїжджали, продовжували постійно мешкати в ній, про що не заперечував представник [PERSON] в судовому засіданні. У 2006 році [PERSON] була написана заява, якою вона відмовилась від приватизації квартири [ADDRESS].(а.с. 84) 08.08.2006р. [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого [PERSON], належить на праві приватної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», свідоцтво видане згідно з розпорядженням ВКФ «Побутсервіс» ТОВ від 17 липня 2006р. №06/437. (а.с. 31) Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами ЖК України. Згідно ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Згідно ч. 1, 4 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. За чинним житловим законодавством, обовязковою необхідною умовою виникнення права користування житлом членами сімї його власника є спільне проживання членів сімї з власником. [PERSON] добровільно знята з обліку реєстрації з спірної квартири 07.06.2006 року, але вона продовжувала проживати в ній до листопада 2013 року, про що вказує у зустрічній позовній заяві відповідач [PERSON] На час подання [PERSON] заяви про приватизацію, [PERSON] мала право користування та користувалася житловою площею у спірній квартирі та мала право претендувати на приватизацію даної квартири, але вона добровільно відмовилася від права претендувати на приватизацію спірної квартири. Відповідно до вимог ст. 10,11 ЦПК України, суд вирішує справи на засадах змагальнотсі, не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Таким чином, суд приходить до висновку що права [PERSON] порушені та підлягають захисту шляхом визнання за [PERSON] право користування квартирою [ADDRESS] та вселення її до спірної квартири; в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням слід відмовити за необґрунтованістю Згідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України, суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. За таких обставин, суд вважає необхідним скасувати заборону на відчуження квартири [ADDRESS], яка накладена по ухвалі Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.03.2014 року, номер запису про обтяження: 5185271 від 01.04.2014 року у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження. У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved