Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилась одна неповнолітня дочка - [PERSON], [INFO]. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.12.2008 року з відповідача на її користь стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі по 700 грн. щомісячно, однак з вересня 2013 року і до цього часу вона не отримує аліменти щомісячно. Станом на 01.02.2016 року заборгованість відповідача по аліментах становить 20 393,33 грн. Протягом 2014 и 2015 років державний виконавець викликав відповідача з приводу заборгованості, але він жодного разу не з'явився. Ця заборгованість виникла з вини відповідача, тому вона має право відповідно до вимог ст.196 Сімейного Кодексу України на стягнення неустойки (пені) в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.09.2013 року по 01.02.2016 року у сумі 18 312,91 грн. Крім того, дитина страждає важким захворюванням: Дитячий Церебральний параліч, а також знаходиться на обліку у лікаря - хірурга з діагнозом: Двохсторонній вивих тазових суглобів та пупкова грижа, і вона згідно рекомендаціям дитячого невролога [PERSON] вимушена купувати дорогостоячі ліки, два рази на рік донька отримує оздоровлення в санаторії «Солоний Лиман». Дитина користується для руху інвалідною коляскою та потребує сторонньої допомоги. Додаткові витрати на лікування за 2015 рік складає 6 989,68 грн. Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу, той з батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину. Вона просить стягнути з відповідача додаткові витрати на лікування дочки у сумі 3 494,84 грн. В судове засідання позивачка не з'явилась, письмово просить розглянути справ за її відсутністю, повністю підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, позовні вимоги визнає частково, тому що він сплачує аліменти на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у розмірі по 700 грн. щомісяця, про що є квитанції, але державний виконавець не урахував все його виплати. Сума заборгованості по аліментах на користь позивачки, яка вказана у довідки ВДВС Новомосковського МРУЮ Дніпропетровської області, не відповідає дійсності. Заборгованість по аліментах йому нараховувалась державним виконавцем без урахування квитанцій, які э у нього. Заборгованість по аліментам у нього є, але у меншому розмірі, ніж вказано у довідки державного виконавця. Він просить на підставі ст. 196 ч.2 Сімейного кодексу України, зменшити розмір неустойки за несплату аліментів на користь позивачки. Відносно додаткових витрат він згоден допомагати позивачки, але для цього потрібні підтвердження цих витрат. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 194 ч.4 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу,- до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч.4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як роз'яснено у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках, як зазначено в п. 22 зазначеної постанови Пленуму стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначеною нормою передбачено, що розмір заборгованості за аліментами визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не проводилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. В судовому засіданні встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2001 року. Від шлюбу них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірваний 14 жовтня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Відділом РАЦСу по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського МРУЮ Дніпропетровської області. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.12.2008 року з відповідача на користь позивачки стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 700 грн. щомісячно до повноліття дитини. Однак, згідно довідки державного виконавця заборгованість по аліментах за відповідачем, згідно виконавчого листа № 2-4714 від 22.12.2008 року, виданого Новомосковським міськрайонний судом Дніпропетровської області, складає за період з 27.11.2008 року по 1.02.2016 року у сумарному виразі - 20 393,33 грн. Аліменти відповідачем сплачували сплачувались не регулярно та в меншому розмірі. В результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 01.02.2016 року складає 20 393,33 грн. Частиною першою статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В зв'язку з тим, що спору по заборгованості між сторонами немає, тому, суд вважає, що підстав для стягнення заборгованості, яка зазначена державним виконавцем станом на 01.02.2016 року у сумі 20 393,33 грн., підстав не має. У позовній заяві позивачка просить суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період: з 01.09.2013 року по 01.02.2016 року у сумі 18 312,92 грн., із наступного розрахунку: 20393грн.:100% х 898 днів = 18312,92 грн. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Розрахунок пені, зазначений позивачкою не відповідає чинному законодавству. Розрахунок пені, повинен здійснюватися за формулою: сума заборгованості аліментів за місяць х 1% х кількість днів прострочення. Суд вважає, що при розрахунку пені за несвоєчасно сплачені аліменти в період с 01.09.2013 року по 01.02.2016 року (включно) треба урахувати, що у жовтні 2013 року позивач сплатив аліменти у розмірі 2100 грн., тому заборгованості по аліментам за вересень і жовтень 20013 року у позивача не має. У листопада 2013 року: заборгованість 700 грн. х1% х 30 (днів ) = 210 грн. У грудні 2013 року : заборгованість 700 грн.х1% х 31 (день) = 217 грн. Січень 2014 року : заборгованість 700 грн. х1% х31 (день) = 217 грн. Лютий 2014 року: заборгованість 700 грн. х 1% х 29 (днів) = 203 грн. Березень 2014 року: заборгованість 700 грн. х 1% х 31 (день) = 217 грн. Травень 2014 року: заборгованість 700 грн. х1% х 31 (день) = 217 грн. Липень 2014 року: заборгованість 700 грн. х 1% х 31 день = 217 грн. Вересень 2014 року: 700 грн. х1% х 30 (днів) = 210 грн. Жовтень 2014 року: 700 грн. х 1% х 31 (день) = 217 грн. Листопад 2014 року: 700 грн. х 1% х 30 (днів) = 210 грн. Грудень 214 року: 300 грн. ( оплачено по квитанціям у грудні 2014 року 400 грн.) х 1% х 32 (день) = 93 грн. У січні 2015 року заборгованості по аліментам у відповідача не має, тому що пред'явлена квитанція на 1500 грн. Лютий 2015 року: 700 грн. х 1% х28 (днів) = 196 грн. Березень 2015 року: 500 грн.(200 грн. відповідачем сплачено по квитанції) х1% х31 (день) = 155 грн. Квітень 2015 року: 700 грн. х1% х 30 (днів) = 210 грн. Травень 2015 року: відповідач сплатив аліменти у розмірі 645 грн., що підтверджується наданими ним квитанціями, заборгованість складає 55 грн. х1% х 31 (день) = 17,05 грн. Червень 2015 року: 700 грн. х 1% х 30 (днів) = 210 грн. Липень 2015 року: заборгованість 200 грн. ( 500 грн. відповідач сплатив по квитанції) х1% х 31 (день) = 62 грн. Серпень 2015 року : 700 грн. х 1% х 30 (днів) = 210 грн. Вересень 2015 року : заборгованість 300 грн. ( 400 грн. сплачено по квитанції) х 1% х31 (день) = 93 грн. Жовтень 2015 року: 700 грн. х1% х 31 (день) = 217 грн. Листопад 2015 року: 700 грн. х 1% х 30 (днів) = 210 грн. Грудень 2015 року: 700 грн. х 1% х 31 (день) = 217 грн. Січень 2016 року: 700 грн. х 1% х 31 (день) = 217 грн. А всього: 210 +217+217+203+217+217+217+210+217+210 +93 +196+155+210+ 17,05 +210 + 62+ 210+93+ 217+ 210+ 217+ 217 = 3 035, 05 грн. Аналізуючи докази у справі, суд приходить до висновку, що факт ухилення відповідача від сплати аліментів знайшов своє підтвердження за розглядом справи з часу, коли відповідач дізнався, що за судовим рішенням з нього стягнуто аліменти, поважних причин несплати аліментів у вказаний період часу відповідачем, - судом не встановлено. Таким чином, в зв'язку з наявною у відповідача заборгованістю позивачка має право на стягнення пені за несвоєчасно сплачені аліменти в період с 01.11.2013 року по 01.02.2016 року (включно) - в межах позовних вимог у сумі 3 035,05 грн. В матеріалах справи відсутні данні, що заборгованість утворилася з незалежних від боржника причин, а також данні, за якими відповідно до ст. 197 СК України суд може зменшити розмір неустойки, а саме данні щодо матеріального та сімейного стану платника аліментів, а тому сума пені підлягає стягненню у повному обсязі. Позивачка за 2015 рік втратила на лікування дочки 6898,68 грн., тому відповідач повинен також відшкодувати їй половину витрат у сумі 3 494 грн. Згідно висновку лікарсько- консультативної комісії Дніпропетровської обласної клінічної психіатричної лікарні, висновку ЛКК, ксерокопії амбулаторної карти, з яких вбачається, що дитина [PERSON],[INFO], за станом здоров'я потребує додаткове лікування. Додаткові витрати позивачки підтверджуються чеками з аптеки. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача додаткових витрати на лікування дитини підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551грн. 20 коп.

Outcome: partial