Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 08.11.2003 вони зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського, про що зроблено актовий запис № 2059. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матірю. Причиною розпаду сімї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведуть з вересня 2018 року, разом не проживають. Оскільки сімя розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що сторони 08.11.2003 зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі реєстрації актів громадянського, про що зроблено актовий запис № 2059, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія 1-СР № 087891 від 08.11.2003. У шлюбі народився син [PERSON], [INFO], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Соснівського районного управління юстиції м. Черкаси Черкаської області складено актовий запис № 727. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СР № 148503. Дитина проживає із позивачкою. В ході розгляду справи судом зясовано, що шлюбні відносини між сторонами припинені у звязку із непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя, разом не проживають, спільне господарство не ведуть з вересня 2018 року, збереження сімї не можливе. Майнового спору між сторонами немає. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає доведеним, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved