Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить житлове приміщення квартира [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Трускавецької міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №125 від 18.05.2012 року. Дану квартиру вона придбала у новозбудованому будинку по [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створене у майбутньому від 30.08.2011 року, укладеного з приватною фірмою-забудовником «Галицький двір». Згідно даних будинкової книги, зареєстрованої в КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» 08.06.2012 року у квартирі зареєстрована вона (з 03.04.2015 року) та її мати [PERSON] з 12.06.2018 року. У липні 2020 року вона звернулася в управління праці та соціального захисту населення Трускавецької міської ради з заявою про оформлення субсидій на комунальні послуги. Звернулася вперше, оскільки карантинні обмеження, пов`язані з пандемією, змусили припинити малий бізнес, який вона вела як ФОП. Саме від працівника соціального захисту вона дізналася, що у квартирі [ADDRESS] , власником якої вона являється, зареєстровані ще дві особи [PERSON] та [PERSON] . З цих підстав їй відмовили у оформленні субсидій. Відповідачі їй незнайомі, у її квартирі ніколи не проживали, не є родичами чи близькими особами. Вона звернулася до відділу державної реєстрації у Трускавецькій міській раді для підтвердження цієї інформації. Реєстратор підтвердила про реєстрацію у її квартирі сторонніх осіб, про що видала довідку про зареєстрованих у квартирі осіб. Згідно відповіді Трускавецької міської ради на адвокатський запит з`ясувалися наступні обставини: Житловий будинок [ADDRESS] рішенням виконкому Трускавецької міської ради №231 від 20.08.1981 року було визнано таким, що перебуває в аварійному стані і підлягає знесенню після відселення мешканців. Ще на початку 2000-х років Трускавецька міська рада оголосила про пошук інвестора для реконструкції цього будинку, яка включала знесення та будівництво нового будинку. Інвестор, який виявив зацікавленість у проекті приватна фірма «Галицький двір» (код ЄДРПОУ 22197173) уклала з кожним мешканцем договір про відселення та забезпечення житлом у майбутньому. У квартирі [ADDRESS] аварійного будинку проживала родина [PERSON] . Між ним та ПФ «Галицький двір» 14.04.2007 року було укладено Договір про взаємні зобов`язання, згідно якого [PERSON] давав згоду на реконструкцію будинку, а забудовник зобов`язувався забезпечити його квартирою у новозбудованому будинку. З договору вбачається, що [PERSON] був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] . Рішенням Трускавецької міської ради №111 від 01.03.2007 року дано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки ПФ «Галицький двір» на [ADDRESS] для реконструкції та обслуговування існуючого ветхого житлового будинку під багатоквартирний житловий будинок за рахунок земель, що перебувають в користуванні міської ради. Рішенням Трускавецької міської ради №337 від 19 червня 2008 року Комунальному підприємству «Наше місто» було доручено зняти з балансу основної діяльності житловий будинок [ADDRESS] за даними станом на 31.05.2008 року у зв`язку з відселенням з нього мешканців та його знесення, як аварійного будинку. Опісля забудовник отримав усю дозвільну документацію на будівництво. Таким чином, у 2006-2008 роках аварійний двоповерховий будинок за адресою [ADDRESS] був знесений і на його місці збудований новий 76-квартирний сучасний будинок, у якому вона купила квартиру. Від старого будинку залишилася лише поштова адреса. Незважаючи на те, що майно квартира [ADDRESS] , яка перебувала у користуванні відповідачів, було знищене (знесене), їм було надане інше житло, вони не знялися у встановленому законом порядку з реєстрації і за даними реєстраційної служби так і залишилися бути зареєстрованими у квартирі [ADDRESS] проте вже у новоствореному, належному мені на праві власності майні. Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Лідер 8», яке створене у нашому будинку, було складено акт про не проживання відповідачів за місцем їх реєстрації з часу оформлення нею права власності на квартиру тобто з червня 2012 року. Цю обставину підтвердили сусіди своїми підписами в акті. На думку позивачки, оскільки відповідачі не є членами її сім`ї, не проживають у даному житловому приміщенні з моменту його створення, не несуть витрати на його утримання, а тому їх слід визнати такими, що втратили право користування майном. У судове засідання позивачка та її представника - адвокат Потічна Н.Ю. не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були належно повідомлені, однак від представника позивачки надійшло письмове клопотання в якому вона зазначила, що просить проводити розгляд справи і ухвалення в даній справі рішення без участі позивача та її представника, позов підтримує, не заперечує проти постановлення заочного рішення у справі. В судове засідання відповідачі повторно не з`явилися та не повідомили суду причини неявки, про час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, про причини неявки не повідомили, заперечень проти позову, заяв по суті справи чи з процесуальних питань, а також заяву про розгляд справи без їх участі не надавали. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного: Судом встановлено, що власницею квартири [ADDRESS] є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Трускавецької міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №125 від 18.05.2012 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Згідно копії технічного паспорту квартира [ADDRESS] є двокімнатна, розташована на першому поверсі багатоквартирного житлового будинку, загальна площа 73,9 кв.м. Відповідно до копії договору купівлі-продажу нерухомого майна, яке буде створене у майбутньому від 30.08.2011 року, укладеного з приватною фірмою-забудовником «Галицький двір» та позивачкою, вбачається, що нею було придбано квартиру [ADDRESS] . Згідно копії будинкової книги, зареєстрованої в КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» 08.06.2012 року вбачається, що у квартирі зареєстрована з 03.04.2015 року позивачка [PERSON] , [INFO] та з 12.06.2018 року зареєстрована [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії довідки № 41 від 04.02.2021року виданої відділом державної реєстрації Трускавецької міської ради, то в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як вбачається\~з наданих\~ позивачкою\~документів,\~які отримані\~нею на адвокатський запит, житловий будинок [ADDRESS] рішенням виконкому Трускавецької міської ради №231 від 20.08.1981 року було визнано таким, що перебуває в аварійному стані і підлягає знесенню після відселення мешканців. У квартирі [ADDRESS] аварійного будинку проживала родина [PERSON] . Між ним та ПФ «Галицький двір» 14.04.2007 року було укладено Договір про взаємні зобов`язання, згідно якого [PERSON] давав згоду на реконструкцію будинку, а забудовник зобов`язувався забезпечити його квартирою у новозбудованому будинку. З договору вбачається, що [PERSON] був зареєстрований у квартирі [ADDRESS] . Рішенням Трускавецької міської ради №111 від 01.03.2007 року дано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки ПФ «Галицький двір» на [ADDRESS] для реконструкції та обслуговування існуючого ветхого житлового будинку під багатоквартирний житловий будинок за рахунок земель, що перебувають в користуванні міської ради. Рішенням Трускавецької міської ради №337 від 19 червня 2008 року Комунальному підприємству «Наше місто» було доручено зняти з балансу основної діяльності житловий будинок [ADDRESS] за даними станом на 31.05.2008 року у зв`язку з відселенням з нього мешканців та його знесення, як аварійного будинку. Аварійний двоповерховий будинок [ADDRESS] був знесений і на його місці збудований новий 76-квартирний будинок. З акту виданого об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Лідер 8», вбачається, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем їх реєстрації з червня 2012 року. Квартира [ADDRESS] , яка перебувала у користуванні відповідачів, була знесена, їм було надане інше житло, але вони не знялися у встановленому законом порядку з реєстрації і за даними реєстраційної служби так і залишилися бути зареєстрованими у квартирі [ADDRESS] проте вже у новоствореному, належному на праві власності майні позивачці. Відповідно до ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. 2. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. 3. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ст. 346 ЦКУ право власності припиняється у разі: 1) відчуження власником свого майна; 2) відмови власника від права власності; 3) припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; 4) знищення майна; 5) викупу пам`яток культурної спадщини; Згідно норм ст. 399 ЦКУ право володіння припиняється у разі: 1) відмови володільця від володіння майном; 2) витребування майна від володільця власником майна або іншою особою; 3) знищення майна. 2. Право володіння припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Квартира [ADDRESS] , яка перебувала у користуванні відповідачів, була знесена, їм було надане інше житло, але вони не знялися у встановленому законом порядку з реєстрації. Таким чином, на думку суду відповідачі [PERSON] , [PERSON] у зв`язку зі знищенням майна квартири [ADDRESS] загальною площею 26,26 кв.м. втратили право користування цим майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачами прав позивачки, які підлягають захисту шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачкою було сплачено судовий збір в сумі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.2018833576.1 від 17.02.2021 року, яка знаходиться в матеріалах справи. Тому з відповідачів необхідно стягнути в користь позивачки судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved