overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів. Свої вимоги вона мотивує тим, що вона з відповідачем по справі проживала без реєстрації шлюбу у період із 2003 року до середини 2007 року. Від спільного проживання вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 31.07.2007 року з [PERSON] на її користь були стягнуті аліменти з відповідача на утримання дитини, в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. до її повноліття, щомісячно, починаючи з 13.07.2007 року. На теперішній час вказана грошова сума значно знецінилася, позивачка не має можливості на вказані кошти забезпечити дитину всім необхідним. А тому позивачка, враховуючи матеріальне становище відповідача, який працює та отримує постійну заробітну плату, звернулася до суду із позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дитини та просила стягнути аліменти в розмірі ? частини доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги повністю та просила суд стягувати з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду до повноліття дитини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимог визнав у повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача та відповідача, приходить до висновку, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з слідуючих підстав: - із свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що [PERSON], народився [INFO], про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 3, та його батьками значаться [PERSON] та [PERSON]; - відповідно до рішення Золотоніського міськрайонного суду від 31.07.2007 року із [PERSON] із 13.07.2007 року стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 250 грн. щомісячно; - відповідно до довідки ВДВС Золотоніського МРУЮ № 1149 від 27.11.2013 року вбачається, що заборгованість [PERSON], згідно виконавчого листа № 2-1074/2007станом на 01.11.2013р. становить 9 650 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дитину у 2016 році із 01.01.2016р. встановлений у розмірі 1 455 грн., відповідно 30% - складає 436,50 грн. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача у разі зміни матеріального стану сторін. Отже, виходячи з вище викладеного, суд вважає, що позов [PERSON] про збільшення розміру аліментів підлягає до задоволення, оскільки відповідач по справі [PERSON] має можливість надавати їй матеріальну допомогу, у передбаченому законом розмірі, на утримання дитини, оскільки інших утриманців на даний час в нього немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання дітини посилаючись на наступні обставини. 21.07.2010 року рішенням Піщанського районного суду на її користь з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 300 гривнів щомісяця до досягнення ним повноліття. Батьком дитини є відповідач, який надає не регулярну матеріальну допомогу. Просила змінити розмір стягуваних аліментів з 300 гривнів на 450 гривнів щомісяця, оскільки дитина підросла і витрати на її утримання збільшились. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. Стаття 181 Сімейного Кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з обставин справи, майнового стану відповідача, який має мінливий дохід, знаходиться на обліку як безробітній, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з нього на користь позивачки аліментів у твердій грошовій сумі, в розмірі 450 гривень щомісяця до досягнення сином повноліття. Суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

Позивачка\~ [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітнього сина мотивуючи тим, що з 18.09.2014 року між сторонами було укладено шлюб. У шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18.12.2018 року з відповідача стягувалось на користь позивачки на утримання малолітнього сина аліменти в твердому грошовому розмірі по 1 800 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 17.08.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що спосіб стягнення аліментів призначений рішенням необхідно змінити з огляду на те, що у відповідача змінився (покращився) матеріальний стан, а саме відкрив у Республіці Польша власну фірму ТОВ ЛЕ МАРБЕТ офіційно працевлаштований там.\~ Тому, вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів на утримання сина з твердої грошової суми на\~ 30 відсотків від усіх доходів [PERSON] .\~ Відповідач є співласником ТОВ ЛЕ МАРБЕТ, володіє 50% акцій, яке зареєстроване за адресою:28липня [ADDRESS] 140а квартира 14 [ADDRESS] . Вважає, що такий спосіб стягнення аліментів не буде обтяжливим для відповідача. Позивачка, представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив в повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали, встановивши таким чином фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до\~\~ [PERSON] про надання дозволу на виїзд за кордон малолітніх дітей без згоди [PERSON] \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В позові вказала, що\~\~ від шлюбу з відповідачем у них народились дочки: [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею тривалий час і за якими вона самостійно здійснює догляд та піклування. В серпні місяці 2015 року вона разом з дітьми планує на один місяць виїхати до Федеративної Республіки Німеччини, однак зробити цього не може через відсутність дозволу від відповідача. У поданій до суду заяві позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задоволити, а справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, у поданій до суду заяві позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянуи без його участі. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] з метою здійснення своїх батьківських обовязків по фізичному та духовному розвитку дітей, запланувала поїздку до Федеративної Республіки Німеччини разом з дітьми, а відповідач дозвіл не надав, що унеможливлює тимчасовий відїзд дітей за межі території України. Відповідно до вимог, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, набутого під час шлюбу. Зважаючи на складність даної справи, суд вважає за необхідне проголосити вступну і резолютивну частини рішення, а складення рішення в повному обсязі відкласти на п'ять днів з дня закінчення розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 21 вересня 1986 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 травня 2015 року шлюб між ними був розірваний. За час спільного проживання в шлюбі з відповідачем вони за спільні кошти побудували житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями і спорудами № 5 по 1-му провулку Златоустівському в с. Голубівка Прилуцького району Чернігівської області. У даний час [PERSON] створює їй перешкоди у користуванні житловим будинком та стверджує, що будинок являється його особистою приватною власністю. Позивачка та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причину своєї неявки, та не надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, хоча про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином і вчасно, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.9). У звязку з цим, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку щодо необхідності задоволення даного позову. Так, з копії рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 травня 2015 року, вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 1986 року, який був розірваний 14 травня 2015 року (а.с.8). Згідно з повідомленням КП «Прилуцьке МБТІ» від 19.07.2016 року № 1678, право власності на будинок з господарськими будівлями за адресою село Голубівка Прилуцького району п 1 провулку Златоустівському (Леніна), 5, зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва № 111 про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Івковецької сільської ради 24.05.1993 року на підставі рішення № 8 Прилуцької районної ради від 25.01.1991 року (а.с.9). Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючі в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим що житловий будинок з господарськими будівлями № 5 по 1-му провулку Златоустівському в с. Голубівка Прилуцького району Чернігівської області, придбаний сторонами у період шлюбу, а тому є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, і позивачка має право на визнання за нею права власності на ? частини спірного будинку. На підставі ст. 60,70 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи тим, що 08.07.1999 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. Під час шлюбу сторонами було набуто наступне майно: житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] (трьохповерховий). Кожен поверх є окремою квартирою. Земельна ділянка площею 0,0347 га, яка знаходиться за адресою: садове товариство «За мир», сад [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , [ADDRESS] , цільове призначення для ведення садівництва, кадастровий номер 2610100000230010489. Дана земельна ділянка придбана по договору купівлі-продажу від 21.03.2001 року. Вищезазначене майно просить поділити наступним чином: 1/2 частини будинку( другий поверх, окрема квартира під номером 2) - позивачці [PERSON] ; 1/2 частини будинку( третій поверх, окрема квартира під номером 3)- [PERSON] . 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0347 га, яка знаходиться за адресою: садове товариство «За мир», сад [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , [ADDRESS] , цільове призначення для ведення садівництва, кадастровий номер 2610100000230010489 - [PERSON] ; 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0347 га, яка знаходиться за адресою: садове товариство «За мир», сад [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] , [ADDRESS] , цільове призначення для ведення садівництва, кадастровий номер 2610100000230010489 - [PERSON] . 31.05.2019 року ухвалою Івано-Франківського міського суду накладено арешт на земельну ділянку, площею 0, 0347 га, яка знаходиться за адресою садове товариство «За мир», сад [NUMBER] , ділянка № [NUMBER] м. Івано-Франківськ, цільове призначення для веденя садівництва, кадастровий номер 2610100000230010489, що належить [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.31,32). Позивачка підтримала позовні вимоги просила задоволити в повному обсязі. Відповідач проти поділу квартири на [ADDRESS] заперечує, оскільки, майно було придбане згідно судового рішення\~ про поділ майна справа 2-751 від 10.08.1999 року і не підлягає повторному поділу. Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши таким чином фактичні обставини справи, застосовуючи загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON], з яким вона перебувала у шлюбі, є батьком її сина [PERSON]. Після розірвання шлюбу вона виховує сина самостійно, без участі його батька. [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків по вихованню сина і його забезпеченню, не зустрічається з ним, не цікавиться його життям. Відповідач [PERSON] до суду не прибув, надавши заяґву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Єнакієвської міської ради у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON], дійсно, є батьком неповнолітнього [PERSON], який проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до висновку Виконавчого комітету Єнакієвської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] вважається за доцільне позбавити відповідача батьківських прав у відношенні його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідач не виконує обов'язків по вихованню і розвитку сина, покладених на нього статтею 150 Сімейного кодексу України, не спілкується з ним, не дбає про його фізичний та духовний розвиток. Систематично не виконує обов'язки по його вихованню та розвитку (а.с.14-15). Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що відповідач не приймає участі в вихованні сина [PERSON], не забезпечує його матеріальні потреби, не виявляє ніякого інтересу до дитини, не зустрічається та не спілкується з ним в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, а тому його необхідно позбавити батьківських прав з метою соціального захисту прав малолітнього сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про продовження строку на прийняття спадщини. Свій позов мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про його смерть. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з частини житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], що розташований на території Бершадської міської ради Вінницької області. Позивачка є спадкоємцем за заповітом, посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Бершадського районного нотаріального округу від 14.09.2000 року, зареєстрованим в реєстрі за № 3498. Крім неї є й інша спадкоємиця до майна померлого [PERSON] рідна сестра померлого. [PERSON] проживав в країні Ізраїль, де і помер. Коли позивачка звернулась в Ізраїль, щоб оформити спадкове майно по місцю його проживання і смерті, то отримала відповідь, що переоформити спадщину я можу по місцю знаходження спадкового майна. Поки велась переписка із відповідними органами в Ізраїлі, строк для прийняття спадщини минув. В Бершадську державну нотаріальну контору позивачка не подала заяву про прийняття спадщини вчасно і пропустила строк написання заяви до 6- ти місячного терміну по поважній причині, незалежній від неї, так як в нотаріальній конторі отримувала роз'яснення про те, що спадкове майно оформляється за місцем проживання і реєстрації спадкодавця. Враховуючи вищенаведене, [PERSON] була змушена звернутися до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], що помер [INFO]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від неї до суду надійшла заява, в якій вона позов підтримує та просить слухати справу без її участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій позов визнає та просить слухати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. [INFO] помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про його смерть та завіреним його перекладом на українську мову. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, на яке претендує позивачка, як спадкоємець за заповітом від 14.09.2000 року. Крім неї, спадкоємицею за законом є сестра померлого відповідачка [PERSON], яка на спадщину не претендує. Позивачка в обґрунтування позовних вимог повідомила, що у зв'язку з тим, що вона отримувала роз'яснення в нотаріальній конторі про те, що хоча [PERSON] і проживав останнім часом в Ізраїлі де й помер, спадкове майно оформляється за місцем реєстрації спадкодавця, через що й пропустила передбачений законом строк для прийняття спадщини. Відповідачка позов визнала в повному обсязі; Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві вказувала, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 02 червня 2007 року відділом РАЦС Хорольського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 34. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між ними не склалися через те, що в них різні характери, погляди на подружнє життя, подружжя перестали розуміти одне одного. Шлюбні відносини між ними припинено. За таких обставин подружнє життя виключається і шлюб необхідно розірвати. В судове засідання позивач не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив та не надав заяви про розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки в суді доведено, що сім'я розпалася повністю і за даних обставин відновленою бути не може. У відповідності до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 1 ст. 110 СК України передбачено право одного із подружжя на пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу. Частина 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторонам надавався строк для примирення терміном 2 місяці, за який вони не помирилися. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві вказувала, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 09 червня 2001 року РАГС Глобинського РУЮ Полтавської області, актовий запис № 26. Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між ними не склалися через те, що в них різні характери, погляди на подружнє життя, подружжя перестали розуміти одне одного. Шлюбні відносини між ними припинено. За таких обставин подружнє життя виключається і шлюб необхідно розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позов визнає повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши заяви сторін та інші матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки в суді доведено, що сім'я розпалася повністю і за даних обставин відновленою бути не може. У відповідності до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 СК України передбачено право одного із подружжя на пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного,

Outcome: approved