Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого зазначила, що їй на праві власності належить домоволодіння за адресою [ADDRESS]. Позивач зазначає, що крім неї в даному будинку зареєстрована відповідач [PERSON], [INFO], яка є її онукою та неповнолітні діти останньої, які відповідно є правнуками позивача: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказані особи зареєстровані, але фактично не проживають у її будинку з 02.02.2017 року. Позивач стверджує, що факт реєстрації відповідача та її дітей перешкоджає їй у реалізації прав власника домоволодіння, зокрема у оформленні продажу вказаного будинку та просить суд визнати відповідача та її дітей такими, що втратили право користування житлом та зняти їх з реєстрації. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Додатково зазначила, що зв'язку з відповідачем у неї не має і коли вона намагається зателефонувати, остання не бере трубку. Наскільки відомо позивачу у даний час відповідач проживає у м. Конотопі у свого батька, який є рідним сином позивача. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Представник органа опіки та піклування Катеринопільської селищної ради, в судовому засіданні повідомила, що у травні 2018 року до них звернулася позивач із заявою про надання дозволу на зняття з реєстрації двох її малолітніх правнуків. Їй пояснили, що для зняття з реєстрації необхідний висновок органу опіки та піклування, прийнятий за наслідками розгляду позицій обох сторін. Також повідомили, що мали телефонну розмову з відповідачем та під час спілкування остання повідомила про неможливість реєстрації за нинішнім місцем проживання через обмеженість житлової площі на якій проживає разом з родинною батька. За цих обставин просила орган опіки та піклування не надавати згоди на зняття з реєстрації її малолітніх. Враховуючи вказані обставини орган опіки і піклування повідомляє суд про відсутність, передбачених законом підстав для надання дозволу на позбавлення малолітніх осіб права користування житловим приміщенням та з цих підстав просить відмовити позивачу у позові. Представник служби у справах дітей Катеринопільської районної державної адміністрації Мовчан Т.Ю. в судовому засіданні пояснила, що відповідач: [PERSON], [INFO] та її неповнолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] дійсно зареєстровані у вказаному будинку, але фактично там не проживають з 02.02.2017 року. З телефонної розмові з [PERSON] їй стало відомо, що остання не може зняти з реєстрації у місці проживання у будинку позивача, своїх малолітніх дітей, оскільки не має змоги приписати їх у іншому місці. Крім того, зазначила, що не заперечує проти зняття з реєстрації у вказаному будинку її самої. Відповідач, будучи належним чином повідомленою, про час і місце розгляду справи через офіційний сайт Катеринопільського районного суду, в судове засідання не з'явилися про причини своєї неявки суд не повідомила. З наведеного вбачається, що відповідач вважається таким, що був повідомлений належним чином про суть спору та розгляд справи Катеринопільським районним судом, але не вжив заходів для явки в судове засідання. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;3) відповідач не подав відзив;4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.11.2015 року за № 48178308 вбачається, що [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS]. (а.с.4) З витягу державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 48178625 виданого 23.11.2015 року вбачається, що право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON]. (а.с.5) З довідки від 12.02.2018 за № 227 виданої Катеринопільською селищною радою громадянці [PERSON] вбачається, що остання проживає в [ADDRESS]) і до складу її сім'ї входять: онука - [PERSON] [INFO]; правнук - [PERSON] [INFO]; правнук - [PERSON] [INFO], які зареєстровані в даному будинку, але фактично не проживають в ньому. (а.с.6) З акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 20.02.2018 року складеного депутатом Катеринопільської селищної ради [PERSON] в присутності: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вбачається, що в будинку по [ADDRESS], починаючи з 02.02.2017 року фактично не проживає громадянка [PERSON] 1988 р.н. разом із своїми дітьми [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. (а.с.7) Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є братом позивача і йому достовірно відомо, що декілька років тому, до його сестри [PERSON] приїхала її онука [PERSON] зі своїми двома малолітніми дітьми. Позивач їх у себе приписала, спочатку все було добре, але потім [PERSON] почала вести розгульне життя, обкрадала бабусю, через це неодноразово викликалася міліція. В лютому 2017 року онука [PERSON] забрала своїх дітей і поїхала проживати десь у с. Шостакове, після цього жодного разу до бабці не приїжджала. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] надала суду аналогічні зі свідком [PERSON] показання. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» одною з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є остаточне рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням, отже вимога позивача про зняття відповідачів з реєстрації не підлягає задоволенню, оскільки є передчасною і лише у випадку відмови уповноваженого органу підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. Оцінивши, за своїм внутрішнім переконанням, досліджені у судовому засіданні докази, врахувавши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та наявність законних підстав для їх часткового задоволення, оскільки судом встановлено, що відповідач, який не є власником будинку, за відсутності домовленості з власником щодо збереження права користування житлом, а також інших, передбачених законом підстав для збереження за відповідачем вказаного права, без поважних причин був відсутній у зареєстрованому місці проживання понад один рік, а отже згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України втратив право на користування житловим приміщенням в якому є зареєстрованим. В той же час, не підлягає задоволенню, вимога позивача про визнання малолітніх дітей відповідача такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки згідно ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» вони мають майнове право користування житловим приміщенням у якому зареєстровані і щодо них органом опіки і піклування було відмовлено у видачі, передбаченого ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» дозволу.

Outcome: partial