Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 20 грудня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Печенізького районного управління юстиції Харківської області, про що видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] та зроблено актовий запис за № 32. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого спільне проживання подружжя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння. На даний момент сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спір щодо місця проживання дитини - [PERSON], [INFO], відсутній. Позивачка стверджує, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може, примирення та збереження шлюбу неможливі. Позивачка та відповідач надали через канцелярію суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, при цьому в своїй заяві відповідач зазначав, що проти задоволення позову не заперечує (а. с. 36, 37). У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, судом не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 2011 року згідно Свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Печенізького районного управління юстиції Харківської області, про що зроблено актовий запис за № 32 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Печенізького районного управління юстиції Харківської області, про що зроблено актовий запис № 32 (а. с.7). 3 березня 2014 року від відповідача надійшло заперечення проти позову, в якому він просив суд надати строк для примирення з позивачкою, оскільки вважав, що тимчасові розлади в сім'ї та тимчасові труднощі не можуть свідчити про те, що сім'я остаточно розпалася (а. с. 16-21). Ухвалою суду від 3 березня 2014 року сторонам було надано двомісячний строк для примирення з урахування інтересів малолітніх дітей в порядку статті 111 Сімейного кодексу України (а. с. 27-28). Судом встановлено і сторони цього не заперечували, що сімейне життя поступово погіршувалось та зрештою призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Між ними втрачені почуття любові та взаєморозуміння, у зв'язку з чим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя та їхньої дитини. Відповідно до частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і тоді суд, відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей або їх відсутність та інші обставини життя подружжя. При встановлені таких обставин, за наявності яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Суд, вживши всіх необхідних заходів для збереження шлюбу, вважає, що причини розірвання шлюбу є об'єктивними, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечитиме інтересам, як позивачки, так і відповідача. За таких обставин, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, в порядку статті 112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved