Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивачка зазначила, що з 28.04.2012 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб перший. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2018 року через відсутність взаєморозуміння, відмінність характерів та різних поглядів на життя. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю не має. Між ними досягнуто угоду про утримання дитини. Просить шлюб зареєстрований 28.04.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Шахтарську Шахтарського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №78 між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. Позивачка [PERSON] надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить розглянути дану цивільну справу без її участі. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги [PERSON] визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу, просить розглянути дану цивільну справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28.04.2012, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Шахтарську Шахтарського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 78, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 28.04.2012 (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження [NUMBER] , видане 03.06.2008 (а.с. 5). Шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем припинені з листопада 2018 року. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю не мають, між ними досягнуто угоду про утримання дитини. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст.110, ч. 2 ст. 112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст. 200 ч.3 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що на теперішній час шлюб вказаний існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов`язані спільним побутом та проживанням, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та дітей,і є неможливим, а сім`я сторін розпалася остаточно,відповідач позов визнав, в зв`язку з чим позовні вимоги задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. На підставі ст. 24, 56, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved