Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] у листопаді 2016 р. звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь заробітну плату з урахуванням індексу інфляції у розмірі 25 293,90 грн., компенсацію за невикористану відпустку - 2 210,53 грн. та середній заробіток за затримки виплати заробітної плати в розмірі 47 368,50 грн. та моральну шкоду в розмірі 15 000 грн. Позивачка в обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 10.03.2016 р. була прийнята на роботу до відповідача на посаду інженера - кошторисника виробничого відділу та відповідно до наказу № 75-К від 03.06.2016 р. її було звільнено з посади за угодою сторін згідно ст. 36 КЗпП України. Проте, на час звільнення позивачки, відповідач мав заборгованість по виплаті заробітної плати на загальну суму 23 170,66 грн. за період березень, квітень та травень 2016 р., три робочі дні червня 2016 р. - 947,37 грн. та компенсації за невикористану відпустку тривалістю сім днів - 2 210,53 грн.. Також позивачка вважає, що відповідач не сплатив їй середній заробіток за час затримки розрахунку, який становить 150 календарних днів, тобто за період з 04.06.2016 р. по 01.12.2016 р., що становить 47 368,50 грн. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином (а.с. 18, 23), а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього. Суд, заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] на підставі Наказу № 21-к від 09.03.2016 р. ПрАТ «АЕРОБУД» була прийнята на посаду ніженера-кошторисника (а.с. 10 зворот). Судом встановлено, що відповідно до з наказу № 75-К від 03.06.2016 р. позивачку [PERSON] з 04.06.2016 р. звільнено з займаної посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 10 зворот). Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до наданого позивачкою копії розрахункового листка за березень 2016 р., сформованого 22.06.2016 р. позивачці [PERSON] належить до виплати 6 545,39 грн., з яких сплачено лише 1 374,53 грн., тобто залишок нарахованих, проте невиплачених позивачу коштів березень 2016 р. становить 5 170,86 грн., також відповідно до розрахункових листків за квітень 2016 р. нараховано до виплати заробітна плата в розмірі 8 999,90 грн. та за травень 2016 р. - 8 999,90 грн., що разом становить 23 170,66 грн. (а.с. 9). Представником відповідача не спростовано наявність, на день звільнення (03.06.2016 р.) позивачки з займаної нею посади заборгованості по заробітній платі в розмірі 23 170,66 грн. та компенсації за невикористану відпустку в розмірі 2 210,53 грн., суду не надано жодного письмового доказу про проведення з позивачкою остаточних розрахунків та виплати їй нарахованих Підприємством сум. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організації повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Враховуючи відсутність спростувань представником відповідача наявності перед позивачкою [PERSON] заборгованості в розмірі 23 170,66 грн., яка їй нарахована до виплати ПрАТ «АЕРОБУД» та заперечення на розрахунки позивачки, суд приймає до уваги наданий останньою розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку, який становить за період з 04.06.2016 р. по 01.12.2016 р. - 47 368,50 грн. Також, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки заробітна плата за три робочі дні червня 2016 р. в розмірі 947,37 грн. Суд, виходячи із засад розумності та справедливості, оцінюючи докази, надані позивачкою обґрунтованість спричинення останній моральних страждань, вважає суму 15 000 грн., яку просить стягнути позивачка з відповідача, завищеною, а тому вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню частково. Також, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача індекс інфляції через відсутність належного розрахунку. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що позивачкою відповідно ст. 60 ЦПК України, частково доведені в судовому засіданні позовні вимоги, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. ст. 47, 83, 116, 117, 2371 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 79, 88, 179, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», суд -

Outcome: partial