Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів служба у справах дітей Путильської районної державної адміністрації, Путильський районний сектор управління ДМС України в Чернівецькій області про визнання осіб такими, що втратили право проживання в житловому будинку та виселення з житлового будинку. З урахуванням змінених та доповнених позовних вимог зазначає, що з 2002р. з її згоди вселилися відповідачі і почали проживати в її власному житловому будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] [PERSON] являється дочкою колишньої дружини її сина [PERSON]. Поки син проживав однією сім'єю з матір'ю відповідачки, вони перебували в дружніх відносинах, а потім вона пожаліла їх і дозволила молодій сім'ї проживати у даному житловому будинку. При цьому вона переслідувала мету, щоб останні доглядали за будинком, підтримували його та прилеглу територію у належному стані. Позивачка в позові зазначає, що у вересні 2009 року її син розлучився з матір'ю [PERSON] На даний час вже створив нову сім'ю. У нього народилася дочка. Він з сім'єю проживає разом з позивачкою в будинку, який знаходиться в [ADDRESS] У лютому 2013 року вона письмово повідомила сім'ю відповідачів про те, що вони повинні до 01.06.2013 року виселитись із займаного ними житла, у зв'язку з тим що вона бажає вселити у вказаний будинок свого сина з другою жінкою. Однак, відповідачі добровільно не йдуть з вказаного помешкання, порушуючи при цьому її права як власника по розпорядженню майном на власний розсуд. З врахуванням змінених позовних вимог просить суд зобов'язати [PERSON], [PERSON] та членів їхньої сім'ї усунути перешкоди у здійсненні прав власника житлового будинку шляхом вивільнення з нього. Визнати такими, що втратили право користування, проживання в житловому будинку та виселити [PERSON]. [PERSON] та членів їхньої сім'ї з її житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] В свою чергу [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення витрат (вартості) на покращення нерухомого майна. З урахуванням уточнених зустрічних позовних вимог вказує, що з 2002 року по теперішній час він проживає з [PERSON] у будинку по [ADDRESS] з дозволу [PERSON] На момент вселення нерухоме майно було в занедбаному стані, тому що більше 8 років там ніхто не проживав. На час вселення за згодою позивача [PERSON], її невістка [PERSON] проживала у шлюбі із сином позивача - [PERSON] На протязі проживання в спірному житловому будинку, він здійснив ремонт спірного нерухомого майна, а саме - житлового будинку, кухні, сараю (стайні) на загальну суму 21216грн. За час користування вказаним нерухомим майном він також провів світло ( закупив стовпи, оформив розрахунковий номер на своє прізвище) та сплачую за споживання електричної енергії, тощо. На підставі викладеного та з врахуванням уточнених позовних вимог просить суд стягнути з [PERSON] на його користь та [PERSON] вартість будівельних матеріалів витрачених на покращення здійснених в домоволодінні по [ADDRESS], з врахуванням фізичного зносу (25 відсотків), на день дослідження 06.02.2013 року та вартість виконаних робіт в розмірі 21216грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали та надали пояснення аналогічні позовні заяві, просили суд позов задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнали та надали пояснення аналогічні запереченню на зустрічний позов. Просили суд в задоволенні зустрічних вимог відмовити. Також представник позивача уточнив позовні вимоги в частині членів сім'ї відповідачів, зазначив, що до них відносяться їх неповнолітні діти [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. [PERSON], [PERSON] та його представник в судовому засіданні первісні позовні вимоги не визнали. Просили суд в позові відмовити. Зустрічні позовні вимоги підтримали просили їх задовольнити. Також пояснили, що згідно вимог ЦК України та ЖК України підстав, для виселення відповідачів немає. Просили суд в позові відмовити. Представник третьої особи на стороні відповідача Служби у справах дітей Путильської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, хоча судом повідомлявся про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Представник Путильський районний сектор управління ДМС України в Чернівецькій області в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника, вирішення спору залишає на розсуд суду. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та його представник в супереч вимогам ст.60 ЦПК України не надали суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] згідно рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 01 липня 2010 року належить на праві власності будинок, що розташований в [ADDRESS] /а.с.7,8/. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки Шепітської сільської ради за №1120 від 26.09.2012р., а також з по господарської книги за №3 за 2001-2005рр. в спірному житловому будинку проживають та зареєстровані з 2002 року [PERSON], його дружина [PERSON], а також їх діти [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] /а.с.9,58-61/. Суд відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право проживання в житловому будинку та виселення з житлового будинку виходить з наступного. Як встановлено судом згідно пояснень сторін, а також згідно письмових доказів по справі, з 2002 року з згоди позивачки [PERSON] вселилися відповідачі і почали проживати в її власному житловому будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] [PERSON] являється дочкою дружини сина позивачки [PERSON], які в подальшому розлучились. Отже на думку суду відповідачі є колишніми членами сім'ї позивачки. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України (далі по тексту ЦК). Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна, як зазначено у статті 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Однак, частиною першої статті 156 ЖК України, передбачено, що члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Як вище встановлено судом відповідачка [PERSON] являється дочкою дружини сина позивачки [PERSON], які в подальшому розлучились, тобто є колишніми членами сім'ї позивачки, які вселилися до спірного будинку в установленому законом порядку і набули прав і обов'язків, передбачених статтею 156 ЖК України. Підстави виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку передбачені статтею 157 ЖК України та частиною першою статті 116 ЖК України. Виселення згідно із частиною першою статті 116 ЖК України може мати місце, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу власника або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як видно з матеріалів справи позивач в супереч вимогам ст.60 ЦПК України не наддав суду доказів, що відповідачі систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематично порушують правила соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одному будинку. Суд критично ставиться до тверджень позивачки в позовній заяві в новій редакції та в судовому засіданні її представника та вважає їх безпідставними про те, що між сторонами був укладений договір найма житла, а тому у відповідності до вимог ст.ст.825,826 ЦК України, позивачка має право розірвати договір найму та виселити відповідачів. Оскільки як встановлено судом згідно письмового заперечення на зустрічний позов [PERSON] чітко вказала на те, що вона дала згоду відповідачам на вселення в спірний житловий будинок та ніякого договору вони не вкладали /а.с.73,74/. Також в супереч вимогам ст.60 ЦПК України позивачка та її представник не надали суду докази, як на підставу своїх позовних вимог, що між сторонами було укладено договір найму житла, з дотриманням вимог глави 59 ЦК України. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed