Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на квартиру, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 10.05.1999 року вона придбала у [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] , квартиру [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу зазначеного будинку, було укладено у Первомайській філії Південної товарної біржі. На даний час вона бажає розпорядитись належним їй нерухомим майном, однак зробити цього не може, оскільки, як виявилось укладений з відповідачами договір купівлі-продажу є недійсним, так як він нотаріально не посвідчений. Позивачка та її представник - адвокат Доров А.О. в судове засідання не з`явились, надали на адресу суду заяву, в якій просили суд розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, щляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, причини неявки суду не відомі. Відзивів на позов не подали. Суд, дослідивши заяви позивачки та її представника, матеріали цивільної справи, ксерокопію інвентаризаційної справи на квартиру [ADDRESS] , дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу за № 4105 від 10.09.1999 року, укладеного на Первомайській філії Південної товарної біржі, [PERSON] придбала, а [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені [PERSON] , продали квартиру [ADDRESS] (а.с.8). Однак, договір купівлі - продажу зазначеної квартири не було нотаріально оформлено, оскільки ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» на той час передбачала, що угоди, укладені на біржі не потребують нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, чинного на час укладення між сторонами договору купівлі-продажу, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст.227 ЦК України в редакції 1963 року, який відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, підлягає застосуванню до даних правовідносин, яка діяла на час укладання спірного договору, договір купівлі продажу жилого будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Проте, в порушення вищевказаних вимог оформлення обумовленого договору купівлі -продажу житлового будинку в нотаріальному порядку не відбулося. Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору вбачається, що сторони узгодили та виконали всі його суттєві умови, в тому числі й ціну, право власності за позивачкою на це майно зареєстровано в Первомайському МБТІ, проте у зв`язку з невиконанням вимог щодо нотаріального посвідчення вказаного договору, позивачка позбавлена можливості розпорядження вказаним майном, тобто здійснення всіх прав як власника. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності також і у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що цивільне право позивачки підлягає захисту шляхом визнання нею права власності квартиру [ADDRESS] .

Outcome: approved