Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком за [ADDRESS] . В обґрунтування позову посилається на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 10.04.1996 р. Відповідача [PERSON] позивачка зареєструвала за проханням своєї знайомої, оскільки він їй доводився родичем і у січні 2016 року приїхав з м.Первомайська до м.Гірське. Відповідач не проживає за місцем реєстрації без поважних причин, його особистих речей в будинку немає. Реєстрація відповідача в належному їй будинку порушує та значно обмежує її права, як власника будинку, на вільне користування, володіння та розпорядження своєю нерухомістю, тому вона вимушена звернутися до суду з позовом. 27.01.2021, після отримання судом інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судовий розгляд на 22.03.2021, який відкладено на 06.07.2021 у зв`язку з неявкою відповідача. Відповідач у встановлений судом строк заяв по суті та з процесуальних питань не надав. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву, в якій просила розглядати справу без їхї участі. Позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений згідно п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, причину нез`явлення не повідомив, будь-яких заяв по суті чи з процесуальних питань не подав, тому суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] належить позивачці на праві приватної власності, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 10.04.1996 року, зареєстрованого в реєстрі за №1162 (а.с.6). З копії домової книги, довідки, виданої виконкомом Гірської міської ради, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 19.01.2016 року (а.с.10-11, 13). У вказаному будинку відповідач з 2016 року не проживає, про що свідчить довідка від 30.10.2020, складена депутатом Гірської міської ради Дроздовою Г.О. у присутності свідків [PERSON] , [PERSON] (а.с.12). За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Реєстрація відповідача порушує права власника житла, оскільки має негативні для нього певні юридичні наслідки. Разом з тим, судом встановлено, що відповідач не проживає у зазначеному будинку тривалий час. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження поважності причин не проживання у приміщенні. Оскільки між позивачкою та відповідачем відсутні інші домовленості щодо користування житлом (суду не надано доказів на підтвердження їх наявності), враховуючи, що у судовому засіданні підтверджено факт відсутності відповідача у будинку з 2016 року, не надано доказів щодо наявності поважних причин такої відсутності, суд доходить висновку про наявність передбачених підстав для визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. На підставі викладеного, ст. 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved