Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду 26.03.2013 року з вимогами до [PERSON] та [PERSON] та просила накласти стягнення суми боргу у розмірі 199750 гривень на майно померлого 09.08.2012 року [PERSON], а саме на квартиру [ADDRESS], обгрунтовуючи вимоги тим, що 09.05.2010 року передала за договором позики [PERSON] 15 тисяч доларів США на лікування, а 21.05.2011 року за іншим договором передала ще 10 тисяч, строк повернення було визначено у три роки за кожним договором. Грошові кошти їй повернуті не були та на початку жовтня 2012 року їй стало відомо, що [PERSON] 09.08.2012 року помер, що стало підставою для звернення з відповідним позовом. Під час розгляду справи позивачкою було змінено позовні вимоги та заявлено до [PERSON], [PERSON], [PERSON], і в остаточному варіанті позову, [PERSON] просить накласти стягнення суми боргу у розмірі 629900 гривень на майно померлого 09.08.2012 року [PERSON], а саме на квартиру [ADDRESS], яка передана відповідачам як його спадкоємцям. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала вимоги у повному обсязі. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] О.І. у судовому засіданні позовні вимоги визнала та підтвердила, що дійсно брали в борг на лікування чоловіка грошові кошти у вказаному розмірі, однак повернути на даний час можливості не мають. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] за довіреністю [PERSON] надала письмові заперечення, згідно яких вважав вимоги безпідставними, оскільки позивачка як кредитор спадкодавця у передбаченому Законом порядку, а саме шляхом звернення до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з претензією до спадкоємців не зверталась, та на даний час втратила таке право у звязку з пропуском шестимісячного строку. Вислухавши представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 09.08.2012 року помер [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на все майно, що йому належало на законних підставах, зокрема на квартиру [ADDRESS], що належала спадкодавцеві на праві особистої власності згідно Свідоцтва про право власності на житло (а.с.29). 09.05.2010 року між позивачкою та [PERSON] у присутності [PERSON] був укладений договір позики у простій письмовій формі, згідно якого він отримав у борг на лікування 15 тисяч доларів США строком на три роки без сплати відсотків (а.с.100 т.1). 09.05.2011 року між позивачкою та [PERSON] у присутності [PERSON] був укладений договір позики у простій письмовій формі, згідно якого він отримав у борг на лікування 10 тисяч доларів США строком на три роки без сплати відсотків (а.с.99 т.1). Зазначені договори написані власноруч позивачкою, що визнано сторонами, та підписані [PERSON], що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи №3061/02 від 12.01.2016 року, виконаної провідним судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON] (а.с.200-204 т.1). Позивачці про факт смерті [PERSON] стало відомо в кінці вересня - на початку жовтня 2012 року, про що зазначено у позовній заяві та підтверджено представником у судовому засіданні, до нотаріальної контори з вимогами до спадкоємців вона не зверталась, заявивши вимоги 26.03.2013 року до [PERSON] та [PERSON] Спадкоємцями першої черги за законом є його діти відповідачі у справі, котрі своєчасно звернулись до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, при цьому дружина спадкодавця [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь дочки - [PERSON]. З вимогами до спадкоємців [PERSON] та [PERSON] позивачка звернулась 07.06.2013 року (а.с.42 т.1). Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються статтями 509, 510, 526, 533, 611, 612, 625, 1216, 1261, 1281, 1282 ЦК України. Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У відповідності зі ст.510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Стаття 533 ЦК України встановлює, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вимогами ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до вимог статті 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Статтею 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Отже, відповідачі як правонаступники боргових зобовязань [PERSON] зобовязані повернути зазначені грошові кошти позивачці у межах вартості спадкового майна у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. З урахуванням відмови [PERSON] від прийняття спадщини на користь [PERSON] та рівності часток чотирьох спадкоємців, частка [PERSON] у спадковому майні становить ? (1/4 +1/4), частка [PERSON] та [PERSON] по ? частки спадкового майна. Враховуючи курс НБУ при здійсненні розрахунку позивачем, сума боргу становить 629900 гривень. У відповідності до наданого представником позивачки висновку №99/07/16, виконаного оцінювачем [PERSON] товариства з обмеженою відповідальністю Аналог БТІ експерт оцінка землеустрій, вартість становить 520 600,00 гривень. Таким чином, розмір частки у спадщині [PERSON] становить 260300 (двісті шістдесят тисяч триста) гривень 00 копійок, що обчислена як ? частки ринкової вартості спадкового майна, розмір частки у спадщині [PERSON] та [PERSON] по 130150 гривень, що обчислена як ? частки ринкової вартості спадкового майна для кожного. З урахуванням своєчасного звернення позивачки з вимогами до [PERSON] в судовому порядку та визнання позову у цій частині її представником, вимоги позивачки щодо накладення стягнення суми боргу на майно померлого 09.08.2012 року [PERSON], яка передана його спадкоємиці [PERSON], підлягають задоволенню. Щодо вимог, заявлених 07.06.2013 року до [PERSON] та [PERSON], суд виходить з наступного. Оскільки зі смертю боржника зобовязання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обовязку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Такого висновку дійшов Верховний Суд України при розгляді цивільної справи №6-33ц15, обгрунтовуючи Постанову від 08.04.2015 року, що згідно ст.360-7 ЦПК України, має бути врахований іншими судами цивільної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З урахуванням звернення до [PERSON] та [PERSON] з такими вимогами поза межами шестимісячного строку з моменту, коли позивачці стало відомо про смерть [PERSON], а саме з початку жовтня місяця 2012 року, що нею визнано, а також відсутності її звернення як кредитора до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, вимоги до зазначених спадкоємців задоволенню не підлягають. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи часткове задоволення вимог позивачки, у відповідності до ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягає стягненню ? частки понесених позивачкою та документально підтверджених судових витрат зі сплати судового збору, що становить 1260 гривень 00 копійок, оскільки доказів інших витрат не надано.

Outcome: partial