Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по нарахованій але невиплаченої заробітної платі, середній заробіток за час остаточного розрахунку по заробітної платі і моральну шкоду. Ухвалою судді від 28.09.2015 року позовна заява в частині стягнення нарахованої але невиплаченої заробітної плати була повернута позивачці для звернення до суду з заявою про видачу судового наказу, а за позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку і моральної шкоди відкрите провадження і справа призначена для розгляду в судовому засіданні. Позивачка підтримала свій позов і просить стягнути з відповідача на її користь середню заробітну плату за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 13\~302,85 грив. і моральну шкоду в сумі 10\~000,00 грив.. Вказує, що вона працювала в управлінні Пенсійного фонду України в м. Ровеньки Луганської області на посаді головного спеціаліста відділу надходжень і була звільнена за згодою сторін 18.11.2014 року. Але при її звільненні з нею не проведи остаточний розрахунок по заробітної платі і до теперішнього часу відповідач не виплатив їй заборгованість по заробітної платі, яка складає 6378,85 грн.. У звязку з подіями в Україні вона була змушена виїхати з місця свого проживання до м. Харкова, де і проживає на теперішній час як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Вона звернулась із заявою до Пенсійного фонду України про виплату заборгованості із заробітної плати і їй було повідомлене, що заборгованість із виплати заробітної плати, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, має бути погашена до 31 грудня 2015 року головним управлінням Пенсійного фонду в Луганській області, куди їй необхідно звернутись з заявою, додавши довідку про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Після отримання вищевказаного роз'яснення вона звернулась з заявою до відповідача про виплату заборгованості із заробітної плати, додавши необхідні документи. Але відповідачем їй було відмовлено у виплаті заборгованості по заробітної плати. Вважає дану відмову незаконною, а тому відповідач зобовязаний сплатити їй не тільки заборгованість по заробітної платі, але і середній заробіток за весь час затримки остаточного розрахунку, тобто з дня звільнення і до дня розрахунку. Також позивачка вважає, що відповідач тривалими, незаконними діями завдав їй моральну шкоду, яку вона оцінює у вказаній сумі, оскільки вона переживає моральні страждання, які виразилися в тому, що порушився ритм її повсякденного життя, вона та її сім'я переживали стресовий стан у зв'язку з відсутністю грошей та неможливістю належним чином забезпечити неповнолітню дитину, а також вирішити інші побутові питання. Вона була вимушена виїхати до м. Харкова разом зі своєю неповнолітньою дитиною. Вона та дитина хворіють, потребують постійних витрат на ліки. У зв'язку з цим, невиплата заборгованості із заробітної плати негативним чином відобразилась на всій родині позивача. Відповідач проти позову заперечував з тих підстав, що Головне управління Пенсійного Фонду України в Луганській області не є належним відповідачем пост праві і не має перед позивачкою ні якої заборгованості по заробітної платі, оскільки позивачка ніколи не працювала у відповідача. Діючим законодавством встановлений порядок виплати заборгованості по заробітної платі громадянам, яка утворилась в період, коли установа розміщувалась на тимчасово неконтрольованій території, і цим законодавством обовязок погасити таку заборгованість на відповідача не покладався. В судовому засіданні встановлене наступне. [PERSON] працювала в Управлінні Пенсійного фонду України у м. Ровеньки Луганської області з 03.09.1998 року по 18.11.2014 року, останнім часом на посаді головного спеціаліста відділу надходження, прогнозування платежів та мала одинадцятий ранг державного службовця. Вона була звільнена з посади за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України відповідно до Наказу № 105-ос від 18.11.2014 р.. На день звільнення з нею не було проведено остаточного розрахунку по заробітної платі. Заборгованість по заробітної плати складала 6378,85 грн. за період вересень, жовтень, листопад 2014 року, в період коли установа знаходилась на тимчасово непідконтрольної української владі території. У зв'язку з тим, що м. Ровеньки знаходиться на тимчасово неконтрольованої території Луганської області, що підтверджується розпорядженням Кабміну України №1085-р від 07.11.2014 року, позивачка була змушена виїхати з місця свого проживання до м. Харкова. На теперішній час позивачка з сином зареєстрована як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції у м. Харкові відповідно до довідки № [NUMBER] від 23 січня 2015 року. Управлінні Пенсійного фонду України у м. Ровеньки Луганської області до теперішнього часу знаходиться на тимчасово непідконтрольної української владі території. Відповідно до Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» від 13.01.2015 р. № 85-У1П заборгованість із виплати заробітної плати, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, має бути погашена до 31 грудня 2015 року. Згідно Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 595 заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи за період, коли установа розміщувалася на тимчасово неконтрольованій території, а у подальшому територія була повернута під контроль органів державної влади, або установа була перемішена в населений пункт, на території якого органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі (далі - контрольована територія), виплачується у повному обсязі за рахунок кошторису (плану використання бюджетних коштів) установи. Заробітна плата (грошове забезпечення, суддівська винагорода) виплачується та виплати за час щорічної відпустки працівникам (військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу) установи, яка переміщена на контрольовану територію, здійснюються, якщо установа продовжує функціонувати і працівники (військовослужбовці, особи рядового і начальницького складу) виконують свої обов'язки. Переміщення установи на контрольовану територію, а також її функціонування на цій території здійснюється за рішенням органу вищого рівня (у разі переміщення органу місцевого самоврядування - за рішенням відповідної місцевої ради). Як вбачається з матеріалів справи Управлінні Пенсійного фонду України у м. Ровеньки Луганської області і Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області є самостійними окремими юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, різни рахунки в органах Казначейства та уповноважених банках, печатки, що підтверджується Положенням про головне управління ПФУ та управляння ПФУ в районах, містах, районах у містах, а також містах у районах затверджених постановами правління ПФУ №8-2 від 30.04.202 року та №28-2 від 22.12.2014 року. Таким чином, даними законодавчими актами не передбачене виплата заборгованості по заробітної платі працівникам, що утворилась під час роботи в управлінні ПФУ в м. Ровеньки в період, коли ця територія була тимчасово непідконтрольна української владі, Головним управлінням ПФУ в Луганській області. Крім того, строк виплати заборгованості по зарплаті, встановлений Законом України від 13.01.2015 р. № 85-У1П, тобто до 31.12.2015 року, не закінчився. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, у випадку несплати з вини власника або уповноваженого ним органу нарахованих звільненому працівнику сум в строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно сплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по час фактичного розрахунку. Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вбачається з матеріалів справи позивачка ніколи не працювала у відповідача і не отримувала ц нього заробітну плату, а затримка виплати остаточного розрахунку з позивачкою по заробітної платі відбувається не звини відповідача, а тому відповідач не зобовязаний сплачувати позивачці середній заробіток за час вимушено прогулу. Також відповідач не порушував ні яких законних прав позивачки, а тому підстав для стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивачки за невиплату заборгованості по заробітної платі немає. З урахуванням наведеного суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed