Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому (з урахуванням уточнень позовних вимог) просила суд визнати недійсними п. 1.3 та 1.4 шлюбного контракту, укладеного між позивачем та відповідачем 09.12.2014 року; визнати за позивачкою право спільної часткової власності на 2/3 частини будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та право спільної часткової власності на 2/3 земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнати за відповідачем право спільної часткової власності на 1/3 частини вищевказаного будинку та право спільної часткової власності на 1/3 вказаної земельної ділянки. Також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно шлюбного договору, укладеного між сторонами 09.12.2014р., сторони домовились, що набуте в період зареєстрованого шлюбу майно: 2/3 частини жилого будинку [ADDRESS] буде належати на праві приватної власності [PERSON]; 1/3 частини жилого будинку по вул. Деснянській, Деснянського району м. Києві буде належати по праві приватної власності [PERSON] Автомобіль марки Toyota, модель Venza 2011 року випуску, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], буде належати на праві приватної власності [PERSON] Зазначає, що в п. 1.3 шлюбного договору всупереч вимогам ч. 5 ст. 93 СК України здійснена передача майна, право на яке підлягає державній реєстрації, в зв'язку з чим в порушення норми Сімейного кодексу України шлюбним договором підмінено договір відчуження майна, який підлягає нотаріальному посвідченню та реєстрації. Також у випадку оформлення договору відчуження майна, згідно вимог чинного законодавства України, в обов'язковому порядку контролюється дотримання прав та інтересів спільної дитини, що не було здійснено. Позивачка зазначає, що п.1.4 шлюбного договору ставить її у невигідне матеріальне становище, також шлюбний договір не враховує інтереси дочки, оскільки відповідач ухиляється від сплати аліментів на дитину, шлюбний договір обмежує її інтереси. В судове засідання позивачка, її представник не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, в наданій суду заяві просили провести розгляд справи за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, посилаючись на їх необгрутованість та безпідставність. Судом встановлено, що 04 листопада 1998 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва. У період шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO]. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 січня 2015 року, яке набрало законної сили 26.01.2015 року, позов між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) 10 лютого 2010 року, жилий будинок [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності. Свідоцтво видано на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 01 лютого 2010 р. № 115-С/ЖБ. 09 грудня 2014 року між подружжям [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Майоровою А.В., зареєстровано в реєстрі за №5896, відповідно до п.1 якого сторони вирішили змінити основне правило ст. 60 Сімейного кодексу України, а саме, сторони домовились, що за цим договором право спільної сумісної власності подружжя не розповсюджується на нерухоме майно, придбане ними під час шлюбу. Згідно п. 1.3 договору сторони домовились, що набуте в період зареєстрованого шлюбу майно: 2/3 частини жилого будинку [ADDRESS] буде належати на праві приватної власності [PERSON], 1/3 частина жилого будинку [ADDRESS] буде належати на праві приватної власності [PERSON] Автомобіль марки Toyota модель Venza 2011 року випуску, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], буде належати на праві приватної власності [PERSON] Згідно п.1.4 сторони стверджують, що умови цього шлюбного договору не погіршують матеріальний стан будь-кого із них і відповідають загальним принципам їх спільного життя. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: dismissed