Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що з 12.08.2003 року вона є власником житлового будинку № 21 розташованого по вул. 1 Травня в смт Нікольське Донецької області. 09.09.2003 року в зазначеному домоволодінні були зареєстровані її син [PERSON], невістка [PERSON] та їх син, який доводиться їй онуком [PERSON], [INFO], проте в серпні 2014 року вони виїхали всією родиною до РФ, де стали постійно проживати та повертатися в Україну не збираються. В звязку з тим, що відповідачі не мешкають в належному їй домоволодінні більш ніж один рік, але будучі зареєстрованими в ньому чинять перешкоди для вчинення угоди щодо відчуження будинку вважає, що вони втратили право користування житловим приміщенням в належному їй житловому будинку. В звязку з чим на підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України просить усунути перешкоди в здійсненні права користування та розпорядження своїм майном визнав [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [INFO] втратившими право користування житловим приміщенням в належному їй на праві приватної власності житловому будинку № 21 розташованому по вул. 1 Травня в смт Нікольське Донецької області. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Також суду пояснила, що після покупки будинку, вона як його власниця прописала в ньому свого сина, його дружину та неповнолітнього онука. Вони мешкали однією сімєю в будинку з 2003 року по час коли на території Донецької області почався збройний конфлікт, в звязку з чим відповідачі всією родиною в серпні 2014 року поїхали за межі України до РФ де на даний час постійно і проживають, працюють та повертатися додому не мають наміру. Їй також відомо, що вони не заперечують проти зняття їх з реєстрації в зазначеному будинку. Також пояснила, що вона особисто в будинку не мешкає, має намір його продати, але наявність реєстрації в ньому відповідачів перешкоджає знайти покупця. На даний час пропозицій від покупців щодо покупки будинку немає. Зараз в будинку фактично мешкає родина з трьох осіб, яким вона безкоштовно дозволила в ньому тимчасово пожити. Представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Також пояснила, що обставини на які посилається позивачка, як на підставу задоволення позовних вимог підтверджуються доказами, які додані до позовної заяви, актом депутата наданого під час розгляду справи та поясненнями свідків. Вважає, що наявність реєстрації відповідачів в будинку позивачки, порушує її право власності на нерухоме майно, а саме право розпорядження будинком на власний розсуд, так як позивачка позбавлена можливості продати належний їй будинок, а тому її право підлягає судовому захисту, а позов на підставі ст.ст. 391, 405 ЦК України задоволенню. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], які також діють в інтересах неповнолітнього [PERSON] в судове засідання неодноразово не зявилися. Про дату, місце і час розгляду справи повідомлялися належним чином за місцем їх реєстрації місця проживання. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей Нікольської районної державної адміністрації Донецької області в судове засідання не зявився. Про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Ніяких клопотань суду не надав. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників процесу достатніми, суд розглянув справу у відсутність незявившихся відповідачів та представника третьої особи. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони знають родину «Гади» багато років, є їх сусідами. [PERSON] придбала будинок в якому до 2014 року мешкала разом зі своїм сином [PERSON], його дружиною [PERSON] та їх дитиною сином [PERSON] В літку 2014 року її син з родиною виїхали з будинку, покинули місце проживання і досі не поверталися. Де вони знаходяться їм достовірно невідомо. Також вони були присутні при складанні депутатом [PERSON] про підтвердження факту не проживання, в якому засвідчили викладену в ньому інформацію своїми підписами. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно правового змісту ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. [PERSON] положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 59 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. [PERSON] ч.ч.1,2 ст. 61 ЦПК України обставини визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Обставини визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку б/н від 05.08.2003 року належить в цілому будинок № 21 розташований по вул. Першого Травня в сел. Нікольське (Володарське) Донецької області, що також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав КП «Володарське БТІ» від 12.08.2003 року. Згідно відомостей з Домової книги в будинку № 21 розташованого по вул. Першого Травня в сел. Нікольське (Володарське) Донецької області зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] з 09.09.2003 р. а також з 04.08.2005 р. - [PERSON], [INFO]. [PERSON] підтвердження факту не проживання від 17.03.2017 року складеного депутатом селради [PERSON] з участю сусідів [PERSON] та [PERSON] встановлено, що за адресою смт. Нікольське, вул. Першого Травня, 21 зареєстровані [PERSON], [PERSON], та [PERSON], [INFO], які за зазначеною адресою не мешкають з липня 2014 року. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 ЦК України кожній особі гарантовано право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом. [PERSON] ст. 405 ЦК України, на яку посилається сторона позивача, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Розглядаючи справу повно, всебічно та обєктивно, в межах заявлених позовних вимог, перевіряючи всі обставини справи, суд вважає, що позивачкою не доведено, що відповідачі відсутні за місцем їх реєстрації, в будинку позивачки, без поважних причин, оскільки у останніх на думку суду і це підтверджується поясненнями самої позивачки були вагомі причини покинути місце свого проживання та не повертатися до нього до теперішнього часу в звязку з збройним конфліктом, який розпочався на території України в Донецькій області в 2014 році і дана місцевість визнана державою зоною проведення АТО, яка триває по теперішній час, а тому враховуючи, що відповідачі з поважних причин відсутні за місцем свого проживання, ніякі інші домовленості між сторонами не встановлені, законних підстав для задоволення позову немає. Крім цього відмовляючи в задоволенні позову, суд також виходив з того, що стороною позивача не доведено, що наявність реєстрації відповідачів в її житловому будинку якимось чином порушує її права, зокрема права власності, оскільки доказів в порушенні її права користування, володіння чи розпорядження нерухомим майном суду не надано, тим паче, що сама позивачка стверджує, що на час розгляду справи в суді осіб які б мали намір придбати будинок немає, а тому права позивачки не порушені та судовому захисту не підлягають. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачці в задоволенні її позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що сплачені нею при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 640 грн. відшкодуванню на її користь з боку відповідачів не підлягають.

Outcome: dismissed