Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 01 липня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис за №958. Від шлюбу сторони мають дитину - син [PERSON] [INFO]. Позивачка вказує, що збереження сім'ї неможливе, оскільки їхня сім'я розпалася остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Основною причиною розриву відносин стало те, що вони різні за характером люди, що негативно вплинуло на їхні почуття, сімейні стосунки та виховання дитини. Зазначає, що відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, хоча при цьому є здоровим та працездатним. Зазначає, що відповідач офіційно ніде не працює, але має тимчасові, нерегулярні заробітки. Остаточно просить суд шлюб укладений між ними розірвати, та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 800грн. у місяць починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитини повноліття. Справу просить слухати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги визнає повністю. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] 01 липня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис за №958, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу /а.с.4/. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У статті 112 СК України зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, збереження сім'ї неможливе, оскільки їхня сім'я розпалася остаточно, на даний час шлюб носить формальний характер, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Основною причиною розриву відносин стало те, що вони різні за характером люди, що негативно вплинуло на їхні почуття, сімейні стосунки та виховання дитини. Також судом встановлено, що від спільного проживання у шлюбі, у сторін є малолітня дитина: [PERSON] [INFO], підтвердженням чого є копія свідоцтва про народження від /а.с.5/. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.182 цього Кодексу, при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.184 цього Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів, суд виходить з розумності та достатності суми, необхідної для задоволення потреб позивачки та неповнолітньої дитини, реальної можливості відповідача розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи права останнього, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі на користь позивачки на утримання малолітньої дитини в розмірі 800 гривень щомісячно починаючи з 05 січня 2016 року і до досягнення диною 18 річного віку. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідача, витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved