Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, обґрунтовуючи вимоги тим, що перебуваючи в шлюбі з відповідачем, народила двох доньок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яких відповідач визнав своїми дітьми. Діти проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей в достатній мірі не надає. З наведених підстав просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 1800 грн. щомісячно на кожну дитину. Позивачка в судове засідання не з`явилася, спрямувала на адресу суду клопотання з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує (а.с. 17). Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Зауважив, що відповідач не має постійної роботи, його доходи є тимчасовими та непостійними, в місяць становлять близько 2000-3000 грн., тому відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1059 грн. Заслухавши доводи представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України). Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З наданих позивачкою доказів, на підтвердження обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог встановлено наступне. 05.11.2005 між сторонами зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 05.11.2005 серії [NUMBER] , актовий запис № 169 (а.с. 5). З копії заочного рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 25.02.2019 вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 05.11.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану Скадовського районного управління юстиції в Херсонській області, актовий запис № 169 - розірвано (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження від 04.12.2006 серії [NUMBER] , актовий запис № 32, від 17.04.2012 серії [NUMBER] , актовий запис № 5 (а.с. 7, 8). Із довідок від 20.09.2019 № 244 та № 245 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] , дійсно навчаються в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 123 Криворізької міської ради Дніпропетровської області (а.с. 31, 32). Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 180, частиною 3 статті 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому суд враховує положення частини 1 статті 192 СК України, згідно з якими розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Отже, враховуючи наведені норми законодавства та фактично встановлені обставини справи, те, що відповідач є працездатною особою, оскільки доказів протилежного суду не надано, вік дітей, відносно яких встановлено обов`язок відповідача щодо сплати аліментів, розмір прожиткового мінімуму встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік» для дитини відповідного віку, а також те, що обов`язок по утриманню дітей в рівній мірі покладається на обох батьків, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 1100 грн. на кожну дитину щомісячно, що на думку суду є співмірним до потреб дітей та відповідає таким засадам як справедливості, добросовісності, розумності й не суперечить доказам, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. На підставі статей 181, 182, 192 СК України та

Outcome: partial