Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує на те, що з 17 липня 2004 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач [PERSON] є батьком дітей, проте матеріальної допомоги на їх утримання добровільно не надає, хоча має таку можливість, оскільки є фізично здоровим та працездатним. Крім того, відповідачем сплачуються аліменти на сина від першого шлюбу, інших утриманців він не має. Позивачка просила стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються її доводи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 27 Конвенції батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що з 17 липня 2004 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, що стверджується даними копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER]. Вони є батьками двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копій свідоцтв про народження дітей, серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно. Неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні, що підтверджується даними довідки КП «Славутське ЖКО» № 939 від 23 лютого 2015 року. Відповідач [PERSON] є фізично здоровим та працездатним, оскільки працює на посаді верстатника на ТОВ «Аква-Родос», що підтверджується даними довідки № АР 000000028 від 23 березня 2015 року, отримує середньомісячний заробіток в розмірі 3890,90 гривень. Враховуючи вимоги Сімейного кодексу України, визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнувши аліменти з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір.

Outcome: approved