Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] у липні 2016 р. звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 20.07.2011 р. між нею та громадянином [PERSON] був укладений Договір довічного утримання за реєстраційним № 617, відповідно до умов якого позивачка передає у власність останньому квартиру [ADDRESS] на умовах її, позивачки довічного утримання. Відповідно до умов вказаного вище договору [PERSON] зобов'язався, в тому числі, сплачувати комунальні послуги, надавати позивачці грошову допомогу в розмірі 600 грн. щомісячно, забезпечувати харчування, одягом, тощо. Далі позивачка зазначає, що 16.08.2011 р. було укладено договір про заміну набувача в договорі довічного утримання, з громадянина [PERSON] на громадянку [PERSON] Також, 12.09.2013 р. було укладеного договір про зміну набувача в договорі довічного утримання, з громадянки [PERSON] на відповідачку [PERSON] Проте, всупереч вимог вказаного вище оспорюваного Договору, має місце заборгованість по сплаті комунальних послуг, що підтверджується відповідною Довідкою житлового органу. Крім того сума грошового утриманя сплачувалась відповідачкою без індексу інфляції. Також, позивачка зазначає, що відповідачкою в порушення п. 12 Договору 24.09.2014 р. було зареєстровано в квартиру [ADDRESS] сторонню особу, яку тільки після втручання дільничого було 09.12.2014 р. знято з реєстраційного обліку. У зв'язку з наведеним вище, позивачка просить суд Договір довічного утримання від 12.09.2013 р. розірвати та визнати за позивачкю право власності на квартиру [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити в повному обсязі, подала письмові заперечення (а.с. 38-43). Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, які про час та місце слухання справи повідомлялись судом належним чином (а.с. 30. 32, 47, 48, 59, 60, 66, 67, 70, 71, 120, 121), а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останніх на підставі наявних даних в матеріалах справи. Суд, вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.07.2011 р. між позивачкою [PERSON] та громадянином [PERSON] був укладений Договір довічного утримання за реєстраційним № 617, відповідно до умов якого позивачка передає у власність останньому квартиру [ADDRESS] на умовах довічного утримання позивачки (а.с. 6-8). Встановлено, що 16.08.2011 р. було укладено договір про заміну набувача в договорі довічного утримання, з громадянина [PERSON] на громадянку [PERSON] (а.с. 9-10). Також, 12.09.2013 р. було укладеного договір про зміну набувача в договорі довічного утримання, з громадянки [PERSON] на відповідачку [PERSON] Вказаний Договір був укладений за нотаріально посвідченою письмовою згодою позивачки [PERSON] (а.с. 11, 84). Згідно ч. 1 ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Встановлено, що відповідно до п. 4.4. Договору від 12.09.2013 р., сторонами визначено, що грошове утримання буде щомісячно виплачуватись починаючи з моменту укладення цього договору, до десятого числа кожного місяця, при цьому, сума грошового утримання підлягає індексації. Судом встановлено, що позивачка в обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на неналежне виконання відповідачкою її обов'язків по Договору довічного утримання в частині оплати комунальних послуг, посилаючись на наявну заборгованість, що підтверджується Довідкою № 61 Центру комунального сервісу від 22.04.2016 р. та листом Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві від 28.11.2014 р. (а.с. 14. 15) . Проте, суд не приймає до уваги доводи позивачки та надані нею письмові докази, оскільки з наданої Довідки не вбачається період утворення заборгованості, а відповідно до листа ГУ ПФУ в м. Києві вбачається наявність заборгованості по комунальним послугам, яка утворилась внаслідок невиконання судового наказу, виданого 15.03.2011 р. Святошинським районним судом м. Києва, тобто, до укладання 13.09.2013 р. з відповідачкою [PERSON] спірного Договору. В подальшому, в судовому засіданні 20.03.2017 р. представником позивачки додатково надано та 08.11.2017 р. додатково подано копії квитанцій за 2016, 2017 р.р. про наявність заборгованості по комунальним платежам по квартирі [ADDRESS], проте, з вказаних платіжок не вбачається період утворення вказаної заборгованості (а.с. 72, 73, 124-128), а тому суд не приймає до уваги надані представником позивачки платіжки. Натомість, представником відповідачки в судовому засіданні надано копії квитанцій, які свідчать про справну сплату відповідачкою [PERSON] комунальних платежів (а.с. 85-115). При цьому, суд враховує наданні представником відповідачки копії розписок виконаних власноручно позивачкою [PERSON], відповідно до яких, станом на листопад 2017 р. остання фінансових та моральних претензій до відповідачки [PERSON] з приводу виконання Договору довічного утримання не має (а.с. 81-82, 134-137). В судовому засіданні представник позивачки заперечував щодо вказаних вище розписок, посилаючись на їх виконання іншою особою, а не власноручно позивачкою [PERSON], проте, суд не приймає до уваги заперечення представника позивачки, оскільки останній жодних відповідних клопотань суду не заявляв, в тому числі щодо призначення судової експертизи. Також, суд не приймає до уваги посилання у позові позивачки щодо порушення відповідачкою умов Договору довічного утримання, оскільки остання сплачувала грошове утримання без врахування індексації, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 751 ЦК України, матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Відповідно до п. 4.4. спірного Договору, сума грошового утримання підлягає індексації, в порядку, встановленому чинним законодавством. Не проведення індексації у випадку, якщо про це не було заявлено відчужувачем - позивачкою по справі, не вважатиметься істотним порушення умов договору. В судовому засіданні, не встановлено, що позивачка [PERSON] зверталась до відповідачки [PERSON] з вимогою про сплату їй щомісячного грошового утримання з урахуванням індексу інфляції, відповідно до вимог п. 4.4. спірного Договору. При цьому, суд не приймає до уваги надану представником позивачки [PERSON] письмову вимогу про виконання зобов'язань від 15.09.2017 р., в тому числі щодо приведення до норм чинного законодавства суму грошового утримання та виплачувати її з у рахуванням індексанції, оскільки вказана вимога направлена відповідачці у період розгляду даної справи судом, розгляд якої триває понад рік, крім того, дана письмова вимога суперечить власноручно складеній розписці позивачки [PERSON] від 08.11.2017 р. про відсутність будь-яких претензій до відповідачки [PERSON] щодо виконання спірного Договору довічного утримання (а.с. 129, 134). Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено та представником позивачки не підтверджено невиконання, неналежне виконання та істотне порушення відповідачкою [PERSON] умов Договору про зміну набувача від 12.09.2013 р. в Договорі довічного утримання від 20.07.2011 р. Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином в судовому засіданні не встановлено підстав розірвання Договору довічного утримання від 12.09.2013 р., оскільки позивачкою та в судовому засіданні її представникаом не доведено ті обставини на які вони посиаються в обгрунутвання позовних вимог, в супереч ст. 60 ЦПК України не надано належних доказів в підтвердження та обгрунтування позовних вимог, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладено,

Outcome: dismissed