Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивачка в інтересах свого малолітнього сина як законний представника [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Прилуцької міської ради Чернігівської області про встановлення факту батьківства. Мотивує свої вимоги тим, що з 1997 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON], від якого [INFO] народила сина [PERSON] [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] визнавав його своїм сином, але у зв'язку з хворобою та перебуванням на стаціонарному лікуванні в лікарні, не мав можливості разом з позивачкою подати заяву про реєстрацію сина та внести запис про батька дитини. На даний час у зв»язку зі смертю [PERSON], він має право на реалізацію спадкових прав на квартиру та будинок, що і стало причиною звернення до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просили їх задовольнити. Крім того, позивачка пояснила, що вона разом з [PERSON] проживали з 1997 року у цивільному шлюбі в будинку його матері за адресою [ADDRESS], були однією сім'єю та вели спільне господарство. З 2003 року вона разом з [PERSON] після купівлі квартири за адресою [ADDRESS] проживали спільно за новою адресою, а будинок в с.Горова Білещина використовували як дачу. В період спільного проживання у них [INFO] народилася донька [PERSON] та син [PERSON] [INFO]. Позивачка пояснила, що [PERSON] протягом останніх 10 років дійсно хворів, а саме мав хворі ноги, переніс декілька операцій на них, а в 2012 році в період народження сина [PERSON] потрапив до лікарні з інсультом. Саме це, та через хвороби завадило [PERSON] разом з позивачкою подати заяву про реєстрацію сина та внести запис про батька дитини. Зареєструвати ж шлюб з [PERSON] заважали родичі. Крім того, реєстрація батька [PERSON] з її слів дала їй можливість отримувати збільшені соціальні виплати як матері одиначці. Відповідач [PERSON], як син покійного [PERSON], в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що хоча позивачка й проживала з його батьком, але за чутками мала стосунки з іншими чоловіками, а за два місяці до смерті батька взагалі спільно з ним не проживала. Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] також заперечували в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини викладені в письмових запереченнях (а.с. 33). Крім того, пояснила, що ще за життя від брата [PERSON] дізналася, що він не є батьком [PERSON], брат тривалий час хворів, мав хворі ноги та переніс декілька операцій на них. [PERSON] дійсно проживала спільно з покійним братом в одній квартирі до народження сина, проте після пологів в квартирі не проживала, а повернулася лише через місяць, крім того за чутками мала стосунки з іншим чоловіком. Представник Служби у справах дітей Прилуцької міської ради в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заявлених вимог та покладалась щодо вирішення даної справи на розсуд суду. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що відповідно до копії домової книги для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS], місце проживання [PERSON] з 20 липня 1985 року по 17 травня 2013 року зареєстровано за даною адресою. За цією ж адресою місце проживання [PERSON] було зареєстровано з 26 жовтня 1998 року по 30 квітня 2003 року (а.с. 38-39). Згідно копії домової книги для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS], місце проживання [PERSON] з 30 квітня 2003 року по 30 квітня 2004 року та з 25 грудня 2004 року по 24 жовтня 2012 року зареєстровано за даною адресою. Власником квартири за даною адресою згідно відмітки МБТІ від 19 квітня 2003 року являється [PERSON] (а.с.35-37). Відповідно до акту КП «Прилукижитлобуд» від 18 березня 2014 року, підтверджено факт, що в квартирі [ADDRESS], проживав з 2003 року без реєстрації [PERSON] (а.с.10). Крім того, згідно ж копії паспорта [PERSON] серії [NUMBER], виданого Прилуцьким МРВ УМВС України в Чернігівській області, місце її проживання зареєстроване за адресою [ADDRESS]. (а.с. 26). З копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області складено відповідний запис 22 липня 2008 року за №337 (а. с. 3). Відповідно до копії свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області складено відповідний запис 16 жовтня 2012 року за №480 (а. с. 4). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст.135 Сімейного кодексу України, 16 жовтня 2012 року при реєстрації актового запису про народження [PERSON], відомості про батька записані [PERSON] у відповідності до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а. с. 25). У відповідності до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] помер [INFO], про що 23 квітня 2013 року виконавчим комітетом Сухополов»янської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області складено відповідний актовий запис №11 (а.с. 5). В судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання, що знає позивачку досить тривалий час, як і її цивільного чоловіка, з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах. Також свідок підтвердила, що позивачка разом з [PERSON] проживали однією сім'єю в с.Горова Білещина, а потім в квартирі в м. Прилуки. [PERSON] як подруга [PERSON] неодноразово їх відвідувала. Після пологів [PERSON] їздила в с.Горова Білещина разом зі своїм чоловіком на запрошення покійного [PERSON] де і відмічали народження сина [PERSON]. Крім того, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], подруга [PERSON], дала показання, що дійсно позивачка разом з [PERSON] проживали однією сім»єю. Спочатку жили в с.Горова Білещина, а потім в квартирі в м. Прилуки. Також додала, що [PERSON] ще за життя просив її стати хрещеною матір'ю його сина [PERSON]. Після пологів відвідувала [PERSON] в квартирі по [ADDRESS]. Статтею 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до ст.130 Сімейного кодексу України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135цього Кодексу. У відповідності до п.7 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяву про встановлення факту батьківства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. Пунктом 9 вищезазначеної постанови, питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. При цьому, відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, у відповідності до п.6 ст.235 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною першою статті 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи В судовому засіданні було достовірно встановлено, що дійсно батьки неповнолітнього [PERSON] хоча і не перебували у зареєстрованому шлюбі, однак тривалий час спільно проживали та вели спільне господарство. В період спільного проживання у них [INFO] народилася донька [PERSON] та син [PERSON] [INFO]. В зв'язку з хворобою чоловіка [PERSON] здійснила реєстрацію народження сина за своїм прізвищем та громадянством, а ім'я та по батькові батька дитини записали за її вказівкою. Оскільки, як до так і після народження сина, [PERSON] визнавав своє батьківство, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Таким чином, вислухавши доводи та пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява [PERSON] є обгрунтованою, повністю підтвердженою зібраними у справі доказами, а тому підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 125, 130 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved