Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути на її користь з відповідачки [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі 50\~000 доларів США, що по курсу НБУ станом на 24.03.2016 року еквівалентно 1 300 750 гривень. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 27.12.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала у позику від [PERSON] грошові кошти у сумі 50\~000 доларів США для потреб своєї сім?ї, а саме для придбання квартири, строком до січня 2014 року. Вказані грошові кошти надавалися [PERSON] без нарахування будь-яких відсотків за їх користування та остання зобовязалася повернути кошти позивачці [PERSON] на протязі 6 років, а саме в строк до січня 2014 року. В березні 2014 року відповідачка [PERSON] просила відстрочити їй на один рік повернення грошових коштів в строк до січня 2015 року, про що також склала розписку. Із вказаним проханням [PERSON] позивачка [PERSON] погодилася. Однак, станом на березень 2016 року, [PERSON] грошові кошти в розмірі 50\~000 доларів США, позивачці [PERSON] не повернула, у звязку із чим виникає потреба у зверненні із позовною заявою до суду. В судове засіданні позивачка не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи у її відсутність (а.с.17). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з письмовою заявою про визнання позовних вимог, про розгляд справи у її відсутність ( а.с.16). У звязку з викладеним, зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224-226 ЦПК України.\~\~ Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є не обґрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено про те, що відповідно до письмової розписки, 27.12.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала у позику від [PERSON] грошові кошти у сумі 50\~000 доларів США для потреб своєї сім?ї, а саме для придбання квартири, строком до січня 2014 року (а.с.7); В березні 2014 року відповідачка [PERSON] просила відстрочити їй на один рік повернення грошових коштів в строк до січня 2015 року, про що також склала розписку. Із вказаним проханням [PERSON] позивачка [PERSON] погодилася (а.с. 7); В строк, зазначений в розписці, відповідачка [PERSON] вищевказану суму не повернула, причину невиконання зобов'язання не повідомила. Згідно ст. 1046\~ЦПК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей, такого ж роду та такої ж якості. Отже, договір позики є реальним і вважається укладеним з моменту передачі коштів або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ч.\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч.2\~ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~\~\~З аналізу цих правових норм можна зробити висновок, що боргова розписка слугує доказом на підтвердження укладання договору позики та передачі коштів або речей. З моменту її складання у позичальника виникає обов'язок повернути позику у строк обумовлений сторонами. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Відповідно до ч.2\~ст. 527 цього Кодексу, кожна сторона у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризики наслідків не пред'явлення такої вимоги. За правилами\~ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Судом встановлено, про те, що суду не надані належні та допустимі докази того що, між сторонами було укладено договір позики, про що свідчить оригінал розписки. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до правил ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Судом встановлено, про те що позивач не надав суду письмових доказів в підтвердження заявлених позовних вимог. Також , суд вважає, що позивач не довів суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, тому враховуючи викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають. При таких обставинах позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed