Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] через свого представника звернулась до суду з позовною заявою про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі наказу від 03.07.2017 № 2507-к з 04.07.2017 позивачка була прийнята на посаду начальника ВПЗ Вербове ЗД АТ «Укрпошта». Відповідно до підписаного нею договору «Про повну матеріальну відповідальність» від 04.07.2017, позивачка несе повну матеріальну відповідальність за усі передані їй в установленому порядку товарно-матеріальні цінності. В обов`язки позивачки входила своєчасна передача належним чином оформлених первинних документів за усіма наданими послугами у ВПЗ до Дільниці, оброблення та контроль первинних документів дирекції. Службовим розслідуванням за фактом нестачі грошових коштів та товарно-матеріальних цінностей у ВПЗ Вербове Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» встановлена нестача готівкових коштів в касі ВПЗ у суму 62718,00 грн. та товарно-матеріальних цінностей на суму 3352,90 грн. Позивачка перед початком інвентаризації підписала розписку про те, що усі кошти, які надійшли під її відповідальність оприбутковані, а ті, що вибули, були списані за видатками, але згідно акту про результатами інвентаризації готівкових коштів від 10.06.2020 за облікованими даними в касі повинно бути 66143,20 грн., а фактично в касі знаходилось 3425,20 грн., що складає нестачу грошових коштів у сумі 62718,00 грн. При перевірці первинних документів та даних касових звітів за 2020 рік встановлено, що позивачка приймала комунальні платежі від населення, проводила їх по касовому звіту в АРМ ВЗ, а готівку не здавала в головну касу ЗД АТ «Укрпошта». Під час проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей встановлено, що товар, який знаходиться в підзвіті позивачки при інвентаризації частково відсутній. Позивачка стверджує, що нестача грошових коштів відбулася з вини посадових осіб дирекції ЗД АТ «Укрпошта», які, зловживаючи своїм службовим становищем, перекручують покази грошових коштів, які надходять від відділень Укрпошти, не враховують накладі, що є на відділенні, а пояснювальні записки позивачки написані нею під тиском з боку представника служби безпеки підприємства та її керівництва. Позивачку будо звільнено з займаної посади за ч. 2 ст. 41 КЗпП України з 15.07.2020, повідомлено про звільнення 13.07.2020, що підтверджується актом про відмову від підпису у наказі. Позивачка вважає, що на момент складання акту про відмову від підпису наказу про звільнення не існувало і тому ознайомлюватися було ні з чим, відповідач порушив ст. 149 КЗпП України, що є підставою для скасування наказу про звільнення. Крім того, відповідач не провів повний розрахунок, не видав трудову книжку, а тому відповідач має сплатити середній заробіток за весь час затримки трудової книжки по день фактичного розрахунку. Позивачка просить визнати противоправним та скасувати наказ про припинення трудового договору від 15.07.2020 № 2214-К, поновити її на посаді начальника ВПЗ Вербове ЗД АТ «Укрпошта», стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати за час вимушеного прогулу з 15.07.2020 по день фактичного поновлення на посаді з урахуванням утриманих податків та обов`язкових платежів. Ухвалою суду від 18.08.2020 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У судове засідання позивачка, її представник не з`явилися. Представник позивача через канцелярію суду подав заяву в якій на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу без участі позивачки та її представника. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, електронною поштою надіслав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. З копії трудової книжки позивачки від 20.02.1990 [NUMBER] вбачається, що [PERSON] на підставі наказу від 03.07.2017 № 2507-К з 04.07.2017 переведена начальником Відділення поштового зв`язку Вербове Запорізької дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта». 04.07.2017 між позивачкою та ЗД ПАТ «Укрпошта» укладеного договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність працівника та передані йому підзвітні цінності. Актом службового розслідування за фактом нестачі готівкових коштів та ТМЦ у ВПЗ Вербове Вільнянського району Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» від 17.06.2020 встановлено, що позивачка приймала комунальні платежі від населення, проводила їх через касу в автоматизованій програмі відділення зв`язку, але готівку до головної каси відповідача фактично не здавала, направляючи звіти, що грошові кошти від населення прийняті та оприбутковані. Позивачка перераховувала на особисті рахунки споживачів в енергопостачаючих організаціях власні кошти підприємства, в той час як кошти самих споживачів привласнювала собі. Вказаному акту, передував акт про перевірку готівкових коштів, поштових марок, маркованих конвертів і карток, періодичних друкованих видань, інших товарів реалізації, поштових відправлень, поштових переказів, відомостей на виплату пенсії та допомоги, квитанційних книжок, розрахункових квитанції у ВПЗ Вербове ЦПЗ від 10.06.2020, яким встановлена нестача готівкових коштів в сумі 62718,00 грн., товарів народного споживання 3352,90 грн., надлишок поштових марок, маркованих конвертів 150,01 грн., періодичних видань 40,20 грн. Згідно розписки, що міститься в акті перевірки від 10.06.2020, [PERSON] засвідчила, що до початку проведення перевірки усі готівкові кошти, поштові марки, марковані конверти і картки, періодичні друковані видання, інші товари реалізації, поштові відправлення та інші цінності, які надійшли під її відповідальність, оприбутковані (взяті до обліку), а ті, що вибули, списані за видатком, про що зроблені відповідні записи у касовому звіті та книзі РРО. За результатами проведеної перевірки встановлено, що діями [PERSON] завдано прямої шкоди підприємству у розмірі 62718,00 грн., з яких 62718,00 грн.-привласнення готівкових коштів; 3352,90 грн.-привласнення товарно-матеріальних цінностей. Відповідно заяви позивачки від 10.06.2020, що міститься в матеріалах справи, [PERSON] просила свою заробітну плату у розмірі 10430,10 грн. перерахувати в рахунок погашення боргу по недостачі. Наказом від 13.07.2021 № 2214-К [PERSON] з 15.07.2020 звільнено з посади начальника відділення поштового зв`язку ВПЗ Вербове 5 групи на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України, у зв`язку з втратою довір`я при обслуговуванні матеріальних цінностей з виплатою компенсації за 51 календарний день невикористаної щорічної відпустки. Зі списку перерахування в банк в міжрозрахунковий період за липень 2020 року № 662 вбачається, що позиваці перераховано на зарплатну картку суму у розмірі 2405,62 грн. Зі змісту акту від 15.07.2020 про відмову [PERSON] від підпису у наказі встановлюється, що [PERSON] повідомлено, про те, що відповідно до наказу № 2214-К від 13.07.2020 її звільнено з посади начальника ВПЗ Вербове на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України, свою відмову від підпису у наказі позивачка обгрунтувала відсутністю у наказі печатки. На адресу позивачки 15.07.2020 відповідачем направлено листа № 11-22-215, яким повідомлено про звільнення та явку до Запорізької дирекції АТ «Укрпошта» за трудовою книжкою. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, лист отримано [PERSON] 22.07.2020. З копії витягу від 17.07.2020 вбачається, що 16.07.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою відповідача, внесені відомості за № 42020081350000149 відносно [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України. Відповідно до ч. ч. 1, 6, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. За приписами ч. 2 ст. 41 КЗпП України, крім підстав, передбачених ст. 40 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і тому подібне), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 592/7118/17, від 11.06.2020 № 643/13899/17. Згідно з п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір`я (п. 2 ст. 41 КЗпП) суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Виходячи з викладеного та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей, суд дійшов висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності - це особи, які одержують їх під звіт. Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. Зазначену правову позицію висловив Верховний Суд України в постанові від 20.04.2016 у справі № 6-100цс16. Така правова позиція на час розгляду судом даної справи є незмінною, підстав для відступлення від неї немає. Відповідно до п. п. 2.1.2.23 посадової інструкції, до завдань начальника відділення поштового зв`язку належить виконання та документальне супроводження усіх процесів, пов`язаних з наданням фінансових послуг, інкасацією ВПЗ, наявністю готівки, дотриманням лімітів каси, товарообігом, дотриманням термінів доставки відправлень/кореспонденції, тощо. Відповідно до п. п. 2.1.2.32 посадової інструкції, до обов`язків позивачки також входила своєчасна передача належним чином оформлених первинних документів за всіма наданими послугами у ВПЗ до Дільниці оброблення та контролю первинних документів дирекції. Відповідно п. п. 4.1.3, п. п. 4.1.4 посадової інструкції начальника відділення поштового зв`язку, на начальника ВПЗ покладається відповідальність зокрема за недостовірність звітних даних, відомостей та інших підготовлених матеріалів, неповне оприбуткування грошових сум, що надійшли до каси ВПЗ, та незабезпечення збереження грошових коштів, поштових відправлень, матеріально-технічних цінностей, обладнання у ВПЗ. Дослідивши докази наявні у справі, суд дійшов висновку, що при виконанні позивачкою трудових обов`язків наявні винні дії або дії, які скоєні умисно чи з необережності, що слугували підставою для втрати довіри з боку роботодавця. Суд не приймає посилання позивачки на отримання наказу про звільнення лише 31.07.2020. З акту від 15.07.2020 про відмову [PERSON] від підпису у наказі вбачається, що позивачка про звільнення знала. Чинними нормами КЗпП України не вбачається обов`язку роботодавця направляти особі копію наказу про звільнення. З повідомлення про вручення вбачається, що позивачка отримала лист про необхідність забрати трудову книжку 22.07.2020 у четвер, тобто у робочий день, однак не з`явилася до роботодавця з власної волі. Відповідно, суд не вбачає вини відповідача у затримці видачі трудової книжки. Також, суд не приймає посилання позивачки на те, що вину нею визнано виключно під моральним тиском з боку служби безпеки відповідача, оскільки позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження наведеного, зокрема відомостей які б свідчили про звернення нею до органів поліції на неприпустимі дії з боку відповідача. Крім того, відповідно до Положення, Запорізька дирекція акціонерного товариства «Укрпошта» є філією без права юридичної особи та виконує свої функції в межах повноважень, наданих головним підприємством-Акціонерним товариством «Укрпошта», тобто позов [PERSON] пред`явлений до неналежного відповідача. Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до беззаперечного висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed