Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, з урахуванням уточнень, зазначивши, що з 01.12.2010 року вона працювала в [PERSON] «Азовелектросталь» та 04.06.2015 року її було звільнено з підприємства. За час роботи на [PERSON] «Азовелектросталь» утворилась заборгованість із заробітної плати за період з жовтня 2014 року по день звільнення в загальному розмірі 11825,88 грн., яка 29.09.2015 року була їй сплачена відповідачем в повному обсязі. Проте, у звязку із не проведенням повного розрахунку в день звільнення на підставі\~ст. 117 КЗпП України\~вона має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто з 05.06.2015 року по 29.09.2015 року в розмірі 5042,24 грн. До того ж, їй невиплачена компенсація за затримку виплати заробітної плати, яка згідно з розрахункового листа [PERSON] «Азовелектросталь» становить 2187,13 грн. В звязку з чим остаточно просить стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05.06.2015 року по 29.09.2015 року в розмірі 5042,24 грн. та компенсації за затримку виплати заробітної плати в розмірі 2187,13 грн. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні та просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача [PERSON] «Азовелектросталь» - [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, місце і час розгляду справи в судове засідання не зявилася. Про дату місце і час розгляду справи повідомлялася належним чином. Проте, на первісні вимоги позивачки, до їх остаточних уточнень, надала суду письмові заперечення, в яких зазначила, що станом на 01.10.2015 року підприємством заборгованість по заробітній платі перед позивачкою сплачена в розмірі 11825,88 грн. Крім цього, зазначила, що [PERSON] «Азовелектросталь» визнає розрахунок середньоденної заробітної плати позивачки в розмірі 85,32 грн. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу в порядку ст. 197 ЦПК України на підставі наявних у справі доказах у відсутність не зявившихся сторін. Ознайомившись з позовною заявою, розглянувши заяву позивачки про уточнення позовних вимог, письмову заяву позивачки та письмові заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що [PERSON] працювала в [PERSON] «Азовелектросталь» та 04.06.2015 року була звільнена за переведенням до ПАТ «Азовзагальмаш» згідно п.5 ст. 36 КЗпП України відповідно до наказу № 126к від 04.06.2015 року, що підтверджується відповідними записами в її трудовій книжці. Також судом встановлено, що [PERSON] «Азовелектросталь» мало заборгованість перед [PERSON] по заробітній платі за період з жовтня 2014 року по червень 2015 року в розмірі 11825,88 грн., яка була повністю виплачена позивачці лише 29.09.2015 року, що підтверджується випискою з її банківського рахунку. Статтею 43 Конституції України передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обовязки, в рівній мірі кореспондується обовязок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Згідно зі ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плати виплачується напередодні. Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Відповідно до ст.ст. 1-4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Виплата компенсації проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції за період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації проводиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. На підставі зазначених вимог закону відповідач повинен виплатити позивачці компенсацію втрати частини її доходів, яка обчислюється відповідно до ст. 4 «Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових коштів у звязку з порушенням терміну їх виплати», затвердженого постановою КМ України № 159 від 21.02.2001 року. Таким чином, як вбачається з наданого позивачкою розрахункового листа, з [PERSON] «Азовелектросталь» на її користь підлягає стягненню компенсація втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати у розмірі 2187,13 грн. Крім цього, згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні робітника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, проводиться у день звільнення. Якщо робітник у день звільнення не працював, то вказані суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим робітником вимоги про розрахунок. Відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Як було встановлено судом, остаточний розрахунок по заробітній платі був проведений відповідачем позивачці лише 29.09.2015 року, а тому розрахунок середнього заробітку має відбуватися саме по 29.09.2015 року. При розрахунку сум середнього заробітку, суд виходить з наступного. Так, порядок обчислення середньої заробітної плати закріплений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», за частиною 3 пункту 2 якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Згідно з ч. 3 п. 3 вказаного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Згідно пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно з розрахунковим листом [PERSON] «Азовелектросталь» за липень 2015 року розмір нарахованої заробітної плати позивачки за квітень 2015 року становив 1287,83 грн. та за травень 2015 року - 1170,26 грн., при тому що кількість відпрацьованих днів позивачкою згідно наданого табелю обліку використаного робочого часу за квітень 2015 року становила 21 робочих дні і за травень 2015 року 18 робочих днів. Отже середньоденний заробіток позивачки становить (1287,83 грн. + 1170,26 грн.) / (21+18) = 63,028 грн. Натомість, відповідачем визнається розрахунок середньоденної заробітної плати позивачки в розмірі 85,32 грн., але належним чином відповідач не довів правильність своїх розрахунків середньоденного заробітку, тому суд до уваги їх не бере. За даними представленого відповідачем графіку роботи № 1 для працюючих в одну зміну з робочим днем тривалістю 8,2 години (8 год. 12 хв.) на 2015 рік середньостатистична кількість робочих днів за період з наступного дня після звільнення - з 05.06.2015 року по 29.09.2015 року складає 80 днів. Таким чином, з відповідача на користь позивачки слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 05.06.2015 року по 29.09.2015 року в сумі 5042,24 грн. (80 днів х 63,028 грн.). Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи що позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору і позов задоволено у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у виді судового збору в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved