Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , та визначити місце проживання дитини разом з матір`ю. Свої вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що з моменту припинення стосунків [PERSON] належної участі в утриманні дитини не приймає, а через наявність у них неприязних стосунків часто виникають непорозуміння при вирішенні питань щодо виховання дитини, організації її життя, навчання та відпочинку, ситуація ускладняється через юридичну невизначеність місця проживання дитини. Позивачка в судове засідання не з`явилася, але її представник адвокат Жмуд О.В. приймав участь у справі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час, дату та місце судового засідання. В матеріалах справи міститься заяви відповідача, з тексту яких вбачається його незгода з позовом. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У відповідності до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ході розгляду справи суд встановив, що відповідно до свідоцтва про народження виданого повторно Приморським районним у м. Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 19.05.2016 р. сторони є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) № 621 від 16.05.2019 р. [PERSON] постійно проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , де разом з нею мешкає та зареєстрована донька [PERSON] з 28.10.2011 р. Як вбачається з довідки від 25.03.2019 р. Одеського приватного навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов - дошкільний навчальний заклад «Мрія» [PERSON] є учнем даного навчального закладу, а за її навчання сплачує мати в розмірі 10 200 грн щомісячно. Відповідно до довідки про доходи фізичної особи-платника єдиного податку виданої 05.06.2019 р. Південним управлінням у м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області ФОП [PERSON] отримала у 2018 р. дохід в розмірі 628 000 грн, а за 4 місяці 2019 р. її дохід склав 240 000 грн. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 127111748 від 11.06.2018 р. у власності позивача знаходиться квартира [ADDRESS] . З наведеного видно, що малолітня [PERSON] проживає з матір`ю, яка має у власності житло та самостійно забезпечує і оплачує навчання доньки. Доказів участі батька в утримання доньки та наявності в нього власного житла суду не надано. Статтею ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як передбачено статтею ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, враховуючи те, що сторони не дійшли згоди щодо місця проживання дитини та відповідач не сплачує аліменти на її утримання, навіть не зважаючи на укладений сторонами 14.09.2019 р. договір про визначення місця проживання дитини, участь батька в утриманні та вихованні дитини, відповідно до умов якого місцем проживання дитини визначено за місцем проживання матері, а на утримання доньки відповідач зобов`язався сплачувати 2 000 грн щомісячно, про що заявив представник позивача у справі та не спростовано відповідачем. Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним договором. За таких обставини, оскільки у позасудовому порядку сторони не змогли вирішити спір, а також зважаючи на не виконання батьком свого обов`язку з утримання дитини та навпаки належного виконання з боку матері обов`язку з утримання та виховання доньки, наявності у власності матері свого житла, проживання дитини з матір`ю відповідатиме насамперед як найкращому забезпеченню її інтересів. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 1 статті 183 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів в частці від доходу платника аліментів, яка визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За вказаних обставин, оскільки відповідач в договорі про визначення місця проживання дитини, участі батька в утриманні та вихованні дитини від 14.09.2019 р. погодився сплачувати аліменти в розмірі 2 000 грн щомісячно, вказане свідчить про наявність в нього достатнього доходу. В матеріалах справи відсутні докази наявності на утриманні відповідача інших дітей, непрацездатних батька чи матері, а також проблем із здоров`ям, тому суд вважає, що аліменти підлягають стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, та до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: partial