Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.06.2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 321, вказавши, що спільне життя з відповідачем не склалося, відсутні довіра, взаєморозуміння в сім'ї; сторони припинили спільне проживання.. Також позивачка звернулась до суду з вимогою, в якій просить стягнути аліменти на свою користь на утримання дитини: [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що він в змозі і зобов'язаний надавати допомогу. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд, находить позов таким, який підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому 07.06.2014 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №321. Сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Позивач не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, її намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивача За таких обставин суд вважає, що їх шлюб розпався, існує лише формально, а тому його слід розірвати. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дітей, що мають істотне значення. У свідоцтві про народження [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], [INFO], Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції 18.11.2014 року, в графі «батько» вказаний [PERSON]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує зі [PERSON]судовий збір в частині вимог про стягнення аліментів в розмірі 640 грн. на користь держави та в частині вимог про розірвання шлюбу суд стягує зі [PERSON]судовий збір в розмірі 640 грн. на користь [PERSON].

Outcome: approved