Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 10.05.2005 року вона з Відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому у Відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 517. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO] Вказує, що спільне життя з Відповідачем не склалось, у них різні погляди на життя, примирення між ними недоцільне, шлюб існує формально. Перебувати надалі в зареєстрованому шлюбі Позивачка не бажає, а тому просить шлюб між ними розірвати. 12.05.2015 року ухалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.05.2015 року сторонам по справі було надано два місці для примирення. В судове засідання 27.07.2015 року Позивачка [PERSON] не зявилась, однак попередньо (12.05.2015 року) до суду направила письму заяву, в якій просила у звязку з її перебуванням на роботі у Норвегії, позов задовольнити та розгляд справи провести без її участі. Додатково зазначила, що донька повинна залишитись проживати з нею. 27.07.2015 року представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги [PERSON], просила шлюб між сторонами розірвати. Додатково повідомила, у звязку з тим, що Позивачка працює за кордоном та дитина проживає разом з Відповідачем, сторони досягли згоди щодо визначення місця проживання їхньої доньки [PERSON], [INFO] Позивачка погодилась, що на період перебування її на роботі за кордоном, місце проживання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], слід визначити за місцем проживання Відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання 27.07.2015 року не зявився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Під час розгляду справи в судових засіданнях зазначав, що проти розірвання шлюбу не заперечує, оскільки він з Позивачкою з 28.11.2013 року проживають окремо та шлюб остаточно розпався у грудні 2014 року. Також вказував, що між ним та Позивачкою була домовленість, щодо проживання доньки разом з ним на період перебування Позивачки за кордоном. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10 травня 2005 року між Позивачкою та Відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області, зареєстровано шлюб (а.з. № 517), що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 42, 44). За час перебування у шлюбі у них народилась донька [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 45). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Судом встановлено, що Відповідач та Позивачка шлюбних відносин не підтримують, примирення між ними не можливе. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивачки, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам Позивачки і даний шлюб слід розірвати. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що Відповідачка не просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд, вважає, що після розірвання шлюбу слід залишити їй шлюбне прізвище «Делятинська». Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою сторін. Враховуючи те, що Відповідач та Позивачка досягли згоди щодо визначення місця проживання дитини за місцем проживання Відповідача, суд вважає, що місцем проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання її батька [PERSON] (Відповідач). Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі вищенаведеного, відповідно до ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved