Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання у Таврійському Державному Агротехнологічному університеті імені Дмитра Моторного в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягнення з 14 вересня 2020 року та до закінчення нею навчання - до 30 червня 2024 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що перебуваючи у шлюбі із [PERSON] в них [INFO] народилася донька - [PERSON] . Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.04.2011 року між [PERSON] та [PERSON] шлюб було розірвано. 06 жовтня 2011 року позивачем було змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія [NUMBER] від 06 жовтня 2011 року. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати разом з позивачкою. Після досягнення донькою повноліття [PERSON] припинив виплату аліментів на її утримання. Водночас з 14 вересня 2020 року їх донька - [PERSON] є студенткою денної форми навчання Таврійського Державного Агротехнологічного університету. Навчання триватиме до 30 червня 2024 року. У зв`язку з навчанням донька не має можливості працювати та знаходиться на повному утриманні та забезпеченні [PERSON] .. Відповідач матеріальної допомоги на дитину в добровільному порядку не надає, вихованням дитини не займається. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами немає. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач є працездатним, знаходиться у працездатному віці, працює, [PERSON] вважає, що він зобов`язаний та має можливість утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 жовтня 2020 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивачки [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає та відносно винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив та своїм правом подати відзив на позов, у встановлений судом строк, не скористався. Заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Від третьої особи - [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволенні наполягає та проти винесення заочного рішення не заперечує. З урахуванням викладеного, суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 22 січня 2004 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Прізвище сторін після розірвання шлюбу залишено без змін /а.с.6/. 06 жовтня 2011 року позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 06 жовтня 2011 року, актовий запис № 61 /а.с.7/. [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, Україна, серії [NUMBER] , актовий запис №825/а.с.13/. Згідно довідки виданої деканом факультету Таврійського державного агротехнологічного університету Ім. Дмитра Моторного, Ортіної Г.В. , [PERSON] є студентом 1 курсу факультету «Економіки та бізнесу» Таврійського державного агротехнологічного університету Ім. Дмитра Моторного, денної форми навчання. За умовами договору навчається на контрактній формі навчання. Дата вступу 14.09.2020. Дата закінчення 30.06.2024 /а.с.9/. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір частки аліментів, суд бере до уваги, що повнолітня [PERSON] здобуває вищу освіту, навчається на денній формі, відповідач є здоровою, працездатного віку особою, може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем суду не надано), і вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивачкою не надано доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. А тому, вимоги позивача в частині початку стягнення аліментів з 14 вересня 2020 року задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу підлягає негайному виконанню. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому ці витрати підлягають стягненню з відповідача в розмірі 840,80 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial