Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання вчинити дії, мотивуючи тим, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні житловим будинком за адресою [ADDRESS] , а саме зачинив одну кімнату А-1.7, загальною площею 18 кв.м, та не залишив дублікат ключів, що позбавили її можливості перевірити батарею опалення. [PERSON] подав суду зустрічний позов до [PERSON] про визначення порядку користування будинком, мотивуючи тим, що рішенням Бучацького районного суду від 18.06.2019 року за ним визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . Для власних потреб використовує одну кімнату, загальною площею 18 кв.м., де проживає та зберігає особисті речі. З позивачкою перебуває у постійних конфліктах. Зазначає, що має право на особисте життя навіть за умов співжиття із [PERSON] , тому просить визначити порядок користування будинком. Позивач-відповідач [PERSON] в судовому засіданні первинний позов підтримала, зустрічний заперечила, суду пояснила, що рішенням Бучацького районного суду визнано житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , спільною сумісною власністю її та [PERSON] , та визнано за ними по Ѕ частині житлового будинку. Вона та її колишній чоловік зареєстровані у вказаному житловому будинку, проте відповідач вже пів року не проживає в ньому. Навесні, коли [PERSON] був у будинку останній раз він зачинив одну з кімнат А - 1.7, загальною площею 18 кв.м.у будинку, та не залишив їй дублікат ключів від даної кімнати. З початком зими почався опалювальний сезон. У зачиненій кімнаті знаходиться батарея. Не маючи доступу до кімнати, вона позбавлена можливості з`ясувати чи гаряча вода у батареї чи холодна, не може контролювати температуру у даній кімнаті та як наслідок всю опалювальну систему будинку. Також, відповідач фактично не проживає у даному будинку та не сплачує комунальні платежі за опалювання. Також, у зв`язку з зачиненням кімнати вона, як один із співвласників не має змоги користуватись нею, а також особистими речами, які знаходяться у даній кімнаті. Будь-якої згоди на виділення даної кімнати відповідачу у його особисте користування або згоди на зачинення даної кімнати вона не надавала. Будь-які домовленості з відповідачем щодо користування житлом у них відсутні. Просить задоволити первинний позов. Проти зустрічного позову заперечила, та пояснила, що вона за власні кошти встановила опалення в будинку, для обслуговування системи опалення їй потрібен доступ до всіх кімнат. Крім того, в будинку зареєстрована спільна донька і задоволення зустрічного позову призведе до порушення її прав. Також, зазначає, що [PERSON] не бере участі в обслуговуванні будинку, не сплачує комунальні послуги. В судових дебатах просила визначити в користування відповідачу-позивачу інші житлову кімнату, ніж ту, що просить він, яка не обладнана системою опалення. Представник відповідача-позивача в судовому засіданні первинний позов заперечив, зустрічний позов підтримав, суду пояснив, що Рішенням Бучацького районного суду від 18.06.2019 за [PERSON] визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] , який перебуває у спільній частковій власності із [PERSON] . Фактично в будинку зареєстровані та проживають лише дві особи [PERSON] та [PERSON] [PERSON] проживає в житловому будинку всю зиму та періодично протягом року в час, коли повертаюся з сезонних робіт з Республіки Польща. Він платить за комунальні послуги та здійснюю належний догляд будинку. З 2016 року, [PERSON] перебуває з [PERSON] у не приязних відносинах, між ними виникають сварки. Для власних потреб він використовує одну кімнату, загальною площею 18 кв.м, де спить, живе та зберігає усі свої особисті речі. У його кімнаті є батарея, яку він вимикаю в час, коли відсутній вдома. В зимовий період приїжджає ще до перших морозів та вмикає опалення у кімнаті. Жодного разу він не допускав замерзання батареї в його кімнаті. Вказує, що [PERSON] має право на особисте життя навіть за умов співжиття із сторонніми особами. [PERSON] не поважає його особисті права та всяко втручається в них - встановила по всьому будинку камери відео спостереження, а тепер ще й хоче отримати доступ до єдиної кімнати, де він проживає. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення конфліктів. У цьому випадку спірні правовідносини стосуються не поділу будинку, а встановлення порядку спільного користування ним. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, у користування сторонам спору необхідно надати приміщення, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При ньому, допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Просить задоволити зустрічний позов, в задоволенні первинного позову просить відмовити, оскільки [PERSON] не чинить [PERSON] перешкод у користуванні майном, оскільки його довіритель, як співвласник житлового будинку, проживаючи в одній кімнаті будинку має таке право, та ніяким чином не перешкоджає [PERSON] у користуванні будинком. Суд, вислухавши позивачку-відповідачку, представника відповідача-позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Рішенням Бучацького районного суду від 18.06.2019 року, залишеного в силі постановою Тернопільського апеляційного суду від 01.10.2019 року, визнано житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, що по [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями, що по [ADDRESS] . Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між свіввласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Відповідна правова позиція висловлена ВСУ в постанові від 17 лютого 2016 року справа №6-1500цс15 Відповідач-позивач просить встановити порядок користування, виділивши у користування [PERSON] - кімнату «1.7», площею 18,0 кв.м., у користування [PERSON] виділити кімнату «1.9», площею 17.6 кв.м. Залишити у спільному користуванні співвласників будинку [ADDRESS] , веранду, площею 7,5 кв.м. під № 1.1, веранду, площею 9,0 кв.м. під № 1.2, кладову, площею 4 кв.м під № 1.3, коридор, площею 11,8 кв.м. під № 1.4., кухню, площею 14.1 кв.м. під № 1.5, санвузол, площею 3,4 кв.м. під № 1.6, кімнату, площею 17,7 кв.м. під № 1.8, кімнату, площею 24,3 кв.м. під № 1.10, погріб , загальною площею 31,7 кв.м. Суд вважає, що такий порядок користування квартирою, який запропонований відповідачем-позивачем прийнятним, враховуючи те, що такий порядок найбільше враховує баланс інтересів кожного зі співвласників, права третіх осіб вказаним не порушуються, а саме доньки сторін [PERSON] . При цьому права позивача-відповідача також не порушуються. Враховуючи, що загальна площа будинку складає 1 27,4 кв.м., житлова площа складає 77,6 кв.м., у тому числі веранда, площею 7,5 кв.м. під №1.1, веранда, площею 9,0 кв.м. під №1.2, кладова, площею 4 кв.м. під №1.3, коридор, площею 1 1,8 кв.м. під №1.4, кухня, площею 14,1 кв.м. під №1.5, санвузол, площею 3,4 кв.м. під №1.6, кімната, площею 18 кв.м. під №1.7, кімната, площею 17,7 кв.м. під №1.8, кімната, площею 17,6 кв.м. під №4.9, кімната, площею 24,3 кв.м. під №1.10. Загальна площа погребу складає 31.7 кв.м. [PERSON] виділяється кімната «1.9», площею 17.6 кв.м., [PERSON] виділяється кімната «1.7», площею 18,0 кв.м, які є рівнозначними, все інше залишається у спільному користуванні. Суд не погоджується із доводами позивачки-відповідачки, про те що порушуються права їхньої доньки [PERSON] , оскільки суть позову не вказує на втрату права на житло для неї, а лише визначає порядок користування житловим будинком для співвласників. Як видно із пояснень сторін, між сторонам існує конфліктна ситуація, домовленість про прядок користування житловим будинком відсутня. Заперечуючи проти зустрічного позову, [PERSON] не надала своїх пропозицій можливого варіанту користування будинком, однак у дебатах зазначила, що не проти того, щоб відповідачу-позивачу виділили кімнату, яка не обладнана опалювальною системою. Мотивуючи це тим, що вона самостійно встановила, власними коштами, систему опалення у будинку, а тому [PERSON] не має права користуватися нею. Проте, як вбачається із матеріалів справи та не заперечується сторонами опалення було встановлено в час коли позивач і відповідач фактично перебували в шлюбних відносинах. Крім того, 18.06.2019 року Бучацьким районним судом вказаний будинок було визнано спільною сумісною власністю подружжя. Тому такі доводи [PERSON] , суд оцінює критично. Суд не приймає доводів позивачки-відповідачки, що [PERSON] перешкоджає їй у користуванні житловим будинком, оскільки даний будинок знаходиться у спільній власності, відповідач-позивач займає тільки одну житлову кімнату, де зберігає свої особисті речі, та проживає , а тому первинний позов до задоволення не підлягає. При цьому, суд зазначає, що встановлення порядку користування житловим будинком не припиняє права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається. Сторони зберігають за собою право в майбутньому звернутися із позовами про реальний розподіл будинку чи домовитися про такий реальний розподіл, за наявності відповідних дозволів на проведення робіт. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що зустрічний позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed