Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Данко Трейдінг» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні та стягнення моральної шкоди, посилаючись на наступні обставини. З 15 липня 2013 року вона працювала в товаристві з обмеженою відповідальністю «Данко Трейдінг» на посаді бухгалтера. 03 лютого 2014 року наказом № 6-П вона була звільнена за статтею 38 Кодексу Законів про працю України (за власним бажанням у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку). При розрахунку їй не виплатили заробітну плату на загальну суму 10588,41 гривень, що підтверджується довідкою за № 5 від 03 лютого 2014 року, наданою відповідачем. Відповідно до частини ст. 116 Кодексу Законів про працю України (КЗпП) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ч. 1 ст. 117 КЗпП у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В заяві про звільнення вона зверталася до відповідача про виплату належних їй грошових сум на день звільнення. Жодних виплат відповідач не сплатив. До теперішнього часу розрахунок не проведений. Стаття 68 Конституції України передбачає: «Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей». Ці правові норми відповідачем не виконані. Те, що відповідач не виплачував належну заробітну платню, заподіяло їй величезні моральні страждання: весь час вона переживала з приводу свого існування, не мала можливості повноцінно харчуватись, своєчасно сплачувати банківський кредит, придбати зимовий одяг дітям. Тому вважає, що згідно ст. 237-1 КЗпП України відповідач зобов'язаний відшкодувати їй моральний збиток у розмірі 5000 гривень. Просила суд стягнути з товариства з обмеженою відповідальність «Данко Трейдінг» на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 10 588,41 гривень, моральну шкоду у сумі 5 000 гривень та компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за термін з моменту звільнення до моменту винесення рішення суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягала у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час ста місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить навчене поштове повідомлення. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був повідомлений про слухання справи належним чином, не сповістив суд про причини своєї відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлені наступні обставини. Встановлено, що позивачка [PERSON] з 15 липня 2013 року була прийнята до ТОВ «Данко Трейдінг» на посаду бухгалтера згідно Наказу № 28-П, що підтверджується наявною в матеріалах справи трудовою книжкою. 03 лютого 2014 року наказом № 6-П позивачка [PERSON] була звільнена за статтею 38 Кодексу Законів про працю України (за власним бажанням у зв'язку з доглядом за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку), що підтверджується наявним записом в трудовій книжці, яка наявна в матеріалах справи. Позивачка [PERSON] звертаючись з вищевказаним позовом до суду посилається на те, що при звільненні її з підприємства відповідача, останній не виплатив їй заробітну плату, де заборгованість склала у сумі 10 588,41 гривень та у зв»язку з чим їй було заподіяно моральну шкоду. Крім того, оскільки відповідач не розрахувався з нею в день її звільнення, останній повинен сплатити компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.ч. 1, 5 статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно з вимогами ст. 47 КЗпП України - власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строк, зазначений у ст. 116 КЗпП України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівника регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії у про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв»язку із затримкою розрахунку при звільнені, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» непроведения розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Встановлено, що працюючи у відповідача та при звільненні з позивачкою не було проведено повний розрахунок у відповідності до вимог ст. 116 КЗпП України. Згідно довідки від 03.02.2015 року за вих. № 5, яка видана позивачці [PERSON] відповідачем ТОВ «Данко Трейдінг» вбачається, що остання дійсно працювала в ТОВ «Данко Трейдінг» з 15.07.2013 року по 03.02.2014 року на посаді бухгалтера, де заборгованість по заробітній платі станом на 03.02.2014 року складає 10 588,41 гривень. Встановлено, що вказана сума заборгованості по заробітній платі до теперішнього часу не виплачена позивачці [PERSON] Тому, позовні вимоги позивачки [PERSON] в частині стягнення з відповідача ТОВ «Данко Трейдінг» заборгованість по заробітній платі у сумі 10 588,41 гривень є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог позивачки [PERSON] в частині стягнення компенсації за несвоєчасний розрахунок при звільненні, то суд приходить до наступного. Визначаючи розмір середнього заробітку, що підлягає стягненню, суд врахував вимоги абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року, згідно якого у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно п. 8 вказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Встановлено, що середньоденний заробіток позивача, розрахований у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р., становить 152,34 гривень, що підтверджується наданою відповідачем довідкою про середню заробітну плату № 2 від 03.02.2014 року, та яка наявна у матеріалах справи. Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 р. при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час. Встановлено, що позивачка [PERSON] на даний час з моменту звільнення не працює та не отримує допомогу по безробіттю. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за весь час затримки при розрахунку у сумі 3 656,16 гривень ( 152,34 середньоденний заробіток х 24 робочих днів ). Щодо позовних вимог позивача [PERSON] в частині стягнення з відповідача ТОВ «Данко Трейдінг» моральної шкоди у сумі 5 000 гривень, то суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням ступеню моральних страждань позивачки, які позивачка понесла у зв»язку з несплатою заробітної плати з боку відповідача, у зв»язку з чим, весь час остання сильно переживала, не мала можливості повноцінно харчуватись, своєчасно сплачувати банківський кредит, придбати зимовий одяг дітям, а також виходячи з принципу розумності, справедливості, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 500 гривень у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 487,20 гривень ( 243,60 гривень - майновий характер та 243,60 - немайнового характеру ). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial