Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 24.07.1996 року. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем погіршилося у 2011 році внаслідок зловживанням ним спиртних напоїв, відповідач перестав дбати про родину та надавати кошти до сімейного бюджету, усунувся від виховання сина, став зраджувати позивачці, у липні 2012 році вивіз всі свої речі до будинку в АР Крим. Шлюбні відносини остаточно припинені з квітня 2013 року, та з цього часу відповідач проживає з новою родиною у АР Крим. Примирення на її думку є неможливим, рішення з цього приводу є остаточним. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до судового засідання не з'явився, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, не повідомив про причини неявки, не надав клопотання про відкладення судового розгляду справи або про розгляд у його відсутність, тому суд, враховуючи згоду позивача, вважає необхідним відповідно до правил частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, так як відношення у родині вже не підлягають збереженню. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України і роз'ясненням п. 10 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 21.12.2007 року № 11 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 24 липня 1996 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Макіївки, актовий запис № 898 /а.с.6/. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] /а.с.7/,спору щодо місця проживання дитини не має. Слід зазначити, що у 2012 році [PERSON] звертався до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Судом були прийняті заходи щодо збереження родини та сторонам був наданий строк для примирення. В подальшому вказаний позов був залишений без розгляду у зв'язку з повторною неявкою позивача у судове засідання, проте примирення між сторонами досягнуто не було. У судовому засіданні встановлено, що шлюбні відносини між сторонами на теперішній час припинені. Приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] та [PERSON], збереження їх сім'ї є неможливим та суперечить їх інтересам. Заява відповідає дійсній волі дружини, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved