Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування вимог вказала, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала в шлюбі з 17 січня 1997 року. Рішенням Димитровського міського суду від 07.02.2014 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказуючи на те, що відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання доньки, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітної плати відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, визначеного законом на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. В попередньому судовому засіданні, проведеному за згодою сторін з вирішенням справи по суті, позивачка підтримала позовні вимоги, обгрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Відповідач позовні вимоги визнав повністю і не заперечував, щоб з нього на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини його доходу. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судомвстановлено, що сторони перебували в шлюбі з 17 січня 1997 року. Рішенням Димитровського міського суду від 07.02.2014 року шлюб між ними розірвано (а.с.9). [INFO] у сторін народилася донька [PERSON], яка, як зазначили сторони, перебуває на повному утриманні матері. Згідно довідки медичного закладу, дитина [PERSON] перебуває під наглядом лікаря-педіатра та потребує санаторно-курортного лікування, відповідач [PERSON] страждає виразковою хворобою, в зв'язку з чим перебуває на диспансерному обліку (а.с.11,14). Джерелом доходу відповідача є пенсія, що вбачається з довідки УПФ в м.Димитров. Відповідно до довідки відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції, будь-які стягнення за виконавчими листами з відповідача не провадяться (а.с.12). Як зазначив в судовому засіданні відповідач, інших утриманців, окрім доньки, він не має. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 Сімейного Кодексу, при цьому мінімальний розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму, визначеного законом для дитини відповідного віку. Оскільки дитина знаходиться на утриманні позивачки, а відповідач не приймає участі в її утриманні і підстав звільнення його від обов'язку утримувати дитину судом не встановлено, суд вважає за необхідне вимоги позивачки задовольнити повністю і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення нею повнолітнього віку. Суд вважає, що саме такий порядок визначення розміру аліментів буде найбільш сприятливим і найбільш відповідатиме інтересам дитини. Обставин, які б перешкоджали стягненню аліментів, судом не встановлено. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до вимог ст.88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 243,60 грн., так як позивачка на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved