Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 26.07.2011 року Грабовецькою сільською радою Стрийського району Львівської області, актовий запис № 6, та уточнивши позовні вимоги в частині стягнення аліментів, просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їх сімї, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідач постійно підвищує на неї голос, висловлюється ненормативною лексикою в присутності малолітньої дитини, їх знайомих і чужих людей, що ображає її, ганьбить, принижує як жінку. До того ж постійно предявляє їй необґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним. Через таке відношення до неї, ненормальну атмосферу в їх сімї погіршилося її самопочуття, останні місяці вона перебуває у постійному стресі. Вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Окрім того, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., так як її заробітної плати не вистачає для забезпечення потреб дитини, а відповідач не має інших дітей чи батьків похилого віку, які потребують утримання з його боку, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, на виклик суду не зявився, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 26.07.2011 року, який був зареєстрований у Грабовецькій сільській раді Стрийського району Львівської області, актовий запис № 6 /а.с. 8/. Сімя фактично розпалася, а шлюб існує тільки формально, так як з жовтня місяця 2016 року сторони не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, разом не проживають. Розлад у сімї є стійким і тривалим. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають. Неявка відповідача в судове засідання свідчить про його байдуже ставлення до сімї та шлюбу. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії І-СГ № 377174 від 31.07.2013 року /а.с. 6/. Поясненнями позивачки [PERSON] в судовому засіданні зясовано, що дитина знаходиться на повному її утриманні, сама вона не взмозі повністю забезпечити сімю та потреби дитини. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, так як працює та має дохід, інших утриманців не має. Вважає, що на утримання доньки слід стягувати аліменти у розмірі 1000 грн., що буде відповідати потребам дитини та можливостям відповідача. Статтею 51 Конституції України та ч. 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За роз'ясненнями п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] працює у ПАТ «Галенергобудпром» на посаді машиніста тепловоза, загальна сума його доходу за період з 01.06.2015 року по 31.05.2016 року становить 43091 грн. 73 коп., що підтверджується довідкою про доходи №50 від 04.06.2016 року /а.с. 5/. Згідно з довідкою про доходи № 68 від 20.10.2017 року позивачка [PERSON] працює у ПАТ «Галенергобудпром» на посаді інженера-технолога, загальна сума її доходів за період з 01.04.2017 року по 30.09.2017 року становить 18669,71 грн. Доказів наявності у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків ним не надано, як і доказів того, що за станом свого здоровя відповідач неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, і таких у судовому засіданні не здобуто. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Судом встановлено, що в позивачки були всі підстави звернутися до суду з даним позовом. При цьому, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд виходить з того, що обовязком щодо утримання дитини є рівною мірою як матері, так і батька, враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, інші обставини, які мають істотне значення. Таким чином, враховуючи матеріальне становище як платника аліментів, загальна сума доходу якого за період з 01.06.2015 року по 31.05.2016 року становить 43091 грн. 73 коп., так і матеріальне становище його доньки [PERSON], на утримання якої підлягають стягненню аліменти, її стан здоровя, стан здоровя платника аліментів та інші обставини, визначені ст. 182 СК України, що мають значення для справи, в тому числі, на які покликаються сторони, суд приходить до висновку, що з врахуванням обставин справи, доходів позивачки, фактичних доходів та можливостей відповідача, з нього на утримання доньки [PERSON], [INFO], слід стягувати до досягнення донькою повноліття по 1000 грн. щомісячно, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, потребам дитини і можливостям платника. Крім цього, суд, встановивши дійсні мотиви розлучення та зясувавши фактичні взаємини подружжя, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та малолітньої дитини, оскільки її повноцінний розвиток та виховання у сімї, де відсутнє взаєморозуміння та існують постійні конфлікти, є неможливим. Враховуючи вищенаведене позов підлягає до задоволення. Судові витрати слід залишити за позивачкою на її вимогу.

Outcome: approved