Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду за захистом свого цивільного права шляхом предявлення позову до [PERSON], [PERSON], третя особа приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору дарування 1\\3 частини квартири в м. Тернополі по проспекту С.Бандери 86\\31, укладеного 06.08.2012 року між відповідачами, посвідченого нотаріусом в реєстрі за №4163. В обґрунтування позову зазначає, що спірний правочин є фіктивним, укладеним за відсутності дійсних намірів сторонами правочину створення правових наслідків, однак з метою уникнення можливості задоволення за рахунок проданої частки квартири вимог позивачки про стягнення з відповідача [PERSON] 121\~200 гривень, за рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 липня 2012 року. В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги підтримали в повному обсязі, просять вимогу задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов заперечив, суду пояснив, що спірний правочин не може бути фіктивним, оскільки створив правові наслідки шляхом проведення державної реєстрації переходу права власності на частину квартири за обдарованою, яка є його донькою і якій ще у 2007 році відповідач [PERSON] заповів належну йому частку в квартирі №31 будинку по проспекту С.Бандери 86 в м. Тернополі. Окрім цього відповідач зазначив, що як власник майна, яке станом на датку укладення спірного правочину не було заставлене, арештоване та не перебувало під будь яким обтяженням, мав повне право майном розпорядитися на власний розсуд. Третя особа в судове засідання не зявилася, хоча своєчасно повідомлялася судом про час і місце судового розгляду. Заслухавши пояснення, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши обставини справи та здійснивши перевірку їх доказами, судом встановлено наступні обставини. Рішенням Тернопільського міськрйонного суду Тернопільської області від 30 липня 2012 року у справі №1915\\8870\\2012 , було задоволено позов [PERSON] та стягнено на її користь з [PERSON] кошти в сумі 120\~000 гривень та понесені судові витрати. Дане рішення не вступило в закону силу, було оскаржене відповідачем й за рішенням суду касаційної інстанції рішення місцевого та апеляційного суду були скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді справи, ухвалою суду від 20.06.2013 року у справі №607\\2776\\13-ц, позов залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, у звязку з повторною неявкою позивача та його представника, повідомлених належним чином про час і місце судового розгляду. Надалі [PERSON] повторно звернулася з позовом до [PERSON] з тим самим предметом та з тих самих підстав; рішенням суду від 12.02.2014 року у справі №607\\21621\\13-ц, постановленим заочно, позовні вимоги було задоволено - стягнено на користь [PERSON] з [PERSON] кошти в сумі 120\~000 гривень та понесені судові витрати, й 04.02.2014 року видано Виконавчий лист для предявлення в органи ДВС з метою примусового виконання рішення суду. В ході виконавчого провадження за №46333744, державним виконавцем Другого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції в березні 2015 року у відповідача [PERSON] було відібрані пояснення, за змістом яких останній пояснив, що уперше чує про ухвалення судом заочного рішення 12.02.2014 року, і має намір це рішення переглянути. Крім цього повідомив про відчуження належної йому частки квартирі в м. Тернополі по проспекту С.Бандери 86\\31 06.08.2012 року своїй доньці [PERSON] Дані обставини визнані сторонами спору, а тому, в силу ст. 61 ЦПК України, не потребують доказування. Судом встановлено, що 01.08.2012 року відповідачем [PERSON] до ТОВ «Міське бюро технічно інвентаризації» було подано заву на термінове виготовлення витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно 1\\3 частину спірно квартири, для дарування. 06.08.2012 року приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу було посвідчено в реєстрі за №4163, договір дарування [PERSON] своїй доньці [PERSON] 1\\3 ідеальну частку квартири в м. Тернополі по проспекту С.Бандери 86\\31. Із змісту оглянутого в судовому засіданні договору вбачається, що подароване майно на момент укладення договору нікому не було продане, подароване, іншим способом не відчужене, під заставою та забороною не перебуває права третіх осіб на відчужуване майно відсутні. Надалі, 10.08.2012 року, право власності [PERSON] на подаровану частку в квартирі, було зареєстроване в електронному реєстрі прав власності, що стверджується інформаційною довідкою з державного реєстру за №399966680 від 02.07.2015 року. Вирішуючи спір суд виходить з такого. Відповідно ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання правочину недійсним. Суд розглядає спір

Outcome: dismissed