Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] 06 лютого 2015року народження, щомісячно, в твердій грошовій сумі 1800грн., та на своє утримання до досягнення дитиною 3річного віку в розмірі 1600грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.08.2014 року та проживали разом до червня 2015року. Відповідач, будучи працездатним, не працює, не допомагає їй утримувати матеріально дитину. Інших утриманців він не має. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала, та уточнила про стягнення аліментів на утримання дитини до її повноліття з дня подачі позову. Аліменти на своє утримання обґрунтовувала тим, що вона навчається, просила задовольнити з урахуванням прожиткового мінімуму. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] діючий відповідно довіреності від 26.08.2015р., позов визнали частково, надали суду письмові пояснення із яких слідує, що він може виплачувати на утримання дитини щомісячно 600грн. на утримання дружини 400грн., щомісяця до досягнення дитиною 3річного віку. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, як слідує із позовної заяви та пояснень в судовому засіданні, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 2014р., та проживали разом до червня 2015р. Від цього шлюбу у них народилася донька: [PERSON] 06 лютого 2015року народження, батьком якої записаний у свідоцтві про народження відповідач [PERSON] (а.с.4,5). Дитина згідно наданої довідки голови вуличного комітету (а.с.6) знаходяться на утриманні позивачки. Даних про те, що відповідач сплачує аліменти іншій особі чи має інших утриманців суду не надано, він офіційно не працевлаштований. В своєму позові позивачка просила стягнути на її користь на утримання неповнолітньої дитини фіксовану суму 1800грн. щомісяця. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015рік» , установлено у 2015році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 01 січня 2015р. 1032грн., а тому відповідач зобовязаний надавати таку допомогу, тобто в твердій грошовій сумі по 1032грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13 липня 2015 року - моменту звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. Ця сума відповідає встановленому законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 2015рік. Щодо стягнення суми на утримання дружини до виповнення дитиною трирічного віку суд виходить зі слідуючого: В позовних вимогах і поясненнях в судовому засіданні позивачка просила стягнути на її користь фіксовану суму 1600грн., щомісячно до досягнення дитиною 3річного віку з урахуванням мінімального прожиткового мінімуму. Як пояснила в судовому засіданні позивачка вона отримує від держави допомогу в сумі 860 грн. в місяць. В ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015рік», установлено у 2015році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01 січня 2015р. 949грн. Таким чином, відповідач відповідно до вимог ч.2 ст. 84 СК України зобовязаний надавати щомісячну допомогу на утримання дружини, яка не працює в сумі 89грн. щомісячно, до досягнення дитиною 3річного віку, тобто до 06.02.2018р., що не буде перевищувати законодавчо встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2015р., починаючи з 13.07.2015р. - дня звернення позивачки до суду. В решті позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до частини 1 п.3 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року від сплати судового збору звільняються позивачі по позовним заявам про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В звязку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету м. Миргорода 243,60 гривень судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: partial