Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позові зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі, який був зареєстрований 21.01.2006 р. Ленінським відділом РАЦС Запорізького МУЮ, актовий запис №16. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. З квітня 2010 р. подружжя не проживає разом. Рішенням Ленінського районного суду від 11.11.2010 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Відповідач зобов'язався добровільно надавати щомісяця матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В період з листопада 2010 р. по лютий 2014р. відповідач добровільно надав матеріальну допомогу на утримання дітей у розмірі 1 300 грн. щомісяця. Позивачка вважає, що відповідач має крім заробітку також інший дохід, приблизно 5 000 грн., інших аліментів він не платить, тому має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки оплата за навчання [PERSON] у НВК «Ступені» складає 1 000 грн. щомісячно. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1 500 грн. щомісячно. В судовому засідання позивачка позов підтримала, суду пояснила, що зі слів відповідача він має заробіток приблизно 5 000 грн., однак, оскільки відповідач надав суду довідку про свої доходи, в судовому засіданні уточнила та просить суд стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, на кожну дитину, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково, суду пояснили, що відповідач згодний сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, на кожну дитину. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 01.09.2000р. 21.01.2006 р. Ленінським відділом РАЦС Запорізького МУЮ, актовий запис №16. (а.с.9) Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 01.06.2006 р. (а.с.4); та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 26.02.2008 р. (а.с.5). Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.11.2010 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (л.с.10) Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою №1147 від 27.04.2014 р. квартального комітету №87 Ленінського району м. Запоріжжя. (а.с.11) Відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, що підтверджується випискою з карткового рахунку. (а.с.17) У відповідності зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму з 01.01.2014 р. на дітей віком до 6 років становить - 1 032 грн., на дітей віком від 6 років до 18 років становить - 1 286 грн. Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЗУС» №249 від 25.02.2014 р. середньомісячна заробітна плата [PERSON] становить 2 244,24 грн. (л.с.26). Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 05.05.2014 р. і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. В той же час сторонам роз'яснюється, що відповідно до ст..185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликає особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, хвороба, каліцтво тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансувати наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Позивачкою не було заявлено позовних вимог до відповідача, щодо стягнення додаткових витратах на дитину за оплату за навчання [PERSON] у НВК «Ступені». Згідно зі ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача підлягають стягненню в дохід держави сума судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial