Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що рішенням Перечинського районного суду від 23 квітня 2007 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано та стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в сумі 300 грн. щомісячно. На даний час [PERSON] працює в Перечинському ЛХК та отримує заробітну плату більше 6000 грн., що свідчить про те, що його матеріальний стан значно покращився, а сума призначених аліментів в розмірі 300 грн. не є достатньою для нормального розвитку дитини, тому просить збільшити розмір аліментів, встановлених рішенням Перечинського районного суду від 23 квітня 2007 року, та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх доходів [PERSON], але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила такі задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та просив у задоволенні такого відмовити, оскільки він на даний час має на утриманні двох дітей, а призначені рішенням Перечинського районного суду від 23 квітня 2007 року він регулярно сплачує у встановленому даним рішенням розмірі. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Перечинського районного суду від 23 квітня 2007 року стягнуто з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 300 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Також встановлено, що вищевказаним рішенням Перечинського районного суду від 23 квітня 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 27 жовтня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 45 розірвано, неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] залишено проживати при матері [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином враховуючи вищенаведене, з урахуванням положень ст. 182 СК України та те, що відповідач має постійне місце роботи, однак у такого перебувають на утриманні двоє неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про можливість зміни розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача у розмірі меншому ніж просить позивачка, а саме в частці від заробітку (доходу) відповідача та стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 липня 2017 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial