Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] посилаючись на те, що останній є батьком їх спільної доньки [PERSON], [INFO], яка є студенткою 1 курсу НАУ і відповідно до договору про навчання вартість одного семестру становить 10 170 гривень. Позивачка сплатила протягом 2015-2016 року кошти за навчання доньки та за її проживання в гуртожитку і вважає, що половину фактично понесених нею витрат повинен відшкодувати відповідач. Також, вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на навчання дитини, оскільки він має можливість надавати таку допомогу. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач позов не визнав, надав письмові заперечення, суду пояснив, що у нього відсутня можливість сплачувати аліменти на навчання доньки, на даний час він не працює, має на утриманні малолітнього сина та займається будівництвом будинку. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково враховуючи наступне. Судом встановлено, що позивачка перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON], який було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. [PERSON], проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Фастівської міської ради від 07.07.2016 року за №4404 та є студенткою І курсу денного відділення Навчально-наукового Гуманітарного інституту Національного авіаційного університету, в якому навчається на контрактній основі. Загальна плата за навчання складає 81360 гривень, плата за один семестр навчання складає 10170 гривень, що підтверджується копією договору про навчання від 18.08.2015 року. За два семестри навчання доньки сторін позивачка [PERSON] сплатила вартість навчання у розмірі 20340 гривень самостійно, що підтверджується квитанціями про оплату за навчання. Також позивачкою були понесені витрати у звязку з оплатою за проживання дочки в студентському гуртожитку на суму 2039,44 гривень, що підтверджується квитанцією про оплату за проживання в гуртожитку. Той факт, що донька проживає у студентському гуртожитку з 01.09.2015 року підтверджується довідкою від 29.06.2016 року. Відповідач [PERSON] згідно записів з трудової книжки станом на день розгляду справи офіційно не працевлаштований, відповідно до свідоцтва про народження має малолітнього сина -Тимура, [INFO], одружений та є учасником бойових дій в зоні АТО. Згідно зі ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, аналізуючи встановлені судом обставини справи та враховуючи вимоги чинного сімейного законодавства, суд дійшов висновку про те, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обовязком батька, незалежно від сплати ним аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача половини понесених нею витрат на навчання та проживання їх дитини в гуртожитку є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів на навчання доньки, то суд звертає увагу на наступні обставини. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом було встановлено, що відповідач має іншу родину та малолітнього сина. Протягом останнього часу перебував в зоні АТО, станом на день розгляду даної справи не має постійного джерела прибутку. Вказані вище обставини, дають суду підстави для висновку про те, що фактично відповідач перебуває у важкому фінансовому становищі, що унеможливлює надання ним постійної матеріальної допомоги на період навчання доньки. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача аліментів на період навчання доньки не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає половина суми, сплаченого позивачкою судового збору в розмірі 230 гривень.

Outcome: partial