Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 17.04.2015 року надала відповідачу в борг кошти в сумі 9500 грн., які останній зобовязався повернути в строк до 17.06.2015 року. В забезпечення виконання зобовязань відповідачем 21.05.2015 року було складено відповідну розписку. 17.06.2015 року було складено ще одну розпису, згідно якої дату повернення боргу було перенесено на строк до 27.06.2015 року. Посилаючись на те, що у вказаний строк відповідач кошти не повернув та не дивлячись на неодноразові вимоги ухиляється від виконання своїх зобовязань, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу в розмірі 9500 грн. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення, підтвердивши факт отримання в борг від позивачки коштів в сумі 9500 грн. та їх неповернення до теперішнього часу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином, за змістом ч.ч.1,2 ст.207 та ч.2 ст.1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобовязанням її повернення), так і дати її отримання. Тобто, договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Судом встановлено, що 17.04.2015 року позивачкою було надано відповідачу [PERSON] в борг кошти в сумі 9500 грн., а останній зобовязався повернути вказані кошти в повному обсязі 17.06.2015 року. Факт надання позивачкою коштів в борг відповідачу та їх отримання останнім на зазначених вище умовах підтверджується відповідною письмовою розпискою відповідача, оригінал якої залучено до матеріалів справи, а також не заперечував сама [PERSON] в судовому засіданні. 17.06.2015 року відповідачем було складено ще одну розписку, за якою сторони за спільною домовленістю погодили новий строк повернення боргу 27.06.2015 року. Як зазначила позивачка та визнав в судовому засіданні відповідач, у зазначений вище строк та по теперішній час отримані в борг кошти в сумі 9500 грн. останній не повернув. Враховуючи зазначені вище обставини та норми ЦК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на її користь слід стягнути суму боргу в розмірі 9500 грн. Згідно ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved