Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Малиновського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, в якому просить суд визнати [PERSON] таким що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. Свій позов обґрунтовує тим, що з 1989 року мешкає у квартирі [ADDRESS], квартира неприватизована, належить місцевій раді. Відповідач онук [PERSON], який з 2000 року не проживає за вказаною адресою, хоча ні позивачка, ні інші особи ніколи не створювали відповідачу перешкод у проживанні та користуванні житлом. Формальна реєстрація відповідача приводить до порушення прав позивачки, що стало причиною для звернення до суду. В судове засідання позивачка не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву в якій просить розглянути справу в її відсутності, позов задовольнити. В заяві вказується, що проти прийняття судом заочного рішення позивачка не заперечує. Представник третьої особи Малиновського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем його реєстрації та проживання. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення у відсутності відповідача, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ст.169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши представлені докази, суд вважає, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. Як вбачається з довідки-витягу з домової книги про стан сімї та прописку № 1101 від 26.06.2017 року виданої дільницею № 7 КП ЖКС «Черьомушки», на імя [PERSON], яка мешкає та є основним наймачем за адресою: [ADDRESS] з 20.09.1989 року по теперішній час, разом з нею зареєстровані: [PERSON] її син та [PERSON] онук [PERSON] З довідки про стан сім та прописку вбачається, що [PERSON] за даною адресою не проживає. Як вбачається з Акту про не проживання від 28 червня 2017 року, складеному мешканцями квартир у житловому будинку № 80 по вулиці Бреуса в місті Одесі, а саме [PERSON] квартира № 3, [PERSON] квартира № 10, [PERSON] квартира № 1, зазначені особи підтверджують, що з 2000 року онук [PERSON] [PERSON] не проживає та не відвідує квартиру за адресою: [ADDRESS], хоча і прописаний за цією адресою. У акті посвідчено, що з вказаним громадянином всі особисто знайомі, ніхто йому не чинив перешкод у користуванні житловим приміщенням за місцем реєстрації. Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З цих підстав суд вважає можливим визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення у квартирі [ADDRESS], тому що він без поважних причин не мешкає у квартирі за вказаною адресою більше ніж шість місяців, житловою площею не цікавиться, оплату комунальних послуг не вносить. Відповідач, після того як виїхав зі спірного приміщення, за вказаною адресою з реєстрації не знявся, чим порушує права та законні інтереси позивачки, яка несе додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, також позбавлена можливості реалізувати своє право на приватизацію житла. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. З вищенаведеної норми Закону випливає, що рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.

Outcome: approved