Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 14.05.1999 у Дулібській сільській раді Стрийського району Львівської області, актовий запис № 04. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що відповідач систематично влаштовує сварки, скандали, ображає її в присутності їх неповнолітніх дітей нецензурною лайкою, принижує її людську честь та гідність. Крім цього, відповідач неодноразово застосовував до неї фізичне насильство. Такі обставини призвели до того, що вона втратила до відповідача почуття поваги та кохання. Їх сім`я розпалась та існує лише формально, примирення між ними неможливе, а тому звернулася до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що 14.05.1999 сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у Дулібській сільській раді Стрийського району Львівської області, актовий запис № 04 /а.с. 4/. У шлюбі в подружжя народилося п`ятеро дітей, троє з яких на даний час неповнолітні, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] /а.с. 6-8/. Сім`я фактично розпалася, а шлюб існує тільки формально, так як між сторонами систематично виникають сварки, що відбуваються в присутності малолітніх дітей, в ході яких відповідач ображає позивачку нецензурною лайкою, принижує її честь та гідність. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають, що вони підтвердили в судовому засіданні. Статтею 51 Конституції України та ч. 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам позивачки та їх малолітніх дітей, оскільки їх повноцінний розвиток і виховання у сім`ї, де відсутнє взаєморозуміння, є неможливим, а тому позов підлягає до задоволення. Судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивачки відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved