Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] у грудні 2018 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона з 09.12.2011 р. по 15.04.2016 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У період даного шлюбу позивачка [INFO] р. народила дочку - [PERSON]. Проте, відповідач ухиляється від матеріального утримання їх спільної дитини, не піклується про неї та не допомагає. Позивачка зазначає, що дочка перебуває на повному її утриманні, хоча матеріальне забезпечення останьої не надає можливість гідно утримувати дитину, належно забезпечувати її життя. У зв'язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісяця до досягення дитиною повноліття, при цьому, позивачка просила суд стягувати аліменти з 01.01.2017 р., оскільки саме з цього часу вона намагалась домовитиись з відповдіачем в добровільному порядку щодо сплати ним аліентів на утримання дочки, проте, жодні заходи не мали позитивних результатів. Ухвалою суду від 27.12.2018 р. відкрито провадження у справ, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач, якому направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та ухвали про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не направив. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав. Встановлено, що сторони з 09.12.2011 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішеням Святошинського районного суду м. Києва від 15.04.2016 р. був розірваний (ас. 5, 8). Встановлено, що у період шлюбу сторін, позивачка [INFO] р. народила дочку [PERSON] (ас. 14). Згідно ч. 1 п. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище платника аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.1, ч. 2 ст. 184 СК України). Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Наведені норми імперативно закріплюють обов'язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання дитини, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, допомоги на утримання дитини не надає, вихованням доньки не займається, а тому кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Суд, при визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, враховує неналежне виконання відповідачем батьківського обов'язку по утриманню дитини та перекладення обов'язку по утриманню та вихованню доньки на позивачку. Таким чином, оскільки доходи позивачки є недостатніми для утримання неповнолітньої дитини, при цьому, відповідач, який повідомлявся судом належним чином, не надав суду своїх заперечень на позов, у разі їх наявності, відомостей про його доходи, а тому, з урахуванням матеріального становища сторін, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини від його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, вимоги позову щодо стягнення аліментів за період з 01.01.2017 р. підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При цьому відповідно до ч. 2 вказаної статті, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] двічі зверталась до суду із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дитини. Проте, ухвалами суду від 15.03.2018 р. та 03.05.2018 р. [PERSON] було відмовлено у видачі судового наказу (ас. 6, 7). Таким чином, позивачкою [PERSON] доведено здійснення нею заходів щодо одержання з відповідача [PERSON] аліментів за період саме з 15.03.2018 р., інших письмових доказів, що вчинення позивачкою певних заходів за попередній період останньою суду не надано, у зв'язку з чим суд вважає можливим присудити аліменти з 15.03.2018 р. Дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку, що позивачкою, позовні вимоги доведені частково, які знайшли своє підтвердження та обґрунтування, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial