Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 07 жовтня 2008 року вона вступила в зареєстрований шлюб з відповідачем. За час шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання у них були різні погляди на сімейне життя. Вони втратили любов та повагу одне до одного. З березня 2014 року фактично припинили шлюбні відносини та поновлювати їх не збираються, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюб у їхніх сімейних стосунках носить формальний характер. В попередньому судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у попереднє судове засідання не з'явився, однак надав суду письмову заяву в якій зазначив, що позов визнає, на розірвання шлюбу згодний, проти ухвалення рішення у попередньому судовому засіданні не заперечує (а.с.13) Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні матеріалами справи та поясненням позивачки встановлено, що 07 жовтня 2008 року сторони уклали шлюб, про що у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кролевецького районного управління юстиції Сумської області в Книзі реєстрації актів про шлюб 07 жовтня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за №125, дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.5). Як вбачається із матеріалів справи та поясненням позивачки сімейне життя подружжя не склалося через різні погляди на сімейне життя. Вони втратили любов та повагу одне до одного, шлюб носить формальний характер. З березня 2014 року фактично припинили шлюбні відносини та поновлювати їх не збираються, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне сімейне життя, які негативно впливають на розвиток їхньої дитини. Спору щодо поділу спільного майна на час розгляду справи немає, дитина буде проживати разом із позивачкою. За таких обставин є підстави вважати, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та інтересам їхньої дочки. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, а також те, що відповідач [PERSON] на розірвання шлюбу згодний, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та їхньої дочки, а тому відповідно до положень ст.112 СК України є підстави шлюб між сторонами розірвати. Враховуючи вищевикладене, а також те, що визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтересів інших осіб, суд прийшов до висновку, що є достатні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved