Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, до [PERSON], ПАТ «Дельта Банк», про визнання договору поруки недійсним, посилаючись на те, що 20 грудня 2005 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] був укладений договір поруки №97/1, відповідно до якого він зобов'язався відповідати за невиконання [PERSON] зобов'язань перед Банком за кредитним договором № 97 МК Ф від 20 грудня 2005 року. Позивачка вказує, що вищевказаний договір поруки є недійсним, оскільки був укладений без її згоди, як дружини [PERSON] З 04 червня 1988 року вони з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі, та за час шлюбу ними було придбане майно, що є спільною сумісною власністю подружжя. На даний час ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом про стягнення з [PERSON] та [PERSON], як солідарних співвідповідачів, заборгованості за вищевказаним кредитним договором № 97 МК Ф від 20 грудня 2005 року. Однак, стягнення з [PERSON] заборгованості, на думку позивачки, впливає безпосередньо на її права та інтереси згідно вимог ст. 65 СК України, згоди якої не було отримано під час укладення спірного договору поруки. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] та вказав, що при укладенні договору поруки №97/1 від 20 грудня 2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] згода позивачки не була обов'язковою, оскільки порука є способом забезпечення виконання зобов'язань, який не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки представників сторін, суд вважає позов [PERSON] необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 грудня 2005 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №97 МК Ф, згідно з яким Банк надав позичальнику грошову суму у розмірі 51 700, 00 дол. США з остаточним строком повернення кредиту 20 грудня 2012 року. В забезпечення виконання основного зобов'язання за вищевказаним кредитним договором 20 грудня 2005 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] був укладений договір поруки №97/1, відповідно до якого він зобов'язався відповідати за невиконання [PERSON] зобов'язань перед Банком за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до п. 1.2 договору поруки [PERSON] ознайомлений зі всіма умовами вищевказаного кредитного договору, у тому числі щодо суми договору, терміну повернення кредиту, процентної ставки та штрафних санкцій у разі невиконання зобов'язання. Згідно ст. 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти в строк та у порядку встановленому Кредитним договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Також судом встановлено, що внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором, в нього виникла прострочена заборгованість, про що йому та [PERSON] були направлені відповідні вимоги про виконання грошових зобов'язань за договором поруки. Згодом ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом про солідарне стягнення заборгованості з [PERSON], як боржника, та [PERSON], як поручителя, за невиконання умов кредитного договору №97 МК Ф від 20 грудня 2005 року. У судовому засіданні також встановлено, що 04 червня 1988 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER]. Під час шлюбу на спільні кошти подружжям було придбане рухоме та нерухоме майно, що є спільною сумісною власністю подружжя. Твердження позивачки про те, що правовідношення, які виникли у [PERSON] з ПАТ «Дельта Банк» на підставі укладеного 20 грудня 2005 року договору поруки мають бути визнані припиненими згідно вимог ст. 215 ЦК України, у зв'язку з тим, що договір був укладений без її згоди, як дружини поручителя, спростовуються наступним. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Зі змісту вищенаведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обов'язку поручителя перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником шляхом відшкодування в грошовій формі того, що не було виконане боржником. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити з такого. Положення статті 65 Сімейного кодексу України щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. Порука є способом забезпечення виконання зобов'язання (стаття 553 ЦК), договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором, а тому застосування ст. 65 СК України до цих правовідносин, згідно з якою згода подружжя вимагається в разі розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, не застосовується. Таким чином, у судовому засіданні доведено, що при укладенні договору поруки №97/1 від 20 грудня 2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] згода позивачки не була обов'язковою. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed