Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 11.03.2013 року вона з Відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції зареєстрували шлюб, актовий запис № 1934. Від шлюбу у них дітей немає. Від попереднього шлюбу в неї на утриманні є син [PERSON], [INFO]. Вказує, що протягом усього часу спільного проживання Відповідач постійно її ревнував, через що ображав та принижував. В серпні 2014 року під час чергової сварки наніс їй побої, через що вони перестали спільно проживати до грудня 2014 року. Протягом усього 2015 року та до лютого 2016 року Відповідач свою поведінку на краще не змінив, а навпаки погіршив її, проявляв агресію, чинив на Позивачку психологічний тиск, внаслідок чого в неї стався нервовий стрес і вона проходила лікування в Івано-Франківському обласному психоневрологічному диспансері. За час спільного проживання вони тричі подавали спільну заяву до органів РАЦСу про розірвання шлюбу. Однак Відповідач кожного разу на призначену органами РАЦСу дату не зявлявся. З 15.02.2016 року вони разом не проживають. У лютому 2016 року вони в черговий раз подали заяву про розірвання шлюбу до органів РАЦСу, однак Відповідач 05.03.2016 року не зявився, і після цього почав переслідувати Позивачку, дзвонити, ображати, погрожувати, що розлучення в будь-якому випадку вона не отримає. Враховуючи агресивну поведінку Відповідача щодо неї, перебувати у подальших шлюбних відносинах Позивачка не бажає, сімя фактично розпалась, шлюб існує тільки формально, примирення між ними неможливе, а тому просила шлюб між ними розірвати та відновити їй дошлюбне прізвище «Парипа». Стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати по справі. В судове засідання Позивачка [PERSON] не зявилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує та просить його задовольнити, а справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує щодо його задоволення, просив розгляд справи провести без його участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 11 грудня 2013 року між Позивачкою та Відповідачем у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції зареєстровано шлюб (а.з. № 1934), що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Судом встановлено, що Відповідач та Позивачка шлюбних відносин не підтримують, примирення між ними не можливе. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивачки, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам Позивачки і даний шлюб слід розірвати. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі Позивачки, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті й майнові права сторін, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу Позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід відновити дошлюбне прізвище «Парипа». У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з Відповідача також слід стягнути на користь Позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. (квитанція а.с. 1). На підставі вищенаведеного, відповідно до ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved