Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом (а.с. 2-8) та просила суд: - визнати незаконними дії уповноваженої особи щодо порушення її прав при звільненні та зобов'язати ПАТ «ТЕРРА БАНК» належним чином оформити звільнення з роботи; - звільнити позивачку згідно її заяви за ч. 3 ст. 38 КЗпП України та зобов'язати даного відповідача внести відповідні записи до трудової книжки; - виплатити позивачці середній заробіток за час вимушеного прогулу та за час затримки видачі трудової книжки по дату отримання нею трудової книжки; - визнати, що припинення трудових відносин сталося 26.06.2015 року згідно її заяви про звільнення; - зобов'язати ПАТ «ТЕРРА БАНК» видати їй трудову книжку; - стягнути з ПАТ «ТЕРРА БАНК» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з індексацією нарахованих сум за час затримки розрахунку при звільненні по дату проведення розрахунку чи винесення судового рішення; - визнати незаконним не оформлення наказу про звільнення позивачки 26.06.2015 за ч. 3 ст. 38 КЗпП України на підставі її заяви; - визнати незаконним невидачу трудової книжки 26.06.2015 року у зв'язку з припиненням трудових відносин за заявою позивачки; - визнати незаконним переведення позивачки на посаду архіваріуса; - визнати недійсним та скасувати запис у трудовій книжці від 06.07.2015 року про переведення позивачки на посаду архіваріуса; - визнати незаконними дії ПАТ «ТЕРРА БАНК» при звільненні і зобов'язати ПАТ «ТЕРРА БАНК» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб протягом трьох днів з дня набрання рішенням законної сили внести записи до трудової книжки позивачки про скасування запису про переведення на посаду архіваріуса з 06.07.2015 року та звільнення з посади начальника управління методології з дати видачі трудової книжки за ч. 3 ст. 38 КЗпП України; - визнати незаконним та скасувати наказ про зміну істотних умов праці [PERSON] № 92-ос від 06.07.2015 року; - визнати незаконними та скасувати накази про перенесення відпусток № 25-в від 26.06.2015 року, № 28-в від 07.07.2015 року; - визнати незаконним не проведення відповідачем розрахунку при звільненні на вимогу позивачки відповідно до заяви; - зобов'язати відповідача ПАТ «ТЕРРА БАНК» видати наказ із зазначенням дати звільнення та видачі трудової книжки позивачці з внесенням відповідних записів до трудової книжки; - стягнути з ПАТ «ТЕРРА БАНК» на користь позивачки грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток, вихідної допомоги в розмірі трьох посадових окладів згідно ст. 44 КЗпП України; - стягнути з ПАТ «ТЕРРА БАНК» на користь позивачки моральну шкоду у зв'язку з незаконними діями, втому числі у зв'язку з внесенням записів до трудової книжки про переведення на посаду архіваріуса у розмірі 200000,00 грн.; - зобов'язати ПАТ «ТЕРРА БАНК» виплатити обчислені та незаконно не виплачені позивачці на дату звільнення розрахункових коштів; - застосувати до ПАТ «ТЕРРА БАНК» інші санкції, що передбачені при порушенні трудового законодавства; - стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що позивач працювала на посаді начальника управління методології в ПАТ «ТЕРРА БАНК» з липня 2013 року. 12.05.2014 року [PERSON] було звільнено та рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.12.2014 року поновлено на роботі. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07.04.2015 року визначено розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.02.2015 року та від 07.07.2015 року визначено виплачу середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідач безпідставно не виконував рішення суду, поновлення на роботі позивачки відбулось лише 05.05.2015 року. Одночасно при поновленні на роботі позивачці було надано повідомлення про скорочення від 05.05.2015 року, у зв'язку із скороченням чисельності штату працівників банку на підставі наказу № 24 від 30.04.2015 року із попередженням про звільнення із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Крім того, 05.05.2015 року [PERSON] було надано на ознайомлення попередження відповідно до наказу від 05.05.2015 року про зміну істотних умов праці з 06.07.2015 року, згідно якого позивачці запропонована посада архіваріуса із встановленням неповного робочого дня, а саме дві години на тиждень. Посада архіваріуса не відповідає спеціальності, кваліфікації та фаховому досвіду позивачки, оскільки вона має економічну освіту та досвід роботи у банківській сфері. 15.06.2015 року до ПАТ «ТЕРРА БАНК» було надіслано заяву від 12.06.2015 року про звільнення позивачки за власним бажанням з 26.06.2015 року за ч. 3 ст. 38 КЗпП України з переліком порушень законодавства України про працю зі сторони роботодавця. Відповідач, будучи повідомленим про наявність заяви про звільнення, що свідчить відмітка на рекомендованих повідомленнях про вручення вказаної заяви, видає накази про перенесення відпусток та про переведення позивача на посаду архіваріуса з істотною зміною умов праці. Відповідач надав [PERSON] лист від 18.06.2015 року, в якому зазначив, що в разі відсутності згоди або відмови позивача працювати на новій посаді, це буде розцінено роботодавцем як незгода працювати в нових умовах, а тому з дати настання нових умов праці, а саме з 06.07.2015 року [PERSON] буде звільнено за п. 6 ст. 36 КЗпП України. Наказом від 06.07.2015 року № 92-ос «Про зміну істотних умов праці [PERSON].», її було переведено з посади начальника Управління методології на посаду архіваріуса відділу організації та контролю документообігу Управління справами. Зазначений вище наказ є незаконним, оскільки позивач не надала згоди на зміну істотних умов праці, запропонована посада не відповідає рівню кваліфікації та спеціалізації позивача, заробітна плата на посаді архіваріуса менше прожиткового мінімуму. Крім того, [PERSON] надавала відповідачу письмові заперечення проти архівної роботи, яка протипоказана їй за станом здоров'я. ПАТ «ТЕРРА БАНК» в порушення норм законодавства України не видав наказ про звільнення позивача за її заявою від 12.06.2015 року, не видав трудову книжку на дату звільнення, не здійснив розрахунок та виплату заборгованості по заробітній платі в день звільнення та перевів позивача на іншу посаду без її згоди. Позивач вважає незаконними винесені накази № 92,25-в, 28-в після дати її звільнення 26.06.2015 року. Протиправними діями відповідача [PERSON] було завдано моральну шкоду, яка виражалась в тому, що відповідач позбавив права позивача влаштуватись на іншу роботу або стати на облік до центру зайнятості для отримання статусу безробітного, що дає особі право на отримання допомоги по безробіттю. Позивач позбавлена можливості забезпечувати себе та свою сім'ю. Крім того, моральна шкода полягає у переживаннях позивачки з приводу незаконності дій відповідача по внесенню незаконних записів у трудову книжку та її псування вказаними записами, які можуть вплинути на репутацію та трудовий стаж позивачки у банківській сфері. В судовому засідання головуючим було запропоновано позивачці визначитись з позовними вимогами відповідно до положень ст. 16 ЦК України, на що позивачкою було заявлено головуючому відвід, у задоволені якого ухвалою Оболонського районного суду від 02.10.2015 року - відмовлено. ( а.с.137-138, 139). В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. 27.08.2015 року направив до суду письмові пояснення по праві, згідно яких заперечує проти позову та просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. В поясненнях зазначає, що Постановою Правління Національного банку України № 518 від 21.08.2014 року ПАТ «ТЕРРА БАНК» було віднесено до категорії неплатоспроможних та на підставі постанови Правління Національного банку України від 23.12.2014 року № 831 розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ТЕРРА БАНК» Ірклієнка Ю.П. строком на 1 рік. Позивач перебувала у трудових відносинах з ПАТ «ТЕРРА БАНК», а не з Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Крім того, жодної позовної вимоги безпосередньо до Фонду позивачем не заявлено. ( а.с. 34-38) Представник Публічного акціонерного товариства «ТЕРРА БАНК» в судовому засіданні надав заперечення на позовну заяву та просив відмовити в задоволення позову в повному обсязі, у зв'язку з тим, що Постановою Правління Національного банку України № 518 від 21.08.2014 року ПАТ «ТЕРРА БАНК» було віднесено до категорії неплатоспроможних та позивача включено до реєстру вимог кредиторів ПАТ «ТЕРРА БАНК» акцептованих Уповноваженою особою ФГВФО на суму 173055,36 грн. Дана обставина свідчить про виконання відповідачем рішення Апеляційного суду м. Києва від 07.04.2015 року та рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17.02.2015 року. Щодо розгляду заяви позивача про її звільнення за власним бажанням у зв'язку із порушення з боку банку умов праці, то позивачу було направлено лист в якому зазначено, що банк не мав правових підстав для звільнення позивача, оскільки відповідачем не було порушено жодних вимог законодавства. Враховуючи, що позивача не було звільнено згідно її заяви, то у відповідача не було підстав для видачі трудової книжки та проведення розрахунків. Позивача було переведено на нову посаду 06.07.2015 року відповідно до попередження та з дотриманням вимог трудового законодавства. [PERSON] виконання поставлених завдань ігнорує, на роботу не з'являється, заяви про надання відпусток відправляє електронною поштою та поштовими відправленнями. Під час відпустки позивач оформлювала листи тимчасової непрацездатності, однак відповідача не повідомляла. Фактично, після поновлення на роботі відповідачка відпрацювала всього три дні. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача ПАТ «ТЕРРА БАНК», дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За змістом ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.12.2014 року позивачку поновлено на посаді начальника управління методології ПАТ «ТЕРРА БАНК», в зазначеній частині рішення набрало законної сили. ( а.с. 191-194). Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 07.04.2015 року з ПАТ «ТЕРРА БАНК» на користь позивачки стягнуто 130393,12 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 3000,00 грн. моральної шкоди.( а.с. 206-209). На виконання вказаних рішень, наказом ПАТ «ТЕРРА БАНК» № 74-ос від 05.05.2015 року [PERSON] поновлено на посаді начальника Управління методології з 12.05.2014 року та встановлено робоче місце за адресою м.Київ, вул. Жмеринська, 26. (а.с.118) 15.06.2015 року позивачка направила на адресу відповідача поштовим відправленням заяву від 12.06.2015 року про звільнення її за власним бажанням у зв'язку з порушенням роботодавцем законодавства України про працю за ч. 3 ст.38 КЗпП України. В заяві зазначила, що вважає таким порушеннями невиплату їй заробітної плати з 12.05.2014 року, середнього заробітку у розмірі 121856,40 грн., невиплати моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., примушення її до звільнення шляхом погроз, ненаданням відпусток за її бажанням. Порушенням вимог законодавства про охорону працю, ненадання розрахункових листків та розшифровок за видами виплат, ненадання за запитом завірених копій документів про поновлення на роботі для зняття з обліку у центрі зайнятості, створення умов роботи, які унеможливлюють подальшу працю, постановка завдань, які завідомо неможливо виконати, безпідставне виключення з членів профспілки, інші порушення законодавства України. ( а.с.9-10). За змістом ч. 3 ст. 38 КЗпП України, працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Пунктом 2.25 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників передбачено, що при розірванні трудового договору з ініціативи працівника з причин, за яких законодавство пов'язує надання певних пільг і переваг, запис про звільнення вноситься до трудової книжки із зазначенням цих причин. За змістом ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Так, згідно положень ст. 110 КЗпП України, при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: - загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; - розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; - сума заробітної плати, що належить до виплати. За змістом ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок, у строки, визначені в ст. 116 КЗпП України. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Як встановлено судом та не оспорювалось сторонами по справі, після поновлення на роботі позивачка фактично відпрацювала три дні з 06.05.2015 року по 08.05.2015 року, після чого на робочому місці не з'являлась. Виплата заробітної плати позивачці проводиться на картковий рахунок та відповідачем проведено відповідні виплати, що підтверджується випискою по картковому рахунку. Позивачкою не доведено, що вона зверталась до банку з питань надання їй розрахункових листків, копій документів для пред'явлення до центру зайнятості, на які їй не було надано відповіді. На підставі постанови Правління НБУ України від 23.12.2014 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ТЕРРА БАНК» даний відповідач знаходиться в стані ліквідації. Отже, середній заробіток нарахований позивачці за рішенням суду підлягає їй виплаті відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Як вбачається з довідки, що міститься на а.с. 215 [PERSON] включено до переліку кредиторів, що спростовує твердження позивачки про умисну невиплату їй зарплати з травня 2014 року. Твердження позивачки про Порушенням вимог законодавства про охорону працю, створення умов роботи які унеможливлюють подальшу працю, спростовуються протоколами проведення дослідження метеорологічних факторів, повітря робочої зони, важкості та напруженості праці, шумового навантаження та інфразвуку, освітлення робочого місця начальника управління методології, картою фотографії робочого місця, картою умов праці начальника управління методології, з яких вбачається, що відповідачем дотримано необхідних умов для створення робочого місця та безпосередньої діяльності позивачки. ( а.с. 173-186) Не встановлено судом, що позивачці були поставлені завдання, які не відповідали її кваліфікаційним обов'язкам, освіті та які завідомо неможливо виконати, що підтверджується копіями наказів № 27, 28 від 06.05.2015 року ( а.с. 156,159) та Посадовою інструкцією начальника управління методології ( а.с. 100-103). Відповідно до ст. 21 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» включення та виключення до членів профспілки не відноситься до компетенції підприємства де створені професійні спілки. Позивачкою не доведено, що безпідставне виключення її з членів профспілки було здійснено уповноваженим органом ПАТ «ТЕРРА БАНК». Отже, станом на час подання позивачкою заяви від 12.06.2015 року про звільнення судом не встановлено підстав для звільнення [PERSON] з посади начальника Управління методології за ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з невиконанням уповноваженим органом законодавства про працю. Отже і не наступають наслідки передбачені ст. ст. 44, 47, 83, 116, 117 КЗпП України. З наведених підстав суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивачки: про визнання незаконними дії уповноваженої особи щодо порушення її прав при звільненні та зобов'язати ПАТ «ТЕРРА БАНК» належним чином оформити звільнення з роботи; про звільнення її згідно заяви за ч. 3 ст. 38 КЗпП України та зобов'язання ПАТ «ТЕРРА БАНК» внести відповідні записи до трудової книжки; про виплату [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки видачі трудової книжки по дату отримання нею трудової книжки; про визнання припиненими трудових відносин з 26.06.2015 року згідно її заяви про звільнення; про стягнення з ПАТ «ТЕРРА БАНК» на її користь середнього заробіток за час вимушеного прогулу з індексацією нарахованих сум за час затримки розрахунку при звільненні по дату проведення розрахунку чи винесення судового рішення; про визнання незаконним не оформлення наказу про звільнення позивачки з 26.06.2015 за ч. 3 ст. 38 КЗпП України на підставі її заяви та про визнання незаконними дій відповідачів та зобов'язання їх внести протягом трьох днів з дня набрання рішенням законної сили запису про звільнення позивачки з посади начальника управління методології з дати видачі трудової книжки за ч. 3 ст. 38 КЗпП України; про визнання незаконним не проведення відповідачем розрахунку при звільненні на вимогу позивачки відповідно до заяви; про зобов'язання відповідача ПАТ «ТЕРРА БАНК» видати наказ з зазначенням дати звільнення та видачі трудової книжки позивачці з внесенням відповідних записів до трудової книжки; про стягнення з ПАТ «ТЕРРА БАНК» на користь позивачки грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток, вихідної допомоги в розмірі трьох посадових окладів згідно ст. 44 КЗпП України; про зобов'язання ПАТ «ТЕРРА БАНК» виплатити обчислені та незаконно не виплачені позивачці на дату звільнення розрахункових коштів; про визнання незаконним невидачу трудової книжки 26.06.2015 року у зв'язку з припиненням трудових відносин за заявою позивачки. Не підлягає задоволенню вимога позивачки про застосування до відповідача інших санкцій, що передбачені при порушенні трудового законодавства, оскільки позивачкою не зазначено які саме санкції слід застосувати до якого саме відповідача та за конкретно яке порушення прав [PERSON] Як встановлено судом на теперішній час ПАТ «ТЕРРА БАНК» перебуває в стані ліквідації, що підтверджується постановою Правління НБУ від 23.12.2014 № 831 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ТЕРРА БАНК», рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2014 № 159 «Про початок ліквідації ПАТ «ТЕРРА БАНК» та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію». В товаристві дійсно відбулись зміни в організації виробництва і праці, проведено скорочення штату, що підтверджується: наказом ПАТ «ТЕРРА БАНК» від 30.04.2015 року № 24, яким скорочено лише одну посаду, а саме посаду позивачки - начальника управління методології; Штатним розписом станом на 06.07.2015 року ( а.с. 117, 122-125) Згідно п.1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2, 6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою на іншу роботу. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності, а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації. Згідно ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При поновленні на роботі позивачку було повідомлено про скорочення, в якому зазначено, що у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників ПАТ «ТЕРРА БАНК» її попереджають про майбутнє звільнення із займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 126) Крім того, попередженням від 05.05.2015 року [PERSON] була запропонована вакантна посада архіваріуса відділу організації та контролю документообігу Управління справами ПАТ «ТЕРРА БАНК» ( а.с. 169). Із зазначеними документами позивачка була ознайомлена, про що свідчить її власноручний підпис. Відповідно до ч. 1 ст. 32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством. Згідно ч. 2 ст. 32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же самій місцевості у межах спеціальності, кваліфікації, посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу зміну найменувань посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п. 6 ст. 36 цього Кодексу. Згідно роз'яснень, які містяться в п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992р., відповідно до ст. 32 КЗпП переведення на іншу роботу допускається тільки за згодою працівника. Переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором. При розгляді справи встановлено, що наказом ПАТ «ТЕРРА БАНК» № 92-ос від 06.07.2015 року [PERSON], начальника Управління методології переведено на посаду архіваріуса відділу організації та контролю документообігу Управління справами з 06.07.2015 із посадовим окладом 1220,00 грн., встановлено неповний робочий час - 2 години на тиждень (понеділок та четвер з 09.00 до 10.00) (а.с. 170). Підставою для переведення позивачки став Наказ ПАТ «ТЕРРА БАНК» № 26 від 05.05.2015 року «Про зміну істотних умов праці», з яким позивачка ознайомлена в цей же день, про що свідчить її власноручний підпис. (а.с. 171). Як вбачається з копії трудової книжки позивачки, відповідний запис про переведення був внесений за № 22 від 06.07.2015 року.( а.с.116) Отже, позивачку було переведено на іншу посаду, змінено істотні умови її праці, що підтверджується посадовими інструкціями начальника Управління методології та архіваріуса відділу організації та контролю документообігу Управління справами (95-107), зменшенням розміру посадового окладу з 16614,00 грн. до 1220,00 грн., встановленням неповного робочого часу. Разом з тим, позивачка, відповідно до положень ст. 32 КЗпП України, згоди на переведенна її на вказану посаду та зміну істотних умов праці не давала, зазначене підтвердила [PERSON] та не заперечувалось представником відповідача ПАТ «ТЕРРА БАНК» в суді, не заперечувалось і письмовими поясненнями відповідачів. Аналізуючи зазначене суд дійшов висновку, що позивачку незаконно було переведено на посаду архіваріуса відділу організації та контролю документообігу Управління справами та незаконно змінено їй істотні умови праці. Та як наслідок підлягають задоволенню вимоги позивачки в частині: - визнаня незаконним та скасування наказу ПАТ «ТЕРРА БАНК» № 92-ос від 06.07.2015 року «Про зміну істотних умов праці [PERSON].», яким переведено [PERSON], начальника Управління методології на посаду архіваріуса відділу організації та контролю документообігу Управління справами; - зобов'язання ПАТ «ТЕРРА БАНК» внести відповідний запис до трудової книжки [PERSON] про скасування переведення позивачки начальника Управління методології на посаду архіваріуса відділу організації та контролю документообігу Управління справами. Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для задоволення вимог позивачки, про внесення вказаного запису на протязі трьох днів з дня набрання рішенням законної сили, оскільки відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, дана вимога не відноситься до переліку судових рішень що підлягають негайному виконанню, який є вичерпним. Згідно ст. 78 КЗпП України дні тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку до щорічних відпусток не включаються. Згідно п.1 ч. 2, ч. 3 ст. 80 КЗпП України щорічна відпустка повинна бути перенесена на інший період або продовжена у разі тимчасової непрацездатності працівника, засвідченої у встановленому порядку. Щорічна відпустка за ініціативою власника або уповноваженого ним органу, як виняток може бути перенесена на інший період тільки за письмовою згодою працівника. Крім того, судом встановлено, що знаходячись у відпустках, позивачка перебувала на лікарняних, що підтверджується листками непрацездатності серії АГЧ № 482232 від 15.06.2015, АЧГ № 825580 від 30.06.2015, при цьому із заявами про перенесення термінів відпусток до відповідача не зверталась. Разом з тим, відповідачем ПАТ «ТЕРРА БАНК» в порушення вимог ст. 80 КЗпП України, без письмової згоди [PERSON] перенесено її відпустки, що вбачається з наказів ПАТ «ТЕРРА БАНК» № 25-в від 26.06.2015 року «Про надання частини щорічної відпустки у зв'язку з хворобою» та № 28-в від 07.07.2015 року «Про надання частини щорічної відпустки у зв'язку з хворобою», якими продовжено строк дії щорічної відпустки у зв'язку з хворобою. Отже, підлягають задоволенню вимоги позивачки в частині визнання незаконними та скасування вказаних наказів, як такі, що підтверджені фактичними обставинами при розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Таким чином, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов'язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ст. ст. 10, 60 ЦПК України. Відповідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. При розгляді справи судом встановлено, що позивачці діями ПАТ «ТЕРРА БАНК», що виразились у незаконній зміні істотних умов праці [PERSON], а саме переведенням її на посаду архіваріуса, внесенні відповідних записів до трудової книжки, завдано моральну шкоду. При визначені розміру завданої шкоди суд враховує глибину душевних переживань позивачки, ступінь порушення способу її життя, та

Outcome: partial