Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на період навчання сина в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до закінчення навчання - 30.06.2015 року. На підтвердження своїх вимог вказувала, що від фактичних шлюбних відносин з відповідачем, які припинені вже 7 років, має сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. З 01.09.2012 року син продовжує навчання на денному відділенні Державного навчального закладу «Полтавського вищого міжрегіонального професійного училища імені Героя Радянського Союзу Бірюзова С.С.». Строк закінчення навчання - 30 червня 2015 року. Позивачка є самозайнятою особою та має нерегулярний дохід, а тому змушена просити у відповідача матеріальної допомоги на утримання сина на період навчання, що й стало підставою для звернення до суду з позовом. Позивачка подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримувала. Відповідач у судове засідання не прибув. Про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомляв та жодних заяв на адресу суду не надсилав. Від [PERSON] також надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримував. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України, суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] від 03.07.1996 року (а.с. 3). За рішення суду від 14.08.2007 року по справі 2-3608/07 з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.06.2007 року та до досягнення дитиною повноліття. Довідкою № 353 від 23.05.2014 року підтверджено, що [PERSON] дійсно навчається в ДНЗ «Полтавське вище міжрегіональне професійне училище імені Героя Радянського Союзу Бірюзова С.С.» за професією «Слюсар з ремонту автомобілів. Водій автотранспортних засобів категорії «В», «С», група 207. Форма навчання денна. Термін навчання з 01.09.2012 року по 30.06.2015 року (наказ про зарахування № 2 від 31.08.2012 року) (а.с. 6). Згідно з ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Позивачка [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS], що підтверджується копіями їх паспортів (а.с. 4, 7). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, а саме: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. П. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З огляду на вище вищевикладене, на [PERSON] розповсюджується дія ст. 199 СК України, оскільки йому більше 18 років, але менше 23, він продовжує навчання, потребує у зв'язку з цим матеріальної допомоги. Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 182 цього ж кодексу мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що обов'язок по утриманню дитини на період навчання покладений на обох батьків, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Ст. ст. 10 та 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 214, п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved