Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебувають у шлюбі з 03 жовтня 2010 року. Сімейне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги. Сторони не проживають з 15 червня 2019 року. Під час шлюбу в сторін народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивачка проживає із дітьми окремо від відповідача. Відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо утримання дітей, однак може кошти надавати, оскільки працює у Польщі та має високий дохід, тому може сплачувати аліменти у сумі 2000 грн на кожну дитину. Також просила визначити місце проживання дітей з нею, оскільки відповідач є психічно неврівноважений, агресор у сімейних відносинах, постійно тримає їх з дітьми у страху та нервовій напрузі. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04 жовтня 2019 року справу розподілено головуючому судді Яцині О.І. \~ \~ \~ \~ Ухвалою суду від 17 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 19 грудня 2019 року. 19 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 20 березня 2020 року, залишено без розгляду позов у частині визначення місця проживання дітей. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. У підготовчому судовому засіданні висловив свою думку щодо позову та вказав, що позов в частині розірвання шлюбу визнає, а в частині стягнення аліментів - частково, вказавши, що згідний сплачувати аліменти у розмірі 1200 грн на кожну дитину. Інших заяв чи клопотань не надходило. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснює фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 03 жовтня 2010 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03 жовтня 2010 року (а.с. 29). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 18 квітня 2014 року, серії [NUMBER] від 21 липня 2011 року, серії [NUMBER] від 07 травня 2013 року (а.с.10-12). Малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають разом із позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). Щодо розірвання шлюбу суд зазначає наступне. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності з ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалась правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав. Добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберегти шлюб. \~ \~ \~ \~У відповідності із положеннями ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, внаслідок чого позов в частині розірвання шлюбу необхідно задовольнити. Щодо стягнення аліментів на неповнолітніх дітей суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частиною першою статті 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 01 січня 2020 року визначено у розмірі 1779, 00 грн, з 01 липня 2020 року- 1 859, 00 грн, з 01 грудня 2020 року - 1921, 00 грн.; на дитину віком від 6 років до 18 років з 01 січня 2020 року визначено у розмірі 2218, 00 грн, з 01 липня 2020 року- 2318, 00 грн, з 01 грудня 2020 року - 2395, 00 грн. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Позивачка на підтвердження своїх вимог щодо необхідності стягнення аліментів на малолітніх дітей вказала про обов`язок відповідача, який є працездатним утримувати їх. Суд вважає такі доводи обґрунтованими, з огляду на пряму вказівку на це у статті 180 СК України. Відповідач у підготовчому судовому засіданні вказав про можливість сплати аліментів на дітей у розмірі 1200 грн на кожну дитину. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що утримання дитини, це не право, а обов`язок батьків щодо дитини, якій таке утримання необхідне для підтримання життєдіяльності (їжа, одяг, лікування тощо). Оскільки малолітні діти сторін проживають разом з матір`ю, а відповідач є їх батьком та на нього покладений однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд вважає підставним стягнення аліментів з відповідача на дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При визначенні розміру аліментів суд враховує, що позивачка хоч і не надала суду доказів про наявність та розмір доходів відповідача, проте з огляду на те, що останній є працездатним, даних про негативний стан його здоров`я суду не здобуто, інших утриманців немає, а також враховуючи взаємний обов`язок обох батьків по утриманню дітей та інтереси останніх, які потребують матеріальної допомоги, тому, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дітей, встановлені обставини, що мають значення в їх сукупності, суд вважає справедливим встановлення аліментів у розмірі 1500 грн щомісячно на кожну дитину. Підстав для стягнення аліментів, у розмірі визначеному позивачкою, судом, на підставі наявних у справі доказів, не встановлено. Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частинами першою, шостою статті 141 ЦПК України, частиною першою, підпунктом 3 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», а також п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Позивачка при зверненні до суду із даним позовом сплатила судовий збір у сумі 768 грн 40 коп. за вимогу про розірвання шлюбу та 768 грн 40 коп. за вимогу про визначення місця проживання дітей, яка залишена судом без розгляду за заявою позивачки. Враховуючи задоволення позову в частині розірвання шлюбу, суд стягує з відповідача, понесені позивачкою витрати на оплату судового збору у сумі 768 гривень 40 коп, а також стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. за позовними вимогами про стягнення аліментів. На підставі наведеного та

Outcome: partial