Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача вказуючи, що їй відповідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.09.2015 року, належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Квартира зареєстрована в реєстрі нерухомого майна та внесено відповідний запис змін до технічного паспорту. З 1999 року та по теперішній час відповідач в зазначеній квартирі не проживає та не з'являється. Добровільно відповідач з реєстрації не знімається. Зазначає, що вона є власником вищевказаної квартири, реєстрація відповідача для неї складає незручності, цей факт порушує її права в розпорядженні квартирою, в зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилась, через свого представника надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність. На позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Відповідно до ст. 74 ЦПК України, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців направляється за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За адресою місця реєстрації відповідач повідомлявся про слухання справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявних у справі документах та зі згоди позивача ухвалити рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Хортицького РВ у м.Запоріжжі УМДС України в Запорізькій області в судове засідання не з`явився, суду надано заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов частково обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню через наступне. Суд встановив, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.09.2015 року, належить на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с.4). Право власності на зазначену квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.09.2015 року (а.с.5). Згідно довідки, виданої Обласним адресно-довідковим підрозділом УДМС України в Запорізькій області про реєстрацію місця проживання/перебування особи від 29.10.2015 року, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту від 29.07.2014 року про фактичне проживання громадян, складеного ЦОА №7 МКП «Основаніє» за участю сусідів, відповідач [PERSON] за адресою: [ADDRESS], зареєстрований але фактично не проживає з 1999 року і до теперішнього часу (а.с.10). Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач [PERSON] не надав суду заперечень проти вимог позову та викладених в ньому обставин, тому обставини, на які посилається позивачка за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням обґрунтованим і такими, що підлягають задоволенню, тому що її інтереси порушені, вона не має змоги користуватися та розпоряджатися належним їй майном за своїм розсудом, а відповідач тривалий строк - понад один рік не користується спірним житловим приміщенням, інших домовленостей між сторонами немає. Щодо вимоги про зняття відповідача з реєстрації в квартирі, то суд вважає за необхідне позов в цій частині залишити без задоволення через наступне: Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, зокрема, на підставі заяви особи, судового рішення суду, яке набрало законної сили (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть, тощо. Аналіз наведеної норми закону свідчить про те, що підставою для зняття з реєстрації є рішення суду, що набрали законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з вищевикладеного та діючого законодавства, питання щодо реєстрації місця проживання або зняття з реєстрації не входять до компетенції суду. Таким чином, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial