Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивачка за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] в якому просить суд постановити рішення, яким «… тлумачити заповіт встановити 02 серпня 2014 року від імені [PERSON] на ім»я [PERSON]». Відповідач за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до відповідача [PERSON], зазначивши третьою особою на стороні позивача за зустрічним позовом без самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Бережанського районного нотаріального округу [PERSON], в якому просить суд постановити судове рішення, яким тлумачити заповіт, складений [PERSON] 02 серпня 2014 року, що був посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], таким чином, що спадкодавець на випадок своєї смерті заповідав їй ( [PERSON]), як своїй дружині, належний йому житловий будинок з надвірними будівлями №-15, що знаходиться по вул. Бічна в с. Росоховатець Козівського району Тернопільської області, а також все інше майно, яке буде йому належати на день його смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося. У судовому засіданні позивачка за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] первісний позов підтримали в повному обсязі, просять його задовольнити Також уточнили свої позовні вимоги, де просять суд витлумачити, що заповіт від 02 серпня 2014 року складений [PERSON] на користь [PERSON], фактично ним складений на користь [PERSON], як доньки заповідача. Як відповідачка за зустрічним позовом заявленого до неї зустрічного позову [PERSON] та її представник не визнали, просять в його задоволенні відмовити. По суті заявлених вимог та заперечень проти зустрічного позову дали пояснення аналогічні змісту позову, загалом пославшись на ту обставину, що за життя батько позивачки казав і обіцяв їй, що складе заповіт на її користь. Заперечили той факт, що спадкодавець на час смерті знав, що після одруження 10 листопада 2012 року вона змінила своє дошлюбне прізвище [PERSON] на Геворкян, однак факт, що спадкодавцю було відомо про її одруження не заперечили та визнали. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] первісного позову не визнали в повному обсязі, в його задоволенні просять відмовити. Як позивач за зустрічним позовом свої заявлені зустрічні позовні вимоги [PERSON] та її представник підтримали в повному обсязі, просять їх задовольнити. Так, просять суд постановити судове рішення, яким тлумачити заповіт померлого [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], якому було присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER], від 02 серпня 2014 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], як про вираження його волі заповісти нерухоме майно та все інше майно [PERSON], [INFO], картка платника податків [NUMBER], його дружині. В заперечення первісного позову та в обґрунтування своїх вимог дали пояснення в яких загалом послалися на обставини, які за своїм змістом є аналогічними тим, які зазначені у запереченнях на первісний позов та у зустрічному позові. Зокрема пояснили, що спадкодавцю при складанні заповіту 02 серпня 2014 року достеменно було відомо, що його донька позивачка [PERSON] одружилася в листопаді 2012 року і після одруження змінила своє прізвище з дошлюбного [PERSON] на Геворкян. Також зазначили, що при особистому спілкуванні з нотаріусом заповідач казав і висловлював свою волю, що він хоче скласти заповіт на свою дружину [PERSON], оскільки він ( заповідач) тривалий час хворів онкологічним захворюванням, і його дружина несла великі матеріальні витрати на лікування, а тому мав намір залишити їй все своє майно, за рахунок якого вона мала погасити виниклі у зв»язку з цим борги. У судовому засіданні третя особа на стороні позивача за зустрічним позовом без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Бережанського районного нотаріального округу [PERSON] первісного позову не визнав, а підтримав зустрічний позов. Дав пояснення з який вбачається, що дійсно на початку серпня 2014 року до нього по телефону звернувся спадкодавець [PERSON] і казав, що хоче скласти заповіт на свою дружину і розпитував які документи для цього потрібні. На що він йому розяснив, що потрібно мати паспорти як заповідача, так і особи в чию користь він буде складатися та ідентифікаційні коди, щоб не виникало помилок на написанні особистих даних таких осіб. Через кілька днів до нього прийшла дружина заповідача [PERSON] і принесла необхідні документи. Він підготував проект заповіту і мав прийти до заповідача, оскільки той хворів. У подальшому, 02 серпня 2014 року по телефону він спілкувався з дружиною заповідача, яка сказала, що той хоче приїхати сам. Цього дня він і приїхав з дружиною автомобілем до нотаріальної контори. Оскільки стан здоров»я [PERSON] був поганий і він не міг піднятися до нього сходами, він ( нотаріус) спустився до нього, де той сидів в автомобілі. Там він ще раз уточнив і вислухав його волю і заповідач ще раз підтвердив, що все своє майно він хоче заповісти своїй дружині [PERSON]. Однак прямої вказівки на те, щоб у заповіті було вказано, що це його дружина, спадкодавець не давав і це його воля. Після чого він роздрукував заповіт, знову спустився до заповідача, розяснив йому законодавство, заповідач в його присутності все перечитав і під його (нотаріуса) диктовку зробив напис від свого імені. Після цього він ( нотаріус) зареєстрував даний заповіт. Допитані у судовому засіданні під присягою в якості свідків позивачка за зустрічним позовом [PERSON] та третя особа приватний нотаріус [PERSON] дали пояснення, які за своїм змістом є аналогічними тим поясненням, які вони давали у судовому засіданні в якості відповідно позивача за зустрічним позовом ( відповідача за первісним позовом) та в якості третьої особи на стороні позивача за зустрічним позовом без самостійних вимог на предмет спору. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі із позивачкою за первісним позовом [PERSON], дошлюбне прізвище якої [PERSON]. Знає, що батько його дружини хворів і перед операцією казав їй , що він її « не обідить», але що він мав на увазі він не знає. Також підтвердив, що заповідач [PERSON], як батько його дружини знав про їх одруження і про те, що його донька після одруження в листопаді 2012 року змінила прізвище з дошлюбного [PERSON] на Геворкян. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили той факт, що заповідач [PERSON] на час складання заповіту 02 серпня 2014 року знав, що його донька позивачка за первісним позовом після одруження в листопаді 2012 року змінила прізвище з дошлюбного [PERSON] на Геворкян. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини: Позивачка за первісним позовом [PERSON] народилася 24 квітня 1993 року, її прізвище при народженні було [PERSON] і її батьком був [PERSON]. В подальшому, 10 листопада 2012 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] і після реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище на Геворкян. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] (дошлюбне прізвище Савицька) одружилася 24 лютого 1998 року із [PERSON] і після реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище на [PERSON]. 02 серпня 2014 року в м.Бережани Тернопільської області приватним нотаріусом Бережанського районного нотаріального округу в Тернопільській області [PERSON] було посвідчено заповіт, згідно якого [PERSON] на випадок своєї зробив таке розпорядження: « належний мені на праві особистої власності житловий будинок з надвірними будівлями №-15 ( п»ятнадцять), що знаходиться по вул. Бічна в селі Росоховатець Козівського району Тернопільської області, а також все моє інше майно, яке буде належати мені на день моєї смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося заповідаю: [PERSON]». Зазначений заповіт зареєстровано в реєстрі за №-868, не скасовано та не змінено. В подальшому, 29 серпня 2014 року [PERSON] помер. Після відкриття спадщини позивачка за первісним позовом ( відповідачка за зустрічним позовом) [PERSON] 15 жовтня 2014 року подала до Бережанської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], померлого 29 серпня 2014 року. Відповідачка за первісним позовом (позивачка за зустрічним позовом) [PERSON], 16 січня 2015 року також подала заяву до Бережанської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті чоловіка [PERSON]. Згідно листа Бережанської державної нотаріальної контори №-369\\02-14 від 22 квітня 2015 року дано розяснення, - оскільки виник спір між вищевказаними особами відносно кола спадкоємців зазначених у заповіті, слід звернутися до суду для вирішення зазначеного питання. Вказані факти учасниками процесу у судовому засіданні не оспорені та визнані. Оцінивши у судовому засіданні наявні у справі докази, подані як в обґрунтування первісних так і зустрічних вимог та заперечень на них, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що первісні позовні вимоги [PERSON] про тлумачення заповіту на її користь не підлягають до задоволення, а зустрічні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами матеріального права, які містяться в Книзі Шостій Спадкове право\~Цивільного Кодексу України. Відповідно до ч.1\~ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Судом встановлено, що спадкоємець за заповітом [PERSON], після померлого [PERSON], яка прийняла спадщину, не може відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України одержати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після спадкодавця [PERSON], померлого 29 серпня 2014 року. Причиною цього є те, що нотаріус фактично відмовив у вчиненні такої нотаріальної дії особам, які звернулися із заявою про прийняття спадщини з тих підстав, що заповіт підлягає тлумаченню, оскільки із заявою про прийняття спадщини, зазначаючи себе спадкоємцем за заповітом звернулася [PERSON], дошлюбне прізвище якої було [PERSON] і яка вважає, що заповіт складено саме на її користь, як доньки заповідача, а не на користь [PERSON], як його дружини. Із заявою аналогічного змісту до нотаріуса звернулася із [PERSON], оскільки вважає, що заповіт складено на її користь як дружини, а не на користь доньки ( позивачки [PERSON]П.). Відповідно до ст.213 ЦК України на вимогу однієї з сторін суд може постановити рішення про тлумачення заповіту. Позивачка за первісним позовом [PERSON] та позивачка за зустрічним позовом [PERSON] відповідно до ст.213 ЦК України просять суд постановити рішення про тлумачення заповіту померлого [PERSON]. Суд прийшов до висновку, що [PERSON] 02 серпня 2014 року склав заповіт на користь позивачки за зустрічним позовом [PERSON], як своєї дружини виходячи за наступних підстав: Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вважає не доведеними у судовому засіданні належними і допустимими доказами і не приймає до уваги посилання позивачки за первісним позовом, що її батько заповідач [PERSON], 02 серпня 2014 року склав зазначений заповіт в користь [PERSON], фактично маючи на увазі, що зазначена особа є його ( заповідача) донькою, не знаючи, що вона на цей час вже змінила своє дошлюбне прізвище з [PERSON] на Геворкян. Суд вважає таке твердження необгрутованим, оскільки допитані у судовому свідки як з її ( Геворкян) сторони, так і зі сторони відповідачки за первісним позовом, підтвердили той факт, що заповідач був на весіллі доньки 10 листопада 2012 року і знав, що вона змінила своє прізвище з [PERSON] на Геворкян. Отже, на момент посвідчення заповіту була лише одна особа прізвище, ім»я та по батькові якої є [PERSON] і це дружина померлого спадкодавця, а не його донька [PERSON], яка змінила своє дошлюбне прізвище з [PERSON] на Геворкян ще 10 листопада 2012 року і про цей факт заповідачу було відомо. А тому, суд приходить до висновку, що на час висловлення заповідачем своєї волі -02 серпня 2014 року при посвідченні заповіту, вказуючи особу на користь якої складено такий заповіт, - [PERSON], заповідач мав на увазі, що такою особою є його дружина позивачка за зустрічним позовом. Такі встановлені факти й обставини дають підстави суду тлумачити волю заповідача, висловлену в заповіті, таким чином, що [PERSON] померлий 29 серпня 2014 року, у заповіті посвідченому 02 серпня 2014 року в м.Бережани Тернопільської області 02 серпня 2014 року приватним нотаріусом Бережанського районного нотаріального округу [PERSON] (реєстровий номер 868) зробив розпорядження, що на випадок своєї смерті він заповів все належне йому на час смерті майно своїй дружині [PERSON], [INFO], картка платника податків [NUMBER]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved