Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 серпня 1991 року померла свекруха позивачки [PERSON], останнє місце проживання якої було смт.Королево, вул.Коцюбинського, 7 Виноградівського району Закарпатської області. За життя [PERSON] належала 1/2 частина жилого будинку, що знаходиться в смт.Королево, вул.Коцюбинського, 7. [PERSON] заповітного розпорядження не залишила. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] був її син, а чоловік позивачки, [PERSON], який фактично на підставі ст.549 ЦК України в ред.1963 р. прийняв спадщину та вступив в управління спадковим майном, але нотаріально не оформив спадщину як спадкоємець першої черги за законом після смерті своєї матері. 01 січня 2007 року помер чоловік позивачки - [PERSON], останнє місце проживання якого було смт.Королево, вул.Коцюбинського, 7 Виноградівського району. [PERSON] за життя заповіту не залишив. На день смерті [PERSON], згідно довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інветаризації» № 201 від 24.2015 року належала 1/2 частина жилого будинку, що знаходиться в смт.Королево по вулиці Коцюбинського, 7. За таких обставин позивачка вважає, що її чоловіку [PERSON] на день смерті належав цілий будинок в смт.Королево по вулиці Коцюбинського, 7 (1/2 частина будинку згідно до довідки № 201 від 24.12.2015 року, а 1/2 частину він успадкував після смерті матері [PERSON]О.). Позивачка зазначила, що відповідно до ст.1261 ЦК України, вона як дружина померлого [PERSON], та відповідачі по справі діти померлого [PERSON], мають право на спадкування у першу чергу. Інших спадкоємців немає. Позивачка вважає, що спадщину після смерті чоловіка [PERSON] вона прийняла так як проживала в спадковому будинку на день смерті чоловіка та продовжує проживати в ньому і в даний час, але із-за відсутності правовстановлюючих документів вона не може оформити за собою право власності на будинок в порядку спадкування, а тому просить визнати за нею право власності на спадковий будинок, що розташований в смт.Королево по вулиці Коцюбинського, 7. Що стосується відповідачів, які є дітьми померлого, то останні на спадщину після смерті батька не претендують. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами №7 по вул.Коцюбинського в смт.Королево в порядку спадкування за законом. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивачка [PERSON] подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, підтримує позовні вимоги та просить такі задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечують щодо вимог позивачки. В судовому засіданні встановлено наступні обставини. 29.08.1991 року померла [PERSON], свекруха позивачки, останнє місце проживання якої було смт.Королево, вул.Коцюбинського, 7 Виноградівського району Закарпатської області. За життя [PERSON] належала 1/2 частина жилого будинку, що знаходиться в смт.Королево, вул.Коцюбинського, 7. [PERSON] заповітного розпорядження не залишила. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] був її син, а чоловік позивачки, [PERSON]. Як вбачається з довідки Королівської селищної ради Виноградівського району №914 від 01.03.2016 року на день смерті [PERSON], разом з нею проживали син [PERSON] та невістка [PERSON] З довідки №915 слідує, що [PERSON], яка померла 29.08.1991 року була зареєстрована та проживала до дня смерті в селищі Королево по вул.Коцюбинського, 7. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як ч. 2 ст. 1220 ЦК України, так і ст. 525 ЦК України 1963 визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Після смерті матері вище вказаний житловий будинок перейшов у володіння та користування [PERSON], її сина, він прийняв спадщину в порядку п.1 ч.1 ст.549 ЦК України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини вступив в управління та володіння спадковим майном, так як разом з спадкодавцем проживав в спадковому будинку на час її смерті і після її смерті, що також підтверджується довідками сільської ради. Отже, виходячи з вищезазначених норм законодавства [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], яка померла 29.08.1991 р., а тому є власником спадкового майна з моменту відкриття спадщини. Зазначене також знайшло своє підтвердження і в постанові Верховного Суду України від 14.05.2014 року (справа № 6-42цс14), де суд зробив висновок про те, що оскільки відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК Української РСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (аналогічні положення містяться в ч. 5 ст. 1268 ЦК України), то факт отримання чи неотримання таким спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не впливає на його право власності. 01 січня 2007 року помер чоловік позивачки - [PERSON], останнє місце проживання якого було смт.Королево, вул.Коцюбинського, 7 Виноградівського району. [PERSON] за життя заповіту не залишив. З довідок Королівської селищної ради Виноградівського району №№2911 та 2912 від 24.11.2015 року вбачається, що на день смерті [PERSON], який помер 01.01.2007 року були зареєстровані та проживали в [INFO] його дружина - [PERSON], [INFO], а сам [PERSON] до смерті був зареєстрований та проживав в [INFO]. Згідно довідки КП «Виноградівського районне БТІ» №201 від 24.12.2015 року житловий будинок в смт.Королево, вул.Коцюбинського, 7 будівництвом завершений та його вартість станом на грудень 2015 року становить 336823,00 грн. Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в смт.Королево, вул..Коцюбинського, 7 зареєстровано за [PERSON] Амброзієвною 1/2 частини та [PERSON] 1/2 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину, видане Виноградівською державною нотаріальною конторою від 27.02.1979 р. за реєстром №675. Згідно з ст. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. Згідно з положеннями ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи зазначені у ст. 1261 ЦК України, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, відповідно до зазначених положень ЦК України, позивач є спадкоємцем першої черги за законом як дочка спадкодавця. За змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як роз'яснив Вищий спецiалiзований суд України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ в інформаційному листі від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. До того ж Вищий спецiалiзований суд України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ роз'яснив, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК. За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. Також зазначено, що відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Як видно з представлених доказів, інші особи на володіння та користування житловим будинком на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, Згідно ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, по справі не встановлено. Враховуючи вищевикладене, із врахуванням того, що позивач прийняла спадщину на належне спадкодавцеві майно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування слід задовольнити та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 01.01.2007 року.

Outcome: approved