Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], просить стягнути з відповідача аліменти на утримання його малолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, й до досягнення повноліття дочки, посилаючись на те, що відповідач у цій справі не надає належної допомоги на утримання дитини, яка знаходиться на утриманні позивачки. За таких обставин позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Позивач надала до суду заяву в якій просить суд стягнути аліменти в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку (доходу), на утримання доньки. Відповідач погодилася на такий розмір аліментів та надав до суду заяву визнання позову про стягнення з нього ? частини доходів у якості аліментів на утримання дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторони, представлених письмових доказів. 22 грудня 2007 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] та остання змінила прізвище на «Балановська», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОЛ № 024984 від 22 грудня 2007 року, актовий запис №1473. 27 лютого 2013 року народилася [PERSON], батьком якої зазначений відповідач по справі [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1-АП № 270810 від 05 березня 2013 року, актовий запис № 22. Судом встановлено, що малолітня дочка перебуває на утриманні матері. Відповідач достатньої матеріальної допомоги не надає. Все це спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого позивачка звернулась до суду. При постановленні рішення судом врахований стан здоров'я і матеріальне становище дитини, не встановлення інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітніх дітей. Суд має врахувати не тільки реальний дохід відповідача чи його відсутність, а й його можливості щодо отримання такого. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. При цьому згідно ст. 182 Сімейного кодексу України судом враховано, що дитина проживає з матір'ю, мати дитини здійснює догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд роз'яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Outcome: approved