Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 17 січня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 03, від якого у них народився син [PERSON], [INFO], та стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до його повноліття. Крім того, просить визнати місце проживання з нею сина [PERSON]. Позов мотивує тим, що спільне життя між ними не склалось, протягом 2015 року зіпнулись стосунки, моральна атмосфера в родині стала неможливою для сумісного проживання, чоловік поводив себе агресивно, зловживає алкогольними напоями, що супроводжується бійками та грубим поводженням по відношенню до неї. Спроби примиритись не дали жодного результату, шлюб існує формально, подальше спільне життя є неможливим, ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Коштів на утримання дитини відповідач не надає, тому вона змушена нести утримання сина сама, хоча їй важко, оскільки отримує мінімальну заробітну плату, а у відповідача є змога сплачувати аліменти, оскільки офіційно працює на шахті в ПАТ «МГЗК». Крім того, просить визначити місце проживання [PERSON] разом із нею. Просить позов задовольнити. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, дала аналогічні пояснення, що й мотиви заяви. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся про таке належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим суд вважає можливим розгляд справи у його відсутності за наявними у справі доказами з постановленням заочного рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, ухваленого за згодою позивачки. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається із свідоцтва про шлюб (а.с.4), сторони зареєстрували шлюб 17 січня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 03. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10 серпня 2007 року (а.с.5) вбачається, що у сторін [INFO] народився син [PERSON]. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є небажання позивачки будувати у подальшому сімейні стосунки, через зловживання відповідачем спиртними напоями, його аморальну поведінку. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи те, що позивачка остаточно визначилась і збереження шлюбу не бажає, реально припинила подружні та будь-які інші в сімейному-родинному контексті відносини, суд приходить до висновку, що немає підстав для подальшого збереження їх шлюбу, у зв'язку з чим такий доцільно розірвати. Судом встановлено, що відповідач з 24 червня 2015 року ухиляється від утримання дитини, одного разу надав 500 грн., і позивачка самостійно несе витрати, пов'язані з її вихованням, харчування. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне присудити з відповідача кошти на утримання дитини в частці від його доходу, а саме в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.1-3 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, ста здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передавати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. При визначенні місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], суд приймає до уваги, що позивачка має самостійний дохід, офіційно працевлаштована, спиртними напоями чи наркотичними засобами не зловживає, після припинення подружніх стосунків, син проживає з нею. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що місце проживання малолітнього [PERSON] необхідно визначити за місцем проживання його матері [PERSON] у будинку [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачені нею при зверненні до суду 243 грн. 60 коп. судового збору. Крім того, відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути на користь держави 243 грн. 60 коп. недоплаченого судового збору.

Outcome: approved