Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що вона починаючи з квітня 2007 року працювала на підприємстві ТОВ КПФ «КОРН ЛТД» на посаді начальника відділу оренди, а відповідно до наказу № 18-К від 28 лютого 2013 року її було звільнено із займаної посади на підставі п. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Як зазначає позивач, при її звільненні не було дотримано порядок передбачений Кодексу законів про працю України. Зокрема її не було попереджено про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці до такого. Також у день звільнення їй не було видано трудову книжку, не вручено наказ про звільнення, а також не проведено повного розрахунку. Позивач зазначає, що їй внаслідок таких неправомірних дій відповідача було завдано моральної шкоди, оскільки вона безпідставно була позбавлена права на заробіток, а постійні хвилювання тримають її у постійній нервовій та психологічній напрузі. Просить суд, ухвалити рішення, яким визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ КПФ «КОРН ЛТД» № 18-К від 28 лютого 2013 року «Про припинення трудового договору(контракту)». Поновити її на посаді начальника відділу оренди ТОВ КПФ «КОРН ЛТД». Стягнути з ТОВ КПФ «КОРН ЛТД» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 28 лютого 2014 року і до дна поновлення на роботі, а також моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 10000 гривень. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив суд ухвалити рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з посиланням на письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи. Зазначив, що звільнення позивачки було законним, при цьому посилаючись на копії документів долучених до письмових заперечень та поданих за клопотанням позивача до суду. Просив суд відмовити в задоволенні позову повністю у зв'язку з його надуманістю та безпідставністю. Заслухавши сторони, представників, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З наказу № 18-к від 28 лютого 2013 року «Про припинення трудового договору(контракту)» вбачається, що [PERSON] було звільнено з посади начальника відділу по роботі з орендарями ТОВ КПФ «КОРН ЛТД» у зв'язку із скороченням чисельності або штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України. Суд не бере до уваги твердження позивача з приводу тієї обставини, що її не було повідомлено про наступне вивільнення завчасно, а саме не пізніше як за два місяця до такого. Дане твердження позивача спростовується матеріалами Протоколу № 3 Зборів трудового колективу Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційно-промислова фірма «КОРН ЛТД» від 20 грудня 2013 року та Переліку членів трудового колективу ТОВ КПФ «КОРН ЛТД» які присутні на Зборах Трудового колективу від 20 грудня 2013 року. Зокрема з даних доказів вбачається, що позивач була присутня на Зборах Трудового колективу від 20 грудня 2013 року, що вбачається з наявності її власного підпису у Переліку членів трудового колективу ТОВ КПФ «КОРН ЛТД» які присутні на Зборах Трудового колективу від 20 грудня 2013 року. З матеріалів Протоколу № 3 Зборів трудового колективу Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційно-промислова фірма «КОРН ЛТД» від 20 грудня 2013 року вбачається, що Зборами трудового колективу було вирішено провести скорочення чисельності працівників на ТОВ КПФ «КОРН ЛТД» та скоротити, у тому числі, посаду начальника відділу по роботі з орендарями - [PERSON] Також судом береться до уваги наявність в матеріалах справи переліку членів трудового колективу ТОВ КПФ «КОРН ЛТД» які проголосували по другому питанню порядку денного на зборах Трудового колективу від 20.12.2013 року(скорочення чисельності працівників на ТОВ КПФ «КОРН ЛТД» та скоротити, у тому числі, посаду начальника відділу по роботі з орендарями - [PERSON].). Твердження представника позивача про те, що на зборах трудового колективу ТОВ КПФ «КОРН ЛТД», які відбулися 20 грудня 2013 року обговорювався інший порядок денний, судом до уваги не береться, оскільки не доводиться будь-якими доказами та не ґрунтується на матеріалах справи. На підставі зазначених зборів трудового колективу Товариства з обмеженою відповідальністю Комерційно-промислова фірма «КОРН ЛТД» від 20 грудня 2013 року та прийнятих на них рішеннях, було видано наказ № 164 від 24 грудня 2013 року «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення працівників» ТОВ КПФ «КОРН ЛТД» та сформовано Додаток № 1 до наказу № 164 від 24 грудня 2013 року з переліком посад що підпали під скорочення та Додатком № 2 про наступне звільнення з 25 лютого 2014 рокую. З попередження про наступне звільнення(вивільнення) начальника відділу по роботі з орендарями [PERSON] вбачається, що підпис останньої про таке попередження відсутній. Натомість, відповідачем надано до суду Акт про відмову від підпису, датований 24 грудня 2013 року, з матеріалів якого вбачається, що комісія підприємства засвідчила про відмову [PERSON] від ознайомлення з Наказом № 164 від 24.12.2013 року «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення працівників» та отримання під розпис повідомлення про майбутнє звільнення. Суд бере до уваги наданий представником відповідач акт і покладає матеріали такого в основу мотивування рішення суду, визнаючи такий належним і допустимим доказом по справі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, трудовий договір укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Суд проаналізувавши докази досліджені в ході слухання справи, вважає що звільнення [PERSON] відбулося з дотриманням закону та у відповідності до вимог порядку вивільнення працівників, що передбачені ст. 49-2 Кодексу законів про працю України. Відповідно суд вважає доведеною обставину належного повідомлення [PERSON] про наступне звільнення і як наслідок визнає, що звільнення останньої відбулося з дотриманням порядку такого звільнення з підстав визначених правилами п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України. Крім того суд ставиться критично до твердження позивача з приводу того, що в день звільнення їй не було вручено наказ про звільнення, не видано трудову книжку та не проведено повного розрахунку. Не беручи до уваги таке твердження позивача, суд вважає його спростованим належним та допустими доказом, а саме актом про відмову від підпису, датованого 28 лютого 2014 року, з матеріалів якого вбачається, що [PERSON] в присутності комісії ТОВ КПФ «КОРН ЛТД» відмовилася отримувати розрахунок та всі необхідні документи, які передбачені до видачі чинним законодавством України під час звільнення. У зв'язку з такою поведінкою позивача на її адресу було надіслано декілька листів з пропозицією отримати перелік документів які передбачені до видачі чинним законодавством України під час звільнення та суму повного розрахунку при звільненні, а в подальшому на почтову адресу було надіслано усі документи, про що в судовому засіданні підтвердив представник позивача. Судом, за вищенаведених обставин не встановлено наявності вини у діях посадових осіб відповідача, щодо неотримання [PERSON] повного розрахунку та відповідного комплекту документів у день звільнення останньої. Суд вважає, що позивач [PERSON] не скористався своїм правом гарантованим ст. 43 Конституції України, на своєчасне одержання винагороди за працю, що захищається законом і суд розцінює таку поведінку позивача, як намагання штучно створити ситуацію, для можливості покладення відповідальності передбаченої ст. 117 Кодексу законів про працю України на ТОВ КПФ «КОРН ЛТД», що відповідно і констатується судом під час ухвалення даного рішення суду. Будь-яких доказів в обґрунтування позовних вимог, крім пояснень, що були судом проаналізовані та яким було надано оцінку, позивач суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В ході судового розгляду позивачем не надано будь-яких доказів, які б об'єктивно свідчили про порушення її законних прав, які б призвели до втрати нормальних життєвих зв'язків та вона була б змушений здійснити будь-які додаткові зусилля для організації свого життя. Суд вважає, що ці обставини позивачем належно не доведені, а тому з врахуванням відсутності факту порушення власником ТОВ КПФ «КОРН ЛТД» законних прав [PERSON] та відсутності доказів наявності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, суд дійшов висновку про неможливість задоволення позовних вимог [PERSON] і в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] в задоволенні позову. Розподіл судових витрат між сторонами вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed