Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що її бабусі [PERSON] та й потім її сину (рідному брату її батька) дядькові позивачки [PERSON] належало нерухоме майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташоване за адресою: [ADDRESS]. Даний житловий будинок був збудований згідно з даними інвентаризаційної справи БТІ за № 382 у 1943 році й зазначені особи усе своє життя постійно проживали у цьому будинку, про що маються відповідні записи у технічному паспорті та домовій книзі, копії яких додані до позову. Відповідно до рішення виконкому Авдієвської районної ради депутатів трудящих від 19.03.1959 р. на підставі наданих документів і висновку Бюро технічної інвентаризації згідно з § 8, 9, 10 Інструкції МЮ та МКГ УРСР від 23-25 грудня 1947 року визнано право власності за [PERSON] на займане нею вищевказане домоволодіння, яке тоді було під [ADDRESS], а пізніше рішенням Верхньоторецької селищної ради від 03.09.2013 р. присвоєно [NUMBER]. Право власності за даними архіву Бюро технічної інвентаризації Ясинуватської міськради станом на 31.12.2012 р. було зареєстровано за [PERSON] на підставі вищевказаного рішення виконкому і виданого Авдієвським райкомунгоспом Свідоцтва про право власності від 25.03.1959 р. у Бюро технічної інвентаризації, однак оригінал вказаного правовстановлюючого документу втрачений. [INFO] року бабуся позивачки [PERSON] померла. Син померлої [PERSON] фактично вступив в управління та володіння спадковим майном своєї матері, що підтверджено відповідним записом у домовій книзі. [INFO] року [PERSON] помер. Ніякого заповіту за час життя померлі не складали. Після смерті бабусі та дядьки позивачки відкрилась спадщина за законом на усе належне їм нерухоме майно за вищевказаною адресою. Батько позивачки [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк відмовився від прийняття спадщини померлих на користь позивачки. Позивачка є єдиною спадкоємицею за законом. Однак оформити свої спадкові права належним чином позивачка немає можливості у зв'язку з втратою оригіналу правовстановлюючого документу. Після уточнення позовних вимог позивачка просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, і [PERSON], померлого [INFO] року. Представник позивачки у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Відповідач звернувся із заявою про визнання позову та розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Оскільки визнання відповідачем позову є безумовним і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у відповідності до ст.174 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] належав житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS], зазначений факт підтверджується технічною документацією, архівною довідкою Державного архіву Донецької області та іншими матеріалами цивільної справи. Спадкодавиця померла [INFO] року. Син померлої [PERSON] відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) фактично вступив в управління та володіння спадковим майном своєї матері, що підтверджено відповідним записом у домовій книзі, [INFO] року останній помер. Єдиною спадкоємицею за законом є позивачка, відповідач [PERSON], батько позивачки, відмовився від прийняття спадщини на користь позивачки, звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори. Позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений шести місячний законом строк. Постановою державного нотаріуса Ясинуватської державної нотаріальної контори від 18 листопада 2013 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, позивачці відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за вказаною адресою у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. Відповідно до змісту ст. 1216 ЦК України (в редакції 2003 року), у разі спадкування права та обов'язки спадкодавця переходять до спадкоємців. Згідно ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Встановлено, що інших осіб, які б претендували на майно не має. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 2 цієї статті, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Суд вважає, що визнання позову відповідачами не суперечить вимогам Закону та не порушує законних прав, свобод та інтересів інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved