Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу №97-46 від 10.02.1997 року квартири [ADDRESS] загальною площею 62,5 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., посилаючись на те, що придбала у відповідачки у свою власність вказану квартиру на Одеській універсальній біржі Вітязь, передавши гроші в обумовленій договором сумі, де по теперішній час постійно проживає. В даний час у позивачки виникла необхідність прийняття спадщини на квартиру після смерті матері, однак договори з питань нерухомості, укладені на біржах, нотаріальні контори вважають недійсними і як правовстановлюючий документ не приймають, що створює їй перешкоди в отримання свідоцтва про право на спадщину. Позивачка звернулася до суду із заявою про можливість проведення судового засідання та ухвалення рішення за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки відповідачки. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка та третя особа в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не зверталися, заперечень від відповідачки на позов до суду не надходило, свою думку щодо позовних вимог в тій чи іншій формі не висловили. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи, що передбачені ч.ч.1, 2 ст.169 ЦПК України, відсутні. Враховуючи також вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести в заочному порядку за відсутності відповідачів, що відповідає положенням ст.169 та ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] загальною площею 62,5 кв.м., житловою площею 44,9 кв.м., належала відповідачці на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру в будинку ЖБК Ленінський-17 №515, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради 21.08.1996 року. 10.02.1997 року між позивачкою [PERSON], котра діяла у своїх інтересах та інтересах [PERSON], котра померла 19.08.2014 року, та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу №97-46 на Одеській універсальній біржі Вітязь, що не суперечило на той період чинному законодавству. Право власності позивачки та її матері [PERSON] було зареєстроване в КП ОМБТІ та РОН 12.02.1997 року за р.№22784, стор.124 кн.3 доп. Сторони взяті на себе зобов'язання виконали, а саме: відповідачка передала зазначену квартиру, отримавши гроші в сумі, обумовленій п.6 Договору. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст.47 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент укладення договору, згідно якої, якщо одна із сторін повністю або частково виконала умови угоди, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною. Крім того, стаття 15 Закону України Про товарну біржу передбачала можливість відчуження нерухомого майна без нотаріального посвідчення, що відповідало на той час діючому законодавству. За таких обставин, суд вважає вимоги позивачки законними й обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. На підставі встановленого, ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved