Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , який 05 грудня 1992 року був зареєстрований Біловодським районним відділом запису актів цивільного стану Луганської області, про що складено відповідний актовий запис № 133. В обґрунтування доводів зазначила, що між ними припинені шлюбні та сімейні відносини. Спільне господарство не ведеться. Сімейне життя з відповідачем не склалося, на даний час вони мешкають окремо та не мають наміру миритися, оскільки це суперечить їхнім інтересам. Втрачені всі фізичні та духовні зв`язки. Від шлюбу сторони дітей не мають. В судовому засіданні позивачка [PERSON] не була присутньою, просила суд розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений у встановленому порядку. Про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає, що однією з основних ознак шлюбу є його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 05 грудня 1992 року між позивачем та відповідачем Біловодським районним відділом запису актів цивільного стану Луганської області зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 113. Згідно позову сторони припинили шлюбні відносини, на даний час втрачені усі фізичні та духовні зв`язки. Від шлюбу сторони дітей не мають. При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач уже тривалий час не проживають сім`єю, мають різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, їх сім`я існує формально. Суд вважає, що сім`я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, що становлять 768 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого за подання до суду позивачем позовної заяви, суд покладає на відповідача. З врахуванням викладеного та

Outcome: approved