Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи: Малиновський районний відділ Головного управління державної міграційної служби в Одеській області України в Одеській області про усунення перешкод в користуванні власністю. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що їй на підставі свідоцтва про право власності від 06.05.1993 року належить 1/2 частина житлового будинку за адресою: м. Одеса, [ADDRESS]. Відповідач не мешкає у будинку з червня 1998 року. Після добровільного виселення відповідач вселитися на спірну жилу площу не намагався, комунальні послуги за будинок не сплачує. Оскільки на теперішній час реєстрація відповідача існує формально та тільки створює зайві турботи щодо сплати комунальних послуг у більшому ніж потрібно розмірі, позивачка вимушена звернутися з наступним позовом до суду. Представник позивачки в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив суд розглянути справу за його відсутності. Представник третьої особи - Малиновський РВ Головного управління державної міграційної служби в Одеській області в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] обґрунтований та підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 1/2 частина будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 06.05.1993 року, виданого державним нотаріусом П'ятої Одеської державної нотаріальної контори, яке зареєстровано в реєстрі за №3-с-42-3. Дане свідоцтво зареєстровано в ОМБТІ та РОН від 23.06.1993 року №24046 стр. 6 кн. 235 р3-с-423. Як вбачається з довідки (витягу з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) №1453 виданої на ім'я [PERSON], [INFO], яка постійно мешкає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] особовий рахунок відкритий на [PERSON] разом з нею зареєстровані 5 осіб: [PERSON] - дочка, [INFO], з 15.05.1987 року; [PERSON] - зять, [INFO], з 16.11.2007 року; [PERSON] - син 2-ої дочки, [INFO], з 12.06.1998 року та [PERSON] - онук, [INFO], з 25.06.2010 року. З акту від 07.10.2014 року вбачається, що обстеживши будинок [ADDRESS] в м. Одесі встановлено, що за даною адресою зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Фактично у даному будинку мешкають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Особистих речей [PERSON] у будинку не має. Перешкоди в його проживанні ніхто з проживаючих не чинив. Замки у вхідних дверях не мінялись з моменту вселення у будинок. Як вбачається з відповіді Одеської дирекції Поштамп - Центр поштового зв'язку № 1 № 12/64-ЮК від 17.02.2015 року на ім'я [PERSON] за адресою: 65098, [ADDRESS], за період з 01.01.2014 року по 11.02.2015 року реєстрована кореспонденція в надходженні та видачі не значиться. Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч.ч.1-2 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. З вищенаведеної норми Закону випливає, що рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.

Outcome: approved