Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Позов обґрунтовано тим, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу квартири, який укладений 08.04.2019 між нею та її колишнім чоловіком [PERSON] (відповідачем), належить квартира [ADDRESS] . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 29.03.2018 року шлюб між ними розірваний. Відповідач тільки зареєстрований в належній позивачці квартирі, проте з 2019 року за адресою реєстрації не проживає, оскільки створив нову сім`ю та переїхав проживати до своєї нової дружини в с. Верчани Сгрийського району Львівської області. Факт непроживання відповідача більше одного року за адресою реєстрації підтверджується його поясненнями, викладеними в рішенні Івано-Франківського міського суду від 05.05.2021 в цивільній справі №344/2507/21 про припинення стягнення аліментів. Відповідач не являється членом її сім`ї, тому позивачка вважає, що його реєстрація порушує її право на володіння, користування та розпорядження належним їй майном. На неодноразові прохання позивачки знятись з реєстрації відповідач не зважає, і добровільно виписатись відмовляється, тому вона змушена звертатись за захистом своїх законних прав та інтересів до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові, суду додатково пояснив, що факт непроживання відповідача за адресою реєстрації понад один рік не заперечується відповідачем, а відтак є доведеним. Також зазначив, що спір не стосується втрати права на житло неповнолітньою особою, а відтак вважає безпідставним клопотання про залучення до справи в якості третьої особи органу опіки та піклування. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечила, наполягала на залученні до справи третьої особи - органу опіки та піклування, оскільки справа стосується, в тому числі, житлових прав неповнолітньої особи. Обґрунтовуючи свою позицію зокрема зазначила, що в сторін є неповнолітній син [PERSON] , який проживає з батьком в с. Верчани, Стрийського району Львівської області. І батько і син проживають там без реєстрації місця проживання. Зазначений факт підтверджується рішенням Івано-Франківського міського суду від 05.05.2021 в цивільній справі №344/2507/21 про припинення стягнення аліментів. Також зазначені обставини підтверджуються доданими до справи довідками. Окрім того зазначила, що договір купівлі продажу квартири між сторонами був фіктивним, і за цим договором не відбулася передача коштів. При цьому, при укладенні договору купівлі-продажу були порушені права неповнолітньої дитини, так як на укладення договору не надано згоди органу опіки і піклування. Відповідач має намір захищати свої майнові права на житло та права малолітньої дитини шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Також слід враховувати, що відповідач інтересу до житла не втратив, і не проживає за адресою реєстрації тільки тому, що позивачка перешкоджає в цьому (змінила замки). З наведених підстав, просить у задоволенні позову відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу квартири, який укладений 08.04.2019 між нею, та її колишнім чоловіком [PERSON] (відповідачем) належить квартира [ADDRESS] (а.с.8). Суд зазначає, що з урахуванням предмету позову в цій справі, та презумпції правомірності правочину, суд не надає зазначеній угоді правової оцінки, а тому позиція представника відповідача в цій частині не заслуговує уваги. Згідно з будинковою книжкою в зазначеній квартирі зареєстрований відповідач (а.с.6-7). Також судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с.49). Судом протокольно відмовлено представнику відповідача в залученні до участі в справі в якості третьої особи орган опіки та піклування. З підстав відмови суд зазначає, що за змістом ч. 4 ст. 19 СК України участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, є обов`язковою зокрема при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Предмет спору в цій справі безпосередньо не стосується житлових прав неповнолітньої особи, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання. Проте судом також встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 05.05.2021 в цивільній справі №344/2507/21, припинено з 17.02.2021 року стягнення аліментів з [PERSON] , на користь [PERSON] , [INFO] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000 грн. щомісячно з 10.07.2018 до досягнення дитиною повноліття, які проводяться відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.09.2018року у цивільній справі №344/10188/18, провадження №2/344/3568/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Також в зазначеному рішенні судом встановлено, що неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] проживає разом із своїм батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який, як вказує позивач, перебуває з 12.03.2020 на його утриманні. Відповідно до довідки виконавчого комітету Стрийської місткої ради № 968 від 08.12.2021, батько з дитиною проживають разом без реєстрації по [ADDRESS] (а.с.52). Також зазначена інформація міститься в характеристиці на [PERSON] , яка видана старостою сіл Підгірці, Верчани, Комарів, Ярушичі, Ходовичі, Піщани, Стриганці Стрийської міської ради Львівської області (а.с.53). Суд зважає на те, що матеріали справи не містять даних про те, що в дитини наявна будь-яка адреса реєстрації, а також не містять інформації, що а батько (відповідач) має у власності інше придатне житлове приміщення. За таких умов, суд запобігаючи можливості будь-якого порушення житлових прав дитини, зазначає наступне. Неповнолітній син позивачки та відповідача - [PERSON] , [INFO] , на час розгляду справи має 13 років. За змістом ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. З урахуванням того, що дитина фактично проживає з батьком (відповідачем), а останній зареєстрований в житлі позивачки (матері дитини), а також з урахуванням того, що судом не встановлено, що відповідач забезпечений іншим придатним житловим приміщення в якому може здійснити реєстрацію дитини, суд приходить до висновку, що збереження права на проживання відповідача (батька) в квартирі [ADDRESS] , є похідним та пов`язаним при забезпеченні права дитини на житло, яке закріплено за дитиною в ч. 3 ст. 29 ЦК України (місце проживання одного з батьків). Також суд, мотивуючи відмову у задоволенні позову зазначає, що при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення (подібний висновок наведений в постанові від 09.12.2020 ВС/КЦС справа № 209/2642/18). Представник відповідача посилається на те, що відповідачу чиняться перешкоди в користуванні житлом. При цьому, стороною позивача не доведено зворотного. Таким чином суд вважає, що стороною позивача також не доведено, що відповідач відсутній за адресою реєстрації без поважних на те причин. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому, з урахуванням зазначено, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed