Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

Позивачка в позові вказує, що з відповідачем проживала без реєстрації шлюбу з 2016 року. 16.05.2018 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітету Люлинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області. Від сумісного проживання мають дочку [PERSON], [INFO], запис про народження дитини складено за вказівкою матері на підставі ч.1 ст.135 СК України. Крім того, [INFO] у них народився син-[PERSON]. Спільне сімейне життя не склалось, фактично разом не проживають. Діти проживають разом з нею та усі обов'язки по вихованню та утриманню дітей вона несе сама. Враховуючи, що вона ніде не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за сином [PERSON] до досягнення ним трьох років, тому у відповідності до вимог ч.2 ст. 84 СК України звернулась в суд з даним позовом. В підготовче засідання позивачка не з'явилась, проте в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у підготовче засідання також не з'явився, проте в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за його відсутності позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. В зв'язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 10.05.2018 року виконавчим комітетом Люлинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області, актовий запис №1. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 05.05.2018 року виконкомом Люлинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя не склалось, фактично разом не проживають. Син проживає разом з позивачкою та усі обов'язки по вихованню та утриманню сина вона несе сама. Факт проживання дитини з матір'ю підтверджується довідкою №619 від 05.12.2018 року виконкому Люлинецької сільської ради Калинівського району Вінницької області. Її матеріальне становище вкрай важке. Статтею 48 Конституції України передбачено, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до частини дртугої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При цьому частиною шостою статті 84 СК України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до частини першої статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Як вбачається з позовної заяви, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі. Згідно з частиною другою статті 80 СК України розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. Крім того, відповідно до ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. (за ставкою встановленою законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подана до суду) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 500 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved