Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] , в якій зареєстровані проживаючими: [PERSON] , як співвласник та [PERSON] її син. Зазначає, що у 2008 році відповідач залишив місце реєстрації та проживання в м. Суми і на теперішній час постійно проживає в Російській Федерації, має свою сім`ю, особистих речей відповідач в належній їй з чоловіком квартирі не залишив. Факт реєстрації проживання відповідача в належній їй квартирі утворює перешкоди в її користуванні позивачем, а саме перешкоди в отриманні соціальних пільг, субсидій, можливий опис майна за позовами до відповідача та таке інше. Відповідач не може зняти себе з обліку за місцем реєстрації, оскільки не має можливості виїхати в м. Суми. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати відповідача [PERSON] , таким, що втратив право користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS] Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09 грудня 2019 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 20 лютого 2020 року о 09 год. 00 хв. 20 лютого 2020 року в судове засідання сторони не з`явилися, від позивачки та третьої особи [PERSON] надійшли письмові заяви, в яких просять слухати справу в їх відсутність, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Від відповідача надійшла нотаріально посвідчена заява, згідно якої позовні вимоги визнає у повному обсязі. Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби України в Сумській області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи сповіщені судом належним чином. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Під час судового розгляду встановлено, що позивачка [PERSON] є співвласницею з третьою особою [PERSON] , з яким перебуває у шлюбі з 04 травня 1979 року (а.с. 10) квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 24 травня 1995 року (а.с. 9). З довідки Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради №14.03-08/45196 від 13 вересня 2019 року, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (заявник), [INFO] , та [PERSON] (син), [INFO] (а.с. 11). Відповідно до заяви від 31 жовтня 2019 року, яка посвідчена тимчасово в.о. нотаріуса м. Москви Мікадзе М.Р. - Камишною Т.О. , [PERSON] повністю визнає позов [PERSON] до нього про усунення перешкод в користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] . Просить справу слухати без його участі (а.с. 12). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт не проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Суми понад один рік без поважних причин визнано відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За чинним житловим законодавством обов`язковою умовою виникнення права користування житлом членами сім`ї його власника є спільне проживання членів сім`ї з власником. Таким чином встановлено, що відповідач понад один рік не мешкає у спірній квартирі без поважних причин, відсутні переконливі докази, які б підтвердили поважність причин не проживання і були б підставою для продовження цього строку непроживання в спірному житлі. Доказів, які б свідчили про наявність домовленості між сторонами про тимчасове проживання відповідача за іншою адресою та збереження у цей час за ним права користування житлом, суду не надано. Суд, вважає, що право позивачки на вільне користування та розпорядження належним їй житлом порушується та підлягає захисту. Під час судового розгляду не було встановлено обставин того, що позивачка чинить відповідачу перешкоди в користуванні зазначеним житлом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved