Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], в подальшому уточнивши його, та просить визнати її факт проживання однією сім'єю з [PERSON] з січня місяця 2002 року до 30 липня 2005 року; припинити право власності [PERSON] на земельні ділянки за адресою: с. Діброва Васильківського району Київської області: площею 0, 25 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0015; площею 0, 25 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0022; площею 0, 25 га, кадастровий номер 3221482101:03:007:0023; визнати право спільної сумісної власності на наступне майно: земельну ділянку за адресою: м. Київ, вул. Корчуватська, 12, яка придбана за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 14 серпня 2008 року; житловий будинок за адресою: м. Київ. вул. Корчуватська, 12. який придбаний за договором купівлі-продажу житлового будинку від 14 серпня 2008 року, земельні ділянки за адресою: с. Діброва Васильківського району Київської області: площею 0, 25 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0015; площею 0, 25 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0022; площею 0, 25 га, кадастровий номер 3221482101:03:007:0023; квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та придбана за договором купівлі-продажу від 13 вересня 2011 року; виділити їй із спільної сумісної власності 1/2 частку майна, визнавши за нею право власності на вищевказане майно; виділити [PERSON] із спільної сумісної власності 1/2 частку майна, визнавши за ним право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та придбана за договором купівлі-продажу від 13 вересня 2011 року. [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги тим, що з 2002 року вона з [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. 30 липня 2005 року між ними був укладений шлюб. Під час шлюбу сторонами було придбано земельну ділянку з будинком за адресою: м. Київ, вул. Корчуватська, 12, та квартиру за адресою: [ADDRESS]. Також позивачка вказує, що 29 вересня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] отримав грошову суму у розмірі 950\~000, 00 грн. для придбання земельних ділянок за адресою: с. Діброва Васильківського району Київської області: площею 0, 25 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0015; площею 0, 25 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0022; площею 0, 25 га, кадастровий номер 3221482101:03:007:0023. Право власності на вказані ділянки були оформлені на імя [PERSON], однак останній мав намір в подальшому переоформити право власності на [PERSON] Тому, позивачка вважає, що вищевказане майно та земельні ділянки є спільною сумісною власністю подружжя. Оскільки на даний час шлюбні відносини між позивачкою та [PERSON] припинені, вона просить визнати вищевказане майно спільною сумісною власністю та виділити їй 1/2 частку майна, визнавши право власності на нього. Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав, та не заперечував проти їх задоволення. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, повно і всебічно зясувавши обставини справи, вислухавши думки сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 2002 року [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. 30 липня 2005 року між сторонами був зареєстрований шлюб у м. Бельц Республіки Молдова, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії CS-V №0385016. Під час шлюбу подружжям за спільні кошти було придбано земельну ділянку з будинком за адресою: м. Київ, вул. Корчуватська, 12, згідно договору купівлі-продажу від 14 серпня 2008 року, та квартиру за адресою: [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 13 вересня 2011 року. Також судом встановлено, що 29 вересня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого [PERSON] отримав грошову суму у розмірі 950\~000, 00 грн. для придбання земельних ділянок за адресою: с. Діброва Васильківського району Київської області: площею 0, 25 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0015; площею 0, 25 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0022; площею 0, 25 га, кадастровий номер 3221482101:03:007:0023. Право власності на вказані ділянки були оформлені на імя [PERSON], однак останній мав намір в подальшому переоформити право власності на [PERSON], що не заперечував представник відповідачів у судовому засіданні. Тому, суд вважає обґрунтованою вимогу позивачки в частині припинення права власності [PERSON] на вищевказані земельні ділянки. Також у судовому засіданні встановлено, що на даний час [PERSON] та [PERSON] не проживають разом та не ведуть спільного господарства, однак шлюб між ними не був розірваний. Відповідно до ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. Згідно п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Тому, суд вважає за можливе визнати факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу з січня місяця 2002 року до 30 липня 2005 року та визнати спільною сумісною власністю подружжя наступне майно: земельну ділянку за адресою: м. Київ, вул. Корчуватська, 12; житловий будинок за адресою: м. Київ. вул. Корчуватська, 12, земельні ділянки за адресою: с. Діброва Васильківського району Київської області: площею 0, 25 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0015; площею 0, 25 га, кадастровий номер 3221482100:03:007:0022; площею 0, 25 га, кадастровий номер 3221482101:03:007:0023; квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Крім того, суд вважає обґрунтованою вимогу позивачки в частині виділення їй із спільної сумісної власності 1/2 частку вищевказаного майна, визнавши за нею право власності на нього, оскільки це не суперечить вимогам ст. 69 СК України. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved