Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, уточнивши який, просить зобовязати Біляївську районну державну адміністрацію Одеської області надати їй земельну частку (пай) у розмірі 5,26 в умовних кадастрових гектарах. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 16.05.2008 року було встановлено факт прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 21.06.1995 року та визнано за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері, право власності на земельну ділянку площею 5,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості), що знаходиться на землях колишнього КСП ім. Котовського Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, без зміни цільового призначення, що належала їй відповідно до сертифікату №0573029, виданого 06.06.2000 року, зареєстрованого 12.06.2007 року за №640. У теперішній час вона не може реалізувати своє право на користування вказаною земельною ділянкою, так як земельна ділянка не виділена в натурі. ТОВ АФ «Августівка» користується її земельною ділянкою, а тому вона змушена звернутись з даним позовом до суду для захисту свого права власності. Позивачка в судове засідання не зявилась, але від її представника до суду надійшла заява, в якій він вказав, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути у його відсутність та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Представники відповідачів ТОВ АФ «Августівка», Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, Біляївської районної державної адміністрації Одеської області в судове засідання повторно не зявились, хоча були повідомлені належним чином про день слухання справи, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток, а тому враховуючи заяву представника позивачки, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мати позивачки була членом КПС ім. Котовського Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області та згідно списку громадян-пенсіонерів КПС ім. Котовського була у списках на отримання земельного сертифікату за №222 (а.с.8-9). 21.06.1995 року [PERSON] померла. 06.06.2000 року Біляївською районною державною адміністрацією на імя [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) № 0573029 на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КПС ім. Котовського, розміром 5,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано 12.06.2007 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №640 (а.с.12). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 16.05.2008 року було встановлено факт прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 21.06.1995 року та визнано за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері, право власності на земельну ділянку площею 5,26 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі (на місцевості), що знаходиться на землях колишнього КСП ім. Котовського Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області, без зміни цільового призначення, що належала їй відповідно до сертифікату №0573029, виданого 06.06.2000 року, зареєстрованого 12.06.2007 року за №640 (а.с.11). Зі змісту вказаного судового рішення вбачається, що АФ «Августівка» є правонаступником КСП ім. Котовського. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З приводу виділення в натурі (на місцевості) належної їй земельної ділянки позивачка звернулась з відповідною заявою до Біляївської районної державної адміністрації Одеської області, Управління Держгеокадастру у Біляївському районі Одеської області та Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області. З листа Управління Держгеокадастру у Біляївському районі Одеської області від 01.07.2016 року вбачається, що Управління не має можливості визначити межі земельної ділянки, яка розташована на території колишнього КПС ім. Котовського (АФ «Августівка») Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області (за межами населеного пункту), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) №05730296 від 06.06.2000 року, розміром 5,26 в умовних кадастрових гектарах без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Для вирішення вказаного питання позивачці рекомендовано звернутись до КПС ім. Котовського (АФ «Августівка») Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області (а.с.10). Рішенням Августівської сільської ради Біляївського району Одеської області №154/Р-ХV-VІІ від 25.10.2016 року позивачці відмовлено у виділенні земельної частки (паю) площею 5,26 га в натурі (на місцевості), так як дана категорія земель знаходиться за межами населеного пункту та віднесена до земель державної власності, розпорядження ними проводить Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи, які передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб. Листом 26.01.2017 року Августівська сільська рада Біляївського району Одеської області повното повідомила позивачку, що сільська рада не наділена повноваженнями щодо виділу в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам за межами населених пунктів, тож з цього приводу їй було рекомендовано звернутись до Біляївської районної державної адміністрації Одеської області. Відповіді від Біляївської районної державної адміністрації Одеської області позивачці не надійшло. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі на місцевості земельних ділянок власниками земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), крім іншого, є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Частинами 1, 2 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі на місцевості земельних ділянок власниками земельних часток (паїв)» передбачено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про порядок виділення в натурі на місцевості земельних ділянок власниками земельних часток (паїв)» встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Згідно ч.\~1\~ст.\~81\~ЗК України\~громадяни України\~набувають права\~власності на\~земельні ділянки\~на підставі: а)\~придбання за\~договором купівлі-продажу,\~ренти,\~дарування,\~міни,\~іншими цивільно-правовими\~угодами; б)\~безоплатної передачі\~із земель\~державної і\~комунальної власності; в)\~приватизації земельних\~ділянок,\~що були\~раніше надані\~їм у\~користування; г)\~прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). За змістом пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі на місцевості земельних ділянок власниками земельних часток (паїв)» визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв). Так, сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок і видачі документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету; сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо; надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в порядку, визначеному цим Законом; оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту видачі державних актів на право власності на земельну ділянку; приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв). Сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів. Згідно ст. 38 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцеві державні адміністрації забезпечують додержання прав і свобод громадян. Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним. Статтею 1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Враховуючи те, що судовим рішенням за позивачкою визнано право власності на земельну частку (пай), а відповідач ігнорує її вимоги щодо виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості), а тому суд приходить до висновку, що позивачка має право на виділення належної їй земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Outcome: approved