Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з відповідним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користування власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 30 вересня 2015 року № [NUMBER] вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] був зареєстрований за вказаним місцем проживання, як син, але в червні 1987 року був зарахований до Горківського зенитно-ракетного навчального закладу та після його закінчення залишився проживати в м. Горький та з того часу до м. Харкова не приїжджав. На теперішні час відповідач постійно проживає у м. Нижній Новгород, у зв'язку з чим позивач просить суд усунути перешкоди у користування власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачка до судового засідання надала заяву про слухання справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явився,надав нотаріально посвідчену заяву про слухання справи за його відсутністю проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані письмові матеріали справи , оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, не суперечать закону та підлягають задоволенню. До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 30 вересня 2015 року № [NUMBER] [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. (а.с. 4-5). З довідки обеднання співвласників багатоквартирного будинку «Домобудівельник -1» вбачається, що [PERSON] зареєстрований у квартири [ADDRESS], як син позивача (а. с. 6). Стаття 319 ЦК України встановлює, що власник володіє користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідач у спірній квартирі не проживає з 1987 року, ніяких обставин про поважність причин відсутності відповідача судом не встановлено, що у відповідності з ч. 2 ст. 405 ЦК України є підставою для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Суд, розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно, неупереджено, в межах заявлених вимог, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Outcome: approved