Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про скасування усиновлення та внесення змін в актовий запис про народження дитини , в редакції уточненої позовної заяви від 30.03.2020 року (т. 1 ас. 226-231), в обгрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що на підставі рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2016 року була оголошена усиновлювачем малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . На підставі вищевказаного рішення суду Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області були внесені відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] № 298 від 25 березня 2016 року, а зокрема матір`ю дитини замість [PERSON] вказано - [PERSON] , змінено прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON] , ім`я дитини з [PERSON] на [PERSON] , по батькові дитини з [PERSON] на [PERSON] , змінено дату народження дитини з 01 березня 2016 року на [INFO] , змінено місце народження дитини з міста Павлоград на місто Дніпропетровськ, при цьому у виданому свідоцтві про народження дитини в графі «батько» позивачка таким записала « [PERSON] », який є її рідним батьком. Позивачка зазначала, що з моменту народження усиновлена нею дитина мала низку захворювань, відповідно до виписки з історії хвороби № 2696, виданої інфекційно - боксированим відділенням обласної дитячої клінічної лікарні м. Дніпропетровська, а зокрема наслідки перінатального ураження ЦНС, ранній відновлювальний період, синдром рухових розладів, синдром апное, атопічний дерматит, пупкова грижа, функціонувальне ООО, при цьому про стан здоров`я дитини при усиновленні позивачка була повідомлена. Разом з тим, враховуючи вік дитини виявити наявність психічних захворювань в такому ранньому віці було неможливо. На протязі трьох років було проведено низку медичних обстежень, лікування дитини проводилось медикаментозно в стаціонарах лікувальних закладів, однак вже в ранньому віці у дитини спостерігалась затримка в психо - моторному розвитку. Маючи освіту лікаря та працюючи лікарем - ендокринологом позивачка прикладала максимум зусиль для лікування дитини та на протязі трьох років вдалося вилікувати рухові розлади дитини, але розумові здібності не відновлювались, дитина не розмовляла, відставала у своєму розвитку, що змусило позивачку звернутися до спеціалістів з психіатрії. Згідно з висновком лікарсько - консультативної комісії Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні від 04.12.2019 року № 225 малолітньому [PERSON] встановлено наступний діагноз: важка розумова відсталість з порушенням поведінки F72.1, виражені та значно виражені порушення 3 - 4 ступеня психічних функцій, обмеження життєдіяльності 3 - 4 ступеня по категоріям: здатність до самообслуговування, орієнтування, здатність до спілкування, контроль за своєю поведінкою, здатність до навчання, трудова діяльність. Дитина інвалід підгрупи «А», потребує постійного стороннього догляду, підпадає під дію наказу № 454/471/516 від 08.11.2001 року розділ 10 пункт 3 п. п. 3.2, яким, в свою чергу (наказом), передбачається розумова відсталість тяжкого ступеню. Відтак, дитина має тяжку психічну невиліковну хворобу, про що позивачка не знала і не могла знати на час усиновлення, з огляду на що, посилаючись на ст. ст. 238 - 241 СК України просить скасувати усиновлення нею малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , здійснене на підставі рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2016 року в цивільній справі № 198/357/16-ц; внести в актовий запис про народження [PERSON] № 298 від 25 березня 2016 року наступні зміни: змінити прізвище, ім`я та по батькові дитини на [PERSON] , змінити дату народження дитини на [INFO] ; змінити місце народження дитини з м. Дніпропетровськ на м. Павлоград; записати матір`ю дитини [PERSON] , а батьком [PERSON] , запис про якого зроблено за вказівкою матері [PERSON] ; передати малолітнього [PERSON] під опіку органу опіки та піклування Юр`ївської селищної ради Юр`ївського району Дніпропетровської області. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник останньої адвокат Микицюра Н.М. (т. 1 ас. 146-147) заявлені позовні вимоги повністю підтримали, судові витрати по справі просили залишити за позивачкою. Представник відповідача органу опіки та піклування Юр`ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Довгопол С.В. та представник відповідача органу опіки та піклування Юр`ївської селищної ради Юр`ївського району Дніпропетровської області Рибалко С.С. в судовому засіданні позовні вимоги повністю визнали, підтримавши, кожен окремо, надані висновки про можливість скасування усиновлення позивачкою малолітнього [PERSON] . Представник третьої особи служби у справах дітей Юр`ївської райдержадміністрації Дніпроропетровської області Стаценко О.В. в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, вважала за можливе скасувати усиновлення дитини. Третя особа по справі відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та м. Павлограду Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, заперечень проти позову не надали, вказавши, що повністю покладаються на рішення суду (т. 2 ас. 39). Присутні в судовому засіданні учасники справи не заперечували проти розгляду такої у відсутності третьої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та м. Павлограду Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). В ході розгляду справи судом вчинено наступні процесуальні дії: -23.12.2019 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд справи за правилами загального позовного провадження, залучення до участі у справі третьої особи (т. 1 ас. 122-125); -20.01.2020 року постановлено ухвали про відкладення підготовчого засідання, про виклик свідків, проведення розгляду цивільної справи в закритому судовому засіданні (т. 1 ас. 154-161); -20.02.2020 року постановлено ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження (т. 1 ас. 184); - 20.03.2020 року постановлені ухвали про відкладення підготовчого засідання, про приєднання до матеріалів справи письмових доказів (т. 1 ас. 214-217); - 02.04.2020 року постановлені ухвали про залучення до участі у справі співвідповідача, про приєднання до матеріалів справи письмових доказів (т. 1 ас. 260-264); - 21.04.2020 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, призначення справи до судового розгляду по суті (т. 2 ас. 26-28). Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] та її представника адвоката Микицюра Н.М., представників відповідачів по справі [PERSON] та [PERSON] , представника третьої особи Стаценко О.В., свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав: - в судовому засіданні встановлено, що відповідно до рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2016 року позивачка [PERSON] оголошена усиновлювачем малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, при цьому суд зобов`язав Павлоградський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (раніше - відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області) внести в актовий запис про народження [PERSON] № 298 від 25 березня 2016 року наступні зміни: вказати (записати) [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, гр. України, яка проживає за адресою [ADDRESS] матір`ю усиновленої дитини [PERSON] , [INFO] ; у відомостях про батька дитини - вказати «відсутні»; змінити усиновленому прізвище з « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] »; змінити ім`я дитини з « [PERSON] » на ім`я дитини « [PERSON] »; змінити по-батькові дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] »; змінити дату народження дитини з « [INFO] » на « [INFO] »; змінити місце народження дитини з «м. Павлоград» на « [ADDRESS] » (т. 1 ас. 16-24). На виконання вищевказаного рішення суду Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 01 липня 2016 року видано свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] ( т . 1 ас.26). В судовому засіданні позивачка пояснила, що на час усиновлення нею малолітньої дитини вона була обізнана про стан здоров`я останньої, при цьому згідно виписки з історії хвороби № 2696 , виданої обласною дитячою клінічною лікарнею м. Дніпропетровська, де малолітній [PERSON] перебував в інфекційно - боксированому відділенні з 05.04.2016 року по 11.04.2016 року, останньому встановлені наступні клінічні діагнози: наслідки перінатального ураження ЦНС, ранній відновлювальний період, синдром рухових розладів, синдром апное. Атопічний дерматит. Функціонувальне ООО. Пупкова грижа (т. 1 ас. 25). Маючи спеціальність лікаря та працюючи лікарем - ендокринологом позивачка , ознайомившись з даними вищевказаними діагнозами, встановленими дитині, вирішила таку усиновити з наміром вилікувати в подальшому дитину, оскільки вказані захворювання вона як лікар вважає виліковними. Після усиновлення дитини позивачка докладала всі можливі зусилля для лікування дитини, неодноразово знаходилася з останньою на стаціонарному лікуванні, при цьому досягла значних успіхів у поліпшенні здоров`я дитини, подолавши , в тому числі, рухові розлади, якими така страждала. Разом з тим, оскільки у дитини вже в ранньому віці спостерігалась затримка в психо - моторному розвитку дане змусило позивачку звернутись до спеціалістів в області психіатрії. Згідно з висновком лікарсько - консультативної комісії Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні від 04.12.2019 року № 225 малолітньому [PERSON] встановлено наступний діагноз: важка розумова відсталість з порушенням поведінки F72.1, виражені та значно виражені порушення 3 - 4 ступеня психічних функцій, обмеження життєдіяльності 3 - 4 ступеня по категоріям: здатність до самообслуговування, орієнтування, здатність до спілкування, контроль за своєю поведінкою, здатність до навчання, трудова діяльність. Дитина інвалід підгрупи «А», потребує постійного стороннього догляду, підпадає під дію наказу № 454/471/516 від 08.11.2001 року розділ 10 пункт 3 п. п. 3.2, яким в свою чергу (наказом), передбачається розумова відсталість тяжкого ступеню (т. 1 ас. 14, ас. 28-33). Відтак, про вказаний діагноз позивачці достеменно стало відомо в грудні 2019 року, з огляду на що про наявність останнього під час усиновлення дитини позивачка не знала та не могла знати. Наразі малолітній [PERSON] після встановлення йому зазначеного діагнозу перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря Юр`ївської АЗПСМ та лікаря - психіатра КЗ «Юр`ївська ЦРЛ» ДОР, про що свідчать наявні в матеріалах справи відповідні довідки КЗ «Юр`ївська ЦРЛ» ДОР (т.1 ас. 177-178). Окрім того, позивачка зазначала, що дитина, досягши чотирирічного віку не розуміє зверненої до неї мови, не відрізняє таких понять як «добре» та «погано», не здатна самостійно користуватися горщиком для справляння природних потреб, постійно гризе майже всі предмети, які потрапляють до рук, в тому числі проводи, що може становити загрозу для здоров`я та життя самої дитини, б`є себе іграшками, інколи до синців. Вказані обставини підтвердила в судовому засіданні і свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивачки та активно допомагає доньці у вихованні дитини. В судовому засіданні свідок [PERSON] , що працює лікарем - психіатром комунального закладу «Юр`ївська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради пояснив, що встановити наявність психічних розладів у дитини в ранньому віці, якщо вони яскраво не виражені, досить складно, при цьому точно діагностувати певні розлади можливо у дитини віком близько 12 років. З висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини, виконаного станом на 25.04.2016 року, з яким , в свою чергу, при усиновленні дитини була ознайомлена позивачка та який приймався до уваги судом при ухваленні рішення про усиновлення малолітнього [PERSON] позивачкою [PERSON] вбачається, що висновок лікаря - психіатра щодо наявності у дитини будь - яких психічних захворювань відсутній (т. 1 ас. 72а). З висновку органу опіки та піклування Юр`ївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 12.03.2020 року № 06-10-365/0/63-20 вбачається, що дитину [PERSON] влаштовано у сім`ю усиновлювача [INFO] . Щороку протягом перших трьох років після усиновлення дитини служба у справах дітей Юр`ївської райдержадміністрації перевіряла умови проживання та виховання усиновленої дитини, при цьому порушення прав дитини при перевірці виявлені не були. На протязі трьох років хлопчик часто хворів, прояви розумової відсталості у дитини спонукали маму [PERSON] звернутися до спеціалістів з психіатрії та за результатами обстеження встановлено діагноз: важка розумова відсталість з порушенням поведінки. З огляду на дане, враховуючи, що дитина страждає недоумством, хворіє на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення орган опіки та піклування Юр`ївської райдержадміністрації вважав можливим скасувати усиновлення та внести відповідні зміни в актовий запис про народження [PERSON] , а також знаходив доцільним передати дитину на опікування органу опіки та піклування Юр`ївської селищної ради Юр`ївського району Дніпропетровської області (т. 1 ас. 195-198). Вказаний висновок представник Юр`ївської райдержадміністрації Довгопол С.В. повністю підтримала в судовому засіданні. Аналогічний за своїм змістом висновок надав і орган опіки та піклування Юр`ївської селищної ради Юр`ївського району Дніпропетровської області, на території якої мешкає дитина, який представник останніх [PERSON] повністю підтримав в судовому засіданні та пояснив, що в разі скасування усиновлення не заперечує проти передання дитини під опіку органу опіки та піклування Юр`ївської селищної ради для подальшого її влаштування до відповідних установ (т.2 ас. 21-22). Відповідно до ст. 240 СК України право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювач, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності з ч. 1 ст. 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 239 СК України у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами; у разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, - вона передається на опікування органові опіки та піклування. Відповідно до ч.2 ст. 239 СК України, у разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні біологічна мати малолітнього [PERSON] - [PERSON] відмовилася забрати дитину з пологового будинку, написавши про це відповідну заяву, та про що , в свою чергу, складено відповідний акт (т.1 ас. 205-206), при цьому згодом написала відповідну нотаріально посвідчену заяву про надання згоди на усиновлення своєї дитини будь- якими громадянами України та іноземними громадянами (т.1 ас. 207), відомості ж про батька дитини записані зі слів матері, а тому влаштування усиновленого [PERSON] в родини близьких родичів не можливе. На виконання вимог ст. 171, ч.5 ст. 239 СК України суд не заслуховував думку дитини, враховуючи наявний в останньої діагноз та вік. В силу ст. 241 СК України, після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. У відповідності з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», усиновлення може бути скасоване, якщо: воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновлювачем і дитиною незалежно від його волі склалися стосунки, які роблять неможливим виконання ним своїх батьківських обов`язків. Скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття, крім випадків, передбачених ч. 2, 3 ст. 238 СК України. Вказаною постановою також визначено, що основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров`я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні; поновлення у дієздатності батьків дитини, до яких він був дуже прив`язаний і не може забути про них після усиновлення, що негативно впливає на його емоційний стан, і т. п.» Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, стосунки між усиновлювачем і усиновленою дитиною, як правило, мають такий самий характер, як і стосунки в сім`ї, охоронювані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і такі стосунки, що виникають із законного і щирого усиновлення, можна вважати достатньою умовою для застосування до них таких самих гарантій захисту, які стаття 8 Конвенції передбачає стосовно сімейного життя (рішення у справі «Піні та інші проти Румунії» (Pini and Others v. Romania), заяви №78028/01 і № 78030/01, пункти 140 і 148, ECHR 2004-V). Статтею 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей від 27 листопада 2008 року, ратифікованої Верховною Радою України 15 лютого 2011 року встановлено, що усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Суд враховує, що між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків, оскільки дитина страждає психічною хворобою, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення, як вбачається з висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 25.04.2016 року лікар психіатр не оглядав малолітнього [PERSON] (т.1 ас.72а). Подальше перебування дитини у сім`ї усиновлювача суперечитиме інтересам дитини, оскільки потягне за собою подальше посилення напруження, конфліктів та формування дисфункціональної сімейної системи. Враховуючи бажання позивача про скасування усиновлення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. У разі скасування усиновлення дитина передається за бажанням батьків або інших родичів їм, а якщо це неможливо, вона передається на опікування органові опіки та піклування (частина третя статті 239 СК України). Відповідно до статті 4 Закону України від 13 січня 2005 р. № 2342-ГУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» (далі - Закон № 2342-ІУ) заходи соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа гарантуються, забезпечуються та охороняються державою. Державні соціальні стандарти для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа встановлюються незалежно від того, де така дитина або особа перебуває на утриманні та вихованні, на рівні, не меншому за встановлений прожитковий мінімум для осіб відповідного віку. Згідно зі статтею 11 Закону № 2342-ІУ органами опіки та піклування- є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Соціальний захист та захист прав дітей у межах своєї компетенції здійснюють районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчих органів міських, районних у містах, сільських, селищних рад. У разі встановлення факту відсутності батьківського піклування щодо дитини орган опіки та піклування зобов`язаний протягом одного дня забезпечити тимчасове влаштування такої дитини до вирішення питання про форму влаштування дитини. Тимчасове влаштування дитини в разі відсутності батьківського піклування здійснюється в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (стаття 29 Закону № 2342-ІУ). На підставі викладеного позовна заява підлягає до задоволення, при цьому, враховуючи волю позивачки про залишення судового збору за нею, суд знаходить можливим понесені позивачкою судові витрати по справі залишити за останньою.

Outcome: approved