Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 21 грудня 1985 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського виконавчого комітету був зроблений відповідний актовий запис № 151. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися через те, що мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки. На підставі чого в сім`ї відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони з відповідачем стали чужими людьми. Все це призвело до припинення шлюбних відносин з січня 2018 року. Позивачка в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, вважає що сім`ю зберегти не можливо, оскільки сімейно шлюбні стосунки з відповідачем припинено з грудня 2018 року, в зв`язку з чим заперечує проти надання строку на примирення, спір про поділ майна відсутній (а.с. 30). Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем свого проживання, в судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомив (а.с. 29). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку заочного провадження. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 грудня 1985 року, що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського виконавчого комітету, актовий запис № 151, дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане 21 грудня 1985 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського виконавчого комітету (а.с. 8). Спільне життя подружжя не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у зв`язку з чим сторони не можуть вести сумісне подружнє життя. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони січня 2018 року припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112\~СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., сплачений нею під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved