Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 24.09.2009 р. вона придбала квартиру [ADDRESS] . Право власності на квартиру було зареєстровано згідно рішення КП КОР «БЦ МБТІ» на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на вказану квартиру, постановою АК № 698056 від 03.04.2009 р. МВ ДВС БЦ МРУЮ було накладено арешт. Виконавчі провадження, у межах яких вони були накладені, знищені у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання. Арешт знято не було. Вказане обтяження перешкоджає реалізації квартири, чим порушує права позивачки як власника. Враховуючи те, що в інший спосіб, крім як за рішенням суду, позивачка позбавлена захисту своїх прав, як власника майна, вона просила суд припинити обтяження (арешт) квартири [ADDRESS] , накладене постановою міського відділу ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції АК № 698056 , 03.04.2009 р.; скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження спірного майна 8610208 від 03.04.2009 р. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач Білоцерківський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання свого представника не направив, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв по суті спору до суду не подавав. Враховуючи відсутність заперечень від відповідача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. За ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 24.09.2009 р. [PERSON] придбала з прилюдних торгів квартиру [ADDRESS] . Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності за [PERSON] зареєстроване 01.11.2009 р. на підставі свідоцтва про придбання майна з публічних торгів (зареєстровано в реєстрі за № 1-4318). У березні 2020 р. позивачці стало відомо, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про арешт квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер: 8610208 від 03.04.2009 р. здійснений Київською обласною філією ДП «Інформаційний центр» МЮУ на підставі постанови Міського відділу ДВС БЦ МРУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК № 698056 від 03.04.2009 р. 20.03.2020 року [PERSON] звернулася до відповідача із заявою про скасування накладеного арешту. 03.04.2020 р. відповідач листом повідомив позивачку про те, що на даний час відсутні підстави для вилучення обтяження майна, оскільки виконавчі провадження в межах яких вони були накладені, знищені у зв`язку із закінченням терміну їх зберігання (Лист № 61687 від 03.04.2020 р.). Судом встановлено, що на момент ухвалення рішення відомості у Державному реєстру іпотек щодо об`єкта нерухомого майна на спірну квартиру відсутні. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Арешти, які накладені органом виконавчої служби (третьою особою), перешкоджають позивачу розпорядитися майном (квартирою). Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з ч. 4. ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до п. 2 постанови пленуму ВССУ № 5 від 03.06.16 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Оскільки [PERSON] є правомочним власником квартири за адресою: [ADDRESS] , спірна постанова державного виконавця про накладення арешту порушує її права, тому позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ст.ст.1,36,37 Закону України «Про іпотеку, ст.51 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved