Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивувавала тим, що 12 червня 1998 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, від якого має двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між подружжям не склалося, внаслідок того, що подружжя перестало знаходити спільну мову з приводу ведення домашнього господарства, використання сімейного бюджету та виховання дітей. Останнім часом між ними все частіше почали виникати сварки, що негативно впливали як на психологічний стан позивачки так і на здоровя дітей. Це призвело до того, що подружжя мешкає окремо один від одного. Діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач у вихованні дітей ніякої участі не приймає, матеріальної допомоги на утримання їх не надає, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працює та отримує заробітну плату. Прохала судовим рішенням стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття, в розмірі 1/2 частини від усіх видів його доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину. У судовому засіданні позивачка надала уточнену позовну заяву, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей в розмірі по ? частини на кожну дитину та просить справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання неодноразово не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань про перенесення розгляду справи суду не надавав, тому суд вважає можливим розглянути справу за його відсутністю, при винесенні заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами в заочному провадженні та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, а саме: копію свідоцтва про одруження (а.с.6), відповідно до якого позивачка дійсно перебуває у шлюбі з відповідачем по справі, копії свідоцтв про народження дітей (а.с.7,9), з яких вбачається що батьком дітей вказано відповідача по справі, довідку про склад сімї (а.с.10), з якої вбачається, що діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючого на України з 27 вересня 1991 року, держава-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно положень ст. ст. 180-182 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, кошти на її утримання за рішенням суду присуджуються у частці від доходу відповідача, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved