Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в шлюбних стосунках з 06 вересня 2002 року. В шлюбі в них народилися дві доньки: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. В лютому 2017 року через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів та постійні суперечки, які закінчувалися особистими образами та свідками яких ставали діти, вони з чоловіком припинили сімейні стосунки і з зазначеного часу разом не проживають. Зазначаючи на тому, що їх сім'я розпалась остаточно і сімейні стосунки відновленню не підлягають, позивачка просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивачка, обгрунтовуючи свої вимоги викладеними в позовній заяві доводами, позов підтримала і суду пояснила, що протягом останніх п'яти-шести років їх сімейне життя з відповідачем значно ускладнилося у зв'язку з тим, що відповідач схиляє її і дітей до свого віросповідання, здійснює на них психологічний тиск, що призводить до виникнення між ними конфліктів, які негативно впливають як на її психологічний стан, так і на психологічний стан їх дітей. Зазначаючи на тому, що їх сім'я з відповідачем розпалась остаточно і що відновлювати стосунки з чоловіком вона категорично не бажає, оскільки це порушує її інтереси, позивачка просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати. Відповідач проти розірвання шлюбу заперечував, вважаючи, що шлюб між чоловіком і дружиною може укладатися лише один раз. При цьому аргументів позивачки щодо причини і часу припинення сімейних стосунків не спростовував і вважав, що їх відновлення можливе. Ухвалою суду від 14.11.2017 року за клопотанням відповідача, який висловив бажання зберегти сім'ю, сторонам було надано час на примирення, в зв'язку з чим провадження у справі було зупинено. Після поновлення судового розгляду сторони заявили, що примирення між ними не відбулося. Позивачка наполягала на розірванні шлюбу, заявивши, що жити з відповідачем однією сім'єю вона не бажає, а відповідач з тих же причин проти розірвання шлюбу заперечував, зазначаючи на тому, що віросповідання не дозволяє йому розривати шлюб. Інших причин, які б утримували його від розірвання шлюбу, не зазначив. Вислухавши позиції сторін та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06 вересня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 220 (арк.спр. 5). В шлюбі у сторін народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 4,6). Як підтверджено в судовому засіданні сторонами, їх сімейні стосунки припинені на початку лютого 2017року. З зазначеного часу вони разом не живуть, спільного господарства не ведуть, діти залишись жити разом з позивачкою. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Статтею 112 Сімейного Кодексу визначено, що підставою розірвання шлюбу є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх шлюбу. Як стверджувала в судовому засіданні позивачка, світогляд чоловіка, який сформувався під впливом його віросповідання і не сприймається нею, унеможливлює їх подальше спільне життя, оскільки це призводить до постійних непорозумінь і створення напружених стосунків, що негативно впливає як на її особисті інтереси, так і інтереси дітей. Відповідач поступитися своїми уподобаннями ради сім'ї не готовий. Відповідно до ст.24 Сімейного Кодексу, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і не може суперечити інтересам хоча б одного з них або інтересам дітей. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановлені судом фактичні стосунки, які склалися між подружжям, дають суду підстави для висновку про неможливість подальшого збереження шлюбу, з огляду на що позов підлягає задоволенню. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу, судом не встановлено. Спір майнового характеру чи з приводу виховання дитини сторонами не заявлений. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved