Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Хустського районного суду з даним позовом, посилаючись на те, що 27 січня 2011 року помер [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно 1/2 частина житлового будинку за адресою м. Хуст, вул. Сливова, 17, яка належала йому на праві приватної власності та 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0587 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за тою ж адресою. Зі спадкодавцем [PERSON] за адресою м. Хуст вул. Суворова, 17 вона проживала однією сімєю як дружина з чоловіком з серпня 1986 року і до дня його смерті. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, тримали будинок у належному стані, піклувалися та підтримували один одного морально. В останні роки життя [PERSON] важко хворів і, будучи інвалідом 3-ї групи, не міг обходитися без сторонньої допомоги, яку йому надавала позивака. Вона постійно піклувалася про нього, доглядала його, доставляла до медичних установ та забезпечувала лікування, а після смерті поховала [PERSON] Крім того, [PERSON] у 1995 році подарував їй 1/2 вказаного будинку, який потрібно було ремонтувати та тримати у справному стані, а так як стан його здоровя цього не дозволяв, все лягло на її плечі. До спливу шести місяців після його смерті вона подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини [PERSON], оскільки вважала, що має право на спадкування. При поданні зави у нотаріуса вона дізналася, що заяву про прийняття спадщини подала також [PERSON] - донька померлого [PERSON], як спадкоємиця першої черги. Вважає, що вона може отримати за рішенням суду право на спадкування після смерті [PERSON] разом з його донькою [PERSON], як спадкоємиця першої черги. Просить суд винести рішення, яким встановити факт її проживання з [PERSON]Ф однією сімєю з 1986 року, визнати її спадкоємцем [PERSON] четвертої черги та визнати за нею право на спадкування спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] разом із спадкоємцями першої черги його дітьми [PERSON] та [PERSON] Позивачка [PERSON]І та її представник [PERSON] у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, просили суд позов задоволити з мотивів, наведених у позовній заяві. Представник відповідачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог [PERSON], вважає, що позов, заявлений нею є безпідставним, а тому у задоволенні позовної заяви слід відмовити. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], суду ствердив, що [PERSON] та [PERSON] жили однією сімєю багато років. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] за адресою м. Хуст, вул. Суворова, 17 проживає більше 20 років. Вона зробила добудову до будинку, проводила ремонти будинку та інше. Про договір дарування йому невідомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивачка жила разом з [PERSON] Вона за ним доглядала біля 25 років. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду ствердив, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом більше 20 років. Вони разом щось там будували [PERSON] за ним дуже доглядала. Допитаний свідок [PERSON] суду пояснив, що вона працює лікарем фтізіатром. [PERSON] був дуже хворим і з ним приходила [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона ходила багато років до позивачки, яка жила з [PERSON] Вона знає позивачку біля 20 років. Вона постійно там проживала. [PERSON] потребував стороннього догляду. Вона підтверджує факт проживання позивачки та [PERSON] однією сімєю. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, представника відповідачки та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 27 січня 2011 року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ № 116632 від 28 січня 2011 року. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку № 17 по вул. Суворова у м. Хуст Закарпатської області та 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 0.0587 га для обслуговування вищевказаного житлового будинку та господарських будівель і споруд. Інша частина будинку та земельної ділянки згідно договору дарування від 15 грудня 1994 року, зареєстрованого у реєстраційній книзі № 23 за реєстровим № 4014 18 липня 1995 року та державного акту на право на земельну ділянку серії ЯД № 544659 від 07.04.2008 року належить позивачці [PERSON] Стаття 1264 ЦК України захищає права тих осіб, яких спадкодавець вважав членами своєї сім'ї і які проживали з ним впродовж достатньо тривалого часу (п'ять років), вели спільне господарство. Отже, встановлення факту спільного проживання має значення для захисту матеріальних інтересів осіб, які спільно проживають, оскільки вказаною статтею передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Судом достовірно встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю, як жінка та чоловік більше 20 років по 27.01.2011 року, тобто по день смерті [PERSON] за адресою: м. Хуст, вул. Суворова, 17 Закарпатської області. Вели спільне господарство, проводили поточні ремонти будинку, разом будували прибудову до будинку, відповідно мали спільний бюджет та були пов'язані спільним побутом. Дане підтверджується показами допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON]І та [PERSON] Як вбачається з дослідженої у судовому засіданні історії хвороби померлого [PERSON], він останні чотири роки до смерті 27.01.2011 року, хворів на туберкульоз легень. Допитаними в судовому засіданні свідками також підтверджено, що [PERSON] доглядала за [PERSON] через його хворобу. Частина друга статті 1259 ЦК України передбачає можливість фізичної особи, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Позивачка [PERSON], вважає, що вона як особа, яка протягом тривалого часу піклувалася про чоловіка, доставляла його до медичних установ та забезпечувала його лікування, доглядала його у звязку з поганим станом здоровя, викликаним важкою хворобою, надавала йому матеріальну, фізичну й моральну підтримку, може за рішенням суду одержати право на спадкування після його смерті разом з його доньками спадкоємцями першої черги. З такою думкою позивачки суд не погоджується, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно дослідженої в судовому засіданні спадкової справи № 18/2011 року заяву про прийняття спадщини за померлим [PERSON], крім позивачки, подала також його донька відповідачка [PERSON] З наявних у матеріалах цивільної справи та досліджених судом копій квитанцій про переказ грошей за 2007 2008 роки вбачається, що відповідачка [PERSON] матеріально утримувала батька [PERSON], переказуючи йому значні суми коштів у доларах США. Позивачкою не доведено суду та не надано жодного доказу про матеріальне утримання нею померлого [PERSON] Також [PERSON] не довела суду, що [PERSON] за життя був у безпорадному стані внаслідок чого потребував сторонньої допомоги. Факт безпорадного стану [PERSON] не знайшов свого підтвердження у ході розгляду справи, а навпаки судом встановлено, що [PERSON] будучи хворим на туберкульоз неодноразово лікувався стаціонарно та продовжував лікуватися амбулаторно, приходив, як стверджує свідок [PERSON], до тубдиспансеру. З огляду на встановлене, зважаючи на те, що позивачкою не доведено суду факту матеріального утримання нею [PERSON], з яким вона проживала разом та не доведено, що [PERSON], до дня його смерті - 27.01.2011 року перебував у безпорадному стані, внаслідок чого тривалий період вона ним опікувалася, суд вважає, що позов [PERSON] у цій частині задоволенню не підлягає. Що ж до вимог про встановлення факту її з [PERSON] проживання однією сімєю та визнання позивачки спадкоємцем четвертої черги, то такі є обґрунтованими, суду доведеними і у цій частині позов [PERSON] слід задоволити.

Outcome: dismissed