Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] , через свого представника - адвоката Глущенка О.С., звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом (у подальшому уточнений - редакція від 29.09.2020) до [PERSON] про розірвання договорів довічного утримання. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона має трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . У 2011 році помер її чоловік - [PERSON] , а вона є пенсіонеркою, особою похилого віку, яка потребує сторонньої допомоги. Також вказує, що у її власності були 79/100 частини будинку по [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,0294 з кадастровим номером 7110136400:02:077:0078 за адресою: [ADDRESS] . 79/100 частини будинку належали їй на підставі Договору дарування, посвідченого Другою Черкаською держнотконторою 16.10.1986 за № 2-5815. Свідоцтво про право власності видане ЖЕВ Черкаського міськвиконкому 02.10.1986. Земельна ділянка належала їй на підставі Свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого Реєстраційною службою Черкаського міського управління юстиції Черкаської області 27.05.2013. Разом з тим, 31.07.2013 вона уклала зі своїм сином [PERSON] договір довічного утримання, відповідно до якого передала у власність 79/100 частини будинку [ADDRESS] , взамін чого відповідач зобов`язався забезпечувати її утриманням та доглядом довічно. 31.07.2013 вона також уклала з відповідачем договір довічного утримання, відповідно до якого передала у власність земельну ділянку, площею 0,0294 га з кадастровим номером 7110136400:02:077:0078 за адресою: [ADDRESS] , взамін чого відповідач зобов`язався забезпечувати її утриманням та доглядом довічно. Відповідно до умов, що визначені у п. 3 цих договорів, відповідач зобов`язався довічно повністю утримувати її, забезпечувати харчуванням, доглядом, необхідною допомогою та у разі смерті - поховати. Крім того, пунктом 4 договорів щомісячна вартість матеріального забезпечення (харчування, догляд необхідна допомога) визначена сторонами у розмірі 400 (чотириста) гривень. Із розрахунку, що проведений представником позивачки, по кожному договору, станом на листопад 2019 року, сума матеріального забезпечення становить 1056 грн. 88 коп., а усього по двом договорам 2113 грн. 76 коп. У позовній заяві також зазначено, що вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням надавати їй матеріальну допомогу та піклуватись про неї, але відповідач від виконання своїх обов`язків, що визначені договорами ухиляється, посилається на зайнятість на роботі та відсутність коштів. Таким чином, позивачка просить розірвати договір довічного утримання, укладений 31.07.2013 між [PERSON] та [PERSON] , що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. і зареєстрований в реєстрі за № 4921, а також розірвати договір довічного утримання, укладений 31.07.2013 між [PERSON] та [PERSON] , що посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. і зареєстрований в реєстрі за № 4923. Крім того, судові витрати просить стягнути з відповідача. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2019, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/9300/19. Ухвалою суду від 02.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Крім того, залучено до участі у справі № 711/9300/19 в якості третьої особи без самостійних вимог - Приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк Аллу Олександрівну. Крім того, ухвалою суду від 12.05.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у загальному позовному провадженні. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - адвокат Глущенко О.С. підтримав уточнені позовні вимоги та просив задовольнити позов на підставі обгрунтування, які наведені у позовній заяві та з урахуванням доказів, що додані до нього. Додатково зазначив, що стороною відповідача не надано жодних доказів в обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог позивачки. Також просив стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати (судовий збір). У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, надавши до суду письмові пояснення по суті позову від 23.11.2019. зазначила, що з 2015 року її син [PERSON] не надає їй матеріальну допомогу, про неї не піклується, рідко спілкується, не підтримує її морально, фактично не виконує умов договорів довічного утримання. Більшу частину допомоги їй надає її старший син [PERSON] , а тому вона прийняла рішення розірвати договори довічного утримання для того, щоб усі її сини мали однакову частку у спадковому майні після її смерті. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзив на позов не подано. У судове засідання третя особа - Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. не з`явилася, надавши до суду письмову заяву від 20.07.2020 № 151/01-16 про розгляд справи без її участі. У вирішенні даної справи покладалася на розсуд суду. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивачка є його матір`ю, а відповідач - рідним братом. Про існування договорів довічного утримання між сторонами він дізнався у 2017 році. Його брат - [PERSON] не виконує умови вказаних вище договорів довічного утримання, у частині забезпечення матері харчуванням, доглядом, необхідною допомогою. Також зазначив, що його дружина готує відповідачці їжу і він їй її приносить та годує. Крім того, він часто навідує свою матір, допомагає по господарству та купує продукти за власний кошт. Як йому відомо, брат весною 2018 року поїхав на заробітки і восени того ж року повернувся, але ніякої допомоги матері не надавав. У розмові з братом той повідомив, що у нього немає коштів на утримання матері. Коли мати хворіла і була у лікарні, то відповідач навіть не приходив її навідати. До того ж, зазначив, що мати піклується про себе сама. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача [PERSON] , який повідомлявся у встановленому законом порядку про час, дату і місце судового засідання та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Заслухавши думку представника позивача, покази свідка, враховуючи думку позивачки та третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 31.07.2013 [PERSON] уклала зі своїм сином [PERSON] договір довічного утримання, відповідно до якого вона передала у власність [PERSON] належні їй на праві приватної власності 79/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці за кадастровим номером 7110136400:02:077:0078. Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. та зареєстрований у реєстрі за № 4921. Відповідно до умов зазначеного договору: [PERSON] зобов`язується довічно повністю утримувати [PERSON] , забезпечувати її харчуванням, доглядом, необхідною допомогою та в разі її смерті - поховати (п.3); щомісячна вартість матеріального забезпечення (харчування, догляду, необхідної допомоги) визначена сторонами у розмірі 400 гривень (п. 4); вказана частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд залишається у довічному користуванні за гр. [PERSON] (п. 5). Крім того, 31.07.2013 [PERSON] уклала зі своїм сином [PERSON] договір довічного утримання, відповідно до якого вона передала у власність [PERSON] належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, площею 0.0294 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7110136400:02:077:0078, що розташована у [ADDRESS] . Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. та зареєстрований у реєстрі за № 4923. Відповідно до умов зазначеного договору: [PERSON] зобов`язується довічно повністю утримувати [PERSON] , забезпечувати її харчуванням, доглядом, необхідною допомогою та в разі її смерті - поховати (п.3); вказана земельна ділянка залишається у довічному користуванні за [PERSON] (п. 4); щомісячна вартість матеріального забезпечення (харчування, догляду, необхідної допомоги) визначена сторонами у розмірі 400 гривень (п. 5). Між тим, як встановлено під час розгляду справи, з 2015 року відповідач перестав виконувати обов`язки, покладені на нього вказаними вище договорами довічного утримання, а саме: не забезпечує [PERSON] доглядом, харчуванням, ліками та не надає матеріальну допомогу. Із розрахунку, що проведений представником позивачки, по кожному договору, станом на листопад 2019 року, сума матеріального забезпечення становить 1056 грн. 88 коп., а усього по двом договорам 2113 грн. 76 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і не виконує належним чином умов договорів довічного утримання, що є порушенням законних прав [PERSON] . Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 744 ЦК України визначено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню (ст. 745 ЦК). Частиною 1 статті 749 ЦК передбачено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. При цьому, матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із пунктом 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. У разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню (ч. 1 ст. 756 ЦК України). Враховуючи умови договорів від 31.07.2013р., ними передбачено, що відповідач зобов`заний утримувати позивача та забезпечувати її харчуванням, доглядом та необхідною допомогою. При цьому, вартість матеріального забезпечення визначена сторонами у розмірі 400грн. Із врахуванням індексації станом на листопад 2019р. вартість становить 2113грн. 76коп. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази по справі, враховуючи думку позивачки, суд дійшов висновку, що відповідачем [PERSON] не виконуються умови договорів довічного утримання від 31.07.2013, що є підставою для розірвання даних договорів та настання певних наслідків. Крім того, слід зазначити, що під час розгляду справи не було встановлено жодних обставин, які б свідчили про те, що відповідач здійснював догляд за позивачем, відповідно до умов договорів довічного утримання. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позову у межах заявлених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, згідно із якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено у повному обсязі, то із відповідача [PERSON] на користь позивачки необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1536 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved