Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити останнього батьківських прав відносно дитини - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23 липня 2011 року. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова 26 листопада 2014 року шлюб було розірвано та з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина на її користь у розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Фактично шлюбні відносини між сторонами було припинено у серпні 2014 р. З того часу вони мешкають окремо, дитина весь цей час проживає з нею. Відповідач не цікавиться життям сина, не намагається з ним зустрітися та не виявляє бажання приймати участь у вихованні дитини, не займається фізичним, моральним та духовним розвитком дитини, матеріальної допомоги не надає. Аліменти, присуджені за вищезазначеним рішенням суду, не сплачує. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.10.2017 складає 34 806,45 грн., дитина знаходиться на її утриманні. Квартира, в якій зареєстрована дитина разом із відповідачем, належить відповідачу. За відповідачем утворилася заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2016 по 01.11.2017 у розмірі 968 грн. 65 коп. Без згоди [PERSON] позивач не може зняти з реєстрації за вказаною адресою сина та зареєструвати його у квартирі, де фактично мешкає з ним весь час. Відповідач жодним чином не цікавиться сином, його подальшою долею, станом здоров'я, не допомагає в забезпеченні необхідного харчування, медичного догляду, вирішенні побутових питань. Доказами обставин того, що батько вихованням дитини та її матеріальним забезпеченням не займається, є довідки з дошкільного навчального закладу та виконавчої служби. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про слухання справи своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позов не подано. Третя особа - Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради також про дату та час розгляду справи повідомлене своєчасно та належним чином, в судове засідання представник не з'явився, в наданій заяві прохав розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримує. Виходячи з положень ст.ст.130, 280 ЦПК України суд вважає відповідача повідомленим про слухання справи, у зв'язку з чим справу можливо розглянути у відсутності представника третьої особи та відповідача, та постановити заочне рішення у справі. Суд, вислухавши думку позивачку, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони зареєстрували шлюб 23 липня 2011 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 23.07.2011. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 02.11.2011. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 26.11.2014 між [PERSON] та [PERSON] шлюб було розірвано, стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] на користь позивача у розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно розрахунку №28578 від 04.10.2017 у зв'язку з несплатою аліментів за відповідачем [PERSON] нарахована заборгованість у розмірі 34806,45 грн. станом на 01.10.2017. Дитина [PERSON] мешкає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні. Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно з довідкою, наданою адміністрацією КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 182 ХМР» від 27.09.2017, який відвідує [PERSON] з 03.09.2015 дитиною на належному рівні опікується матір [PERSON] Батько дитини - [PERSON] у закладі не з'являвся, успіхами сина не цікавився. Згідно з довідкою, наданою адміністрацією КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 13», де [PERSON] перебуває на обліку, до поліклініки дитина звертається у супроводі матері. Відомості про батька у закладі відсутні, за будь-якою інформацією він не звертався. Згідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.07.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. У відповідності до ст. 164 СК України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей чи зловживають батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на дітей своєю аморальною, антигромадською поведінкою, а також якщо батьки є хронічними алкоголіками чи наркоманами. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, і способом захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до Закону України ,,Про охорону дитинства,, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав п. 16 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюватись, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку,що відповідач тривалий час не займається вихованням та утриманням дитини, його життям не цікавиться, не виявляє батьківського піклування, турботи про сина, не спілкується з ним ні особисто, ні телефоном. Враховуючи вік дитини, зв'язок батька с сином втрачено. Доказів наявності перешкод у спілкування з сином та звернення з цього приводу до відповідних органів після розірвання шлюбу відповідач суду не надав. Таким чином, достовірно встановлено, що відповідач від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини ухиляється. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач відповідно до ст. 81 ЦПК України не надав доказів про спростування заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про задоволення позову. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного ст.ст. 164, 165,166 СК України, Закону України ,,Про охорону дитинства,, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та

Outcome: approved