Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення сум індексації по аліментах, мотивуючи тим, що відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду від 15.05.2014 року відповідач сплачував аліменти в розмірі 500 грн. на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття та аліменти в розмірі 1000 грн. на утримання сина [PERSON] до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. Законом передбачено індексацію аліментів відповідно до закону. Індексація не проводилась ні судом, ні виконавчою службою, тому індексації підлягають аліменти з травня 2014 року. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача індексацію по стягнутих аліментах на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , за період з травня 2014 року по 01 лютого 2018 року в розмірі 17 873 грн. 50 коп. та індексацію по стягнутих аліментах на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , за період з травня 2014 року по 01 серпня 2015 року в розмірі 5 498 грн. Відповідач подав відзив на позов, в якому зазначає про безпідставність позовних вимог. Згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» перелік об`єктів індексації грошових доходів наслення визначено ст. 2 Закону, а включення до об`єктів індексації - аліментів у твердій грошовій сумі відбулося на підставі ЗУ № 1368 - VІІІ від 17.05.2016 року, який вступив в силу з дня його опублікування - з 12.06.2016 року. Відповідно, до аліментів, призначених судом до червня 2016 року індексація не застосовується. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечили позовні вимоги з підстав, викладених у письмовому відзиві. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2014 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на утримання сина [PERSON] в розмірі 1000 грн. до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 річного віку (а.с. 7-8). Згідно ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 червня 2014 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 травня 2014 року залишено без змін (а.с. 9-10). З долученої копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданного 30.01.2018 року слідує, що [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Позивач просить індексувати аліменти, стягнуті на утримання дітей, а саме стягнути суму індексації в розмірі 17 873,50 грн. та 5498 грн. відповідно, посилаючись на Закон України «Про індексацію грошових доходів населення». На підтвердження своїх доводів позивачка надала розрахунок індексації проведений нею самостійно. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Верховний Суд України в правовій позиції, викладеній в постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 143 цс 13, зазначив, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Позивачка просить стягнути суми індексації з березня 2014 року та представила розрахунок. Для підтвердження вимог позивачка посилається на те, що порядок проведення індексації визначено Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення. Згідно змісту ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 5 вказаного вище закону, індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Статтею 9 Закону визначено, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. Статтю 2 Закону доповнено нормою щодо індексації аліментів Законом від 17.05.2016 року, але позивачка просить стягнути індексацію з 2014 року, з часу, коли вказаний Закон не діяв. З огляду на вищенаведене, суд вважає обґрунтованими вимоги позову в частині стягнення з відповідача на користь позивачки індексації по стягнутих аліментах на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , за період з червня 2016 року по 01 лютого 2018 року, що в сумі становить 9 893 грн. 50 коп. В решті вимоги позову не підлягають до задоволення, оскільки в період з березня 2014 року, вказаний Закон не діяв. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 640,00 гривень судового збору. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, ст. 141, 247, 268 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial