Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивачка [PERSON], яка є головою домового комітету, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та стягнення моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.09.2013 біля 16 години 30 хвилин на зборах у дворі її будинку відповідач, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, ображав її та висловлювався на адресу: «що вона занепала жінка і її чоловік вбив сина». Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд визнати невідповідними дійсності, висловлювання на її адресу: «що вона занепала жінка і її чоловік вбив сина», визнати, що своїми висловлюваннями [PERSON] щодо позивачки у вигляді ненормативної лексики, відповідач завдав їй приниження і образи, зобов'язати відповідача публічно в присутності мешканців будинку, де мешкає позивачка, принести їй вибачення і відповідачем забрати слова назад: « що вона занепала жінка і її чоловік вбив сина» та стягнути з [PERSON] на її користь моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн. і судові витрати. Ці обставини і з'явилися підставами позову. В судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання призначене на 16.12.2014 року не з'явися. Про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, від нього не надійшло заяви про відкладення слухання справи. Згідно ст. 169 ч.4 ЦПК України, оскілки відповідач повідомлений належним чином не з'явився в судове засідання, суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності відповідача. Раніше представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що вони не обґрунтовані. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є головою домового комітету, за адресою [ADDRESS], та неодноразово відстоювала інтереси мешканців будинку перед ПП «Жилсервіс - 1». 19.09.2013 біля 16 години 30 хвилин на зборах у дворі будинку за адресою [ADDRESS], відповідач, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, ображав позивачку та висловлювався на її адресу: «що вона занепала жінка і її чоловік вбив сина». Факти приниження людської гідності [PERSON] та поширення недостовірної інформації в судовому засіданні підтверджено показами свідків [PERSON] та [PERSON], [PERSON] які підтвердили дані факти, що мали місце між позивачкою та відповідачем, 19.09.2013 року біля 16.30 годин за адресою [ADDRESS]. Згідно постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області 219/9700/2013-п (3/219/1530/2013) відповідач по справі - [PERSON] був визнаний винним та притягнутим до адміністративної відповідальності за вчиненне правопорушення передбачене ст.. 173 КпАП України, яке мало місце у дворі будинку [ADDRESS] 19.09.2013 року о 19-40 годин, де [PERSON] виражався нецензурною лайкою в адресу [PERSON], в громадському місці, пригнічуючи гідність [PERSON] Право кожного на повагу до його гідності визначено в ст. 38 Конституції України. Як зазначено у роз'ясненнях Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихологічної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь(поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Згідно з ч.3 ст.277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивачки, порушує її право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Тобто, вимагати прилюдного спростування та відповіді можуть фізичні особи, стосовно яких поширена неправдива інформація, що порушує їх особисті немайнові права. Як випливає із змісту ст.297 ЦК України кожен має право на повагу до його честі та гідності. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч.5 ст.55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та противоправних посягань. За таких обставин суд вважає, що розповсюджені відповідачем відомості та дії відносно позивачки слід визнати такими, що порочать честь, гідність позивачки. Відповідно до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що закріплені в п.п.3,9 постанови від 31 березня 1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою фізичної особи слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: приниженні честі, гідності та порушенні стосунків з оточуючими людьми. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Судом встановлено, що умисним приниженням честі і гідності позивачці, була заподіяна з вини відповідача моральна шкода, яка знайшла своє вираження у приниженні честі, гідності. Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що висловлені відповідачем оціночні судження та думки, що стосуються позивачки та його дії відносно позивачки, слід визнати такими, що порочать гідність, честь та ділову репутацію позивачки та порушують її особисті немайнові права: на повагу до її гідності та честі. Вказані немайнові права позивачки підлягають захисту за судовим рішенням. Що стосується позовних вимог в частині розміру стягнення моральної шкоди в сумі 2000 грн., то у відповідності до вимог ст.1167 ЦК України позов в цій частині підлягає до часткового задоволення, оскільки визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує характер і тривалість страждань позивачки, стан її здоров'я, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, вважає за необхідне визначити розмір компенсації моральної шкоди у сумі 1000 грн. Крім того, виходячи з положень ст.19 Конституції України, ст. ст.16, 277 ЦК України та роз'яснень, викладених у п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи», а суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено, а тому в частині зобов'язання [PERSON] публічно принести [PERSON] вибачення необхідно відмовити. Судові витрати понесені позивачкою покласти на відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. При таких обставинах позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial