Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. У поданій до суду заяві просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи Судом встановлено, що відповідач, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , яка на даний час знаходиться на утриманні позивачки. Вказані обставини стверджуються копією свідоцтва про народження [PERSON] виданого 20 квітня 2018 року на бланку серії [NUMBER] , довідками №№ 311/02-01-15, 312/02-01-15 виданими Новоселицькою сільською радою Кельменецького району Чернівецької області 12 травня 2020 року. Згідно судового наказу Кельменецького районного суду Чернівецької області від 17 вересня 2018 року по справі № 717/1209/18 за заявою [PERSON] з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 11 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не сплачує аліменти і розмір заборгованості станом на 30 квітня 2020 року становить 16464 гривні 67 копійок. Вказана обставина стверджується довідкою виданою Кельменецьким районним відділом державної виконавчої служби №7326/1 від 13 травня 2020 року. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу утримання дитини. Згідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У справі встановлено, що відповідач не утримує дитину і не бере участі у її вихованні, не сплачує аліменти. Враховуючи наведене, суд вважає, що виникли підстави для зміни розміру аліментів та зміни способу їх стягнення. Відповідно до ч.ч.1, 2, ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ст.183 СК, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Суд вважає, що є всі підстави для зміни розміру аліментів, які стягуються із відповідача на утримання неповнолітньої дитини сторін та зміни способу їх стягнення. Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір та спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Кельменецького районного суду Чернівецької області від 17 вересня 2018 року по справі № 717/1209/18 за заявою [PERSON] слід змінити. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю. При цьому, визначаючи такий розмір аліментів, суд виходить з вимог розумності та справедливості, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей. В порушення вимог ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що він на належному рівні матеріально утримує дитину та забезпечує її відповідно до частки своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 141, 150 Сімейного кодексу України. Також в порушення вимог ЦПК України відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, що він має незадовільний стан здоров`я та має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб. Згідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Суд вважає, що з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 181,182, 192 СК України,

Outcome: approved