Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що відповідач залишив місце свого проживання близько пяти років назад і з того часу не користується житлом та не виконує обовязки наймача житла, а тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Зазначила, що перебування відповідача на реєстрації в її квартирі, шкодить реалізації нею її права власності та створює додаткові незручності, оскільки вона змушена одноособово виконувати всі обов'язки користувача житла, в тому числі і сплачувати комунальні послуги, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих в житлі осіб. Крім того, реєстрація відповідача в будинку позивачки не дозволяє їй оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Тож, як власник майна, вона позбавлена скористуватись всіма наданими їй державою правами, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги. Представник третьої особи [PERSON] надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Судовий виклик направлявся відповідачеві за зареєстрованим місцем проживання, разом з тим адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресата за зазначеною адресою та його неявкою до відділу поштового зв'язку для отримання кореспонденції, що в контексті положень ч.5 ст.74 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідача належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], оцінивши наявні у справі письмові докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Позивачка є власником житлового приміщення за адресою: вул. Б, Хмельницького[ADDRESS], м. Черкаси, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право власності /а.с.6-7/. Відповідач зареєстрований в зазначеному будинку з 16.11.1996р. /а.с.10/. Крім того, на теперішній час в зазначеному житлі зареєстровані позивачка та її онука [PERSON], 29.02.2012р.н., що підтверджується довідкою з місця проживання /а.с.9/. Наприкінці 2011р. відповідач припинив проживання в квартирі позивачки, оскільки поїхав на заробітки за межі України. На теперішній час точна адреса місця знаходження відповідача невідома. Факт не проживання відповідача у квартирі позивачки підтверджується актом опитування сусідів від 07.07.2016р., 07.09.2016р. /а.с.11, 32/ та поясненнями свідків. У зв'язку з тим, що відповідач зареєстрований в квартирі позивачки вона змушена сплачувати за нього комунальні послуги та не має змоги оформити субсидію на зменшення їх вартості. Тож відповідач не виконує обов'язків наймача житлового приміщення, чим порушує права позивачки, тому вона звернулася до суду з зазначеним позовом. За таких обставин між сторонами вбачається спір, що виник із житлових правовідносин, які регулюються\~главою 6 Житлового кодексу України\~(далі -\~ЖК),\~главою 32 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК). Статтею 150 ЖК\~встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно\~ст.72 ЖК\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до\~ст.156 ЖК\~члени сім'ї власника жилої квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника квартири зобов'язані дбайливо ставитися до жилої квартири. Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Таким чином відповідач має право користування квартирою ([ADDRESS]) як член сім'ї власника. Статтею 157 ЖК\~передбачено, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою\~статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Разом з тим, ч.2 ст.405 ЦК передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Тобто зазначеною спеціальною нормою закону визначено додаткову підставу для втрати членом сім'ї власника житлового приміщення права користування цим приміщенням. Таким чином, з урахуванням положень ч.2 ст.405 ЦК, для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо вона набула цього права як член сім'ї власника житлового приміщення, необхідним є встановлення факту, що ця особа без поважних причин не користується цим житлом понад один рік. Як встановлено в судовому засіданні поясненнями позивачки та свідків, відповідачеві не чинилися перешкоди у користуванні квартирою. Житлове приміщення має окремі кімнати і дозволяє проживати в ній всім зареєстрованим особам. Проте, відповідач без поважних причин не проживає в цій квартирі, а тому вже понад п'ять років не користується цим житлом і не виконує обов'язків, передбачених ч.3\~ст.156 ЖК, що у свою чергу порушує право позивачки на реалізацію нею пільг для сплати витрат, повязаних з утриманням такого майна. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення ч.1 ст.88 ЦПК, яким передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду позивачкою був сплачений судовий збір в розмірі 551,20грн, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача. Доказів на підтвердження інших судових витрат позивачкою суду не надано. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved