Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

Позивачка в червні 2021 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», треті особи: ПН КМНО Швець Руслан Олегович, Деснянський РВ ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 17 липня 2007 року між позивачкою [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № К2S4GB00260059 відповідно до якого Банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк до 17 липня 2007 р. по 17 липня 2027 р. включно у вигляді не поновлювальної лінії в розмірі 73800, 00 Євро. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним Кредитним договором між [PERSON] та ЗАТ «КБ «Приватбанк» було укладено Договір іпотеки від 17 липня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. за реєстровим № 1646, відповідно до умов якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 43, 40 кв.м., житловою площею 18,10 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Із порталу «Дія» позивачці стало відомо, що відносно неї державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пічкур Ю.А., відкрито виконавче провадження № 65395473 щодо примусового виконання виконавчого напису № 6571 виданого 03.11.2018 Приватним нотаріусом Швець Р.О. про стягнення з квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити вимоги в розмірі 59 286, 40 євро що за курсом 32, 84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.08.2018 складає 1 946 965, 38 грн. Витрати за вчинення виконавчого напису 3 500 грн. Підставою звернення до суду слугувало те, що позивачка вважає, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, зокрема, нотаріус не мав документів, достатніх для підтвердження безспірності заборгованості, при винесенні виконавчого напису нотаріус не перевірив правильності розрахунку заборгованості, а також те, що з дня виникнення права вимоги до боржника минуло більше трьох років, що перевищує строки позовної давності визначені діючим законодавством. Позивачка заперечує той факт, що отримала досудову вимогу, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, посилаючись на вказані обставини позивачка просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6571 від 03.11.2018 виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] та за результатом звернення стягнення задовольнити вимоги стягувача АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості. Ухвалою судді від 03.06.2021 було забезпечено позов [PERSON] , шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 03.11.2018 року вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем, що зареєстрований в реєстрі за № 6571, щодо звернення стягнення на квартиру, загальною площею 43,40 кв.м., житловою площею 18, 10 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та належить на праві власності [PERSON] . Ухвалою від 07.06.2021 року позовну заяву призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності та ухвалення рішення про задоволення позову. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» належним чином повідомлений про розгляд справи. 13.07.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, зі змісту якого представник Банку просить у позові відмовити, посилаючись на те, що позивачка уникає виконання зобов`язань за кредитним договором, на даний час фактично отримані та використані позичальником грошові кошти Банку в добровільному порядку не повернуті, також позивачкою не надано жодних розрахунків на підтвердження спірності оспорюваного виконавчого напису, не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування позовної заяви, а відтак винесений приватним нотаріусом виконавчий напис є цілком правомірним. Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. 29.09.2021 на адресу суду надійшли належним чином посвідчені копії виконавчого напису №6571 від 03.11.2018 та матеріали на підставі яких вказаний напис був вчиненим. Третя особа: Деснянський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про розгляд судом даного провадження повідомлений належним чином, проте будь - яких пояснень з приводу вимог позовної заяви від представника відділу не надійшло У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 липня 2007 року [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» уклали кредитний договір № К2S4GB00260059, відповідно до якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти, шляхом видачі готівки через касу на строк до 17 липня 2007 р. по 17 липня 2027 р. включно у вигляді не поновлювальної лінії в розмірі 73800, 00 Євро. В забезпечення виконання умов кредитного договору сторони уклали договір іпотеки, предметом якого стала квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 01.11.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинила виконавчий напис, яким запропонувала звернути стягнення на нерухоме майно, квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Зазначене вище нерухоме майно було передано Іпотекодавцем в іпотеку ПАТ КБ «ПриватБанк», за Договором іпотеки, посвідченим 17.07.2007 року ПН КМНО Гамаль І.М., за реєстровим № 1646, в забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № К2S4GB00260059 від 17.07.2007 року. За результатом звернення стягнення на вищевказане нерухоме майно задоволено вимоги стягувача АТ КБ «ПриватБанк», а саме заборгованість в розмірі 59 286, 40 євро, що за курсом 32, 84 відповідно до службового розпорядження НБУ від 29.08.2018 складає 1 946 965, 38 грн. Строк за який провадиться стягнення - 4061 днів, а саме з 17.07.2007 року по 29.08.2018 року. Витрати за вчинення виконавчого напису 3 500 грн. Державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пічкур Ю.А. 15.05.2021 року відкрито виконавче провадження № 65395473 з примусового виконання виконавчого напису № 6571. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості у позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Визначена у частині першій статті 35 Закону України «Про іпотеку» процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 червня 2019 року у справі № 205/578/14-ц, провадження № 14-48цс19). Зі змісту позовної заяви позивачка, зокрема, посилається на те, що не отримала від Банку досудову (письмову) вимогу про усунення порушень за кредитним договором № К2S4GB00260059. Матеріали справи не містять відомостей про отримання досудової вимоги. В ході розгляду справи, ні банком ні приватним нотаріусом не надано доказів про отримання [PERSON] вимоги про усунення порушень. Враховуючи наведене, [PERSON] була позбавлена можливості повідомити нотаріусу про свою згоду або непогодження із сумою заборгованості, а тому з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що виконавчий напис вчинений нотаріусом без дотримання вищенаведених вимог Закону України «Про іпотеку» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Крім того, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на підтвердження факту безспірності заборгованості АТ «КБ «Приватбанк» мали б надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», Постанови правління НБУ №566, Постанови правління НБУ №174 - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та ін. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувана про звернення стягнення на предмет застави з підписом боржника про його отримання. Аналізуючи все вищевказане можна прийти до висновку, що у розпорядженні нотаріуса були відсутні, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку: докази, що підтверджують отримання боржником письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; первинні бухгалтерські документи, в свою чергу матеріали на підставі яких був вчинений спірний виконавчий напис містить лише виписку з рахунку боржника, складену Банком, при цьому, у відповідності до вимог діючого законодавства та у розумінні підзаконних нормативно-правових актів, дана виписка не є належним доказом безспірності заборгованості [PERSON] перед Банком. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінивши докази, що є у справі, в їх сукупності, суд дійшов висновку висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними, в розумінні вказаних норм, а тому підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved