Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь борг за договором позики від 19.11.2013 року в сумі 3000 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов»язання в сумі 2184 грн. та проценти в сумі 113,75 грн., а всього - 5297,75 грн. Мотивуючи свої вимоги позивачка вказує, що 19 листопада 2013 року відповідачка взяла у неї в борг кошти в сумі 4700 грн., які зобов»язувалася повернути до 01.12.2013 грн. На підтвердження вказаних обставин відповідачем було власноручно складено розписку. Однак, до цих пір відповідачка кошти не віддала. Рішенням Каланчацького районного суду від 25.11.2014 року стягнуто кошти в сумі 1700 грн., тобто лише частково, оскільки в позові вона ставила питання про стягнення боргу по вказаній розписці. Таким чином не стягнутими залишилися 3000 грн. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток. Причини своєї неявки суду не повідомила. Заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені слідуючі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно договору позики [PERSON] надала [PERSON] 4700 грн., остання зобов'язалася повернути вказану суму. Згідно вказаної розписки [PERSON] зобов'язувалася повернути борг до 01.12.2013 року. Договір оформлений в простій письмовій формі. Зазначена розписка була виконана власноручно із зазначеними умовами цієї позики. Згідно вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник, відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В зв'язку з відсутністю належних та допустимих доказів виконання боржником зобов'язань за договором позики, суд приходить до висновку про те, що між сторонами укладено договір позики, зобов'язання за яким боржником не виконано, в зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення суми боргу підлягають задоволенню, як обґрунтовані. З відповідачки підлягає стягненню сума боргу - 3000 грн., так як рішенням Каланчацького районного суду від 25.11.2014 року борг по вказаній розписці частково стягнуто на суму 1700 грн. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України також підлягають задоволенню позовні вимог про стягнення на користь позикодавця трьох відсотків річних з простроченої суми зобов'язання, що становить 113,75 грн. З розрахунком трьох відсотків річних з простроченої суми зобов'язання, суд погоджується. Враховуючи викладене, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з боржника на користь [PERSON] з урахуванням суми боргу за договором позики та трьох відсотків річних з простроченої суми заборгованості становить 3133,75 грн. Вимогу позивача про стягнення на її користь пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, суд вважає безпідтавною з слідуючих підстав. Укладеним договором позики грошових коштів сторони не встановили такий вид забезпечення грошового зобов'язання, як пеня, а статтею 1050 ЦК України передбачено, стягнення пені лише у разі не своєчасного повернення отриманих за договором позики речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, ні укладеним сторонами договором позики, ні законом не передбачено сплата пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. Враховуючи виклене суд вважає, що вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у розмірі 2184 грн. не підлягає задоволенню.

Outcome: approved