Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

позивачка звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідачі з 2008 року відсутні в її житловому приміщенні без поважних причин, а тому втратили право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Свої вимоги мотивувала тим, що на підставі ордеру від 02 жовтня 2013 року вона вселилась та стала проживати у вільній квартирі разом зі своїм чоловіком [PERSON] , яка перебувала на балансі КСП «Україна». З 26 жовтня 2013 року вона зареєстрована у вказаній квартирі. Згодом в квартирі були зареєстровані ще двоє їхніх дітей. На час вселення квартира була непридатна для проживання і потребувала капітального ремонту після пожежі. Відповідачі, які раніше проживали в квартирі, ремонт в ній не проводили, ніяких експлуатаційних витрат не несли, існувала заборгованість по комунальним платежам. Після проведеного капітального ремонту квартири за власний рахунок з облаштуванням підлоги, відновленням електро- та водопостачання, встановлення нових сантехприладів, чоловік позивачки звернувся з заявою про реєстрацію його місця проживання в квартирі. Однак в цьому йому відмовлено, оскільки відсутня згода всіх зареєстрованих в квартирі осіб, серед яких відповідачі, які з 2008 року в ній не проживають та місце знаходження яких невідоме. Відповідачів у вказаній квартири ніколи не було, їх особисті речі в ній відсутні, які жодного разу не намагалися вселитися до квартири та витрат по її утриманню не несли, а тому просила визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартири. В суді позивачка та її представники просили про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в тому числі в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, повторно в судове засідання не з`явилися. Третя особа [PERSON] в суді позовні вимоги підтримав та просив про їх задоволення. Пояснив, що він разом з дружиною [PERSON] вселився у вказану квартиру в 2013 році, яка була в занедбаному, непридатному для проживання стані. За власний рахунок ними здійснено капітальний ремонт. Однак він не може зареєструвати своє місце проживання в квартирі, оскільки на це необхідна згода всіх зареєстрованих в ній осіб. Зазначив, що відповідачі жодного разу не з`являлися в квартирі, він їх ніколи не бачив, речі відповідачів в квартирі відсутні. Представник Синяківська сільська рада Вишгородського району Київської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечив, посилаючись на те, що рішенням виконавчого комітету Синяківської сільської ради за неповнолітнім [PERSON] , після направлення його до державного дитячого закладу, закріплене право на житло в квартирі [ADDRESS] . Представник Колективного сільськогосподарського підприємства «Україна», будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, до суду не прибув та про причини своєї неявки суд не повідомив. Заслухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що на підставі ордеру на житлове приміщення №5 Колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» від 02 жовтня 2013 року [PERSON] вселилася до житлового приміщення житловою площею 63,3 кв.м., що складається з 4-х кімнат в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з довідки виконавчого комітету Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області №02-33/765 від 06 листопада 2019 року в квартирі [ADDRESS] з 10 червня 1994 року зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Особовий рахунок відкрито на [PERSON] . Згідно листів Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області №02-31/36 та №02-31/37 від 07 лютого 2020 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою [ADDRESS] з 01 грудня 2001 року. Рішенням виконавчого комітету Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області №47 від 03 серпня 2006 року, у зв`язку з тим, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області у [PERSON] відібрано без позбавлення батьківських прав, неповнолітнього сина [PERSON] , останнього направлено до державного дитячого закладу та закріплено за ним житлову площу за адресою [ADDRESS] . Місце визначення і найменування зазначеного дитячого закладу є невідомим. Згідно актів депутатів Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області від 15 травня 2019 року, 08 листопада 2019 року, 22 листопада 2019 року, 07 жовтня 2020 року та 27 жовтня 2020 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за адресою [ADDRESS] , дійсно не проживають за даною адресою з 2008 року по даний час, їх спальних та особистих речей в квартирі немає. Відповідно до довідки Житлово-комунального підприємства «Поліське» №30 від 16 грудня 2019 року [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] , за період з серпня 2016 року по грудень 2019 року заборгованості по водопостачанню, водовідведенню, вивезенню ТПВ та квартплаті немає. Відповідно до ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: 1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п`яти років перебування на дійсній військовій службі; 2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання; 3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Якщо з будинку, квартири (їх частини) вибула дитина (діти) і членів її (їх) сім`ї не залишилося, це житло може бути надано за договором оренди іншому громадянину до закінчення строку перебування дитини (дітей) у дитячому закладі або до досягнення нею (ними) повноліття і повернення від родичів, опікуна чи піклувальника, в окремих випадках - до закінчення навчання в загальноосвітніх навчальних закладах усіх типів і форм власності, у тому числі для громадян, які потребують соціальної допомоги та соціальної реабілітації, а також в професійно-технічних чи вищих навчальних закладах або до закінчення строку служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як передбачено\~ст.\~39\~ЖК Українидіти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, а також особи з їх числа беруться відповідними органами місцевого самоврядування на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем їх походження або проживання до влаштування в сім`ї громадян, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» дитина-сирота це дитина, в якої померли чи загинули батьки. Діти, позбавлені батьківського піклування, - це діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти. Статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - це визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування. Особи із числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - це особи віком від 18 до 23 років, у яких у віці до 18 років померли або загинули батьки, та особи, які були віднесені до дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування за місцем знаходження житла дітей несуть відповідальність за збереження зазначеного у частині першій цієї статті житла і повернення його дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам з їх числа після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до влаштування їх у сім`ї громадян України, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також щодо яких є рішення суду, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке від органів опіки та піклування, яка може надаватися лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, мають право проживати в дитячих будинках сімейного типу до повернення їм зазначеного житла або надання житла місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування. Як передбачено ст. 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» після завершення перебування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у відповідних закладах для таких дітей, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї або завершення терміну піклування над такими дітьми та в разі відсутності в таких дітей права на житло обласні, Київська та Севастопольська міські, районні державні адміністрації, органи місцевого самоврядування забезпечують дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа протягом місяця у позачерговому порядку впорядкованим соціальним житлом. Порядок забезпечення соціальним житлом дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа затверджується Кабінетом Міністрів України. Соціальне житло, що надається дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, особам з їх числа для проживання, має відповідати санітарним і технічним вимогам. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Як встановлено з пояснень сторін та матеріалів справи, у вказаній квартирі з 2013 року постійно проживає позивачка [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] та двома неповнолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказані особи законно володіють та користуються квартирою, несуть витрати по її утриманню, регулярно сплачують комунальні платежі та вважають вказану спірну своїм житлом. Відповідачі хоч і зареєстровані в квартирі [ADDRESS] однак з 2008 року в ній не проживають та всилитися до неї не намагалися. Зі змісту листа Синяківської сільської ради Вишгородського району Київської області №02-31/159 від 16 червня 2020 року, судом встановлено, що відповідач [PERSON] , за яким закріплено право на житло у спірній квартирі, після направлення його до державного дитячого закладу, не звертався до сільської ради з метою забезпечення його житлом та вселення у вказану квартиру. Вказані обставини в суді також підтвердив свідок [PERSON] , який показав, що він з 2016 року знайомий з позивачкою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] , які постійно разом зі своїми дітьми проживають в квартирі [ADDRESS] , разом за власні кошти робили в ній ремонт. Також пояснив, що йому відомо про те, що у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , однак ніколи їх там не бачив, особистих речей та предметів побуту яких в квартирі немає. З вказаних норм законодавства вбачається, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а за дитиною, позбавленою батьківського піклування, до досягнення нею 23 років. Разом з тим, як встановлено по справі, відповідач [PERSON] з дня досягнення ним 23-річного віку, тобто з 10 лютого 2015 року, а відповідач [PERSON] з 2008 року по даний час без поважних причин згаданих у ст.ст. 71, 72 ЖК України відсутні в житловому приміщенні квартири [ADDRESS] . Вказаним житлом не цікавляться, витрат по його утриманню не несуть, вселитися до нього не намагалися та з цього приводу до сільської ради не зверталися. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено суб`єктивне право позивачки вимагати визнання відповідачів особами, що втратила право користування жилим приміщенням, відповідно до вимог статей 71 та 72 ЖК України. Відтак пред`явлені вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved