Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS]. 14 вересня 2002 року відповідач з її донькою [PERSON] зареєстрували шлюб, та за усною домовленістю відповідач був зареєстрований та проживав в квартирі. Від подружнього життя в них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя відповідача з [PERSON] виявилось невдалим, у зв'язку з чим 18 березня 2011 року шлюб між ними було розірвано. Відповідач понад п'ять років не проживає у спірній квартирі, не сплачує за житлово-комунальні послуги. Добровільно знятися з реєстрації відповідач відмовляється. Вважає, що відповідач порушує її права, як власника квартири, та повинен бути знятий із реєстраційного обліку, та має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Посилаючись на вимоги ст.405, ч. 2 ст. 406 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», позивачка просила суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом - квартирою [ADDRESS]. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву якою позов підтримала повністю, просила його задовольнити, розглядати справу у її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечують проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, заперечень та клопотань не надійшло. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно свідоцтва про право власності виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 07 серпня 2003 року №1363-С/КІ вбачається, що квартира [ADDRESS], яка складається з однієї кімнати, житловою площею 26,5 кв. м, загальною площею 56,6 кв. м, належить позивачці [PERSON] на праві приватної власності (а.с.7). Згідно довідки форми -3 виданої ТОВ «Експлуатаційна компанія» від 03.02.2016 року, вбачається, що в спірній квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] - відповідач по справі, [PERSON] - онука, [PERSON] - донька позивачки, [PERSON] - онук (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про одруження вбачається, що 14 вересня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Луганського обласного управління юстиції було зареєстровано шлюбу, про, що зроблено в книзі реєстрації актів про одруження запис №801 (а.с.9). Від шлюбу [INFO] народилась донька - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 березня 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.11). Згідно довідки з Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві від 28.04.2015 року вбачається, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] деякий час проживав, але останні близько п'ять років він не проживає (а.с. 12). Згідно довідки ТОВ «Експлуатаційна компанія» від 05.05.2015 року вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. За вищевказаною адресою тривалий час проживав, але близько останніх п'яти років він в квартирі не проживає (а.с.13). Відповідач в квартирі не проживає, участі в оплаті комунальних послуг не приймає. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Відповідно до змісту ст.319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; відповідно до змісту ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, хоч би ці порушення і не були поєднані із позбавленням володіння і відшкодування завданих цим збитків. Оцінюючи зібрані по справі і досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає, що вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому суд постановляє рішення про визнання [PERSON] таким, що втратив права користування житлом, а саме квартирою, [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачкою витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн., 51 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved