Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрований [PERSON], [INFO]. 01.07.2013 року відповідач зібрав свої речі ї поїхав в невідомому для позивача напрямку. Де відповідач зараз мешкає їй невідомо. Речей відповідача у вказаній квартирі немає, комунальні послуги відповідач не сплачує, квартирою не цікавиться, що підтверджується актом про не проживання та свідченнями свідків. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить витяг з реєстру поштових відправлень. Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши доводи позовної заяви, проаналізувавши зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так в суді з вірогідністю встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно (а.с. 7-8) З довідки КП «ЖБК» з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 15) Як вбачається з акта про не проживання від 05.09.2014 року, засвідченого сусідами, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає. (а.с. 9) Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку встановлених законом. [PERSON] проживав у даній квартирі на тих підставах, що був зареєстрованим, але виїхав за власним бажанням. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Такий захист прав може бути здійснено способами передбаченими ст.16 ЦК України. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 155 ЖК України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою). Таким чином, порушене право позивачки підлягає захисту і вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Outcome: approved