Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане [PERSON] державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори Перечинського районного нотаріального округу Броді К.С. 30 вересня 2013 року, про спадкування 1/1 частки житлового будинку з надвірними будовами та спорудами в [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона разом зі своїм батьком [PERSON], матір'ю [PERSON] та братом [PERSON] з 1974 року постійно проживала в будинку [ADDRESS], вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки та жили однією великою й дружньою сім'єю. Після укладення шлюбу з [PERSON] 17 липня 1993 року вона з чоловіком почали проживати за адресою: [ADDRESS]. Після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], [INFO] помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будовами і спорудами, який розташований по [ADDRESS]. За життя батьки заповіту не складали, тому право на спадкування за законом перейшло до спадкоємців першої черги спадкування, тобто до неї та її рідного брата [PERSON] по 1/2 частини будинку кожному. Однак ані вона, ані її брат заяв про прийняття, або про відмову від спадщини померлого батька до нотаріальної контори не подавали. Свідоцтво про право на спадщину за законом було видано відповідачу [PERSON] 30 вересня 2013 року на підставі рішення Перечинського районного суду від 14 листопада 2012 року, яке було скасоване рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 04 березня 2015 року. Так як вона не надавала жодної згоди, і між нею та відповідачем відсутні будь-які домовленості про зміну розміру часток у спадщині, тому їй як спадкоємцю першої черги належить 1/2 частини будинку, у зв'язку з чим, її брат [PERSON] не мав права оформити на себе право власності на вищевказаний будинок в цілому. У зв'язку з тим, що вона також відноситься до першої черги спадкоємців, то свідоцтво про право на спадщину за законом, видане відповідачу державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори Перечинського районного нотаріального округу Броді К.С. 30 вересня 2013 року, про спадкування 1/1 частки житлового будинку з надвірними будовами та спорудами за адресою: [ADDRESS], підлягає визнанню недійсним. Враховуючи те, що було порушено її право на спадщину, у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину [PERSON], просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак подала до суду заяву, у якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Державний нотаріус Перечинської державної нотаріальної контори Перечинського нотаріального округу Броді К.С. у судове засідання також не з'явилася, однак подала до суду заяву, у якій просить справу розглядати без її участі, вирішення даної справи покладає на розсуд суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], являється дочкою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 19 квітня 1978 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану міського народного комітету м.Гуменне Словацької соціалістичної Республіки. Крім цього встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Перечинського районного управління юстиції у Закарпатській області 20 листопада 2012 року, актовий запис №72. Разом з цим встановлено, що після смерті батька [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з надвірними будовами і спорудами, який розташований по [ADDRESS]. Також встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 30 вересня 2013 року, посвідченого державним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Броді К.С., зареєстрованого за №302, спадкоємцем майна спадкодавця [PERSON], що складається з житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS], є його син [PERSON] Крім цього встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за законом було видано відповідачу [PERSON] 30 вересня 2013 року на підставі рішення Перечинського районного суду від 14 листопада 2012 року, яке згодом було скасоване рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 04 березня 2015 року. Скасовуючи рішення місцевого суду, апеляційний суд виходив з того, що спадкоємцем за померлою бабусею [PERSON] - [PERSON], є також позивачка [PERSON], яка також являється внучкою померлої. Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи зазначені у ст. 1261 ЦК України. Відповідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Як передбачено ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Також відповідно до ч. 1ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Згідно з ч. 2 ст. 1297 ЦК України, якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, позивачка [PERSON] фактично являється спадкоємцем першої черги за законом, як донька спадкодавця та має право на спадкування за законом в рівних правах поряд із відповідачем [PERSON] Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Згідно роз'яснень, які містяться у пункті 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмову від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Отже, виходячи із вищенаведеного та того, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 30 вересня 2013 року, яке видане державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори Перечинського районного нотаріального округу Броді К.С., спадкоємцем майна являється [PERSON], чим фактично порушено спадкові права позивачки [PERSON] та позбавлено її можливості звернутися у встановленому законом порядку для оформлення такої спадщини, а тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованим та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved