Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], [INFO], який вони зареєстрували 15 листопада 2010 року у Грушовецькій сільській раді Кельменецького району Чернівецької області, про що був зроблений актовий запис за № 03. Відповідач [PERSON] позов визнав. Позивачка [PERSON] підтримала позов повністю та пояснила суду, що у них з відповідачем відсутнє взаєморозуміння. В них різні погляди на життя, через що виникали чвари. Відповідач не бажає змінюватися. Вони вже п'ять разів припиняли подружні відносини, але нічого не змінюється. На примирення вона не згідна. В ході судового засідання судом були досліджені такі докази: свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] від 15 листопада 2010 року, копія свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER] від 21 жовтня 2011 року. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 15 листопада 2010 року у Грушовецькій сільській раді Кельменецького району Чернівецької області, про що був зроблений актовий запис за № 03. У подружжя є неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Спільним подружнім життям сторони не проживають. У подружжя різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Позивачка категорично проти збереження шлюбу. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. В порушення ст.60 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував можливість примирення. Крім того відповідач не надав суду доказів, що між ним та позивачкою дійсно існують сімейні відносини як між подружжям. Суд вважає, що розірвання шлюбу не є перешкодою для збереження сім'ї, яка відповідно до ч.4 ст. 3 Сімейного кодексу України може виникати на інших підставах, а не лише на підставі шлюбу, який відповідно до ч.1 ст.21 Сімейного кодексу України є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований в державному органі реєстрації актів цивільного стану та який згідно ст.24 Сімейного кодексу України ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що позивачка категорично заперечує проти збереження сім'ї, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved