Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивачка в серпні 2016 року звернулася до суду з позовом про визнання [PERSON] втратившою право користування квартирою №17 у будинку № 35 по вул.Каховській у м.Львові та зобовязання Залізничного районного відділу ГУ ДМС України у Львівській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона зареєстрована і проживає у [INFO]. Вказаний будинок належить територіальній громаді і являється комунальною власністю. Крім неї, у даній квартирі також зареєстована відповідачка [PERSON], яка більше десяти років в такій добровільно не проживає та не приймає участі в утриманні квартири, оскільки звільнившись з роботи виїхала з такої, забравши всі свої речі, тобто більше шести місяців без поважних причин не проживає у спірній квартирі, а тому на підставі ст.71 ЖК України втратила право користування такою. Зазначила, що [PERSON] добровільно не знімається з реєстраційного обліку, у звязку з чим позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, однак подала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у її відсутності, просить суд позовні вимоги задовольнити. Відповідачка у судове засідання не зявилася, хоча належно повідомлялася про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомила. Суд ухвалив проводити розгляд справи у заочному режимі, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Представник Залізничного районного відділу ГУ ДМС України у Львівській області у судове засідання не зявився, хоча належно повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив і суд вважає за можливе, розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення. За змістом ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що однокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 16,6 кв.м належить Львівській міській раді та що у вказаній квартирі зареєстровано дві особи: позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] /а.с. 5/. Також судом встановлено, що відповідачка більше десяти років добровільно залишила вказану квартиру, забравши із такої свої речі, і з того часу у спірній квартирі не проживає та не приймає участі в утриманні такої. Даний факт стверджується актами ЛКП „Сигнівка від 12.05.2015р., від 03.03.2016р., від 06.04.2016р., від 19.05.2016р., від 23.03.2015р., від 11.03.2015р., від 21.04.2015р. /а.с.6-12/. Статтею 9 ЖК України\~визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України) при відсутності без поважних причин наймача або членів його сімї, в тому числі колишніх, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Пленум Верховного Суду України в п. 10\~постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»\~роз'яснив судам, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК) необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. \~Поважних причин, які б могли бути підставою для продовження строку, передбаченого\~ст. 71 ЖК України, збереження за відповідачем спірного жилого приміщення судом не встановлено. \~У відповідності до\~ст. 72 ЖК України\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Оцінюючи зібрані в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідачка більше десяти років не користується квартирою №17 у будинку № 35 по вул.Каховській у м.Львові без поважних причин, тобто понад визначений ст.71 ЖК України шестимісячний термін, протягом якого за нею зберігалося право на користування спірним жилим приміщенням, не виписалася із такого, а тому суд приходить до висновку, що [PERSON] слід визнати втратившою право користування спірним житловим приміщенням. Що стосується вимоги про зняття відповідачки з реєстрації місця проживання, то така задоволенню не підлягає, оскільки в силу вимог п.2 ч.1\~ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р. № 1382-IV, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Із наведеної норми закону слідує, що для зняття відповідачки з реєстрації за адресою: м.Львів, вул.Каховська, 35/17 достатньо рішення суду про визнання її такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. Крім того, позивачкою, всупереч ч.1\~ст.60 ЦПК України, не представлено суду доказів того, що органи уповноважені на здійснення функцій щодо зняття з реєстрації за місцем проживання фізичних осіб не виконують вимоги закону.\~\~ Відповідно до ч.1\~ст.88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідачки підлягає стягненню 551,20 грн. судового збору /а.с.1/. На підставі ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 225-226 ЦПК України і

Outcome: approved