Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування якого посилається на те, що 19.08.2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №211. В шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивачка просить розірвати шлюб посилаючись на те, що подружні стосунки з відповідачем не склалися через різне ставлення до вирішення сімейних проблем, на ґрунті чого в сім`ї виникали конфлікти, які переростали у сварки. Шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Сім`я припинила своє існування. Крім того, сторони мають намір створити нові сім`ї. Позивачка в судове засідання подала заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, зазначивши що підтримує позовні вимоги. Відповідач подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності зазначивши, що позовні вимоги визнає, погоджується на розірвання шлюбу. Зазначив, що протягом року будь-яке спілкування між ним та позивачкою відсутнє. Вона має намір створити нову сім`ю, а він не хоче їй у цьому перешкоджати. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 18.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 19.08.2006 року, сторони по справі зареєстрували шлюб 19.08.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №211. В шлюбі у сторін по справі народився син - [PERSON] , [INFO] . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що місце проживання сина [PERSON] , [INFO] , сторонами не оспорюється та доказуванню не підлягає. Згідно з вимогами ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що сторони подружні стосунки не підтримують, їх шлюб став носити формальний характер. В силу вимог ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Стаття 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачає, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання Суд з`ясувавши фактичні обставини, які мають значення для справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт припинення між ними сімейних стосунків, відсутність взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Вжиття заходів щодо примирення подружжя та приходить до висновку, що їх подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя. Таким чином, суд вважає, що сім`я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Частиною 1 статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з наведеним, та враховуючи прийняття судом визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 420,40 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 420,40 грн. сплаченого ним судового збору.

Outcome: approved