Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивачка в травні 2014 року звернулася до суду з позовом до відповідача в якому просить суд надати дозвіл на виїзд неповнолітнього сина за межі України. Позов мотивує тим, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі, який вони зареєстрували у відділі РАЦС Харцизького міського управління юстиції, актовий запис № 70. В провадженні Харцизького міського суду знаходиться позовна заява про розірвання шлюбу з відповідачем. Від шлюбу є неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. На теперішній час чоловік покинув родину, неповнолітня дитина знаходиться на її утриманні. Вона повністю займається її вихованням та розвитком, забезпечує належний відпочинок. Їх син є інвалідом з народження, знаходиться на диспансерному обліку у невролога, психіатра, окуліста, педіатра, діагноз «дитячий церебральний параліч, диплегична форма, із стійкими тяжкими порушеннями у вигляді нижнього пара парезу з порушенням функцій пересування». В теперішній час дитина потребує лікування в умовах центрів реабілітації дітей з органічними ураженнями нервової системи і виникла потреба виїхати з дитиною на лікування до м.Санкт-Петербург в лікувальний заклад «Інститут Мозку Людини» Російської академії наук. Даний лікувальний заклад - це її єдина надія вилікувати сина, так як в цьому закладі застосовують новітні технології, які при лікуванні в центрах реабілітації дітей в закладах МОЗ України не застосовуються. На її прохання оформити нотаріальну згоду на виїзд неповнолітнього сина у її супроводі за межі України відповідач поставив умову: якщо вона та син знимуться з реєстрації за місцем мешкання за адресою: [ADDRESS], то він надасть згоду на виїзд дитини за межі України. Вона на умову відповідача не погодилась, відповідач відмовився дати згоду на виїзд дитини з України, тому вона вимушена була звернутись з цим питанням до суду. Просить надати дозвіл на виїзд з України неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], в супроводі матері - [PERSON], [INFO], без нотаріальної згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO]. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що вони з позивачкою не мешкають однією сім'єю 5 місяців, раніше позивачка зловживала спиртними напоями. На теперішній час він проживає у іншої жінки, тому не має можливості забрати сина, а за станом здоров'я не може відвезти дитину на лікування. Позивач дійсно зверталася до нього з проханням, щоб він надав згоду на виїзд дитини з України, але він відмовив їй, сказавши, що надасть таку згоду лише після того, як вона разом із дитиною випишеться з його квартири. Представник третьої особи - Головного управління Державної міграційної служби у Донецькій області - в судове засідання не прибув за невідомими суду причинами, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконкому Харцизької міської ради - Котенко Г.П. в судове засідання не прибула, надавши заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутність, просить прийняти до уваги висновок органу опіки та піклування. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника Головного управління Державної міграційної служби у Донецькій області та представника Органа опіки та піклування Харцизької міської ради. Суд, вислухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували 07 березня 2002 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Харцизького міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 70 (а.с.6). Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON] (а.с.7), який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її вихованні (а.с.27). З повідомлення Комунальної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги» м.Харцизька № 01-23/329 від 28.05.2014 року вбачається, що [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS], та знаходиться під наглядом лікарів амбулаторії № 3 КУ «ЦПМСД» м.Харцизька з 2007 року, знаходиться на диспансерному обліку у невролога, психіатра, окуліста, педіатра з діагнозом «Дитячий церебральний параліч, диплегічна форма, із стійкими тяжкими руховими порушеннями у вигляді нижнього пара парезу з порушенням функції пересування»; дитина потребує лікування в умовах центрів реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи (а.с.8). Позивач [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН Харцизької міської ради та отримує соціальну допомогу на дитину-інваліда (а.с.5). Судом також встановлено, щ позивача та дитину запрошено з 01.07.2014 р. до Інституту Мозку Людини Російської академії наук для обстеження та лікування дитини (а.с.18). З метою виїзду на лікування з дитиною за межі України, позивач звернулась до відповідача з проханням про надання дозволу на виїзд їх дитини, але відповідач відмовив їй в цьому, про що він не заперечував в судовому засіданні. Орган опіки та піклування виконкому Харцизької міської ради в своєму висновку від 17.06.2014 року щодо надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за межі України вважає за доцільне дозволити виїзд малолітнього [PERSON], [INFO], за межі України в супроводі матері [PERSON] без згоди батька, [PERSON]. Частиною 2 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995р. №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. №231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: - свідоцтва про смерть другого з батьків; - рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; - рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; - рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; - рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; - довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Конвенцією про права дитини (ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановленні Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснитися всупереч інтересам дитини. Враховуючи вищезазначене, суд вважає необхідним надати неповнолітньому [PERSON] дозвіл на виїзд за межі України, а саме до Російської Федерації, в супроводі матері [PERSON] без нотаріальної згоди та супроводу батька [PERSON], з метою проходження ним курсу лікування, що, насамперед, відповідає інтересам дитини. Доводи відповідача, які він приводив в судовому засіданні в заперечення позовних вимог, суд вважає необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу при ухваленні рішення. Безвідповідальне відношення батька до сина не може бути перешкодою для тимчасових виїздів дитини за кордон у супроводі матері. Також відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved