Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На обґрунтування вимог зазначила, що з 04.10.2003 року перебуває в шлюбних стосунках з відповідачем [PERSON] [INFO] в них народилася донька [PERSON], батьком якої є відповідач. Вказуючи на те, що в липні 2013року вони з відповідачем припинили сімейні стосунки і з зазначеного часу він не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини, яка після припинення сімейних стосунків залишилася на її вихованні, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, визначеного законом на дитину відповідного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги, обгрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, і просила їх задовольнити. Відповідач вимоги визнав в повному обсязі і не заперечував, щоб з нього в судовому порядку були стягнуті на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини його доходу. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 4 жовтня 2003 року (а.с.3). [INFO] у сторін народилася донька [PERSON], батьком якої, згідно свідоцтва про народження, є відповідач (а.с.2). Дитина проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Одним з способів виконання батьками обов'язку з утримання дитини є виплата аліментів за рішенням суду, які присуджуються у частці від доходу її матері, батька і у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, зазначених в ст.182 Сімейного Кодексу. Як свідчать наявні у матеріалах справи докази, відповідач є особою працездатного віку, працює в Енергоуправлінні ДФ ДП «Донецькі регіональні електричні мережі» і має постійний дохід в виді заробітної плати. Інших утриманців, окрім дитини, не має. Стан здоров'я відповідача задовільний. За даними Димитровської ЦМЛ на медичних обліках відповідач не перебуває, стягнення за виконавчими листами з нього не провадяться. Аналіз досліджених у справі доказів дає суду підстави для висновку про те, що відповідач, як батько дитини, може надавати позивачці матеріальну допомогу на її утримання, тому вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повнолітнього віку суд вважає обгрунтованими. Суд вважає, що такий порядок визначення аліментів буде найбільш сприятливим і найбільш відповідатиме інтересам дитини. При цьому за жодних обставин розмір аліментів не може бути нижчим 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд відповідно до вимог ст.88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход держави судовий збір в сумі 243,60 грн., так як позивачка на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VІ звільнена від вказаних витрат при подачі позову до суду. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved