Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

Позивачка в позовній заяві просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі ? частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на період навчання, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано. В шлюбі 19.07.1999 у них народився син, [PERSON], якому вже виповнилося 18 років, але він навчається на першому курсі Мелітопольського державного педагогічного університету ім. Б.Хмельницького, на контрактній основі, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на навчання сина не надає. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, при цьому пояснила, що вона несе всі витрати на навчання сина, сплачує навчання згідно укладеного договору. Син навчається за контрактом, а тому стипендію не отримує. Відповідач проти задоволенню позову заперечує, у відзиві посилається на те, що у нього відсутня можливість надавати матеріальну допомогу на навчання сина, оскільки він за трудовим договором не працює, приватним підприємцем не являється, проживає в сільській місцевості, а тому зайнятий доглядом за домашнім господарством. В їх сімї працевлаштована тільки його дружина. Він володіє земельною ділянкою, яку здає в оренду ТОВ «Агрофірма Степове», та за І-ІІІ квартал 2017 року отримав дохід у вигляді орендної плати у розмірі 16624,16 грн., яка виплачена в натурі. З відрахуванням податків чистий дохід склав 13631,82 грн., а також він отримав грошову допомогу в розмірі 745,34 грн. Інших доходів він не має. Крім того, позивачка не підтвердила наявність у його сина дійсної потреби в отриманні від нього матеріальної допомоги на навчання. В судовому засіданні відповідач свої заперечення підтвердив, та пояснив, що він інших дітей та утриманців не має, як не має і аліментних зобовязань, грошової допомоги на навчання сина він не надає, так як не має можливості, але в літній період передав позивачці сільхозпродукцію отриману за оренду земельної ділянки. Третя особа, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, при цьому пояснив, що він навчається на першому курсі педагогічного університету, на денній формі навчання за контрактом, а тому стипендію не отримує. Він проживає разом з матірю, яка несе всі витрати на його навчання. Ніякого доходу він не отримує, навчання в університеті є єдиним його зайняттям. Батько матеріальної допомоги на навчання не надає. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що позивачка з 08.08.1998 перебувала у шлюбі з відповідачем, який було розірвано 12.12.2002, що підтверджується копіями свідоцтв про укладання шлюбу та про розірвання шлюбу. /а.с. 6,7/ У шлюбі, 19.07.1999 у сторін народився син - [PERSON] /а.с. 5/ 19.07.2017 [PERSON] виповнилося 18 років, однак він продовжує навчання, є студентом першого курсу денної форми навчання природничо-географічного факультету, спеціальності географія Мелітопольського державного педагогічного університету ім. Б.Хмельницького. Умови навчання - контрактна, стипендію не отримує. Термін навчання до 30.06.2021, що підтверджується довідкою навчального закладу №10п/1903 від 02.10.2017./а.с.8/ Умови навчання [PERSON] за контрактом підтверджуються також договором про надання освітніх послуг від 28.08.2017, за умовами якого загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить: 7200х4 роки =28000 грн. / а.с. 9/ З довідки Новопилипівської сільської ради від 15.11.2017 вбачається, що позивачка проживає разом з сином, [PERSON], та дочкою, [PERSON] за адресою с. Новопилипівка, вул. Лермонтова, 2, Мелітопольського району, Запорізької області. /а.с. 10/ Отже, [PERSON] навчається в навчальному закладі на денному відділенні, що є єдиним його заняттям. [PERSON] стипендію не отримує, навчається за контрактом. Отже наведені обставини свідчать про те, що [PERSON]А потребує матеріальної допомоги. Досягнення повноліття не знімає з батьків обовязку з надання матеріальної допомоги для забезпечення можливості здобути освіту. Обов'язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, поширюється на обох батьків за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. [PERSON] постійно проживає з матірю, [PERSON], яка надає матеріальну допомогу сину, оплачує його навчання. Матеріальної допомоги від батька [PERSON] взагалі не отримує, проти чого не заперечує і відповідач. Надання сільхозпродукції в літній період не свідчить про надання систематичної допомоги на навчання, яку потребує син сторін. Відповідно до вимог ст.198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у звязку з цим у матеріальної допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.ст. 183,184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 200 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином. Та обставина, що відповідач не працює і не має постійного заробітку, не може розцінюватися сама по собі як неможливість сплачувати аліменти. [PERSON] є працездатною особою як за віком так і за станом здоров'я. [PERSON] медичних протипоказань чи висновків відповідних медичних лікарських комісій заборони щодо працевлаштування не має, проте він не працює, на обліку в центрі зайнятості в пошуках роботи не перебуває. На підтвердження дійсних доходів відповідач надав договір оренди земельної ділянки та відповідну довідку про дохід від оренди земельної ділянки, який за І-ІІІ квартал становить без урахування податків 16624,16 грн. та 745,34 грн. Разом з тим він не надав доказів про його матеріальну нужденність. Не надав відповідач і доказів, які б свідчили що він страждає хронічними захворюваннями, які вимагають постійного лікування та матеріальних затрат. [PERSON] інших аліментних зобовязань на виконанні не має, як немає у нього на утриманні і непрацездатних членів сімї. З наданої відповідачем довідки ФОП «[PERSON]В.» вбачається, що його дружина, [PERSON], є працездатною, працює на посаді продавець-консультант. Отже, суд вважає, що відсутні підстави для звільнення батька від участі у витратах на сина, який продовжує навчання. Виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст.7 Сімейного кодексу України, і з урахуванням інтересів сина студента, а також, беручи до уваги вимоги ст.ст.182,199,\~200 Сімейного кодексу України і доводи відповідача, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку /доходу/ відповідача. Оскільки відповідно до положень ст. 184 СК України підставою визначення аліментів у твердій грошовій сумі є заява одержувача, а позивачка про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не заявляла, суд визначає розмір аліментів у відповідності до положень ст.200 СК України у частці від заробітку /доходу/ відповідача. Вимоги позивачки щодо стягнення аліментів у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягають, оскільки ці умови застосовуються тільки при визначенні розміру аліментів на неповнолітніх дітей. Доводи відповідача про те, що позивачка не довела наявність у їх сина дійсної та реальної потреби в отриманні від нього утримання на час навчання суд вважає безпідставними, оскільки в судовому засіданні було встановлено та підтверджено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, що у звязку з навчанням на денній формі навчання за контрактом, [PERSON], який займається лише навчанням та ніде не працює, стипендію не отримує, потребує матеріальної допомоги. Умовою визначення аліментів на час навчання є та обставина, що працездатний син, який продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може йому надавати, а тому відсутні підстави для звільнення останнього від обовязку утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір відповідно до п. 1.1. ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial