Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Хотинського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалася на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 28 січня 1989 року виконавчим комітетом Санковецької сільської ради, про що зроблено актовий запис за № 01. Вказує, що від шлюбу в них є двоє повнолітніх дітей, які проживають окремо. Разом з тим, подружнє життя у них не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Між ними постійно виникали сварки, внаслідок чого, протягом тривалого часу сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе й суперечить її інтересам. У зв'язку із тим, що їхній шлюб носить тільки формальний характер, просить його розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, до суду надала заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки, причину своєї неявки суду не повідомив. Суд, вважає можливим справу розглянути за відсутності сторін по справі. На підставі ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч. 2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 28 січня 1989 року виконавчим комітетом Санковецької сільської ради, про що зроблено актовий запис за № 01. Від даного шлюбу в них неповнолітніх дітей немає. Спільне життя сторін склалось невдало через протилежні погляди на шлюб, сім'ю, а також постійні суперечки. На даний час їхній шлюб існує формально. Суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки сім'я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім'я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід з відповідача стягнути судові витрати на користь позивача в розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved