Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

Позивачка вказує на те, що 03 квітня 2018 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] . В період спільного проживання у них [INFO] народилася донька - [PERSON] , яка на даний час проживає з нею та перебуває на її утриманні. Обставини в сім`ї склались таким чином, що батько дитини проживає окремо і не надає матеріальну допомогу на її утримання. Саме тому позивачка змушена звернутися до суду з проханням ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісяця, до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . Крім того, позивачка просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на її утримання у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 01.05.2020 року і до досягнення донькою трирічного віку, тобто до [INFO] , оскільки вона на даний час не працює і здійснює догляд за дитиною. У судове засідання позивачка не з`явилася, але подала заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відзив на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи на адресу суду не надіслав. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Частиною 1 ст.223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. 03 квітня 2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] значаться [PERSON] та [PERSON] . Довідка №332 від 08.07.2020 року, видана Любарською селищною радою вказує на те, що дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] . Згідно довідки №384 від 07.07.2020 року, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Любарської РДА, [PERSON] перебуває на обліку у вказаному управлінні та отримує допомогу при народженні дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесено зміни у ч.2 ст.182 СК України та зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років встановлений: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривні, з 1 грудня - 1921 гривень, тобто мінімальний розмір аліментів для дитини віком до 6 років станом на день розгляду справи, у твердій грошовій сумі становить 929,5 грн. (1859 грн. х 0,5 = 929,50 грн.). Відповідно до ст.84 ч.2 СК України, дружина, з якою проживає дитина має право на утримання коштів від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 1 ст.80 СК України встановлено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищенаведене та з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, а також те, що позивачкою не доведено, що відповідач офіційно працевлаштований та має можливість сплачувати аліменти у тому розмірі, який вказаний нею у позовній заяві, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, то з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь Держави судовий збір в розмірі 1681,60 грн.

Outcome: partial