Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом (у подальшому уточнений - редакція від 05.05.2020) до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 20.09.2003 по 11 лютого 2020 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 лютого 2020 року шлюб між ними було розірвано. За час спільного проживання однією сім`єю з відповідачем, у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач ухиляється від покладеного на нього, відповідно до ст. 180 СК України, обов`язку утримувати своїх дітей, витрачає гроші на свої потреби, інтересами сім`ї не цікавиться. Це, зокрема, виявилося у тому, що відповідач аліментів на утримання дітей в добровільному порядку не сплачує. Також позивачка вказує, що відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач не бере участі у вихованні та утриманні спільних дітей. На скільки їй відомо, на даний час відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає, батьки на його утриманні не перебувають. На підставі зазначеного вище, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь кошти на утримання (аліменти) дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2020, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/2277/20. Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя встановив, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175,177 ЦПК України, а тому постановив ухвалу від 06.04.2020 про залишення заяви без руху, про що повідомив позивача та надав йому строк на усунення недоліків. 05.05.2020 представником позивача адвокатом Бабіч Т.Г на виконання ухвали суду подано уточнюючу позовну заяву. Ухвалою суду від 07.05.2020 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Заперечень щодо такого порядку розгляду справи сторони не надали. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Бабіч Т.Г. підтримала уточнені позовні вимоги та просила задовольнити у повному обсязі на підставі обґрунтування, наведеного у позові. Зазначила, що діти проживають з позивачем, знаходяться на її утриманні, вона працює, але рівень доходів повідомити не може, так як позивачка не надала підтверджуючих документів. У судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав уточнені позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. Крім того, зазначив, що спору щодо батьківства немає. Він не є особою з інвалідністю та ніяких пільг не має. З розміром аліментів, які зазначає позивачка згоден. Зазначив, що він працює та отримує заробітну плату щомісяця близько 30 тисяч гривень. Відзив на позов не подано. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, шлюб між сторонами розірвано рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.02.2020 року у справі №711/152/20. Також встановлено, що за час перебування в зареєстрованому шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.09.2004 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.11.2009 року, щодо місця проживання неповнолітніх дітей між сторонами спору не існує. Батьком дітей записаний відповідач. Спору щодо батьківства між сторонами немає. До того ж, судом достовірно встановлено, що сторони разом не проживають і їх спільні неповнолітні діти - [PERSON] та [PERSON] проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні. При прийнятті рішення по справі, суд враховує той факт, що відповідач є працездатним, а також, його думку про визнання уточнених позовних вимог і відсутність заперечень проти їх задоволення. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). За положеннями ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. До того ж, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). Визнання відповідачем заявлених позовних вимог прийнято судом. Отже, встановлені під час розгляду справи обставини, наявні та досліджені докази дають суду підстави для повного задоволення уточнених позовних вимог. Враховуючи позицію позивачки та вдповідача, працездатність відповідача, його наміри та бажання утримувати спільних з позивачкою неповнолітніх дітей, а також принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, суд вважає за необхідне задовольнити уточнені позовні вимоги у заявленому позивачкою розмірі, що є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. До того ж, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, у тому числі, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Судом враховуються також ті обставини, що діти проживають разом з позивачкою, фактично перебувають на повному її утриманні, даних, які б свідчили про неможливість відповідача утримувати дітей до суду не надано. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи позицію відповідача щодо вимог, суд дійшов висновку про можливість задоволення уточнених позовних вимог у повному обсязі, а саме, - слід стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] і неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку( на кожну дитину) та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2020 року і продовжувати до досягнення найстаршою дитиною ( [PERSON] , [INFO] ) повноліття. Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини. Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави у сумі 840 грн. 80 коп., як визначено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: approved