Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивачка звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва 10 жовтня 2016 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає, хоча зобовязаний та має можливість. З огляду на викладене позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка до судового засідання не зявилась, суду надала заяву, в якій просить справу розглянути зі її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на задоволенні позову. Відповідач до судового засідання не зявився, суду надав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), згідно ч. 3 ст.181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доходів, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, за загальним правилом аліменти стягуються у частці заробітку (доходу) матері або батька дитини, та лише у виключних випадках можуть бути стягнуті у твердій грошовій сумі, у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доходів, або одержує частину доходу в натурі. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховують при визначені розміру аліментів на одного подружжя, дітей, батьків, інших осіб» №146 від 26.02.1993р., утримання аліментів здійснюється з усіх видів заробітку і додаткової винагороди, як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з допомоги по безробіттю, допомоги по тимчасовій непрацездатності, одержуваної пенсії, тощо. Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами) та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. У відповідності зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії І-ФП №138197, видане 28.12.2010 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції). Дитина мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач мешкає окремо. Позовні вимоги у заявленому розмірі визнав у повному обсязі. З огляду на викладене, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч. 9 ст. 7 СК України), суд вважає, що відповідач зобовязаний і має можливість сплачувати на користь позивачки на утримання дитини [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дати подання позову, тобто з 03.11.2016 року, і до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору у розмірі 551,20 гривень. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Outcome: approved