Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем проживали однією сім»єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу з 2005 року по травень 2016 року, і від спільного проживання у них народилося двоє дітей: сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Старший син - [PERSON] є інвалідом дитинства, знаходиться на обліку та проходить систематичне обстеження і лікування в КЗ БРР «Бородянська ЦРЛ». З травня 2016 року сімейні відносини з відповідачем припинилися через сварки та погрози останнього вигнати її /позивачку/ з дітьми з його /відповідача/ будинку, і вона /позивачка/ змушена була забрати дітей та виїхати на інше місце проживання до селища Пісківка Бородянського району Київської області. Оскільки відповідач з травня 2016 року ухиляється від утримання дітей, згоди з останнім щодо розміру аліментів не досягнуто, крім того, син [PERSON], який має проблеми зі здоров»ям, потребує постійного медичного нагляду, внаслідок чого потрібні додаткові витрати на його лікування, зокрема, з липня 2016 року по день звернення з позовом до суду, вона /[PERSON]/ на придбання ліків для сина та проведення медичних аналізів витратила 13 986 грн., тому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1200 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи від дня звернення з даним позовом до суду, до повноліття дітей, а також понесені додаткові витрати на проведення медичних аналізів, купівлю ліків та допоміжних засобів, пов»язаних з лікуванням сина [PERSON], за період з 2016 року по 2017 рік, у розмірі 13 986 грн. В судове засідання позивачка не з»явилась, просила справу розглядати без її участі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, погодився на сплату аліментів на утримання дітей, але у меншому розмірі, ніж заявила позивачка, оскільки сплачувати аліменти у заявленому останньою розмірі він не має змоги, так як ніде не працює та має незначні випадкові заробітки, додаткові витрати на лікування сина [PERSON] дійсно позивачка понесла, але відшкодувати їх їй він також не має змоги через відсутність коштів. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони мають двох малолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою, що підтверджується матеріалами справи /а.с.7-8/ та визнається сторонами. Як вбачається з матеріалів справи /а.с. 9/ син сторін - [PERSON] є інвалідом дитинства і на його лікування (проведення аналізів, купівля ліків) позивачка за період з липня 2016 року по листопад 2017 року витратила 13 986 грн /а.с. 10-20/, що також визнається сторонами. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи вищевикладене, а також часткове визнання відповідачем позову в цій частині, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи в цій частині позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання двох малолітніх дітей: синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі по 930 грн. /1860 грн.:2/ на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 3 листопада 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Так як старший син сторін по справі [PERSON] є інвалідом дитинства, позивачка на його лікування за період з липня 2016 року по листопад 2017 року витратила 13 986 грн., жодних доказів протилежного відповідач суду не надав, з відповідача присуджено стягнення аліментів на користь позивачки, то, з урахуванням всіх обставин, що мають істотне значення, а також те, що сама позивачка також має брати участь в додаткових витратах на дитину, суд вважає за необхідне, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування витрат, пов'язаних з лікуванням дитини, 6993 грн. /13 986 грн. :2/. З урахуванням викладеного, а також приймаючи до уваги те, що позивачкою суду не надано доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей у заявленому нею розмірі, що сам відповідач заперечує, суд визнає за необхідне в іншій частині в позові відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір в розмірі 1280 грн. /640 грн. х 2 позовні вимоги/.

Outcome: partial