Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] у квітня 2015 року звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 08 серпня 1998 року Рингацькою сільською радою Новоселицького району Чернівецької області, про що зроблено актовий запис за №8. Від шлюбу у них 21 листопада 1999 року народився син [PERSON]. Разом з тим, їх подружнє життя не склалося через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Влітку 2013 року вони перестали підтримувати фактичні подружні відносини та проживають окремо. На даний час між ними втрачено почуття любові, поваги та довіри один до одного. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам. У звязку із тим, що їх шлюб носить лише формальний характер, просила його розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Надала заяву, у якій розгляд справи просила провести без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обємі та просила їх задовольнити. У разі відсутності відповідача, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Справа слухалась у відсутність відповідача [PERSON], який в судове засідання не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивачка не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 08 серпня 1998 року Рингацькою сільською радою Новоселицького району Чернівецької області, про що зроблено актовий запис за №8 (а.с.3). Від шлюбу у них 21 листопада 1999 року народився син [PERSON] (а.с.7). Спільне життя сторін склалось невдало через несумісність характерів, відсутність між ними взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя. Влітку 2013 року подружжя перестало підтримувати фактичні подружні відносини та проживає окремо. Таким чином, суд вважає, що збереження сім»ї неможливе, оскільки сім»я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім»я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved