Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Позивачка в особі свого представника звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що перебувала у трудових відносинах з відповідачем, 31.10.2018 звільнилася з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч.3 ст.38 КЗпП України. На день звільнення відповідачем не було проведено з нею розрахунку, тобто не виплачено всі суми належні при звільненні. 15.01.2021 Ковпаківським районним судом м.Суми було ухвалене рішення, яким стягнуто з відповідача на користь позивачки заборгованість по заробітній платі у сумі 52 973,33 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.11.2018 по 15.01.2019 включно у сумі 9722,83 грн, яке Постановою Сумського апеляційного суду було залишено без змін. Однак станом на день подання цієї позовної заяви заборгованість по заробітній платі перед позивачко залишається непогашеною. Розмір середньоденної заробітної плати позивачки становить 335 грн 27 коп. Тому позивачка просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по дату ухвалення судового рішення, виходячи з розміру середнього заробітку. Ухвалою суду від 02.07.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 21.07.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, за містом якого представник відповідача просить при винесенні рішення врахувати правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №716/9548/15-ц, та зазначає, що з врахування принципу справедливості та співмірності сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача не повинна перевищувати 7000 грн. 28.07.2021 до суду від представника позивачки - адвоката Терещенка В.В. надійшла заява, в якій він просить справу розглядати за його відсутності, за наявними матеріалами справи. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка перебувала у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» та 31.10.2018 була звільнений з займаної посади за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору за ч.3 ст.38 КЗпП України (а.с.10). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.01.2021 стягнуто з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 52 973,33 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.11.2018 по 15.01.2019 включно у сумі 9722,83 грн, яке Постановою Сумського апеляційного суду було залишено без змін (а.с.11-12, 13-16). До цього часу фактичний розрахунок з позивачкою проведено не було. Як встановлено рішенням суду, середньоденний заробіток позивача складав 335,27 грн. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. Враховуючи вищевикладене, позивачка має право стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з наступного робочого дня після постановлення рішення по день винесення рішення по даній справі, тобто за період з 16.01.2019 по 28.07.2021, що становить 587 робочих дні, виходячи до липня 2019 з триденного робочого тижня, з липня 2019 з п`ятиденного робочого тижня. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 196 803 грн 49 коп (335,27 х 587). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, необхідно враховувати: 1) розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; 2) період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; 3) ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; 4) інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника. Позивачка пропрацювала близько сімнадцяти років у відповідача, була звільнена за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору, на момент звільнення заборгованість по заробітній платі становила 52973 грн 33 коп. Наразі затримка розрахунку складає майже два роки. В той же час, позивачкою не вказано яких майнових втрат, пов`язаних із затримкою розрахунку, вона зазнала, а відповідач має складний фінансовий стан та заборгованість перед значною кількістю контрагентів та працівників. Отже, вбачається очевидна неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача та відповідача, а тому суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивачки виплат в розмірі 45 000 грн. З огляду на викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 45 000 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Outcome: partial