Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Кролевецького районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з 08 листопада 2003 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. 12 червня 2009 року шлюб між нею та відповідачем розірваний. Вона разом з дитиною проживає у своїх батьків, дитина перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] за домовленістю між ними надавав кошти на утримання дитини в сумі 500 грн. один раз на три місяці, але на сьогодні дитина потребує більших матеріальних затрат, їй (позивачці) необхідно отримувати кошти щомісячно. Відповідач працює, їздить на заробітки до Російської Федерації, має постійну роботу та отримує заробітну плату; має добрий стан здоровя, має двох дітей від другого шлюбу, але аліментів нікому не сплачує, а тому він має можливість щомісячно сплачувати більшу суму аліментів на дочку. Вона виконує свій обовязок щодо забезпечення дитині належного рівня життя, створення умов для її розвитку. У звязку з тим, що відповідач нерегулярно надає кошти на утримання дочки і за її проханням, тому вона бажає, щоб відповідач сплачував аліменти за рішенням суду. Просить суд стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону, до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю (а.с. 37). Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 38), а також надав письмове заперечення, у якому позовні вимоги визнав частково, просить стягувати з нього аліменти на користь позивачки на утримання дочки в розмірі 500 грн. щомісяця (а.с. 22-23). Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання сторін суд вирішив можливим розглянути справу у їх відсутність. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Вивчивши та дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2003 року (а.с.7). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-НО № 381341, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції (а.с.8). 12 червня 2009 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 9). Дитина проживає та зареєстрована разом з позивачкою за адресою м.Кролевець, провул. Заводський, буд.7 (а.с. 11) та перебуває на її утриманні, чого відповідач не оспорює. Відповідач проживає в [INFO], що вбачається з матеріалів справи. Позивачка працює у Кролевецькій ЦРЛ та за період з січня 2017 року по жовтень 2017 року отримала заробітну плату у розмірі 46277 грн. 41 коп. (а.с. 10). Відповідач [PERSON] допомогу на утримання дитини надає не в повному обсязі. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За заявленими вимогами позивачка просить стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1000 грн. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Позивачка не надала доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про те, що розмір аліментів на утримання дитини повинен становити 1000 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним, офіційно не працює, навчається у ДПТНЗ Кролевецьке ВПУ, за період з 01.09.2017 року по 30.11.2017 року сума його стипендії становить 1245 грн. 00 коп. (а.с.29), має двох дітей від другого шлюбу, його батьки є пенсіонерами, однак повинен влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати свою дитину. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180, 182, 184 Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дитини [PERSON], у твердій грошовій сумі, розмір яких суд визначає 930 грн. щомісячно з індексацією відповідно до закону. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, встановленого з 1 січня 2018 року складає 1860 грн. Суд визначив розмір аліментів в твердій грошовій сумі 930 грн. щомісячно, що не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за їх необгрунтованістю. Суд вважає, що сторони не позбавлені можливості за погодженням між собою, чи шляхом звернення до суду ставити питання про зміну розміру аліментів згідно ч. 1 ст. 192 СК України, а також щодо участі відповідача у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (хвороба дитини тощо) згідно ст.185 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. Відповідно до ст. ст. 180, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial