Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, де просила стягнути з відповідачки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1565,97 грн. та в рахунок моральної шкоди 10000 грн., а також витрати по справі за надання правової допомоги в сумі 1500 грн., посилаючись на те, що 25 квітня 2013 року біля 12-00 год. на подвір'ї будинковолодіння [ADDRESS], де проживає [PERSON], її покусав собака, що належить останній. На підтримку своїх вимог в судовому засіданні вона пояснила, що 25 квітня 2013 року в обідній час вона прийшла до свого знайомого [PERSON], який проживає в одному з 4-х будинків, що знаходяться у спільному дворі по [ADDRESS], де на підході до будинку її вкусила велика собака коричневого кольору, яка вибігла з-за гаражу. Коли вона вже йшла від [PERSON], то побачила ту ж собаку і він сказав, що вона належить його сусідці [PERSON], з якою він проживає в одному будинку. В зв'язку з отриманою травмою в цей же день вона звернулась до лікаря у травмпункт Смілянської міської лікарні ім. Семашко. Через деякий час вона повторно звернулась у лікарню, оскільки стан її рани погіршився, та 6 травня 2013 року її поклали у лікарню і прооперували. 14 травня 2013 року її повторно прооперували з приводу пересадки шкіри на місце рани. Вона понесла витрати на лікування та харчування, які просить їй відшкодувати. Також їй завдана моральна шкода, яка полягає у тривалому лікуванні, перенесенні болю, погіршенні її загального стану здоров'я, необхідності витрачання коштів з пенсії на придбання ліків, неможливості вести звичайний спосіб життя. В судовому засіданні представник позивачки уточнила позовні вимоги та посилалась на те, що шкода повинна бути відшкодована на підставі загальних норм законодавства щодо цього. Відповідачка та її представник позов не визнали повністю, посилаючись на те, що вона дійсно має собаку, яка прив'язана біля її частини будинку. Позивачка не навела ніяких доказів того, що її собака є джерелом підвищеної небезпеки та саме вона її покусала. При настанні відповідальності за загальними статтями щодо відшкодування шкоди необхідно встановлення вини заподіювача, проте ніяких доказів, які б підтверджували даний факт також не надано. Крім того список медичних препаратів, призначених лікарем для лікування не співпадає з чеками на їх придбання, а також в ньому відсутні будь-які призначення щодо продуктів харчування. Відповідачка, хоча і не визнавала факту заподіяння шкоди, проте добровільно пропонувала позивачці кошти в сумі 1000 грн. за проведене лікування, але [PERSON] від їх отримання відмовилась. На даний час [PERSON] є пенсіонеркою, сама має онкозахворювання, а тому не має коштів на сплату їх позивачці. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі утримання службових собак та собак бійцівських порід, що створює підвищену небезпеку для інших осіб. Позивачкою не надано жодних доказів того, що собака, яка належить відповідачці відноситься до службових собак чи собак бійцівських порід. Натоміть відповідачкою надано довідку Черкаського обласного осередку кінологічної спілки України від 10 листопада 2014 року про те, що собака, яка належить відповідачці є безпородною та можливо хто-небудь з її предків був службовою вівчаркою. В зв'язку з цим відповідальність [PERSON] може наставати лише на загальних підставах. Згідно ст. ст. 1166, 1167 ЦК України матеріальна та моральна шкода, завдана фізичній особі бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала при наявності вини останньої. Крім того за ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом щомісячних платежів. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка дійсно не притягалась до адміністративної відповідальності за неналежне утримання тварин, а також відсутні інші письмові докази її вини. Проте з пояснень свідка [PERSON] вбачається, що до нього прийшла [PERSON] та повідомила, що її покусав собака. Він запропонував їй обробити рану, але вона вирішила повертатися додому. Коли він вийшов її провести, то по двору знову біг собака, на якого позивачка вказала, як на того, що її покусав. Він впізнав собаку своєї сусідки [PERSON] Після цього він зателефонував родичам останньої [PERSON], щоб повідомили їй на роботу з приводу собаки, що був не прив'язаний. Також свідок [PERSON] пояснила, що здійснювала прибирання біля свого будинку, який знаходиться в тому ж спільному дворі, що і будинок відповідачки. До неї підходила позивачка та скаржилась, що її покусала собака, а через деякий час, продовжуючи прибирання, вона бачила як з двору вибігла собака відповідачки та бігала по вулиці з нашийником та цепом. Пізніше вона бачила як додому йшла відповідачка, хоча вона повинна була бути на роботі. Також вона пояснила, що собака деякий час був прив'язаний не біля входу в частину будинку [PERSON], де проводився ремонт, а біля гаражу в їх спільному дворі, який належав її родичу. Дочка позивачки [PERSON], допитана в якості свідка пояснила, що після укусу собаки мати зверталась у травмпункт Смілянської міської лікарні ім. Семашко, потім їй зробили дві операції, а також після виписки з лікарні вона ще продовжувала амбулаторне лікування фактично до липня 2013 року. Також в її присутності до матері приходила відповідачка та пропонувала 1000 грн. на лікування. Крім того сама відповідачка не заперечувала того факту, що одного разу їй на роботу зателефонував родич [PERSON] та повідомив, що необхідно прив'язати її собаку, а коли вона терміново повернулась додому, то собака знаходився у будці прив'язаний. Зі слів дружини [PERSON] їй відомо, що коли та прийшла до двору, то собака знаходився у будці, тому вона лише наділа на нього нашийник і залишила його там же. Таким чином суд вважає доведеним ту обставину, що саме собака, який належить відповідачці, заподіяв позивачці тілесних ушкоджень. В зв'язку з цим суд не може погодитися з посиланням представника відповідачки на те, що не доведена неправомірність дій [PERSON] та відсутній причинний зв'язок між цими діями та настанням шкоди, а тому вона не повинна її відшкодовувати, оскільки саме відповідачка несе відповідальність за належне утримання свого собаки та заподіяння ним шкоди здоров'ю позивачки. Вказані обставини підтверджуються також письмовими доказами по справі, в тому числі висновками судово-медичних експертиз, та поясненнями експерта [PERSON], за якими [PERSON] заподіяні тілесні ушкодження у вигляді вкушеної рани правової гомілки, про що вказано у медичних картках на її ім'я, які ним були досліджені під час проведення експертизи, оскільки він особисто оглядав позивачку вже після проведення їй операцій у червні 2013 року. Крім того за висновком експертизи дані ушкодження могли виникнути від дії зубів собаки та спричинені за механізмом, що повідомила потерпіла, а також між тілесними пошкодженнями [PERSON], що відносяться до категорії середньої тяжкості, та проведеним їй тривалим лікуванням є причинний зв'язок. Відповідачкою та її представником надані фотографії двору, де знаходиться будинок [PERSON] та [PERSON], на яких зафіксовано знаходження у цьому дворі різних безпритульних собак через відсутність огорожі. Не оспорюючи вказаних обставин, суд вважає, що факт заподіяння тілесних ушкоджень [PERSON] саме собакою, що належить [PERSON] знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи з наявних доказів. Позивачкою надані довідки лікувальних закладів про те, які ліки і в якій кількості їй призначались для лікування, та чеки аптек на їх придбання. Загальна сума витрат позивачки на це становить 991,47 грн. Не погоджуючись з даною сумою відповідачка та її представник посилались на те, що вказані довідки та чеки не співпадають ні по кількості ліків, ні по їх призначенню. Проте всі вказані чеки надані за період з 25 квітня по 27 червня 2013 року, тобто саме за період лікування. Крім того позивачка пояснила, що ліки придбавала як вона, так і члени її сім'ї, та не завжди вони отримували та зберігали чеки за придбаний товар. В зв'язку з цим суд вважає, що в цій частині позов підлягає до повного задоволення. На підтвердження позовних вимог позивачка також надала довідку Смілянського колгоспного ринку від серпня 2013 року про вартість продуктів харчування, проте відшкодуванню підлягають витрати, які пов'язані з заподіянням шкоди та знаходяться з ним у причинному зв'язку. Крім вказаної довідки не було надано інших доказів з приводу необхідності придбання вказаних продуктів харчування в зв'язку з лікуванням позивачки. Також з пояснень експерта [PERSON] вбачається, що при наявній у позивачки травми якогось особливо харчування вона не потребувала, а при його необхідності про це повинно було бути вказано лікарем у медичних документах, що ним виявлено не було. Тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я. В судовому засіданні з досліджених доказів вбачається, що позивачка лікувалась протягом тривалого часу, їй було проведено 2 операції, вона знаходилась на стаціонарному лікуванні 18 днів, зазнала страждань через фізичний біль. Оскільки вона проживає одна, то вимушена була звертатись за допомогою для організації свого життя та побуту, являючись пенсіонеркою та інвалідом 3 групи загального захворювання, несла витрати, пов'язані з лікуванням. Через наявність в неї хронічних хвороб та в зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями у неї погіршився загальний стан здоров'я. Таким чином позивачці була заподіяна і моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню. Разом з тим при вирішенні питання про розмір відшкодування суд враховує норми ст. 1193 ЦК України, згідно якої цей розмір може бути зменшено з врахуванням ступеня вини особи, яка її завдала, та її матеріального стану. В судовому засіданні встановлено, що шкода заподіяна не безпосередньо самою відповідачкою, а також вона не мала умислу на її заподіяння. За 8 років утримання собаки, остання не знаходилась без нагляду та нікому не заподіювала ніякої шкоди, а також не проявляла агресії. Негативні наслідки такого характеру тілесного ушкодження могли виникнути також внаслідок віку позивачки, наявності в неї ряду хронічних хвороб та загального стану здоров'я. Крім того після події у відповідачки була виявлена онкохвороба та вона прооперована і перебуває на диспансерному обліку з періодичним проходженням лікування. Вона також на даний час є пенсіонеркою. В зв'язку з наведеним суд вважає, що моральна шкода підлягає частковому відшкодуванню в розмірі 1500 грн., з врахуванням також її співмірності з відшкодуванням матеріальної. Позивачкою також були заявлені вимоги про відшкодування судових витрат у вигляді надання їй правової допомоги, які підлягають повному задоволенню з врахуванням кількості судових засідань та часу розгляду справи. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду його необхідно стягнути на користь держави з відповідачки. На підставі ст. ст. 16, 23, 1166, 1167, 1168, 1193 ЦК України,

Outcome: approved