Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що 13 вересня 2016 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Чорнобаївським РВ ДРАЦЦС Головного ТУЮ у Черкаській області. Вони прожили у шлюбі до 2018 року, вели спільне господарство та будували сімейні відносини. На даний час спільне проживання між ними припинено, вони проживають окремо, відповідач залишився проживати в с. Веселий Хутір Чорнобаївського району Черкаської області, а вона виїхала до м. Сватове Луганської області. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні повністю. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання дитини їй не надає та не приймає участі в її вихованні. Між ними відсутня домовленість про розмір грошової допомоги на утримання доньки. Зазначає, що наскільки їй відомо у відповідача відсутні зобов'язання матеріального характеру перед іншими особами, на його утриманні немає інших дітей, батьків, які потребують утримання. Він працездатний і має достатній матеріальний стан і стан здоров'я для виконання батьківського обов'язку, працює та отримує стабільний дохід. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, якій виповнився 1 рік, тому на даний час вона не отримує доходу у вигляді заробітної плати, а лише соціальну допомогу, яка складає 860,00 грн. Однак зазначених коштів не вистачає навіть на харчування, а в дитини є багато інших потреб, які вона сама не в змозі їй забезпечити. Матеріальне становище відповідача задовільне, тому просить суд стягнути аліменти на утримання дитини на її користь у розмірі ј частини з усіх видів заробітку відповідача та на її утримання до досягнення дитино трирічного віку також у розмірі ј частини з усіх видів заробітку відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 12 лютого 2019 року було призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивачка до судового засідання не з'явилась, але на адресу суду надіслала заяву в якій наполягає на задоволенні позовних вимог і просить справу слухати у її відсутність. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.24,27). Відзиву на позов суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, щосторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який було зареєстровано 13 вересня 2016 року Чорнобаївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 62 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], про що суду надано копію свідоцтва про народження (а.с.7). Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується відповідними довідками (а.с.9,10). Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, про що свідчить наказ Чорнобаївської районної державної адміністрації № 4-В від 26 лютого 2018 року (а.с.11), в зв'язку з чим отримує допомогу на дитину, про що також надала відповідні довідки (а.с.12-13). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За приписами ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Отже, позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, суд приходить до наступного. Статтею 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надати матеріальну допомогу. З аналізу даної норми слідує, що наявність у чоловіка можливості сплачувати такі аліменти є обов'язковою умовою для їх стягнення. Отже, законодавець головною умовою такого утримання ставить можливість чоловіка надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач у своєму позові зазначає лише про те, що відповідач працездатний, та що може надавати таку допомогу, однак жодного доказу цьому не надає. Відсутність такої обов'язкової умови як можливість надавати матеріальну допомогу дружині є підставою для відмови у позові в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку згідно ст. 84 СК України. Також, відповідно до ст.. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач ставить у своєму позові дві вимоги, та звільнена від сплати судового збору, з огляду на часткове задоволення позову, з відповідача належить стягнути судовий збір за одну майнову вимогу у розмірі 768,40 грн. на рахунок спеціального фонду державного бюджету України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 768,40 грн. за другу майнову вимогу, компенсуються за рахунок держави. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial