Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 07.07.2013р. близько 17-30год. по вул.. Набережна в с. Трушки Білоцерківського району , [PERSON] керуючи автомобілем «ЗАЗ SENS» д.н. [NUMBER] порушила правила дорожнього руху, на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг рухаючись по другорядній дорозі, не надала дорогу та допустила зіткнення з автомобілем «MITSUBISHI L200» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля «MITSUBISHI L200» д.н. [NUMBER], а саме - позивачка та її неповнолітній син [PERSON], [INFO] отримали тілесні ушкодження. При чому, неповнолітній син отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Винною в цьому ДТП вироком суду визнано відповідачку по справі. Посилаючись на те, що неповнолітній [PERSON] переніс сильний фізичний біль, тривале лікування, змінився звичайний ритм його життя, а особисто позивачка перенесла фізичний біль від отриманих травм, страждання які зазнала у зв»язку з ушкодженням свого здоров»я та душевні страждання у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої та неповнолітнього сина, просила суд стягнути на користь неповнолітнього [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 30000грн. та на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди - 15000грн. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідачки позовні вимоги визнала частково, не заперечувала у відшкодуванні на користь неповнолітнього [PERSON] моральної шкоди в розмірі 500грн. 3-я особа Товариство з додатковою відповідальністю «експрес Страхування» представника до суду не направив, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково. Судом встановлено, що дійсно 07.07.2013р. близько 17-30год. в с. Трушки Білоцерківського району Київської області з вини [PERSON], яка керувала автомобілем «ЗАЗ SENS» д.н. [NUMBER] та допустила порушення вимоги п.16.11 ПДР України, де вказано, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя. Водій [PERSON] на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг рухаючись по другорядній дорозі не надала дорогу та допустила зіткнення з автомобілем «MITSUBISHI L200» д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався по головній дорозі прямо через вказане перехрестя та мав перевагу в русі. У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «MITSUBISHI L200» д.н. [NUMBER], [PERSON] [INFO] отримав наступні тілесні ушкодження: перелом ключиці в стернальному відділі, синці та садна на паховій ділянці справа, садна на грудній клітині справа, синець на правій нижній повіці. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, так як для повного зрощення переломів необхідно тривалий строк - біль ніж 3 тижні. Відповідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 18.02.2014р. [PERSON] визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та їй було призначено покарання за ч.1 ст.286 КК України - у виді 2-х років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки. Вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 18.02.2014р. вступив в законну силу згідно з ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20.05.2014р. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] послався на ті обставини, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] переніс фізичний біль, тривале лікування, був обмежений у заняттях спортом, у нього змінився звичайний ритм життя, він став побоюватися їздити транспортом. А [PERSON] перенесла фізичний біль із-за травми, отриманої під час дорожньо-транспортної пригоди, яка пов»язана з струсом головного мозку, забієм правого ліктьового суглобу, підшкірною гематомою правого ліктового суглобу, як це зазначено у довідці Білоцерківської центральної районної лікарні від 19.02.2015р. № 129. При вирішенні спору, судом враховується , що ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає :1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов»язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода , завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Враховуючи зазначені обставини, а також те, що суду були надані переконливі докази як вини особи, яка спричинила шкоду здоров»ю позивачки та її неповнолітньому сину, так і наявність доказів на підтвердження обставин якими обґрунтовує позивачка свої вимоги, а саме - фізичний біль, перенесений нею та дитиною від отриманих тілесних ушкоджень, душевні страждання з приводу вчинення протиправної поведінки відносно членів сім»ї, а тому, на думку суду в частині позовних вимог щодо заподіяння моральної шкоди, суд вважає їх доведеними. В частині позовних вимог, що стосуються розміру моральної шкоди, то суд враховує також і докази надані представником відповідачки [PERSON], згідно з полісом № АЕ/ 1824436 обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.12.2012р., який діяв до 25.12.2013р. та згідно з яким страхова сума за шкоду заподіяну життю і здоров»ю сторонами визначена - 100000грн., страхова сума за шкоду, заподіяну майну - 50000грн. Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 05.07.2012р. встановлено, що страховиком ( у випадках, передбачених п.п. «г» п.41.1 та п.п. «в» п. 41.2 ст.41 цього Закону- МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров»я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров»ю. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає, що моральна шкода заподіяна неповнолітньому [PERSON] підлягає відшкодуванню в розмірі 25000грн., з яких 5000грн. підлягає відшкодуванню Товариством з додатковою відповідальністю « Експрес Страхування». Також на користь [PERSON] підлягає відшкодуванню моральна шкода, заподіяна ушкодженням здоров»я у розмірі 2000грн., які підлягають стягненню з страхової компанії. При цьому суд виходить з роз»яснення постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» п.16 якої вказано, що непред»явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завдано шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавала шкоди у відповідному розмірі. Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України питання відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована , вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання нею передбаченого ст. 33 Закону обов»язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. Тобто, в даному випадку сторони послалися на ті обставини, що страховою компанією ТДВ «Експрес Страхування» було виплачене страхове відшкодування пов»язане з матеріальною шкодою. А тому, суд вважає, що в частині відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ТДВ «Експрес Страхування», а саме в розмірі 5000грн. на користь неповнолітнього [PERSON] та в розмірі 2000грн. на користь [PERSON] за відсутності позовних вимог, судом не розглядаються. А в частині, доведених позовних вимог, що стосуються відшкодування моральної шкоди винною особою, в даному випадку [PERSON], позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: partial