Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначила, що з 22.01.2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. На теперішній час шлюб між ними не розірвано, однак подано відповідну заяву про розірвання шлюбу. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із нею. Вона самостійно не має можливості забезпечити необхідний прожитковий мінімум для дитини. В той час, як відповідач, як батько дитини, зобов'язати приймати участь в її утриманні та має таку можливість працюючи неофіційно. В зв'язку з цим, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.07.2017 року та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. З урахуванням повторної неявки в судове засідання відповідача, думки позивачки, судом у відповідності до ст.ст.169,224 ЦПК України, було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 січня 2011 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №17. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] На теперішній час спільне проживання та ведення спільного господарства між сторонами припинено. Дитина залишилась проживати разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною1 ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка посилалась на те, що після припинення спільного проживання з відповідачем останній матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що свідчить про наявність між сторонами спору з приводу умов та порядку матеріального забезпечення дитини. З урахуванням зазначених обставин, положень СК України, доводів позивачки, враховуючи спільний обов'язок батьків щодо утримання дитини, той факт, що обставин, які б виключали можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини під час розгляду справи не встановлено, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Разом з тим, суд враховує, що позивачкою не обґрунтовано належним чином та не доведено належними доказами заявлені позовні вимоги щодо визначення аліментів саме в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача. А тому, позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.07.2017 року (дня пред'явлення позову) та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд також вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial