Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 14.02.1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, актовий запис №191. Свої позовні вимоги мотивує тим, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14.02.1998 року, від якого у них народилося двоє дітей: повнолітня донька [PERSON] , [INFO] та неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем у неї не склалося, так як вони виявились людьми з різними поглядами на життя та сімейні відносини, через постійні непорозуміння вони втратили взаємоповагу один до одного. Сімейні стосунки не підтримують з березня 2020 року, з цього ж часу не ведуть спільного господарства, що свідчить про стійкість та тривалість конфлікту між ними та остаточний розлад сім`ї. Із врахуванням наведеного, вважає збереження шлюбу таким, що суперечитиме її інтересам, а тому просить не надавати час на примирення та розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, надала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та додатково зазначила, що спільне життя між нею та відповідачем не склалося, вони виявились людьми з різними поглядами на життя. З березня 2020 року вони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують, вона втратила до відповідача почуття любові, поваги та примиритися категорично не бажає. Із врахуванням наведеного, вважає збереження шлюбу таким, що суперечитиме її інтересам, а тому просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, проте надіслав суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує, оскільки з березня 2020 року вони припинили шлюбні відносини і спільне проживання. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.51 Конституції України\~та ч. 1 ст.24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст.56 Сімейного кодексу України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.ст. 104-105 Сімейного кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст.109 Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 05.08.2009 року у Залізничному відділі ЗАГС м. Львова, актовий запис 194 /а.с. 2/. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . /а.с. 5, 6/. Також судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, шлюб існує лише формально, так як між ними тривалий час немає взаєморозуміння, з березня 2020 року вони проживають окремо, не підтримують сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, що свідчить про стійкість конфлікту між ними. Сторони втратили один до одного хороші почуття та помиритися не бажають. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову, а від так суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження, а тому підлягають до задоволення. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2\~ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі наведеного, у відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у розмірі 840 гривень 80 копійок. На підставі ст.ст.12,\~13,\~81,\~89,\~141,\~264,265,\~354-355 ЦПК України,

Outcome: approved