Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору безвідсоткової позики від 20 січня 2015 року останній отримав від неї безвідсоткову позику в розмірі 100\~000 (ста тисяч) грн. Термін повернення позики складав 6 місяців і завершувався 20 липня 2015 року. Згідно п.5 цього договору забезпеченням зобовязання по договору являється нежитлова будівля склад за адресою: с. Чорноголова, 3, Великоберезнянського району, загальною площею 362,4 м.кв., що належить відповідачу відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СБА № 850744 від 19.10.2004 року. Підпунктом 5.1 цього ж договору визначено, що у випадку невиконання зобовязання позичальником по договору зазначена будівля передається у її власність. Також своє боргове зобовязання відповідач підтвердив борговою розпискою від 20 січня 2015 року. Всупереч умовам зазначеного договору відповідач своє боргове зобовязання в строк до 20 липня 2015 року не виконав і в усній формі відмовляється укласти будь-який договір відчуження вказаного вище нерухомого майна. Сторони в судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі, при цьому позивачка позов підтримала повністю, а відповідач позов визнав повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі, в тому числі й з передбачених ч.4 ст.174 ЦПК України підстав, виходячи з наступного. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що 20 січня 2015 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено боргове зобовязання, згідно якого останній отримав від позивачки безвідсоткову позику в розмірі 100\~000 (ста тисяч) грн., які зобовязався повернути в строк до 20 липня 2015 року. Згідно п.5 цього договору забезпеченням зобовязання по договору являється нежитлова будівля склад за адресою: с. Чорноголова, 3, Великоберезнянського району, загальною площею 362,4 м.кв., що належить відповідачу відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СБА № 850744 від 19.10.2004 року. Підпунктом 5.1 цього ж договору визначено, що у випадку невиконання зобовязання позичальником по договору зазначена будівля передається у власність позивачки. Крім того, своє боргове зобовязання відповідач підтвердив борговою розпискою від 20 січня 2015 року. - 2 - Судом встановлено, що всупереч умовам вищевказаного боргового зобовязання відповідач позику не повертає і в усній формі відмовляється укласти будь-яку цивільно-правову угоду про відчуження зазначеного вище нерухомого майна. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За наведеного, враховуючи той факт, що зобовязанням від 20 січня 2015 року передбачено, що в разі неповернення позики позичальник передає у власність позивачці нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю склад за адресою: с. Чорноголова, 3, Великоберезнянського району, загальною площею 362,4 м.кв., суд приходить до висновку, що вимога позивачки про визнання за нею права власності на це нерухоме майно є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved