Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В обґрунтування заявлених вимог покликалася на те, що відповідач погано ставиться до дитини, не цікавиться її здоров'ям та вихованням. Добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Шлюб між ними не розірвано. Дитина знаходиться на її повному утриманні. На даний час вона не взмозі сама повністю забезпечити сім'ю та потреби дитини, перебуває в скрутному матеріальному становищі, а тому змушена звернутися до суду з позовною заявою. Враховуючи те, що відповідач є молодою, працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання доньки, вважає, що розмір аліментів на її утримання повинен становити 600 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні подав суду заперечення на позовну заяву, обгрунтовуючи його тим, що позивачка неправдиво виклала обставини у позовній заяві. Він любить свою доньку, матеріально допомагав і допомагає позивачці, хоча і не працює фізично. Допомагає йому в утриманні доньки його мама [PERSON] У 2003 році у 16-ти річному віці його прооперували на аорту в Київському НДІ сердечно-судинної хірургії ім. Амосова, операція була тяжка. Фізично він не може працювати, виключаються психологічні та фізичні навантаження, крім того, в нього дуже поганий зір. З приводу стану здоров'я його скеровували на МСЕК для отримання групи інвалідності. На даний час за станом здоров'я не може переносити фізичні навантаження. Він завжди брав участь у вихованні своєї дитини. Систематично сплачує за дитячий садочок, що підтверджується наданими квитанціями, купує ліки, коли дитина хворіє, возив дитину в м. Трускавець на обстеження, постійно купує дитині одяг та взуття. На даний час не працює через незадовільний стан свого здоров'я та готує документи на отримання групи інвалідності. При всьому бажанні не має можливості щомісячно надавати утримання дитині в сумі 600 грн. Просить зменшити суму аліментів до 300-350 грн. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст., ст. 11, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 11.08.2010 року та є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.12.2010 року /а.с. 5, 6/. Донька [PERSON] зареєстрована і проживає з позивачкою за адресою : [ADDRESS], що стверджується довідкою підприємства житлово-комунального господарства Моршинської міської ради № 999 від 27.05.2014 року /а.с. 12/. Поясненнями позивачки [PERSON] в судовому засіданні з'ясовано, що дитина знаходиться на повному її утриманні, сама вона не взмозі повністю забезпечити сім'ю та потреби дитини, перебуває в скрутному матеріальному становищі. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча спроможний це робити, оскільки є молодим та працездатним. Вважає, що на утримання доньки слід стягувати аліменти у розмірі 600 грн., що буде відповідати потребам дитини та можливостям відповідача. Не заперечила, що відповідач сплачує за дитячий садок, а відтак, надає матеріальну допомогу на утримання доньки. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За роз'ясненнями п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі допускається лише у випадках, передбачених положеннями ст. 184 СК України. Вирішуючи даний спір, суд враховує часткове визнання позову відповідачем та виходить з положень ст. 184 СК України, за змістом якої суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Встановлено і не заперечується сторонами відсутність у відповідача стабільного, регулярного заробітку, постійної роботи. Судом беззаперечно встановлено, що [PERSON] хворіє вродженою вадою серця, коарктація аорти, що підтверджується медичним заключенням Моршинської міської лікарні № 9 від 27.01.2004 року та виписками з медичної книжки від 27.01.2004 року, 24.04.2004 року. Згідно консультаційного висновку Київського науково-дослідного інституту сердечно-судинної хірургії від 09.09.2003 року [PERSON] потребує амбулаторного лікування під наглядом лікаря та рекомендовано йому значно обмежити фізичні навантаження. В судовому засіданні встановлено, що донька [PERSON] дійсно відвідує дошкільний навчальний заклад «Веселка», який оплачує відповідач, що підтверджується наданими ним суду квитанціями від 11.10.2013 року, 07.11.2013 року, 10.12.2013 року, 15.01.2014 року, 14.02.2014 року, 18.03.2014 року, визнається сторонами та свідчить про часткове надання ним матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON], [INFO], розмір якої є недостатнім для забезпечення всебічного розвитку дитини та не може слугувати підставою для відмови в позові про стягнення аліментів. Відповідач є власником транспортного засобу марки ВАЗ-21011, 1979 року випуску, що він підтвердив у судовому засіданні. Доказів наявності у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, ним не надано, як і доказів того, що за станом свого здоров'я відповідач неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, і таких у судовому засіданні не здобуто, оскільки на даний час група інвалідності йому не встановлена, чого він не заперечив у судовому засіданні, медичних довідок про стан свого здоров'я після 2004 року суду не представив. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Судом встановлено, що в позивачки були всі підстави звернутися до суду з даним позовом. При цьому, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд виходить з того, що обов'язком щодо утримання дитини є рівною мірою як матері, так і батька, враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, інші обставини, які мають істотне значення. Крім того, згідно із частинами 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України та з урахуванням положень ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі, який не залежить від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку чи відсотків від нього, тим більше такий розмір аліментів не може варіюватися залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму кожного року, оскільки це суперечить самому змісту ст. 184 Сімейного кодексу України і принципам такого способу визначення розміру аліментів. А відтак, доводи відповідача про сплату ним аліментів лише у розмірі 300-350 грн. щомісячно, що визначений ним, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є необґрунтованим. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи матеріальне становище як платника аліментів, так і матеріальне становище його малолітньої доньки [PERSON], на утримання якої підлягають стягненню аліменти, її стан здоров'я, стан здоров'я платника аліментів та інші обставини, визначені ст. 182 СК України, що мають значення для справи, в тому числі, на які покликаються сторони, суд приходить до висновку, що з врахуванням обставин справи, фактичних доходів та можливостей відповідача, з нього на утримання доньки [PERSON], [INFO], слід стягувати до досягнення донькою повноліття по 500 грн. щомісячно, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, потребам дитини і можливостям платника.

Outcome: partial