Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказує, що вона знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 09 жовтня 1999 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. З відповідачем шлюб розірваний 07.02.2012 року. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В звязку з тим, що вона не має можливості самостійно забезпечити гідний достаток дитини, вона просить стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітнього сина в розмірі по 1/4 части з усіх видів доходу відповідача щомісяця до повноліття дитини, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], за минулий час, а саме за останні 3 роки до дати подання цього позову, в звязку з ухиленням відповідача від утримання дитини. В судове засідання позивачка не зявилась, письмово просить розглянути справу за її відсутністю, позов підтримує. Представник Відповідача за довіреністю позов визнала частково, письмово зазначила, що відповідач є її сином, який проживає з ними. Він є інвалідом 1 групи загального захворювання. Отримує пенсію у розмірі 1611 грн. [PERSON] вони частково забирають до себе, допомагають позивачки його виховувати, та надають їй також і матеріальну допомогу. Син дуже любить [PERSON], він згодний виплачувати аліменти на його утримання у розмірі по ? частині його доходів з дня подання позову до суду. Позов в частині стягнення аліментів на минулий час, а саме за останні 3 роки до дати подання позову, вони не визнають, тому що для цього немає підстав. Вони допомагали позивачки матеріально, оздоровлювали дитину. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що між позивачкою та відповідачем 09 жовтня 1999 року було укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Новостепанівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області , актовий запис №11. Від спільного життя у шлюбі сторони мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, згідно якого позивачка і відповідач вказані батьками цієї дитини. Неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю і перебуває на її утриманні. Судом встановлено, що відповідач, будучи батьком дитини матеріальної допомоги на утримання сина не надає, доказів добровільної допомоги відповідач суду не надав. На підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення повноліття. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Суд враховує, що відповідач є інвалідом 1 групи, отримує пенсію, що підтверджується довідкою МСЕК, інших утриманців не має. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що є підстави для стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі по 1/4 частині з усіх видів доходу щомісяця до повноліття дитини, чи до змінення матеріального становища сторін, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитину відповідного віку. Даних про матеріальний стан як платника, так і стягувача аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначені судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Згідно з п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], за минулий час, а саме за останні 3 роки до дати подання цього позову, задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка у позові вказує, що відповідач ухилявся від утримання дитини, тому вона просить стягнути з нього аліменти за минулий час, але вона не надала суду жодного доказу тому факту, що вказані позові. Оцінюючі надані докази, суд вважає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час не має. Відповідно до Закону України «… про судовий збір» позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільняється від сплати судового збору, тому відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Згідно довідки МСЕК серія МСЕ ДНА № 291508 від 12.02.2002 року [PERSON] має 1 групу інвалідності з дитинства безстроково. Відповідно до Закону України «… про судовий збір» відповідач, як інвалід 1 групи, звільняється від сплати судового збору в дохід держави. На підставі викладеного й

Outcome: partial