Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, 13.01.2012 року рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя шлюб розірвано та змінено її прізвище на дошлюбне прізвище [PERSON] . Від даного шлюбу у них народилася спільна дитина, син [PERSON] [INFO] , батьком якого є відповідач у справі. Після розірвання шлюбу дитина проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. 13.12.2011 року Приморським районним судом м. Маріуполя було ухвалено рішення по цивільній справі №2-2079/11, яким стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30.11.2011 року і до повноліття дитини. Відповідач рішення суду не виконував, у зв`язку з чим виникла значна заборгованість. Позивачка зазначила в позові, що відповідач працездатний, працює моряком в міжнародних компаніях та отримує значний дохід, має паспорт моряка та згідно офіціальних даних на сайті «Вестник крюнінга» працював в іноземних компаніях. Так як відповідач має гарний стан здоров`я, у нього покращилося матеріальне становище, він отримує великий дохід, з 2014 року працює за кордоном, інших осіб на утриманні не має, позивачка просить змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя від 13.12.2011 року, та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 10 000 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили та до повноліття дитини, що підлягає індексації відповідно до закону, відкликати з Приморського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя ГТУЮ у Донецької області виконавчий лист №2-2079/11, виданий 19.12.2011 року Приморським районним судом м. Маріуполя, виданого на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя по цивільній справі №2-2079/2011. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя від 06.09.2018 р. вказану позовну заяву залишено без руху. 20.09.2018р. на виконання ухвали суду від 06.09.2018 р. представником позивача надано заяву про усунення недоліків. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя від 24.09.2018р. по справі відкрито провадження розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. 03.10.2018р. представником позивача до суду надано клопотання про витребування доказів. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя від 03.10.2018р. клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. 24.10.2018р. Головним центром обробки спеціальної інформації на виконання ухвали Приморського районного суду міста Маріуполя від 03.10.2018р. надано відповідь. 07.12.2018р. відповідачем наданий відзив на позовну заяву, яким [PERSON] просив у задоволенні позову відмовити, оскільки [PERSON] не надано жодних доказів, які б свідчили про зміну її матеріального стану або ж зміну його матеріального стану. Він мешкає разом із дружиною - [PERSON] та їх малолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] , які перебувають на його утриманні. Він має паспорт моряка, проте вже тривалий час, через проблеми зі здоров`ям, не працює за спеціальністю моряка та не має ніякого доходу від такої діяльності, а наявність паспорту моряка та робота моряком у певний минулий період ніяким чином не свідчить про безперечну наявність у нього матеріальної можливості сплачувати аліментів у розмірі 10000 грн. на місяць. 07.12.2018р. позивачка до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, за участю її представника, позов просила задовольнити. 21.12.2018р. представником позивача до суду надано клопотання про витребування доказів. 28.12.2018р. судом задоволене клопотання представника позивача, зроблений запит до адміністрації морського порту. 22.01.2019р. Маріупольською філією ДП «Адміністрація морських портів України» на запит Приморського районного суду міста Маріуполя від 28.12.2018р. надано відповідь. 31.01.2019р. представником позивача до суду надано клопотання про витребування доказів. Ухвалою Приморського районного суду міста Маріуполя від 31.01.2019р. клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено частково. На виконання ухвали Приморського районного суду міста Маріуполя від 31.01.2019р. надіслано відповіді 19.02.2019р., 22.02.2019р., 26.02.2019р., 11.04.2019р. 03.07.2019р. представником позивача [PERSON] до суду надані письмові пояснення, у яких вона просила позов задовольнити у повному обсязі, розгляд справи проводити у її відсутність. 16.07.2019р. представником відповідача [PERSON] до суду надане клопотання згідно з яким вона просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, розгляд справи проводити у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідчені копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3ст. 181 СК України). Згідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів отримувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до статті 183 та статті 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13). Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1ст. 2 ЦПК України). Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 28 грудня 2009 року, який 13.01.2012 року рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя розірвано та змінено прізвище [PERSON] на дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с. 8). Згідно зі свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , виданого Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області 28 листопада 2006 року, батьком [PERSON] , який народився [INFO] , записано [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до довідки № 170 від 13.07.2018р. КСН «Селище Південне», позивачка разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] , мешкають разом за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до виконавчого листа № 2-2017/11, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя 19.12.2011р., на виконання рішення Приморського районного суду м. Маріуполя 13.12.2011р., з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , 1/4 частки від всіх видів заробітку ( доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 30.11.2011 року і до повноліття дитини (а.с. 10, 38). Згідно з відповіддю старшого державного виконавця Приморського ВДВС м. Маріуполь ГТУЮ в Донецькій області Чудновець К.О. від 01.10.2018р. сума заборгованості по виконавчому листу № 2-2079, виданому 19.12.2011р. Приморським районним судом м. Маріуполя, за період з 30.11.2011р. по 01.10.2018р. була сплачена у повному обсязі, заборгованість станом на 01.10.2018р. відсутня (а.с. 39). Відповідно до довідки Маріупольського міського центру зайнятості № 1009 від 27.09.2018р. [PERSON] перебуває на обліку як безробітний у центрі з 26.09.2018р. по теперішній час (а.с. 40). Відповідно до довідки Маріупольського міського центру зайнятості № 02/2133/06-16/19 від 08.05.2019р. [PERSON] перебував на обліку як безробітний у центрі з 26.09.2018р., реєстрацію припинено з 11.12.2018р., у зв`язку з поданням письмової заяви про відмову від послуг служби зайнятості (а.с. 166). Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 23.08.2013р. відповідач 23.08.2013р. зареєстрував шлюб з [PERSON] , від якого [INFO] народилася донька [PERSON] , і які утрьох мешкають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сімї від 09.11.2018р. (а.с. 41, 42, 83). Згідно з рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 04.04.2006р., яке набрало законної сили, відповідача визнано батьком [PERSON] , [INFO] , на утримання якої з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти у розмірі 1/3 частини його доходу щомісячно з 23.08.2005р. до повноліття дитини (а.с. 139-140). Відповідно до висновку магнітно-резонансної томографії Медичного центру «Юнимед» від 12.04.2018р. у відповідача наявні зміни поперечного відділу хребту, медіанна грижа (а.с. 43). Відповідно до відповідей Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відповідач у період з 2014 р. по 2018р. 12 разів перетинав кордон України (а.с. 60-139). Згідно з листом ТОВ «Марлоу навігейшн Україна» № 1/45 від 25.07.2018р., відповідач на обліку у товаристві перебуває, однак посередницькі послуги з працевлаштування йому не надавалися (а.с. 11). Згідно з листом ПрАТ «Нікі» № 16/2018 від 25.07.2018р., відповідач за послугами посередництва у працевлаштуванні за кордоном не звертався (а.с. 36). Відповідно до посвідчення особи моряка [NUMBER] [PERSON] видане посвідчення 22.10.2018р. строком дії до 22.10.2023, записи про роботу відсутні ( а.с. 84-85). Згідно з листом Маріупольської філії ДП «Адміністрація морських портів України» від 18.01.2019р. [PERSON] видані посвідчення моряка [NUMBER] терміном дії з 27.09.2004р. до 27.09.2009р. та [NUMBER] терміном дії з 22.10.2018р. до 22.10.2023р. (а.с. 108). З відомостей, наданих з банківських установ на виконання ухвали суду про витребування доказів, за клопотанням представника позивача [PERSON] має: три рахунку у АТ «ПУМБ», рух коштів не відбувався; три рахунку у АТ «Сбербанк», рух коштів не відбувався. [PERSON] та [PERSON] не є клієнтами АТ «ВТБ» та у [PERSON] відсутні відкриті рахунки у АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 125-128, 131-132, 141, 148-149). Роздруківку з сайту «Вестник крюинга» стосовно праці відповідач моряком надану [PERSON] , суд до уваги не бере, оскільки вона є неналежним доказом, ніким не засвідчена (а.с. 6-7). Суд критично оцінює посилання позивачки на те що [PERSON] працює моряком, має великий дохід, оскільки такі посилання не підтверджені належними доказами, в посвідченні особи моряка відповідача відсутні записи про його роботу моряком, а отримання та продовження посвідчення моряка, свідчить лише про його наявність, та не свідчить про збільшення у відповідача доходів та появи постійного заробітку і його реальної фінансової можливості сплачувати щомісячно 10000,00грн. на утримання дитини. Адже це значна сума для сплати і має бути належним чином підтверджена та обґрунтована. Крім того, дані про перетин кордону України [PERSON] також не є доказами наявності у відповідача роботи за кордоном. Таким чином, суд доходить висновку, що докази долучені позивачкою на підтвердження обставин позовної заяви та витребувані за її клопотаннями, є неналежними, так як не містять інформації щодо предмета доказування, згідно зі ст.77 ЦПК України. При цьому суд приймає до уваги, що відповідачем надано докази, що він має на утриманні малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та рішенням суду з нього стягнуті аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] . З огляду на зазначене для зміни способу стягнення аліментів необхідно наявність певних підстав, зокрема погіршення чи поліпшення матеріального стану чи стану здоров`я платника аліментів, з`явлення на утриманні непрацездатних осіб, тощо. Аналізуючи вищевикладене, з урахуванням того, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального стану відповідача, і позовних вимог, які носять необґрунтований та безпідставний характер, суд відмовляє в задоволені її позову про зміну способу стягнення аліментів. Відповідно до ч. 7 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача при подачі позову звільнено від сплати судових витрат, суд відносить судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768,40 грн. на рахунок держави. На підставі вищевказаного,

Outcome: dismissed