Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON]. про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що 10 березня 2007 року вони уклали шлюб, який був зареєстрований в у відділі РАЦС Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області. Від подружнього життя мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], 22 липня 2007року народження, батьком яких є відповідач. Вони проживали в шлюбі майже вісім років, вели спільне господарство та будувати міцні сімейні відносини, але згодом зясувалося, що їхній шлюб розпався. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на життя, через психологічну несумісність виникали постійні сварки, вони дійшли висновку, що розлучення це єдиний вихід для них побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сімю їхньої спільної дитини. Майнових спорів між ними немає. Неповнолітній син проживає з нею і спору про його місце проживання немає, він перебуває на її повному утриманні. Забезпечення дитини нормальними умовами розвитку потребує значних витрат, а особливо це стосується комфортного житла та харчування. Відповідач має стабільний щомісячний дохід, розмір якого є таким, що дозволяє здійснювати сплату аліментів. Ненадання матеріальної допомоги на утримання дитини ставить її сімю у дуже скрутне матеріальне становище, вважає, що відповідач повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення ним повноліття, а тому прохає шлюб між ними розірвати, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частини всіх його доходів до досягнення їхнім сином повноліття, а також прохає після розірвання шлюбу залишити за нею прізвище, яке було у неї до державної реєстрації шлюбу «Тончева». В подальшому 27 жовтня 2015року позивачка [PERSON] подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, а саме: залишити без розгляду позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх його доходів до досягнення їхнім сином повноліття. Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності, де позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та прохала задовольнити (а.с.19), а відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає в повному обсязі в частині зменшення позовних вимог (а.с. 36). Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 10 березня 2007 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований в у відділі РАЦС Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 27 (а.с.4). Від подружнього життя вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] , що підтверджується свідоцтвам про народження серії І-ФП № 065000 /а.с. 5/ Також судом встановлено, що син знаходиться на утриманні матері, відповідач надає допомогу дитині не в повному обємі. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставинах, суд прийшов до висновку, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], в розмірі 1/4 частки всіх його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення ним повноліття.

Outcome: approved