Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом про стягнення на свою користь з відповідачки 45000 грн. безпідставно набутого майна у вигляді невід»ємних поліпшень відтворення інженерних комунікацій енергопостачання, системи індивідуального опалення та газопостачання будівель і споруд в житловому будинку [ADDRESS]. На обґрунтування позову зазначено, що 30.03.20032 р. між позивачкою та [PERSON] було укладено та нотаріально посвідчено угоду про завдаток, за умовами якої позивач передала [PERSON] завдаток в розмірі 2500 грн. в рахунок належних з неї 3750 грн. по договору купівлі-продажу належного [PERSON] на праві власності житлового будинку [ADDRESS]. [PERSON], одержавши завдаток, зобов»язався оформити договір купівлі-продажу вказаного будинку до 1 вересня 2002 р. Проте, договір купівлі-продажу будинку оформлено не було, в [INFO] [PERSON] помер, а в 2011 р. позивачка дізналась, що власником ? частини вказаного вище будинку є відповідачка по справі. При цьому, з 23.04.2002 р. позивачка є зареєстрованою в будинку за вказаною адресою, фактично в ньому проживає до сьогоднішнього дня і за час проживання здійснила ряд поліпшень будинку, а саме -будівництво прибудови до будинку розміром 2м х 3м -перекриття шифером прибудови та частини будинку площею 8,7м х 2,75м -демонтування сходів входу до будинку -демонтування старих та встановлення нових 3 дерев»яних вікон -встановлення 2 пластикових вікон та 1 пластикових дверей в прибудові -встановлення автономного опалення будинку, газового котла, колонки, радіаторів -проведенння водопроводу в будинок, встановлення унітазу, умивальника, мийки -демонтування старої та встановлення нової електропроводки в будинку -монтування однієї перегородки з гіпсокартону -встановлення 6 дверей в кімнатах будинку -штукатурки та клеєння шпалер в кімнатах будинку -утворення двох отворів під двері в капітальних стінах будинку -бетонування всього двору -встановлення паркану в дворі домоволодіння -будівництво зливної ями -перекриття шифером даху сараю -штукатурку стін сараю -встановлення 3 вікон та вхідних дверей до сараю. Рішенням суду в задоволенні позову позивачки про визнання за нею права власності на будинок за набувальною давністю рішеннями судів було відмовлено, тому стверджується про наявність передбачених законом підстав для стягнення з відповідачки половини вартості здійснених позивачкою поліпшень будинку, а саме 45000 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлений позов підтримали повністю. При цьому, на обґрунтування вимог посилаються також на висновок проведеної по справі судової будівельно-технічної експертизи про загальну вартість невід»ємних поліпшень домоволодіння - 122227 грн., проте підтримують раніше заявлений розмір позовних вимог - 45000 грн. Відповідачка та її представник в судовому засідання позов не визнали, пояснивши, що [PERSON], [INFO], з 1996 р . є власницею ? частини будинку [ADDRESS], проте у 2002 р. позивачка, стверджуючи, що, начебто, дід відповідачки - [PERSON] продав вказаний будинок, вигнала її та її матір [PERSON] на вулицю, після чого вони не мали певного місця проживання. Вона вимушена була проживати у різних осіб, а матір позбавили відносно неї батьківських прав. Лише в 2011 р. вона дізналась, що має право власності на частину будинку, проте до сьогоднішнього дня позивачка не допускає її до будинку. Сама ж позивачка протягом тривалого часу проживає у будинку, не маючи при цьому ніяких правових підстав ні для користуванням ним, ні, тим більше, для проведення яких-небудь ремонтних та будівельних робіт в домоволодінні, і шляхом пред»явлення даного позову намагається позбавити відповідачку належної їй власності. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків і вивчивши матеріали справи суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю. В судовому засіданні встановлено, що 22.08.1996 р. згідно договору купівлі- продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], номер у реєстрі 3010, [PERSON] та [PERSON], [INFO], від імені якої діяла її матір [PERSON], було придбано будинок [ADDRESS]. 30.03.20032 р. між позивачкою та [PERSON] було укладено угоду про завдаток, посвідчену приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], номер у реєстрі 1216, за умовами якої позивачка передала [PERSON] завдаток в розмірі 2500 грн. в рахунок належних з неї 3750 грн. по договору купівлі-продажу належного [PERSON] на праві власності житлового будинку [ADDRESS]. З свого боку, [PERSON], одержавши завдаток, зобов»язався оформити договір купівлі-продажу вказаного будинку до 1 вересня 2002 р. Проте, договір купівлі-продажу з власниками будинку оформлено не було, а [INFO] [PERSON] помер. З 23.04.2002 р. [PERSON] була зареєстрована у вказаному вище будинку, з того часу [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в будинку не проживали, речі з будинку були винесені позивачкою при вселенні. Після цього відповідачка [PERSON], [INFO], та її мати [PERSON], залишаючись зареєстрованими у зазначеному будинку, фактично не мали постійного помешкання, а рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2005 р. [PERSON] була позбавлена батьківських прав відносно відповідачки. За час проживання в будинку до сьогоднішнього дня позивачка здійснила на території домоволодіння ряд ремонтно-будівельних робіт з влаштування його поліпшень, а в 2013 р. звернулась в суд з позовом до [PERSON] та Управління власності та комунального майна Кіровоградської міської ради про визнання за нею за набувальною давністю права власності на будинок з надвірними будівлями, посилаючись при цьому на здійснення нею в період проживання в будинку його поліпшень. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2013 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 09.07.2013 р., в задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відмовлено. На викладені обставини вказують сторони та їхні представники, вони підтверджені показаннями свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а також матеріалами справи -свідоцвами про народження -договором купівлі-продажу будинку [ADDRESS] від 22.08.1996 р. -архівною довідкою ОКП «Кіровоградське ООБТІ» №104288 від 22.11.2013 р., а також витягом про державну реєстрацію прав на вказаний будинок -угодою про завдаток від 30.03.2002 р. - будинковою книгою для прописки, реєстрації громадян, що проживають в будинку [ADDRESS], а також довідками квартального комітету № 13 Ленінського району м. Кіровограда від 26.11.2013 р. і від 03.12.2013 р. -свідоцтвом про смерть [PERSON] [INFO] -рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2005 р. про позбавлення батьківських прав [PERSON] -рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.05.2013 р. про відмову у задоволенні позову [PERSON] про визнання права власності на майно за набувальною давністю -висновком будівельно-технічної експертизи від 11.02.2014 р. З урахуванням викладеного, зазначені вище обставини суд вважає встановленими. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, на яку посилається позивачка в обґрунтування свого позову, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов»язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов»язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. В зв»язку з цим враховується, що Верховний Суд України в постанові від 2 жовтня 2013 р. при розгляді по справі № 6-88цс13 заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме ч. 1 ст.1212 ЦК України, зробив висновок, що майно не може вважатись набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов»язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов»язковим для всіх судів України. Встановлені в судовому засіданні обставини по справі, а також власні пояснення позивачки свідчать, що [PERSON] в період проживання в будинку [ADDRESS] усвідомлювала, що право власності на вказаний будинок у неї відсутнє, проте здійснювала ремонтно-будівельні роботи по поліпшенню домоволодіння. Подальше звернення позивачки до суду з позовом про визнання права власності на будинок за набувальною власністю, в якому на обґрунтування позову вказувалось саме здійснення позивачкою поліпшень будинку за період проживання у ньому, свідчить, що такі поліпшення здійснювались [PERSON] з метою забезпечення в подальшому породження у неї права власності на будинок через прийняття відповідного рішення суду, що згідно ст. 11 ЦК України є самостійною підставою для виникнення цивільних прав та обов»язків. З урахуванням викладеного суд вважає неможливим застосування положень ст. 1212 ЦК України для врегулювання правовідносин між сторонами, в зв»язку з чим в задоволенні заявленого позову необхідно відмовити повністю. З урахуванням викладеного,

Outcome: dismissed