Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення від права на спадкування за законом. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що 19 лютого 2012 року померла її рідна сестра [PERSON]. Вона мала двох синів: [PERSON] та [PERSON]. Відповідачі по справі є сином та дружиною [PERSON]. У 1993 році [PERSON] отримав травму (на нього стався наїзд колесом трактора Т-150) внаслідок чого він перебував на диспансерному обліку в Прилуцькій ЦРЛ, у лікаря-травматолога з діагнозом: післятравматичний ускладнений остеохондроз міжреберцевих дисків, протрузії дисків L4-L5S, спондіололітез хребта, нижній пара парез з порушенням функцій тазових органів. Двобічний коксартроз ІІІ ст. з постійним больовим синдромом. Виражене порушення опори та ходу. Протягом останніх двох років [PERSON] у зв»язку з тяжкою хворобою та каліцтвом перебував у безпорадному стані та потребував допомоги. Він був не спроможний приготувати собі їжу, випрати одяг та постільну білизну, він не міг прибрати в будинку. Без надання йому допомоги він був безпорадний. Йог осин [PERSON] та дружина [PERSON] ухилялися від надання йому допомоги та не цікавилися станом його здоровя. З квітня по жовтень 2012-2014 років та по 18 липня 2015 року догляд та надання допомоги її племіннику здійснювала вона та її сини. В зимовий період вона наймала [PERSON], що мешкала неподалік, щоб вона готувала їжу для [PERSON] Позивачка регулярно привозила продукти харчування та все інше необхідне для приготування їжі. 18.07.2015 року [PERSON] помер. Тому позивачка просить суд усунути від спадкування відповідачів, оскільки вони не надавали допомогу спадкодавцеві [PERSON], який був у безпорадному стані. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, їх представників та свідків, вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Так відповідачка по справі [PERSON] та [PERSON] з 04 травня 1988 року по день смерті останнього, 18 липня 2015 року знаходилися в юридичному шлюбі. Мають сина [PERSON], [INFO]. До 2012 року сторони спільно проживали та вели спільне господарство в будинку, який вони придбали в період шлюбу. У 2012 році [PERSON] після смерті своєї матері [PERSON] поселився в її помешканні та став там проживати, хоча періодично навідувався і до господарства де проживала і його дружина, але залишитися з нею він не бажав, поскільки вживав спиртні напої, а вона лаяла його за це. Незважаючи на зловживання спиртним та те, що одержувану пенсію він використовував лише на свої потреби, [PERSON] його регулярно відвідувала, залишала продукти для харчування: мясо, молоко, сметану, що також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Його син [PERSON] відвідував його рідко, поскільки після закінчення школи поїхав навчатися, а зараз проживає та працює в м. Бровари Київської області. Як сторони по справі, так і жоден із допитаних в суді свідків не підтвердив, що померлий [PERSON] виказував свої претензії до своєї дружини чи сина в частині ухилення їх від обовязків по його утриманню. Не висловлював він і якихось побажань по усуненню сина та дружини від права на спадкування, що також підтвердили свідки. Не підтвердили в судовому засіданні свідки і тих обставин, що [PERSON] знаходився у безпорадному стані і потребував постійної сторонньої допомоги. Так як пояснила свідок [PERSON] зі сторони позивачки, вона як сусідка надавала допомогу [PERSON]. Останній з її слів, маючи вік за 50 років, самостійно пересувався, останнім часом з допомогою милиці, і тільки за тиждень до своєї смерті вже не міг самостійно рухатися. Дружина, з її слів, надавала посильну допомогу своєму чоловіку продуктами для харчування, але частину з них він відносив та міняв на горілку. Пенсію [PERSON] одержував сам, але розпоряджалася нею його тітка позивачка [PERSON] Таким чином, [PERSON] в силу свого віку та стану здоровя мав інвалідність 3 групи. При самостійному отриманні своєї пенсії та плати за земельний пай, міг, при бажанні, самостійно влаштувати своє життя на належному людській гідності рівні. Але замість цього він проживаючи окремо від дружини, хоча і мав реальну можливість проживати однією сімєю з нею, отримані доходи і навіть частину продуктів які йому приносили, в тому числі і дружина та син, пропивав. Таким чином судом не було встановлено, що [PERSON], за виключенням одного тижня до його смерті, 18.07.2015 року, знаходився у безпорадному стані. Той стан у якому він знаходився останні два роки був наслідком його зловживання спиртними напоями і небажанні його щось змінювати у своєму житті. В той час як його дружина проживаючи у своєму господарстві тримала три корови, багато свиней, курей та іншу живність, надаючи при цьому допомогу продуктами харчування і своєму чоловіку, який у свою чергу не надавав їй ніякої допомоги по роботі по утриманню особистого господарства, хоча в силу свого віку та фізичних можливостей ( був інвалідом лише 3 групи) міг це робити. Як показали свідки, такий спосіб життя [PERSON], зловживання спиртними напоями і його небажання проживати разом з дружиною і привели його до смерті у віці 54 роки. Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 визначено, що при встановленні факту ухилення особи від виконання обовязку щодо утримання спадкодавця слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обовязку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обовязку. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження тяжкий стан чи безпорадний стан [PERSON] Третя група інвалідності, яка була в нього, не є свідченням його тяжкого та безпорадного стану. Підсумовуючи вищевикладене та оцінюючи докази в їх сукупності суд приходить до висновку що позов не підлягає задоволенню. На підставі ст. 1224 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, та

Outcome: dismissed