Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з заявою про позбавлення батьківських прав до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що з 20.06.1998 року по 07.10.1999 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Зазначає, що [INFO] від шлюбу з відповідачем народилася донька - [PERSON]. Крім того, вказує, що 07.10.1999 року між нею та відповідачем шлюб було розірвано. Вказує, що з самого народження дитини відповідач ухилявся від турботи про неї, фактично відмовився від доньки, не забезпечував матеріально та не брав участі у її вихованні, в зв'язку з чим відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 10.03.1999 року було стягнуто з останнього аліменти щомісячно, починаючи з 26.02.1999 року, однак станом на 19.07.2013 року заборгованість по їх сплаті складає 10 631 гривень 63 копійок. Крім того, звертає увагу суду на те, що відповідач не піклується про здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток доньки, не переймається здобуттям донькою освіти, не цікавиться її життям, проблемами та інтересами, не вітає з днем народження, не знає в якій школі і як навчається дитина. Всю відповідальність за неповнолітню доньку несу вона та повністю її утримує. Відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, ухиляється від їх виконання та ухиляється від сплати аліментів. Зазначає, що дочка не сприймає відповідача як батька, не хоче про нього чути і бачити його, у зв'язку з чим у 2013 році вона сама особисто подала до Органу опіки та піклування Деснянського району заяву про позбавлення батька [PERSON] батьківських прав, яку було розглянуто, вивчено всі обставини та прийнято рішення від 24.05.2013 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Оскільки відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї дитини, вона змушена була звернутись до суду з метою захисту інтересів своєї дитини та забезпечення її прав на повноцінне життя, у зв'язку з чим просила її позов задоволити та позбавити батьківських прав відповідача. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та просила його задоволити в повному обсязі в зв'язку з обставинами, викладеними вище. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали та просили у його задоволенні відмовити, мотивуючи тим, що [PERSON] приймає участь у вихованні доньки по мірі можливості, аліменти на її утримання сплачує, а висновок Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення його батьківських прав був прийнятий без врахування його думки. Представник Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні не заперечував проти позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки останній не займається вихованням дочки, не піклується про неї, матеріально не забезпечує, не проживає в сім'ї, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Представник Служби у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні не заперечував проти позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки останній не займається вихованням дочки, не піклується про неї, матеріально не забезпечує, не проживає в сім'ї, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Прокурор Прокуратури Подільського району м. Києва в судовому засіданні позов підтримала та просила його задоволити, оскільки відповідач не приймає участі у вихованні, навчанні і розвитку своєї дочки, не піклується про стан її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача та його представника, представника Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, представника Служби у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, думку прокурора, яка підтримало заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 20.06.1998 року відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER] (актовий запис №258) позивачка та відповідач зареєстрували шлюб (а.с.7), який було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] (актовий запис №396) від 07.10.1999 року (а.с.17). [INFO] від шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 86 та видано свідоцтво серія [NUMBER] (а.с.8). Судом встановлено, що сторони фактично з березня 1999 року припинили сімейно-шлюбні відносини, ведення господарства та бюджету, відповідач належної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, не цікавиться їх життям, вихованням, не займається з нею, не дбає про її фізичний та моральний розвиток, не цікавиться її станом здоров'я, проживають окремо, злісно ухиляється від сплати аліментів, має велику заборгованість по виплаті коштів на утримання доньки згідно рішення суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України) батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ст.164 Сімейного Кодексу України підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення одного з батьків від виконання обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають: один з батьків; опікун; піклувальник; особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - «ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально-визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти». Відповідно до характеристики з навчального закладу - школи 1-Ш ступеню № 282 Деснянського району м. Києва, позивачка приділяє багато уваги вихованню доньки (а.с.62), здійснює контроль за її здоров'ям, що підтверджується листом Центральної районної дитячої поліклініки Деснянського району м. Києва від 08.04.2013 року №212 (а.с.60) та її матеріальне забезпечення, що підтверджується Актом обстеження житлово-побутових умов від 14.05.2013 року №486 (а.с.58). Відповідно до висновку служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 24.05.2013 року за №102/03/43-3545 (а.с.12), вбачається, що відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками, ухиляється від виховання та навчання дочки, не проявляє щодо неї батьківської турботи, не цікавиться її життям та здоров'ям, не утримує матеріально, а тому вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав. Встановлені судом обставини підтверджуються і наданою довідкою-розрахунком заборгованості по аліментам (а.с.148-150) від 13.12.2013 року, з якої вбачається, що заборгованість відповідача по сплаті аліментів станом на 01.12.2013 року складає 23 109 гривень 13 копійок. Крім того суд вважає, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. З урахуванням вищевикладеного, встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачки повністю доведені і підлягають задоволенню, відповідачем же та його представником суду не надано будь-якого належного доказу в розумінні вимог ст.ст.59-60 ЦПК України, які б суд міг покласти в основу для відмови в задоволенні позову. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню на користь позивачки з відповідача підлягає сплачений судовий збір в розмірі 114 гривень 70 копійок. На підставі викладеного, ст. 141, 150, 155, 164-166 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved