Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.03.1991 вона з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції. В шлюбі народилася діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сімї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, склалися неприязні стосунки між ними, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведуть з 2009 року. Оскільки сімя розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати. В судове засідання позивачка не з'явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила шлюб розірвати, проти винесення заочного рішення не заперечувала. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомо, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. У зв'язку з неявкою сторін фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася. Зі згоди позивачки, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного законодавства. Судом встановлено, що сторони 21.03.1991 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис № 492, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія ІІ-СР № 269005 від 21.03.1991. В ході розгляду справи судом з»ясовано, що шлюбні відносини між сторонами припинені у звязку із непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя,разом не проживають, спільне господарство не ведуть з 2009 року, збереження сімї не можливе. Майнового спору між сторонами немає. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає доведеним, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved