Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

Позивачка звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо транспострної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.10.2015 року приблизно о 11 год.00 хв., біля будинку № 46 по вул. Гризодубової в м. Мелітополі відбулася дорожньо - транспорта пригода за участю відповідача [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] та за участю позивачки [PERSON], яка керувала автомобілем [NUMBER]. Постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області відповідач [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на шість місяців, постанова суду набрала законної сили 09.02.2015 року. Внаслідок дорожно - транспортної пригоди автомобіль який належить позивачці втратив товарну вартість, яка повинна бути відшкодована винуватцем аварії. Згідно висновку спеціаліста № 22/02 від 24.02.2016 року вартість пошкодженого автомобіля [NUMBER] складає 8207,40 грн. крім того позивачка витратила 800 грн. для оплати за проведене авто товарознавче дослідження. У наслідок дорожньо - транспортної пригоди позивачці були причинені моральні страждання у вигляді пошкодження автомобіля, його ремонту, та моральний стрес після ДТП, після якого вона була вимушена звертатись за допомогою до лікарів, крім того відповідач ніяким чином не бажає відшкодовувати збитки, який вона оцінює у 5 000 грн.. Крім того позивачкою був сплачений судовий збір при звернення до суду в сумі 2 204,80 грн., який вона вважає також повинен бути стягнутий з відповідача. Виходячи з наведеного позивачка просить суд задовольнити її вимоги в повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача, та позивачка позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просив суд їх задовольнити. В подальшому надали суду заяву про слухання справи за їх відсутності, та не заперечували у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача, проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнали та просили суд у задоволені позову відмовити в повному обсязі, у звязку з тим, що вони не згодні з сумою нарахованих збитків, та входячи з того, що позивачка та її представник не довели моральні страждання понесені позивачкою. Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача та його представника, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з вимог\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Допитаний у судовому засіданні свідки [PERSON], та [PERSON] пояснили суду, що вони працюють разом з позивачкою, та на власні очі бачили як змінився загальний стан здоровя та поведінки позивачки після дорожньо транспортної пригоди. Позивачка зверталась до них як до спеціалістів для надання допомоги у звязку з погіршення здоровя. У судовому засіданні встановлено, і ця обставина не оспарюється сторонами, що 23.10.2015 року приблизно о 11 год.00 хв., біля будинку № 46 по вул.. Гризодубової в м. Мелітополі відбулася дорожньо - транспорта пригода за участю відповідача [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER] та за участю позивачки [PERSON], яка керувала автомобілем [NUMBER]. 27 січня 2016 року постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області відповідач [PERSON]. був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на шість місяців, постанова суду набрала законної сили 09.02.2015 року. Згідно висновку спеціаліста № 22/02 від 24.02.2016 року вартість матеріальної шкоди завданої автомобілю [NUMBER] складає 8207,40 грн.. Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 22/2 від 24.02.2016 позивачкою [PERSON] було сплачено 800 грн. за проведення встановлення вартості збитків. У судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти встановленої суми збитків та просили суд допитати спеціаліста [PERSON] щодо встановленого ним розміру битків. Допитаний у судовому засіданні у якості спеціаліста [PERSON] надав суду документи підтверджуючі прийняття ним висновку щодо встановлення розміру вартості збитку завданого дорожньо транспортною пригодою позивачці [PERSON]. 19.08.2016 відповідач та його представник поставивши під сумнів висновок спеціаліста [PERSON] заявили клопотання про призначення по справі судової товарознавчої експертизи, на вирішення якої поставити наступні запитання, а саме: -визначення ринкової вартості транспортного засобу Renault Fluence д.н. [NUMBER] станом на 3.10.2015р.? -визначення величини втрати товарної вартості пошкодженого транспортного засобу Renault Fluence д.н. [NUMBER] станом на 3.10.2015р.? Відповідачу та його представнику було повідомлено у судовому засіданні про оплату послуг експерта і вони погодились з цим. 27.10.2016 року до суду надійшло клопотання від Запорізького НДЕКЦ МВС України про необхідність надання додаткової інформації, сплати витрат за проведення експертизи. Копію вказаного клопотання була вручена як позивачу 03.10.2016 та і відповідачу 11.10.2016 відповідно. Згідно ч.2 ст. 86 ЦПК України кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи. У разі не оплати судової експертизи у встановлений судом строк суд скасовує ухвалу про призначення судової експертизи. До теперішнього часу сторони не виконали покладені на них обовязки. Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того , хто з цих осіб ухиляється, а також яке для них ця має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи те, що відповідач ухилився від внесення коштів по оплаті експертизи, суд приймає до уваги висновок спеціаліста [PERSON] № 22/02 від 24.02.2016 року. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичній або юридичні особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Виходячи з встановлених у судовому засіданні фактів шкода майну яке належить позивачу завдана відповідачем, тому відповідач повинен відшкодувати завдану позивачу заподіяну його неправомірними діями шкоду. Вина відповідача у заподіяні позивачці матеріальної шкода в доказана дослідженими у судовому засіданні доказами, а тому повинна бути відшкодована відповідачем по справаі. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.3, 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Встановлені у судовому засіданні факти вказують, що відповідача повинен відшкодувати позивачці моральні шкоду в розмірі 5 000 грн.. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 432 грн. 60 коп.. На підставі вищенаведеного, аналізуючи зібрані у справі докази кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача за заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 8 200,00 грн., за заподіяну моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., та судові витрати в розмірі 800,00 грн.., сплачений судовий збір в сумі 2 204,80 грн..

Outcome: approved