Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2015 року. Від даного шлюбу у них є малолітній син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, відповідач у вихованні дитини участі не приймає, проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, дитина знаходиться на повному утриманні матері. Оскільки, вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною і не має можливості працювати, щоб належно утримувати себе та дитину, повноцінно харчуватись, розвивати фізичні та розумові здібності дитини, потребує матеріальної допомоги, тому змушена була звернутися до суду з даним позовом і просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також стягувати аліменти на утримання дружини, в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною трьох річного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] повністю підтримали позовні вимоги, та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, при цьому зазначив, що погоджується на сплату аліментів на дитину, заперечує щодо стягнення аліментів на дружину, оскільки, на утриманні має ще іншу дитину інваліда - [PERSON], [INFO]. Дитині [PERSON] також надає матеріальну допомогу, що підтверджується квитанціями. Також зазначив, що не відмовляється в подальшому надавати кошти на утримання дитини. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 грудня 2015 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану, Теребовлянського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №135. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] вбачається, що [INFO] року народився [PERSON]. Його батьками є [PERSON] та мати [PERSON]. Згідно довідки про склад сім'ї від 05 травня 2017 року за №257 та акту обстеження матеріально-побутових умов від 05.05.2017 року, громадянин [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] в с. Антонів Чортківського району, Тернопільської області без реєстрації. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до вимог ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу (ч.ч.1, 2 ст.75 СК України). Відповідно до ч.2 ст.84 СК України,дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Утримання одному із подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі (ч.ч.1, 2 ст.77 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з положеннями ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до положень ч.4 ст.212 ЦПК України, результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини та на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, працює, має регулярний стабільний дохід, на утриманні має дитину-інваліда. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дитини та дружини, можливостей відповідача, суд присуджує аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно,але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви (ч.1 ст.191 СК України). У відповідності з вимогами ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 640 гривень судового збору.

Outcome: partial