Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання, у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів довічно. Представник позивачки в судове засідання не з`явився, у наданій суду письмовій заяві позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, справу просив розглядати за його відсутності, у задоволенні позовних вимог відмовити, про що надав письмовий відзив на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 1970 р., який 22 листопада 2018 р. було розірвано. 11 листопада 2015 р., перебуваючи у шлюбі з відповідачем, позивачка була визнана інвалідом ІІ групи, загальне захворювання безстроково. У зв`язку з захворюванням позивачка перебуває на диспансерному обліку у лікаря-онколога, у лікаря-уролога, у лікаря-терапевта. Всі хвороби позивачки потребують постійного медикаментозного лікування, які вона не може в повній мірі забезпечувати, оскільки вона не працює, отримує пенсію за віком у розмірі 1863,56 грн., тому потребує матеріальної допомоги від колишнього чоловіка. Відповідно до ч. 1,2,3,4 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ч. 1,2 ст. 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала особою з інвалідністю після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. Відповідно ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Повнолітні сини сторін по справі надають позивачці матеріальну допомогу, але вони мають своїх неповнолітніх дітей, яких зобов`язані утримувати, та їх допомоги не вистачає позивачці на лікування. Відповідач має можливість надавати позивачці матеріальну допомогу, оскільки він пенсіонер та отримує пенсію за віком у розмірі 6173,57 грн., користується пільгами на сплату за комунальні послуги. Неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків відповідач не має, стягнень за виконавчими документами з нього не справляється. Суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими,однак зменшує розмір аліментів до 1/5 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, з огляду на те, що відповідач є пенсіонером і людиною похилого віку. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 768,4 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного

Outcome: partial