Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], просить стягнути з відповідача аліменти на утримання його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON] Даніїла Валентиновича, [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 2000,0 гривень щомісячно з моменту звернення до суду із позовом, й до досягнення повноліття першої дитини, а потім 1000,0 гривень до повноліття другої дитини, посилаючись на те, що відповідач у цій справі ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, в житті дітей, їх вихованні та розвитку ніякої участі не приймає. Діти часто хворіють, вимагають додаткових витрат на лікування, освіту, розвиток тощо, проте всі витрати несе позивач, тобто знаходяться на утриманні позивачки. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням змінити своє ставлення до спільних дітей та надавати матеріальну допомогу, але всі її прохання залишалися поза увагою. Також вона неодноразово зверталась з письмовою заявою до Служби у справах дітей Одеської міської ради з проханням провести бесіди з відповідачем щодо його обов'язків утримувати своїх дітей як батька та притягнути його до адміністративної відповідальності. За таких обставин позивач вимушена звернутись з цим позовом до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Відповідач у судове засідання з'явився, надав заперечення на позов, в якому просив відмовити позивачу в задоволені позову в повному обсязі, посилаючись на таке. Зазначені доводи позивачки в позові спростовується тим, що малолітні діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON] Даніїл, [INFO], постійно проживають із батьком, він приймає участь у вихованні дітей, надає посильну матеріальну допомогу. Доказів, що спростовують його участь у вихованні та утриманні дітей позивачка до суду не надала. Мати відповідача, бабуся дітей, під час його відсутності вдома, постійно піклується про дітей, відводить та забирає зі школи, раніше забирала з дитячого садочку. Позивачка зазначає, що неодноразово зверталась до Служби у справах дітей з проханням провести із відповідачем бесіді щодо утримання дітей та притягнення його до адміністративної відповідальності, але не надає жодних доказів таких звернень та рішень, які були прийняті Службою щодо нього. Позивачка, обґрунтовуючи у такий спосіб свої вимоги, намагається безпідставно, у своїх корисливих цілях, за ради свого майнового інтересу завдати відповідачу шкоди та надати суду недостовірні відомості щодо не виконання ним своїх обов'язків з утримання неповнолітніх дітей. Позивачка приховала від суду той факт, що на даний час відповідач знаходиться на стаціонарному лікуванні в КП «Одеський обласний протитуберкульозний диспансер» - післяопераційний період і сам потребує допомоги, в тому числі матеріальної. Тривалість його перебування в лікарні на даний час не відома. Відповідач не приймав участі у вихованні дітей тільки у той період, коли це було небезпечно для їх здоров'я через його хворобу. Таким чином, його захворювання не дають можливості працювати та отримувати доходи, оскільки більшість часу він витрачає на лікування. Відповідач є інвалідом II групи. Більша частина пенсії, яку він отримує як інвалід витрачається саме на придбання ліків та препаратів медичного призначення, а також спрямовані на профілактику захворювань, що не дає об'єктивної можливості сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі коштів у розмірі 2000,0 грн. Оскільки відповідач на даний час знаходиться на лікуванні в диспансері - не має можливості працювати, тому єдиним його доходом є пенсія по інвалідності, інших доходів тривалий час не має. Таким чином, визначення аліментів у твердій грошовій сумі є недоцільним. Позивачка є працездатною особою, отримання навіть мінімальної заробітної плати є у двічі більшою, ніж його пенсія. Визначений позивачкою розміру аліментів у твердій грошовій сумі, у розмірі 2000,0 грн. щомісячно, є необґрунтовано завеликий виходячи з матеріального становища відповідача та стану його здоров'я, та враховуючи матеріальний стан позивачки. Більш того, діти проживають разом із відповідачем і він надає посильну матеріальну допомогу дітям. Ніяких доказів його ухилення від утримання дітей до суду не надано, а тому в сукупності такі обставини свідчать, що позовні вимоги є необґрунтованими. Також він несе необхідні витрати по утриманню будинку, в якому проживають діти, сплачує комунальні послуги тощо. [PERSON] надала до суду відповідь на заперечення, зазначивши, що в запереченні відповідач наполягає на тому, що він виконує свої батьківські обов'язки з утримання неповнолітніх дітей, але він приховує від суду той факт, що на нього був складений адміністративний протокол за ст. 184 ч. 1 КУпАП - невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов'язків щодо виховання дітей. Також відповідач зазначає що приймає участь у вихованні дітей. Навпаки, на підставі характеристик від класних керівників зрозуміло, що батько не цікавиться успіхами синів, батьківські збори не відвідує, до школи дітей не приводить і зі школи не забирає дітей, на шкільні заходи не з'являється, і взагалі за період навчання до школи не з'являвся. Відповідач стверджує що надає матеріальні допомоги на утримання дітей, але жодних доказів не надає. Факт звертання позивачем до Служби у справах дітей щодо проведення бесід з відповідачем та притягнення його до відповідальності за невиконання батьківських обов'язків підтверджується копіями листів-відповідей служби на звернення позивача. Щодо приховання позивачем факту хвороби відповідача є безпідставними тому, що на момент подання заяви до суду про стягнення аліментів 17 лютого 2017 року, відповідач добре себе почував і ходив на роботу. На підставі довідки, яку надав [PERSON] він знаходився на лікуванні в Протитуберкульозному диспансері з 27 лютого 2017 року. Відповідач в запереченні стверджує що більшість своєї пенсії по інвалідності витрачає на ліки, але нічим це не підтверджує. Протитуберкульозні препарати, які він приймає, держава надає безкоштовно. На теперішній час, відповідача виписано зі стаціонару, він перебуває вдома. На підставі довідки інваліда від 06 квітня 2017 року, яку надав відповідач, зрозуміло що йому не рекомендовані лише роботи, що пов'язанні з тяжкими фізичними навантаженнями, тобто він працездатний. Відповідач скаржиться на погане самопочуття і неможливість працювати у зв'язку з хворобою, але це не заважає йому вживати алкогольні напої та вести аморальний спосіб життя. Згідно п. 2 ст. 182 СК України. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі Законопроекту № 4928 про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо покращення захисту права дитини на належне утримання прийнятого 17 травня 2017 року, після набирання його чинності згідно ч. 2 ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач, мати дітей, змушена сама займатися вихованням дітей, тривалий час сама утримує синів, що ставить її у вкрай скрутне матеріальне становище. Враховуючи той факт що відповідач на протязі тривалого часу не мав постійного працевлаштування, часто змінює роботу, має нерегулярний/мінливий дохід, не отримує регулярного офіційного доходу у вигляді заробітної плати, втому за необхідним встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,0 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, і обсяг яких, є тим мінімально необхідним для утримання та виховання неповнолітніх дітей. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дітей. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. У судовому засіданні встановлено, що з 13 листопада 2004 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 16 лютого 2016 року Малиновським районним судом м. Одеси було розірвано. Від цього шлюбу народились двоє дітей: [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД №199002 від 22 вересня 2009 року, запис №866, та [PERSON] Даніїл Валентинович, [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД №017058 від 02 червня 2005 року, запис №399, батьком яких зазначений відповідач по справі [PERSON]. Згідно із довідки ОСОН КМ «Сахарний» від 22 березня 2017 року, [PERSON] проживає в [INFO], разом із дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON] Даніїлом Валентиновичем, [INFO], та вони перебувають на її утриманні. Відповідно до довідки від 21 березня 2017 року за №25, [PERSON] працює в ТОВ «Траффік» на посаді бухгалтера, за основним місцем роботи на 0,75 ставки, з 10 лютого 2015 року по теперішній час, та її заробітна плата за період з 01 вересня 2016 року до 28 лютого 2017 року складає 13313,21 гривень. Згідно із довідки від 21 березня 2017 року за №165, [PERSON] працює на посаді бухгалтера обліково-фінансового відділу ТОВ «Алмі-Трейд», за сумісництвом на 0,25 ставки, з 30 серпня 2011 року по теперішній час, та її заробітна плата за період з 01 вересня 2016 року до 28 лютого 2017 року складає 3474,49 гривень. Відповідно до довідки (виписка із будинкової книги про склад сім'ї та реєстрації) від 12 квітня 2017 року за №042, вбачається, що у будинку №22 по вулиці Іспанській у м. Одесі зареєстровані та проживають [PERSON] (власник), [PERSON] (брат), [PERSON] (син), [PERSON] (онук), [PERSON] Даніїл Валентинович (онук). Згідно із довідки КУ «Одеського обласного протитуберкульозного диспансеру», вбачається, що [PERSON] перебуває на стаціонарному лікуванні в відділені поза легеневих форм туберкульозу Одеського обласного протитуберкульозного диспансеру (історія хвороби №261). Випадок туберкульозу підтверджений на лікарняної комісії, отримує лікування протитуберкульозними препаратами за встановленою схемою. Пацієнт у свідомості, стан оцінюється як середньої тяжкості. У пацієнта відмічаються загальна слабкість, втома, больовий синдром в області оперативного втручання. Враховуючи характер отриманого лікування пацієнту показано подовження лікування в умовах стаціонару ООПТД до покращення стану. Відповідно до довідки від 1109/11/03 від 11 травня 2017 року, [PERSON] не перебуває на обліку в Одеському міському центрі зайнятості як безробітний. Згідно із довідки про отримання (неотримання) допомоги від 05 травня 2017 року за №2179, [PERSON] є інвалідом ІІ групи. Відповідно до довідок від 15 лютого 2017 року за №44, №45, вбачається, що [PERSON] навчається у 6-му Б класі Одеської загальноосвітньої школи №11 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області, та [PERSON] Даніїл Валентинович навчається у 1-му В класі Одеської загальноосвітньої школи №11 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області. Згідно характеристик Одеської загальноосвітньої школи №11 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області, вбачається, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обовязків, не приділяє уваги у вихованні дітей, не цікавиться навчанням дітей, не відвідує школу, тобто мати змушена сама утримувати синів. Відповідно до листа КУ «Міської дитячої поліклініки №7» від 22 травня 2017 року за №19, [PERSON] та [PERSON] Даніїл спостерігаються в лікарні за медичною допомогою діти звертаються у супроводі матері [PERSON], батько дітей при відвіданні дітей на дому за місцем проживання та при відвідуванні лікарень відсутній. Згідно із листів Одеської міської ради служби у справах дітей від 23 грудня 2016 року за №06/10559, від 15 лютого 2017 року за №06/979, вбачається, що з [PERSON] проведена профілактична бесіда, під час якої він пояснив, що від виконання батьківських обовязків відносно дітей не ухиляється, та попереджений про відповідальність за невиконання батьківських обовязків. Відповідно до листа Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одеса ГУНП в Одеській області від 19 травня 2017 року за №532, вбачається, що відносно [PERSON] був складений адміністративний протокол за ст.. 184 ч. 1 КУпАП України. Судом встановлено, що діти проживають разом з батьками. Відповідач достатньої матеріальної допомоги не надає. Все це спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого позивачка звернулась до суду. При постановленні рішення судом врахований стан здоров'я і матеріальне становище дітей, а також стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, не встановлення інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача. Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітніх дітей. При визначенні розміру аліментів суд має врахувати встановлений законом прожитковий мінімум на 2017 рік, встановлений на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік». Суд має врахувати не тільки реальний дохід відповідача чи його відсутність, а й його можливості щодо отримання такого. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд роз'яснює, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави.

Outcome: partial