Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачку [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житлом у квартирі за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що вона та її син [PERSON] є співвласниками квартири по [ADDRESS] , яка належить їй на підставі свідоцтва про права власності на житло від 13 грудня 1994 року, виданого на підставі розпорядження № 04373. 23 жовтня 1999 року [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] , і в них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] . У 2002 році відповідачка була зареєстрована у належній їй, позивачці, та сину квартирі по [ADDRESS] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 15 грудня 2016 року, за позовом відповідачки, шлюб між сином та відповідачкою було розірвано. За декілька місяців до розірвання шлюбу, тобто у 2016 році відповідачка з власної ініціативи, забравши речі, разом з дітьми залишила спірну квартиру та стала проживати з дітьми за місцем реєстрації свого нового чоловіка по [ADDRESS] . Отже, відповідачка не проживає у квартирі по [ADDRESS] з 2016 року, що підтверджується актом про непроживання та рішенням суду про розірвання шлюбу, яким встановлені обставини про те, що на час звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу сторони більше шести місяців проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З моменту залишення квартири і до теперішнього часу відповідачка не намагалася вселитися до квартири і вони з сином перешкоди в проживанні [PERSON] у спірній квартирі не чинили. Посилаючись на статті 386, 391, ч.2 ст. 405 ЦК України, вважає, що відповідачка втратила право користування житловим приміщенням в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив на позовну заяву та не надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Виходячи з наведеного, відповідно до ч.3 ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів та, зі згоди позивачки, ухвалити заочне рішення. Позивачка [PERSON] у вступному слові стисло виклала зміст та підстави своїх позовних вимог щодо предмету позову, просила позов задовольнити та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. Крім того, допитана як свідок згідно ст. 234 ЦПК України, надала показання про те, що відповідачка з 2016 року не мешкає у квартирі по [ADDRESS] , яка складається із трьох житлових кімнат та належить їй та її сину [PERSON] на праві спільної власності. Відповідачка була зареєстрована у цій квартирі після реєстрації шлюбу з [PERSON] . У 2016 році відповідачка створила іншу сім`ю та разом з дітьми залишила спірну квартиру, а у грудні 2016 року, за позовом відповідачки, шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Онук [PERSON] , [INFO] , самостійно виписався з квартири по [ADDRESS] , зареєструвавшись у гуртожитку Гірничої академії, а онука [PERSON] , [INFO] , не була зареєстрована у спірній квартирі. До теперішнього часу відповідачка залишається зареєстрованою в їх з сином квартирі, в якій не мешкає з 2016 року. Через реєстрацію відповідачки у квартирі вона вимушена сплачувати комунальні послуги, які нараховуються згідно кількості зареєстрованих у квартирі осіб. Третя особа [PERSON] у вступному слові позов підтримував та допитаний як свідок, згідно ст. 234 ЦПК України, надав показання про те, що він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 1999 року по 2016 рік. Вони разом з їх двома дітьми мешкали у квартирі по [ADDRESS] , яка на праві спільної власності належить йому та його матері [PERSON] У 2016 році за позовом відповідачки [PERSON] , яка створила нову сім`ю, їх шлюб було розірвано. Відповідачка разом з дітьми, забравши всі свої речі та речі дітей, коли його не було вдома, виїхала із спірної квартири за місцем проживання свого нового чоловіка. Відповідачка не забирала із квартири предмети домашнього вжитку і не намагалася повернутися до квартири. [PERSON] до теперішнього часу залишається зареєстрованою у квартирі по [ADDRESS] , з якої не бажає виписуватися без пояснення будь-яких причин, хоча не мешкає в ній з 2016 року по теперішній час. Вислухавши вступне слово позивачки, її показання, як свідка, третю особу [PERSON] та його показання, як свідка, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та третя особа [PERSON] є власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 12 грудня 1994 року Відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому Дніпродзержинської міської ради на підставі розпорядження № 04373 (а.с. 14 ), та довідкою ОКП «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації від 17 червня 2020 року, вих. № 960 про реєстрацію права власності на вказану квартиру на паперових носіях за [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Згідно довідки ТОВ «ЄРЦ КП» № 1/4701 від 24 лютого 2020 року (а.с. 16), у вказаній квартирі зареєстровані: позивачка [PERSON] , її син [PERSON] та з 14 травня 2002 року зареєстрована відповідачка [PERSON] , [INFO] . Особовий рахунок на квартиру відкритий на ім`я позивачки [PERSON] , а у графі «Родинні стосунки» зазначено, що відповідачка доводиться позивачці невісткою. Згідно свідоцтва про одруження (а.с. 12) та рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 грудня 2016 року (а.с. 13), [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 жовтня 1999 року по 15 грудня 2016 року. Шлюб було розірвано за позовом [PERSON] , в якому вона зазначала, що на момент звернення до суду вони з [PERSON] більше шести місяців проживають окремо, спільне господарство не ведуть, вона створила нову сім`ю та мешкає разом з дітьми за місцем проживання нового чоловіка за адресою: [ADDRESS] . Те, що відповідачка не мешкає у спірній квартирі з 2016 року також підтверджується показаннями позивачки [PERSON] та показаннями третьої особи [PERSON] , які були допитані судом, як свідки, які пояснили, що [PERSON] разом з дітьми, забравши свої речі та речі дітей, залишила спірну квартиру за декілька місяців до розірвання шлюбу та переїхала проживати за місцем мешкання свого нового чоловіка. З 2016 року по теперішній час відповідачка не намагалася вселитися до спірної квартири і перешкоди в проживанні вони їй не чинили. Згідно акту про непроживання від 22 червня 2020 року (а.с. 17), що складений на підставі свідчень сусідів позивачки: [PERSON] та [PERSON] , що мешкають квартирах [ADDRESS] , [ADDRESS] , та затверджений директором КП КМР «УКОЖФ» Щебетовою Т.І., відповідачка [PERSON] , [INFO] , не проживає в квартирі по [ADDRESS] з 2016 року по теперішній час. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , яка є колишнім членом сім`ї позивачки [PERSON] та третьої особи [PERSON] , не мешкає у квартирі по [ADDRESS] з 2016 року, тобто більше одного року, і будь-які угоди між нею та співвласниками квартири - [PERSON] та її сином [PERSON] не укладалися. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у випадку відсутності члена сім`ї без поважних причин понад одного року, якщо інше не встановлено угодою між ним та власником житла чи законом . \~ \~ \~ \~У пункті 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року зазначено «Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК),\~а саме\~від вирішення\~однієї із\~таких вимог:\~про позбавлення\~права власності\~на жиле\~приміщення;\~про позбавлення\~права користування\~жилим приміщенням;\~про визнання\~особи безвісно\~відсутньою;\~про оголошення\~фізичної особи\~померлою.».\~ \~ \~ \~ \~ Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд вважає, що реєстрація відповідачки\~у спірній\~квартирі,\~істотно ущемляє\~права позивачки,\~як співвласника\~цього житлового\~приміщення,\~перешкоджає здійсненню\~її прав\~по користуванню\~та розпорядженню\~власністю,\~ бо\~ \~ [PERSON] вимушена сплачувати комунальні послуги, що нараховуються в тому числі на особу, яка не мешкає у житловому приміщенні та не користується цими послугами. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачка, як колишній член сім`ї власників квартири, яка не є власником житла, не проживаючи в квартирі без поважних причин понад один рік (з 2016 року), втратила право користування жилим приміщенням в належній позивачці та її сину [PERSON] квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Визнання відповідачки такою, що втратила право користування житлом у квартирі по [ADDRESS] , є підставою для зняття її з реєстрації по цій квартирі.

Outcome: approved