Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила суд розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 350 грн. Причиною припинення сімейних відносин позивачка вказує те, що у неї з відповідачем при сумісному житті часто траплялися сварки та непорозуміння один до одного, що призвело до втрати почуття любові та взаєморозуміння. Сторони не підтримують шлюбні відносини та проживають окремо. Подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. На примирення позивачка не згодна. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], який проживає з матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання сина. В судовому засіданні позивачка надала заяву, в якій зменшила розмір позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, у розмірі 470 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав обґрунтованою вимогу позивачки про розірвання шлюбу; надав до суду заяву, в якій змінені позовні вимоги, стосовно стягнення аліментів, визнав у повному обсязі; заперечив проти стягнення з нього на користь позивачки витрат на правову допомогу в розмірі 350 грн. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 05.06.2004 року другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 154. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спору про розділ майна придбаного позивачкою з відповідачем в період шлюбу, на теперішній час не виникло. Причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони тривалий час не проживають разом, не ведуть спільне господарство. Шлюбні відносини фактично припинені. На примирення сторони не згодні, обґрунтовуючи це тим, що відновлення родини є неможливим, шлюб існує формально. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами і дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При вказаних обставинах та враховуючи визнання позову відповідачем суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача. Стосовно позовних вимог щодо стягнення аліментів судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження І-ЖД №220480, батьками неповнолітньогоМандрики А.Д. є [PERSON] та [PERSON] У теперішній час батьки дитини проживаюті окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина проживає разом з матірю, мати дитині здійснює догляд за нею, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Згідно ст. 182 СК України врахований стан здоровя і матеріальне становище дитини, і також стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Також, суд враховує той факт що на утриманні [PERSON] не перебувають інші особи. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нев повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утриманн дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовії сумі. При визначенні розміру аліментів судом врахований той факт, що прожитковий мінімум н дитину віком до 6 років від 01.10.2010 року, відповідно до ст. 2 Закону України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати», складає 941,00 грн. Також судом враховано, що згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязк щодо дитини. На підставі цього суд приймає визнання позову відповідачем та задовольняє вимог позивачки в частині стягнення аліментів в розмірі 470 грн. Відповідно до п. 11 Постанови пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Пр судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнанн відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття йог судом. У відповідності до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у тверді грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд розяснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліменти визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено аб збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі змін матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, су присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно змісту ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору т витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом судової справи належат витрати на правову допомогу. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідн стягнути на користь позивачки витрати на правову допомогу з відповідача.

Outcome: approved