Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів, поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що 24 квітня 1999 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який був зареєстрований у Мічурінській сільській раді Тельманівського району Донецької області. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. З березня 2013 року шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем були припинені. Позивачка любить своїх дітей і здатна забезпечити їх усім необхідним, стежить за станом їхнього здоров'я виховує і дбає про них. У період шлюбу позивачко і відповідачем було спільно придбане нерухоме та рухоме майно. Тому позивачка звернулася до суду і просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], визначити місце проживання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] з позивачкою [PERSON], стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Визначити право власності за нею [PERSON] на ? частину житлового будинку, за [ADDRESS], а також визначити за нею [PERSON] на ? частину земельної ділянки, площею 0,5 гектарів, яка розташована в с. Нова Мар'ївка Тельманівського району Донецької області на території Мічурінської сільської ради. Поділити рухоме майно набуте за час шлюбу між нею [PERSON] та [PERSON], виділивши їй: морозильну камеру NORD, яка придбана в грудні 2007 року, за ціною 1800 гривень, кухонний куточок, придбаний в 2007 році, за ціною 450 гривень, кухонна шафа, придбана в 2007 році, за ціною 1100 гривень, пральна машина INDESIT, придбана в лютому 2013 року, за ціною 2400 гривень, корова, у віці три роки, за ціною 4000 гривень, свиня, у віці чотири місяці, за ціною 500 гривень, загальна сума складає 10250 гривень, відповідачеві [PERSON] виділити: телевізор LG, придбаний в жовтні 2007 року, за ціною 1500 гривень, DVD Програвач LG, придбаний в жовтні 2007 року, за ціною 350 гривень, холодильник HITACHI, придбаний в липні 2011 року, за ціною 5399 гривень, стінка, придбана в 2007 році, за ціною 2200 гривень, бик віком сім місяців, за ціною 1800 гривень, свиня у віці чотири місяці, за ціною 500 гривень, загальна сума складає 11749 гривень. Стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, та уточнення позовних вимог, а саме просила уточнити позовні вимоги та визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку та ? частину земельної ділянки. За відповідачем визнати право власності на ? частину житлового будинку та ? частину земельної ділянки. Суспільне нажито майно, а саме Корову за ціною 4000 гривень, свиня за ціною 500 гривень, які повинні були залишитися позивачці, передати відповідачу. Поділ майна провести без визначення матеріальної компенсації на користь позивачки, стягнути з відповідача [PERSON] [INFO], який проживає за адресою: с. Нова Мар’ївка, Тельманівського району Донецької області на користь неї [PERSON], аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO], у розмірі 1/3 від усіх його доходів. Решту позовних вимог залишити без змін, наполягала на задоволенні уточнених позовних вимог. Представник позивачки в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Наполягав на задоволенні уточнених позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. З уточненими позовними вимогами наданими позивачкою та її представником згоден. Суд, дослідивши матеріали справи та вивчивши надані позивачкою докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу за зазначеним позовом, в межах заявлених позовних вимог до зазначених в позові осіб і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимогам ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про одруження, виданого 24 квітня 1999 року Мічурінською сільською радою Тельманівського району Донецької області, 24 квітня 1999 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвища після реєстрації шлюбу, чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON], актовий запис № 1. Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 15 вересня 1999 року Мічурінською сільською радою Тельманівського району Донецької області, актовий запис № 13. Відповідач [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 18 липня 2005 року виконкомом Мічурінської сільської ради Тельманівського району Донецької області, актовий запис № 10. Згідно копії договору купівлі продажу житлового будинку, від 03 травня 2006 року, з однієї сторони продавець громадянин [PERSON] [INFO], який зареєстрований за адресою: с. Ново Мар’ївка, Тельманівського району Донецької області, від якого на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Тельманівського районного округу Донецької області [PERSON], 13 березня 2006 року по реєстру № 140, діє громадянка [PERSON], яка зареєстрована за адресою: с. Ново Мар’ївка, Тельманівського району Донецької області, а з другої сторони покупець громадянин [PERSON] [INFO], зареєстрований за адресою: с. Ново Мар’ївка, Тельманівського району Донецької області. Продавець в особі представника передав, а покупець прийняв у власність житловий будинок [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці сільської ради. Згідно копії договору купівлі продажу земельної ділянки, від 03 травня 2006 року, з однієї сторони продавець громадянин [PERSON] [INFO], який зареєстрований за адресою: с. Ново Мар’ївка, Тельманівського району Донецької області, від якого на підставі довіреності посвідченої приватним нотаріусом Тельманівського районного округу Донецької області [PERSON], 13 березня 2006 року по реєстру № 140, діє громадянка [PERSON], яка зареєстрована за адресою: с. Ново Мар’ївка, Тельманівського району Донецької області, а з другої сторони покупець громадянин [PERSON] [INFO], зареєстрований за адресою: с. Ново Мар’ївка, Тельманівського району Донецької області. Продавець в особі представника передав, а покупець прийняв у власність земельну ділянку, площею 0,5 гектарів, розташовану в с. Ново Мар'ївка, Тельманівського району Донецької області на території Мічурінської сільської ради. Згідно копії трудової книжки заповненої 04 вересня 2009 року на [PERSON] [INFO], яка працює в Тельманівському центрі первинної медико - санітарної допомоги Тельманівської районної ради Донецької області. Згідно довідки № 50 від 18 жовтня 2013 року виданої Тельманівським центром первинної медико - санітарної допомоги Тельманівської районної ради Донецької області [PERSON] в тому, що її загальна сума доходу за період з квітня 2013 року по вересень 2013 року, за винятком аліментів становить 6339, 61 (шість тисяч триста тридцять дев'ять гривень ) 61 копійка. Згідно характеристики № 61 від 19 жовтня 2013 року виданої Тельманівським центром первинної медико - санітарної допомоги Тельманівської районної ради Донецької області [PERSON], в якій зазначається, що за період роботи вона зарекомендувала себе як сумлінний працівник, суворо дотримується вимог правил внутрішнього трудового розпорядку, посадової інструкції. В трудовому колективі комунікабельна, дотримується службової субординації. Зі співробітниками та відвідувачами поводиться чемно. Розпорядження керівництва виконує бездоганно, своєчасно. Відрізняється такими рисами характеру: доброзичливість, привітність, вихованість. Користується повагою співробітників. Згідно копії трудової книжки серії [NUMBER] заповненої 21 травня 1993 року на [PERSON] [INFO], який звільнений за власним бажанням, згідно ст. 38 КЗпП, 04 вересня 2012 року. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, і суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що шлюб між позивачкою та відповідачем фактично розпався, родину зберегти неможливо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 160 ч. 1 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 160 ч. 3 СК України місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 161 ч. 1 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 року, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові, моральності та матеріального забезпечення. Малолітня дитина може бути розлучена з матір'ю лише при наявності виняткових обставин. Суд вважає, що з урахуванням наведеного, позовні вимоги про визначення проживання дитини підлягають задоволенню, виходячи з того, що позивачка забезпечена житлом, і за своїм місцем проживання створила належні умови для проживання та виховання дітей, любить дітей та добре до них ставиться, враховуючи те, що між матір'ю та дітьми наявне взаєморозуміння та взаємоприхильність, а також те, що у справі відсутні виняткові обставини, які б відповідно до ч.2 ст. 161 СК України, виключали можливість проживання дитини з матір'ю, положення Декларації прав дитини про те, що малолітня дитина не може бути розлучена з матір'ю, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] разом з позивачкою за місцем проживання у [ADDRESS]. Також суд наголошує на тому, що дитина, яка досягла 14 річного віку, а саме [PERSON] [INFO] сама повинна обрати місце свого проживання з батьком чи матір'ю, але не побажала надати до суду заяву та скористатись цим правом, суд вважає визначити її місце проживання разом з її матір'ю за місцем проживання у [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного, враховуючи, що між сторонами не існує домовленості щодо утримання дітей, з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь позивачки аліменти у розмірі 1/3 частини на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної суспільної власності подружжя може бути будь - яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст. 63 СК України - дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 69 СК України - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно ст.70 СК України - у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України - майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У Пленумі Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено у п.22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За таких обставин, враховуючи заявлені позовні вимоги щодо поділу спільного майна подружжя, виходячи з принципу рівності часток у спільному майні подружжя, суд вважає можливим поділити житловий будинок, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, та визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку за [ADDRESS], та визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку за [ADDRESS], поділити земельну ділянку, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, та визнати за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,5 гектарів, розташовану в с. Нова Мар'ївка Тельманівського району Донецької області на території Мічурінської сільської ради, та визнати за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,5 гектарів, розташовану в с. Нова Мар'ївка Тельманівського району Донецької області на території Мічурінської сільської ради, а також поділити суспільно нажите майно подружжя виділивши [PERSON] морозильну камеру NORD, яка придбана в грудні 2007 року, за ціною 1800 гривень, кухонний куточок, придбаний в 2007 році, за ціною 450 гривень, кухонну шафу, придбану в 2007 році, за ціною 1100 гривень, пральну машину INDESIT, придбану в лютому 2013 року, за ціною 2400 гривень, а відповідачу [PERSON] виділити телевізор LG, придбаний в жовтні 2007 року, за ціною 1500 гривень, DVD Програвач LG, придбаний в жовтні 2007 року, за ціною 350 гривень, холодильник HITACHI, придбаний в липні 2011 року, за ціною 5399 гривень, стінку, придбану в 2007 році, за ціною 2200 гривень, бика віком сім місяців, за ціною 1800 гривень, свиню у віці чотири місяці, за ціною 500 гривень, корову, у віці три роки, за ціною 4000 гривень, свиню, у віці чотири місяці, за ціною 500 гривень. Поділ майна провести без визначення грошової компенсації за згодою сторін. Відповідно до п.6 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача підлягають стягненню на користь УДКСУ у Тельманівському районі витрати на сплату судового збору в сумі 229 гривень 40 копійок, а також підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в сумі 114 гривень 70 копійок та 559 гривень 04 копійки. На підставі викладеного, ст. ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71, 105, 110, 112, 160, 161, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 372 Цивільного кодексу України, Пленуму Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved