Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, з 08 серпня 2008 року по 30 серпня 2012 року вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який між ними був розірваний. Від спільного проживання у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає зі нею та знаходиться на її утриманні і вихованні. Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 жовтня 2012 року з [PERSON], стягуються аліменти у розмірі 500 грн. (п'ятсот) гривень, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня подання заяви і до повноліття сина. На даний момент відповідач нерегулярно оплачує їй аліменти у розмірі 500 (п'ятсот) грн. Вказаних коштів не вистачає навіть на мінімальне утримання дитини та купівлю речей першої необхідності (продуктів, одежі, медикаментів та ін.). Їй відомо, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід у розмірі 4000-5000 (чотирьох - п'яти тисяч гривень на місяць). Просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина. Визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі по 1200 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю і в своєму поясненні підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти збільшення розміру аліментів, але відповідач готовий платити аліменти щомісячно по 850 грн. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: -стан здоров'я та матеріальне становище дитини; -стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно частини 1 статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи у сторін під час перебування їх в шлюбі 19 лютого 2009 р народився син [PERSON] (а.с.3). Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20.08.2012 р. шлюб між сторонами був розірваний (а.с.9) та рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11.10.2012 р. стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 25.09.2012 р. і до повноліття дитини (а.с. 11-12). В судовому засіданні встановлено, що відповідач є працездатним і має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Інших неповнолітніх чи повнолітніх дітей він не має. Враховуючи інфляційні процеси, які відбулися в нашій державі протягом останніх двох років, значне подорожання продуктів харчування, одягу, взуття тощо, суд вважає, що матеріальний стан позивача щодо утримання неповнолітньої дитини змінився, тобто зменшився, а тому дійсно необхідно збільшити розмір присуджених аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання сина згідно з рішенням Шевченківського районного суду Чернівецької області від 11 жовтня 2012 року з твердої грошової суми в розмірі 500,00 грн. на іншу тверду грошову суму, але не в розмірі, якому просить позивач оскільки серед підстав позову позивач зазначила додаткові витрати, що викликані особливими обставинами, стягнення яких вирішуються шляхом звернення до суду з іншим позовом. Визначаючи розмір твердої грошової суми, яку відповідач має сплачувати суд враховує також те, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2015р.» прожитковий мінімум на дитину від 6 до 18 років з 01.09.2015 р. складає 1455 грн., тобто частка мінімальної участі кожного з батьків в матеріальному утриманні дитини повинна складати хоча б 727,50 грн. на дитину.

Outcome: partial