overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 14.12.2007 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу подружжя мають дочку [PERSON], [INFO]. Дочка проживає разом з матір'ю. Відповідач допомогу на утримання дитини не надає. [PERSON] вважає, що відповідач займається бізнесом, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дочки. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з тих же підстав, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні з позовом погодився, не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частки заробітку. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, з 14.12.2007 року сторони перебувають у шлюбі (а.с.5 - копія свідоцтва про шлюб). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.6 - копія свідоцтва про народження). Позивачка в судовому засіданні пояснила, що дочка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, тому вона бажає отримувати аліменти з доходів відповідача. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти того, що дитини проживає разом з матір'ю. Також відповідач зазначив, що він є приватним підприємцем і його середньомісячний дохід становить приблизно 2 500 гривень, інших осіб у нього на утриманні немає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дочки [PERSON] не надає, з нього підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини за рішенням суду. Відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки у розмірі 1/3 частки доходів, а тому суд вважає, що [PERSON] спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в такому розмірі. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позов в судовому засіданні доведений, а тому підлягає задоволенню. Стягненню з відповідача підлягає також судовий збір. На підставі наведеного, ст. ст. 180 - 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 28.01.2005 року по 30.08.2007 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні дитини не бере, коштів на її утримання не надає, проживає у своїх батьків, приховує свої місце роботи. Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала з тих же підстав, просила позов задовольнити. Також представник позивачки пояснила, що відповідач матеріальну допомогу надає, але нерегулярно і лише після неодноразових прохань позивачки. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні з позовом погодилися, не заперечували проти стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частки доходів. При цьому вони зазначили, що відповідач матеріальну допомогу на утримання сина надає у розмірі на свій розсуд. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, з 2005 року по 2007 рік сторони перебували у шлюбі (а.с.4 - копія свідоцтва про розірвання шлюбу). Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5 - копія свідоцтва про народження). Сторони в судовому засіданні пояснили, що проживають окремо, а син [PERSON] проживає разом з матір»ю та знаходиться на її утриманні. Як пояснила представник позивачки, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надавав на свій розсуд і лише після неодноразових прохань позивачки, не погоджував з нею розмір аліментів, а тому вона бажає отримувати аліменти з доходів відповідача щомісячно. [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, отримує допомогу від держави, є одинокою матір'ю, оскільки її другий чоловік помер в 2014 році. Крім сина [PERSON], в неї ще є неповнолітні діти - [PERSON], 2012 року народження та [PERSON], 2014 року народження.. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що не працює, крім сина [PERSON] на утриманні інших осіб не має. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] надає у розмірі, який визначає на власний розсуд, з чим не згодна позивачка, з нього підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини за рішенням суду. Відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частки доходів. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позов в судовому засіданні доведений, а тому підлягає задоволенню. Стягненню з відповідача підлягає також судовий збір. На підставі наведеного, ст. ст. 180 - 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб, сина залишити проживати з нею, прізвище залишити «[PERSON]» та стягнути з відповідача на її користь судові витрати в розмірі: 551,21 грн. - судового збору, та 200 грн. - витрати за надання юридичної допомоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся судом належним чином, подав до суду заперечення проти позову, та письмову заяву в якій позов визнав, але заперечує проти стягнення з нього судових витрат, справу просив розглянути в його відсутність. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 липня 2012 року у Виконавчому комітеті Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області, про що зроблено актовий запис №49, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Подружнє життя у сторін не склалось, так як вони мають різні характери та погляди на сімейне життя. Спроби зберегти сім'ю виявились марними, сторони на даний час подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору про розподіл майна сторони не мають. Відповідно до статті 56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими. Також, відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн. згідно квитанції №277 від 15.02.2016 року, та витрати на юридичну допомогу в розмірі 200 грн. згідно квитанції №429198 від 29.12.2015 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. В судове засідання позивачка не з'явилась, про день слухання справи повідомлена вчасно та належним чином, надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, позивачка вимоги позову підтримала, прізвище просила не змінювати. В судове засідання позивач повторно не з'явився, про день слухання справи повідомлений вчасно та належним чином. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції,, про що зроблено актовий запис № 75, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.3). Від даного шлюбу, відповідно до копії свідоцтва про народження, сторони мають дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.4). Сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. При таких обставинах спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору про розподіл майна сторони не мають. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. В судове засідання позивачка не з'явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день розгляду справи повідомлений судом належним чином, про що свідчить довідка про смс доставку, згідно телефонного зв»язку повідомив, що на розлучення згоден. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 вересня 2008 року виконкомом Самгородцької сільської ради Сквирського району Київської області, про що зроблено актовий запис №2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Подружнє життя у сторін не склалось. Сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору про розподіл майна сторони не мають. Згідно статті 56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прівищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. В судове засідання позивачка не з'явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, на розлучення згоден. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 вересня 2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, про що зроблено актовий запис №349, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалось. Сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору про розподіл майна сторони не мають. Згідно статті 56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прівищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. В судове засідання позивачка не зявилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, прізвище просила відновити дошлюбне «Маслова». Відповідач в судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву зх. Проханням розглянути справу в його відсутність, на розлучення згоден. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 березня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції, про що зроблено актовий запис №74, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Подружнє життя у сторін не склалось. Сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору про розподіл майна сторони не мають. Згідно статті 56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прівищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. В судове засідання позивачка не з'явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, прізвище просила залишити «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, в телефонному режимі повідомив що на розлучення згоден, просив розглянути справу в його відсутність. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 вересня 1993 року Виконкомом Фастівецької сільської ради Фастівського району Київської області, про що зроблено актовий запис №11, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалось. Сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору про розподіл майна сторони не мають. Згідно статті 56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прівищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. В судове засідання позивачка не з'явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, прізвище просила залишити шлюбне «[PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, на розлучення згоден. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 12 липня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №163, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8). Подружнє життя у сторін не склалось. Сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору про розподіл майна сторони не мають. Згідно статті 56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прівищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. В судове засідання позивачка не з'явилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, прізвище просила залишити шлюбне «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 серпня 2009 року виконавчим комітетом Мот.-Слобідської сільської ради Фастівського району Київської області, про що зроблено актовий запис №02, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Подружнє життя у сторін не склалось. Сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору про розподіл майна сторони не мають. Згідно статті 56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прівищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. В судове засідання позивачка не зявилась, про день слухання справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, прізвище просила залишити шлюбне «Воробйова». Відповідач в судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в його відсутність, згоден на розірвання шлюбу. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 листопада 2014 року Виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області, про що зроблено актовий запис №141, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4). Подружнє життя у сторін не склалось. Сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору про розподіл майна сторони не мають. Згідно статті 56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прівищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved