Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому після остаточного уточнення позовних вимог, просить встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу її та [PERSON], який помер 29.10.2016 р., з травня 1999 р. по день його смерті; визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру [ADDRESS] (Ворошилова) у м. Лисичанську Луганської обл.; визнати за нею право власності на ? частину зазначеної квартири та визнати за нею право на спадкування за законом після смерті [PERSON] разом зі спадкоємцями першої черги. Представник позивачки у наданій суду письмовій заяві уточнені позовні вимоги підтримали, просили справу розглядати за їх відсутності. Представник відповідачки [PERSON] у письмовій заяві уточнені позовні вимоги визнала частково, справу просила розглядати за її відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 11 травня 1999 р. позивачка познайомилась з [PERSON], та вони стали проживати однією сімєю за адресою: Луганська обл., м. Лисичанськ, вул. Довженка (Ворошилова)[ADDRESS]. 27 квітня 2005 р. за рахунок спільних коштів позивачка та [PERSON] придбали квартиру [ADDRESS] (Ворошилова) у м. Лисичанську Луганської обл. вартістю 9000 грн., у звязку з чим вона стала обєктом спільної сумісної власності вказаних осіб. 29 жовтня 2016 р. [PERSON] помер, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] (Ворошилова) у м. Лисичанську Луганської обл. Поховання позивачка здійснювала за свій рахунок. Відповідно ст.\~74\~СК України, якщо\~жінка та\~чоловік проживають\~однією сім'єю,\~але не\~перебувають у\~шлюбі між\~собою або\~в будь-якому\~іншому шлюбі,\~майно,\~набуте ними\~за час\~спільного проживання,\~належить їм\~на праві\~спільної сумісної\~власності,\~якщо інше\~не встановлено\~письмовим договором\~між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8\~цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Таким чином позов про встановлення факту проживання однією сімєю без укладення шлюбу та визнання права власності позивачки на ? частку вищезазначеної квартири підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином\~відповідачка по\~справі є\~спадкоємцем першої\~черги,\~оскільки є\~матірю померлого[PERSON] 07 листопада 2016 р. відповідачка звернулась до приватного нотаріусу Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після померлого[PERSON], того ж дня нотаріусом було проведено реєстрацію спадкової справи, номер у спадковому реєстрі 59767623, номер у нотаріуса 167-2016. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Суд вважає, що позивачкою не надано достатніх та переконливих доказів того, що померлий тривалий час перебував у безпорадному стані та що позивачка ут римувала його за власний кошт. Окрім того, зазначений спосіб захисту прав особи застосовується тільки за наявності спадкоємців ближніх до першої черг, якщо мають можливість, але не надають відповідну допомогу, хоча і не ухиляються від надання цієї допомоги. З огляду на вік відповідачки, та те, що вона є пенсіонеркою, суд вважає, що вона не могла надавати матеріальну або іншу допомогу своєму синові, тому підстав для фактичного зменшення її частки у спадковому майні немає. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для часткового задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial