Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини; [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до її повноліття. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вона з відповідачем розірвала шлюб, згідно актового запису про розірвання шлюбу 13.02.2008р. № 74, виданого Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції і він, будучи працездатним, не допомагає їй утримувати матеріально неповнолітню доньку, що проживає з нею та знаходиться на її утриманні, інших стягнень з відповідача не проводиться. В підготовчій частині судового розгляду 24.04.2015р. судом встановлено, що відповідач від другого шлюбу має на утриманні неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] народження, а тому ухвалою суду від 24.04.2015р. до участі в справі в якості 3 особи, що не заявляє самостійних вимог залучено [PERSON], законного представника неповнолітньої Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити її позов. Відповідач [PERSON] позов визнав, але вважає, що на даний час він 05.05.2015р. звільнений з роботи, на його утриманні знаходиться дружина, що перебуває в декретній відпустці та неповнолітня дитина від другого шлюбу. Крім того надав квитанції про добровільну матеріальну допомогу після розірвання шлюбу з позивачкою на утримання їх дитини. Третя особа не висловила заперечень. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом достовірно встановлено, що від шлюбу сторін по справі народилася дочка [PERSON], [INFO] народження, батьком якої записаний у свідоцтві про народження відповідач - [PERSON] (а.с.3). Дитина знаходиться на утриманні матері (а.с.4), відповідачем надано квитанції про грошові перекази на утримання їх дочки, але позивачка бажає стягнення аліментів згідно судового рішення. Суд вважає, що відповідач працездатний, не інвалід, не заперечує проти сплати аліментів і може надавати таку допомогу, тобто в розмірі, передбаченому законом - 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 квітня 2015 року - моменту звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07. 2011 року від сплати судового збору звільняються позивачі по позовним заявам про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету м. Миргорода 243,60 гривень судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка [PERSON] при зверненні до суду.

Outcome: approved