Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що вона являється власником будинковолодіння, що знаходиться в м.Мостиська, вул.Маковея, 8 Львівської області. Стверджує, що окрім неї в даному будинку зареєстровані та проживають невістка [PERSON] та внучка [PERSON] Зазначає, що в будинку також зареєстровані: дочки [PERSON] і [PERSON], а також внуки [PERSON] і [PERSON] Останні фактично не проживають там понад 14 років. Вказаний будинок покинули добровільно, забравши усі свої речі. Покликається на те, що через формальну прописку відповідачів в її будинку, вона змушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг, також не в змозі через наведені обставини оформити субсидію. Стверджує, що факт не проживання відповідачів в належному їй на праві власності житловому будинку підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання Мостиської міської ради Львівської області. З огляду на наведене, просила суд ухвалити рішення, яким визнати відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням будинком, що належить їй (позивачці) на праві власності та розташований по вул. Маковея, 8 в м.Мостиська Львівської області. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд слухати справу у її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак подали на адресу суду заяви, в яких позов визнали та просили розгляд справи проводити у їх відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що будинковолодіння по вул. Маковея, 8 в м.Мостиська Львівської області належить на праві власності [PERSON], позивачці по справі, що стверджується матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.319 Цивільного Кодексу України передбачено, що позивач як \~власник має право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 зазначеного Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Із акту обстеження матеріально побутових умов проживання сімї [PERSON] від 13.05.2018 року, відомо, що в будинку по вул.Маковея, 8 в м.Мостиська Львівської області зареєстровані семеро осіб, в тому числі і відповідачі по справі, однак такі понад 14 років в даному будинку не проживають. У відповідності до пункту 10 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~№ 2\~від 12.04.1985\~року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», по справах про визнання\~наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Із матеріалів цивільної справи не встановлено обставин створення позивачкою [PERSON] перешкод відповідачам у користуванні спірним жилим приміщенням, останні за захистом своїх прав на проживання у будинку позивачки не зверталися. Встановлено, що відповідачі добровільно залишили будинок. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України житлове приміщення зберігається за особою в разі її відсутності не більше шести місяців. Відповідно до змісту ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Своїми процесуальними правами позивач розпорядився на власний розсуд. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, а також те, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відсутні за спірним місцем проживання без поважних причин більше строку, встановленого ч.1 ст.71 Житлового кодексу України, а саме понад 14 років, немає жодних підстав для їх вселення у спірний будинок, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання їх такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням - будинком, що належить позивачці [PERSON] та розташований по вул. Маковея, 8 в м.Мостиська Львівської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved