Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовними вимогами про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] протягом часу з 11 листопада 2011 року по день смерті останнього, померлого [INFO]; визнання грошових коштів з усіма процентами та компенсаціями розмішених в ПАТ «Банк Русский Стандарт» на рахунку [NUMBER], спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] В ході судового розгляду справи позивачкою були уточненні позовні вимоги, згідно до яких нею додатково були висунуті вимоги про встановлення факту, що в заповідальному розпорядженні при оформленні 22.03.2013 року в ПАТ «Акцент-Банк» вкладу «Стандарт, 12 мес.» дружиною [PERSON] з'являється [PERSON], [INFO]; визнати її спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON]; визнати право на спадщину після смерті [PERSON] разом з [PERSON], як спадкоємицею тієї черги, яка має право на спадщину; визнати право власності на ? частку грошових коштів з усіма процентами та компенсаціями, розміщених в ПАТ «Банк Русский Стандарт», що зберігаються на депозитному рахунку [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] вказала, що з початку 2000 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], по день смерті останнього, який помер [INFO]. Позивачка стверджує, що однією родиною без реєстрації шлюбу з [PERSON], проживали за місцем мешкання останнього у квартирі [ADDRESS]. Відносини носили постійний, довірливий характер, вони мали спільне господарство та сімейний бюджет. [PERSON] перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, з вказаного періоду припинив шлюбні відносини зі своєю дружиною [PERSON], а в подальшому за ініціативою останньої шлюб було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 31.10.2011 року. З огляду на викладене, враховуючи, що перебування у зареєстрованому шлюбі є перешкодою для вставлення відповідного факту по відношенню до іншої людини, то позивачка просила встановити факт перебування у шлюбних відносин з [PERSON], а саме з 11.11.2011 року. На підтвердження позовних вимог позивачка, вказує на заповідальне розпорядження оформлене в ПАТ «Акцент-Банк», де [PERSON] визначив позивачку спадкоємицею депозитного вкладу з визначенням родинного зв'язку, як дружина. Крім того, їх спільні кошти у розмірі 25 000 грн. були внесенні до ПАТ «Банк Русский Стандарт» при укладанні договору банківського вкладу, право власності ? частку яких з усіма процентами та компенсаціями просила визнати за собою, як право на спільне майно подружжя. [PERSON], яка дії в інтересах неповнолітньої відповідачки [PERSON], позовні вимоги не визнала, подала зустрічний позов, відповідно до вимог якого просила визнати право [PERSON] на спадщину за законом на ? частину квартири [ADDRESS]; ? частину автомобілю Fiat, 1995 року випуску, державний реєстраційний знак [NUMBER]; земельної ділянки площею 0,0641га, розташованої у СТ «Луч» Першотравневого району; ? частки гаражу [NUMBER] в кооперативі Олімпійський-25; 1/3 частку гаражу [NUMBER] в кооперативі Автостоп та ? частку грошових коштів з усіма належними відсотками, компенсаційними та індексаційними виплатами, розміщених на ім'я [PERSON] у ПАТ «Акцент-Банк» та ПАТ «Банк Русский Стандарт». Припинити право [PERSON] на спільну часткову власність у вигляді ? частини квартири [ADDRESS] визнавши право власності на вказану частку нерухомого майна за [PERSON] Одночасно, припинивши право [PERSON] на ? частину автомобілю Fiat, 1995 року випуску, державний реєстраційний знак [NUMBER]; ? частки гаражу [NUMBER] в кооперативі Олімпійський-25; 1/3 частку гаражу [NUMBER] в кооперативі Автостоп та ? частку грошових коштів з усіма належними відсотками, компенсаційними та індексаційними виплатами, розміщенні на ім'я [PERSON] у ПАТ «Акцент-Банк» та ПАТ «Банк Русский Стандарт» та визнати право власності за [PERSON] Третя особа, [PERSON], як колишня дружина померлого [PERSON], звернулась до суду з самосійними вимогами на предмет позову, згідно до яких просила визнати за собою право власності на ? частку: квартири [ADDRESS]; автомобілю Fiat, 1995 року випуску, державний реєстраційний знак [NUMBER]; земельної ділянки площею 0, 0641га, розташованої у СТ «Луч» Першотравневого району; гаражу [NUMBER] в кооперативі Олімпійський-25 та грошових коштів з усіма належними відсотками, компенсаційними та індексаційними виплатами, розміщенні на ім'я [PERSON] у ПАТ «Акцент-Банк» та ПАТ «Банк Русский Стандарт». У судовому засіданні представник позивачки за основним позовом, адвокат [PERSON], уточненні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні посилаючись, на наступні обставини. Так, з початку 2000 року [PERSON] та [PERSON] стали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу в квартирі останнього. Враховуючи перебування [PERSON] на той час у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] реєстрація шлюбних відносин з [PERSON] була неможлива. Незважаючи на це, проживали у фактичному шлюбі, були об'єднані спільним побутом, разом вели господарство та мали спільний бюджет. Протягом спільного життя, [PERSON] щорічно проходив тривали курси лікування через захворювання серця, весь цей час позивачка залишалась проживати в квартирі самостійно, оскільки з вказаного часу адреса [PERSON] була її постійним місцем мешкання. На підтвердження шлюбних відносин, позивачка послалась на фотокартки, де за твердженнями останньої вона разом з [PERSON] зафіксована у сімейному колі, в громадську місці та на святкуванні весілля її сина від попереднього шлюбу. Крім того, особисте ставлення [PERSON] до їх відносин відображено на заповідальному розпорядженні банківського владу, де останній визначив спадкоємицею [PERSON] вказавши її дружиною. Після смерті [PERSON], який помер [INFO], позивачка залишилась мешкати в квартирі останнього, по теперішній час. Встановлення факту проживання однією родиною з дідусем відповідачці за основним позовом, вважає необхідним для набуття спадкових прав та визначення правового статусу грошових коштів, які перебувають в банківських установах. Представник відповідачки за основник позовом - адвокат [PERSON], позовні вимоги не визнала, суду навела позицію матері неповнолітньої відповідачки [PERSON] - [PERSON], яка стверджує, що між [PERSON] та [PERSON] з вказаної періоду дійсно існували відносини, але характер цих відносин непритаманний подружжю, оскільки кожний з них мав окремий самостійний бюджет, власне коле спілкування та інтересів. [PERSON] будучи забезпеченою людиною, самостійно вирішував питання облаштування побуту в квартирі, розподілення грошових коштів, в тому числі серед членів його колишньої родини. Так, отримуючи відсотки за депозитними вкладами які були спільної власністю з [PERSON] за власною ініціативою частину цих коштів передавав останній. [PERSON] жодного відношення, ані до побуту в квартирі, ані до грошових коштів не мала, спільних речей які б об'єднували її з померлим не навела, тому її вимоги вважають неправомірними та безпідставними. Погоджуючись з позовними вимогами третьої особи, наполягали на розподілі спадкового майна, оскільки за наявності вимог [PERSON] спадкоємці позбавленні можливості отримати спадщину у нотаріуса. Третя особа за основним позовом [PERSON], позовні вимоги [PERSON] не визнала, зауваживши, що за життя її колишнього чоловіка, незважаючи на фактичне розірвання шлюбних відносин вони продовжували спілкування, до часу смерті останнього. Тривале спільне життя та наявність онуки - відповідачки по справі, зобов'язувало до взаємної турботі, з підстав чого [PERSON] самостійно розпоряджаючись спільними грошовими коштами, передавав частину отриманих депозитних виплат колишній дружині. Особисте ставлення до [PERSON] не приховував та визначав його лише, як спілкування з близькою подругою без будь-яких шлюбних зобов'язань. З огляду на викладене, просила в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, розподіливши спадкове майно серед спадкоємців. Допитані в залі судового засідання свідки зі сторони позивачки: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зазначили суду, що всі вони з'являються сусідами та підтвердили факт сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] з 2000 року по час смерті останнього, в квартирі [ADDRESS]. Їх відносини були триваючими, носили довірчий характер, об'єднані спільним побутом, оскільки за відсутності [PERSON] через систематичне тривале лікування позивачка залишалась мешкати в квартирі доглядаючи за оселею. Допитаний за клопотанням [PERSON], свідок [PERSON] суду показав, що є вітчимом померлого [PERSON], останній за життя не представляв йому [PERSON], як дружину, однак приїжджав з нею до нього на День народження. На прохання останньої свідок передав їй грошові кошти у розмірі 5 000 грн., на особисте лікування захворювання слуху. Свідок [PERSON] показав, що з юнацького віку товаришував з [PERSON], який за складом характеру був рішучим та імпульсивним, особисто приймав рішення не радячись з оточуючими, тому відомі свідкові факти придбання побутової техніки для облаштування квартири, ним були зроблені самостійно. Відносини з [PERSON] не охоплювались поняттям шлюбу, оскільки кожний з них мав окремий бюджет, самостійно обслуговувати себе в побуті. Дізнавшись про смерть [PERSON] надав допомогу [PERSON] у знятті грошових коштів з карткових рахунків померлого для організації похорон. Визначаючи правові підстави звернення до суду, необхідно зазначити, що відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України судом встановлюється факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Оскільки від встановлення даного юридичного факту для позивачки виникає право на поділ майна, яке буде мати статус сумісної власності, придбаної за період фактичних шлюбних відносин, в тому числі грошових коштів, які перебувають у банківських установах на рахунках [PERSON], то суд встановлює факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON]. Суд, з'ясувавши правову позицію сторін по справі, заслухавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю без шлюбу. Вказані обставини підтверджуються: Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 31.10.2011 року, яке набрало законної сили 11.11.2011 року, відповідно до якого шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 02.12.1970 року у Дзержинському РАЦС м. Кривій Ріг Дніпропетровської області, актовий запис №2129 - розірвано. (а.с.18). Згідно до Акту від 09.01.2014 року, складеному ЖКП «Жилкомплекс» житлово-експлуатаційною дільницею №2 заявниця [PERSON] з 2000 року по 2013 рік мешкала з [PERSON] однією сім'єю за адресою:[ADDRESS] до самої смерті останнього, вели спільне господарство. Після смерті [PERSON], [PERSON] залишилась проживати у вказаній квартирі без реєстрації, де по теперішній час зберігаються її особисті речі. (а.с.25) Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.10.2013 року [PERSON] помер [INFO], про що у Книзі реєстрації смертей Жовтневого відділу РАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області зроблено відповідний запис №1814. (а.с.24) У заповідальному розпорядженні [PERSON], яке міститься у заяві №SAMAB-01000001102813 на оформлення внеску «Стандарт, 12міс.» від 22.03.2013 року та договорі № SAMAB-01000001102813 на оформлення внеску «Стандарт, 12міс.» від 22.03.2013 року, укладеним між ним та ПАТ «Акцент-Банк», вказано, що уразі смерті [PERSON] внеском та нарахованими за ним відсотками у 100% обсязі розпоряджається дружина [PERSON]. (а.с. 84, 85) Аналізуючи вищенаведені докази, а також покази надані свідками в залі судового засідання, суд приходить до висновку щодо встановлення факту проживання однією родиною без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 11.11.2011 року до часу смерті останнього. Зазначений висновок суду ґрунтується на фактичних обставинах справи за якими встановлено, що як позивачка по справі, так і [PERSON] протягом вказаного періоду часу у інших шлюбах не перебували, мешкали разом за постійним місцем мешкання чоловіка, що не спростовано жодними свідченнями в залі судового засідання. На підтвердження наявності спільного побуту, ведення сумісного господарства та наявності єдиного бюджету родини, позивачкою надано заяву та договір банківського вкладу, де [PERSON] при внесенні грошових коштів на депозит, визначаючи спадкоємця на випадок смерті, вказав [PERSON] та визначив ступень споріднення, як дружина. Наведене, дає підстави стверджувати, що відносини які склались між зазначеними особами мали довготривалий характер та були спрямовані на створення сім'ї. Твердження представника відповідачки та третьої особи, по справі про те, що відносини між [PERSON] та позивачкою по справі характеризувались лише відносинами чоловіка та жінки, носили легковажний характер, що нібито підтверджується внутрішнім ставленням померлого, який освітлював його оточуючим, за результатами розгляду справи спростовано. Допитані в залі судового засідання свідки, як зі сторони позивачки, так і за клопотанням третьої особи, жоден з них не заперечував того факту, що відносини між [PERSON] та [PERSON] тривали на протязі 13 років, під час яких вони постійно проживали разом та були об'єднанні спільним побутом. Зіставляючи свідчення допитаних осіб з медичними документами, згідно до яких [PERSON] систематично проходив курси стаціонарного лікування у медичних закладах м.Маріуполя, суд приходить до висновку про доведеність факт сумісного проживання однією сім'єю, оскільки залишаючись самостійно проживати за місцем мешкання чоловіка у його відсутність, позивачкою підтверджено довірливий та стійкий характер їх відносин, притаманний подружжю. Крім того, факт спільно проживання заявниці з померлим [PERSON] як чоловіка та жінки, підтверджується спільними фотознімками у колі сім'ї та друзів. Представленні суду квитанції про понесенні позивачкою витрати на поховання [PERSON] красномовно вказують на наявність спільного бюджету фактичного подружжя та небайдужість позивачки до трагічних наслідків, що настали в їх фактичній родині. Таким чином, суд вважає встановленим факт сумісного проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу на протязі час з 11.11.2011 року по [INFO]. Вирішуючи питання про поділ спільної сумісної власності подружжя, суд виходить з вимог ч.3 ст.61 СК України згідно до яких, у випадку, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності. Виходячи з презумпції рівності часток подружжя на набуте в період шлюбу майно,яке задекларовано у ст. 74 СК України, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання спільною сумісною власністю та поділ грошових коштів, з усіма відсотками та компенсаціями, розміщених в ПАТ «Банк Русский Стандарт», які зберігаються на депозитному рахунку [NUMBER], відкритому на ім'я [PERSON], підлягають задоволенню. Згідно матеріалів спадкової справи №50-2013 відкритої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] після смерті [PERSON], з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись [PERSON], онука померлого [PERSON] та колишня дружина [PERSON]. На внесок який зберігається на рахунку [NUMBER] у відділені «ЦОК№168 у м.Маріуполі» ПАТ «А-Банк» зроблено заповідальне розпорядження на ім'я [PERSON] - дружини. Відповідно до ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти крім перелічених у ч.1 цієї статті, від яких залежить, виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З огляду на викладене, оскільки вставлення факту того, що зазначеною у заповідальному розпорядженні у заяві №SAMAB-01000001102813 на оформлення внеску «Стандарт, 12міс.»від 22.03.2013 року та договорі № №SAMAB-01000001102813 на оформлення внеску «Стандарт, 12міс.»від 22.03.2013 року, як «дружина [PERSON]» є [PERSON], 23.01.1957 року, останній необхідно для прийняття спадщини після смерті [PERSON], який помер [INFO] встановлює даний юридичний факт. Позовні вимоги [PERSON] в частині визнання її спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] та надання права спадкування разом з [PERSON], як спадкоємцем тієї черги, який має право на спадщину, задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За встановленим судом фактом [PERSON] сумісно з [PERSON] проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу на протязі час з 11.11.2011 року по [INFO], тобто менш ніж п'ять років, що позбавляє позивачку право на спадщину як спадкоємиці четвертої черги. З огляду на викладене вимоги ч.2 ст. 1259 ЦК України, щодо права на спадкування разом з спадкоємцями тієї черги, які мають право на спадкування, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки за наслідками судового розгляду не встановлено обов'язкових умов, а саме: опікування спадкодавця протягом тривалого час; матеріальне забезпечування; надання допомоги у зв'язку з безпорадним станом. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] про поділ спадкового майна та самостійні вимоги третьої особи на предмет позову, задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Разом з тим, в матеріалах справи відсутня обґрунтована постанова про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, відповідачка та третя особа не вирішуючи питання про право на спадщину в нотаріальному порядку, не отримавши відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину звернулися до суду. Вирішення питання оформлення спадкових прав належить до повноважень нотаріуса, тому суд вважає заявлені вимоги про поділ спадкового майна таким, що не підлягають задоволенню, оскільки заявлені передчасно.

Outcome: partial