Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем по наявній справі 14.06.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 623. Спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалося з причини взаємного непорозуміння, різних поглядів на шлюб та сім'ю, постійних сварок на цьому ґрунті. Від цього шлюбу у сторін є одна малолітня дитина - донька [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сім'ї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивачки та відповідача до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивачка позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, перевірив матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння, різних поглядів на шлюб та сім'ю, постійних сварок на цьому ґрунті. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони дійсно перебувають у шлюбі з 14 червня 2013 року, однак він носить формальний характер. Відповідно до копії свідоцтва про народження, сторони мають одну малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують з листопада 2014 року, спільне господарство не ведеться. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. Між ними досягнута згода про місце проживання дитини. У зв'язку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб у зв'язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «[PERSON]». В зв'язку з тим, що позивачка не зверталася до суду із заявою про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд приходить до висновку, що позивачка бажає після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме - «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved