Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому зазначила, що з 08.08.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що відповідач на теперішній час їх покинув, участі в утриманні дитини не приймає, позивачка просила суд стягнути з відповідач на користь та утримання дитини аліменти в розмірі 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дитиною повноліття; а також стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1000 грн.. щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та наполягала на його задоволенні в повному обсязі. Представник відповідача зазначив про часткове визнання останнім позовних вимог та не заперечував проти визначення аліментів на дитину в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років - в розмірі 300 грн. Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.08.2015 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №527. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] На теперішній час спільне проживання між сторонами припинено та дитина залишилась проживати разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною1 ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ч.ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка посилалась на те, що після припинення спільного проживання з відповідачем останній матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а також що вона також потребує матеріальної допомоги. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти розміру аліментів визначеного позивачкою, що свідчить про наявність між сторонами спору з приводу умов та порядку матеріального забезпечення дитини та дружини. Вирішуючи позовні вимоги суд враховує, що відповідач є здоровим та працездатним, частково визнав позовні вимоги, що свідчить про можливість останнього надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини та дружини. Разом з тим, при визначені розміру аліментів, суд враховує, що позивачкою не надано доказів щодо фактичних витрат, які вона несе на забезпечення дитини та її першочергові потреби, витрат платника аліментів, а також не спростовано доводи представника відповідача щодо відсутності у останнього на теперішній час офіційної роботи та постійного заробітку. З урахуванням зазначених вище обставин та положень СК України, враховуючи спільний обов'язок батьків щодо утримання дитини, а також положення ч.4 ст.84 СК України, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь і утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.08.2017 року (дня пред'явлення позову) та до досягнення дитиною повноліття. Також з відповідача на користь позивачки на її утримання слід стягнути аліменти в розмірі 300 грн., щомісячно, починаючи з 22.08.2017 року та до досягнення дитиною трьох років, тобто до 24.09.2019 року включно. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд також вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial