Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить надати дозвіл на перетин лінії зіткнення та виїзд за межі України малолітнього [PERSON] , [INFO] , на місце його постійного проживання у м. Брянка Луганської обл., що знаходиться на території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі та до Російської Федерації, у її супроводі, без згоди та супроводу батька, враховуючи стан здоров`я дитини, строком на три роки з дня набрання рішенням законної сили. Представник позивачки в судове засідання не з`явилась, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи, справу просив розглядати за її відсутності, про що надала суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Представник органу опіки та піклування Лисичанської міської ради Луганської області в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 грудня 2011 р., який рішенням Брянківського міського суду Луганської області від 10 червня 2013 р. було розірвано. Від спільного подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] Малолітній син є інвалідом дитинства і на теперішній час потребує негайного лікування в м. Києві та у медичних закладах Російській Федерації. Для повернення позивачки із сином до місця їх постійного проживання у м. Брянку необхідно отримати дозвіл другого з батьків на перетин лінії зіткнення та дозвіл на в`їзд/виїзд за межі України, однак відповідач згоди на виїзд малолітнього сина за межі України не надає. Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими. Судовий збір у розмірі 768,4 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved