Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] міської ради Полтавської області, [PERSON] про припинення права користування земельною ділянкою та визнання за нею права користування земельною ділянкою, в якому просила суд припинити право користування [PERSON] земельною ділянкою площею 17,5 кв.м, що є у спільному користуванні та знаходиться за адресою Полтавська область, місто Миргород, вулиця Берегова, 6, що є у спільному користуванні та визнати за нею право користування земельною ділянкою площею 35 кв.м, в тому числі 17,5 кв.м., що була у загальному користуванні з [PERSON], та знаходиться за адресою Полтавська область, місто Миргород, вулиця Берегова, 6. В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що згідно рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30.08.1989року було затверджене фактичне землекористування земельної ділянки між співвласниками домоволодіння №6 по вулиці Береговій в місті Миргород Полтавської області, згідно якого в користування чоловіка позивачки [PERSON] було виділено 1/2 частину земельної ділянки, площею 455м2, в тому числі 17,5 м2 загального користування. 25 грудня 2005 року [PERSON], помер. За рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 жовтня 2012 року вона визнана власником в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка житлового будинку №6 по вулиці Береговій в місті Миргород Полтавської області. 06 грудня 2012 року рішенням № 979 виконавчого комітету [PERSON] міської ради було виділено в окреме будинковолодіння житловий будинок, що належить [PERSON] з присвоєнням поштової адреси: вулиця Берегова, 6-А в місті Миргород Полтавської області. Про існування даного рішення вона дізналася після звернення до [PERSON] міської ради у листі від 30.10.2013 року за №М 1239/02-05. Вважає, що з виділенням в окреме домоволодіння у [PERSON] зникає право спільного користування земельною ділянкою площею 35 м2, що було закріплене рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30.08.1998 року, на її думку він не є співкористувачем земельної ділянки, яка була закріплена за будинковолодінням №6 по вулиці Береговій в місті Миргород Полтавської області. Адже у відповідності до п. е ст. 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, однак не змогла уточнити свої вимоги щодо кожного з відповідачів. При цьому пояснила, що влада повинна надати [PERSON] окремий вїзд до свого помешкання. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON], діючий відповідно довіреності від 22.05.2015р. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважаючи їх безпідставними. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив в їх задоволенні відмовити та пояснив, що позивачка фактично постійно мешкає в м. Черкаси, ця частина спадщини лише оформлена на її імя. Послався на те, що при вирішенні спору в судовому порядку в 1989році з плану домоволодіння та земельної ділянки можливо було розділити лише з виділенням частини землі 35кв.м. в загальне користування, іншої можливості не було, оскільки на тій частині земельної ділянки розташовані підземні комунікації обох користувачів. Дане рішення набрало законної сили, відповідно до якого виготовлені технічні плани, а тому за його зверненням органами влади його частину будинковолодіння згідно судового рішення та змінених планів виділено в окреме будинковолодіння з присвоєнням адреси вул. Берегова 6-а в м. Миргород. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, згідно ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили. Як вбачається із судових рішень (а.с.2-5) якими встановлено, що рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 30.08.1989 року було затверджене фактичне землекористування земельної ділянки між співвласниками домоволодіння №6 по вулиці Береговій в місті Миргород Полтавської області, згідно якого в користування чоловіка позивачки [PERSON] було 1/2 частину земельної ділянки, площею 455м2, в тому числі 17,5 м2 загального користування. Дане рішення набрало законної сили. За життя [PERSON] заповів своє майно позивачці по справі. Після смерті [PERSON] 25.12.2005р., позивачка зверталась до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування та згідно рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 08 жовтня 2012 року, визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті 25 грудня 2005 року її чоловіка [PERSON], житлового будинку №6 по вулиці Береговій в місті Миргород Полтавської області.(а.с.4-5.) яке вона зареєструвала в ДКП «Миргородтехінвентаризація» про що зроблено запис: 24 в книзі:17 (а.с.6). Згідно наданих сторонами в судовому засіданні технічних планів станом на листопад 2012р. розміри їх частин будинку з господарськими побудовами та частин земельних ділянок приведені у відповідність до судового рішення із зазначенням в кожному із технічних планів земельної ділянки, що перебуває в користуванні кожного з них та загальному користуванні сторін, оскільки на ній розташовані підземні комунікації частин будинку і не порушує прав сторін. Відповідно до листа [PERSON] міської ради від 30.10.2013 року за №М 1239/02-05, 06 грудня 2012 року рішенням №979 виконавчого комітету [PERSON] міської ради було виділено в окреме будинковолодіння житловий будинок, що належить [PERSON] з присвоєнням поштової адреси: вулиця Берегова, 6-А в місті Миргород Полтавської області (а.с.7), що узгоджується з ухваленими судовими рішеннями. Вимога, яка ставиться в позові позивачкою [PERSON] не може заслуговувати на увагу та не підлягає до задоволення, оскільки змінює судове рішення від 30.08.1989року та виготовлені технічні документи на підставі цих рішень, що є неприпустимим та не надала суду належних допустимих доказів на обгрунтування своїх вимог.

Outcome: dismissed