Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстрований 25.01.2013 року в Сихівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 18. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що протягом тривалого часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки. [PERSON] не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у неї, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З цього приводу між нами виникають постійні суперечки та сварки. Відповідач неодноразово заявляв, що свою поведінку виправить, однак через незначний відрізок часу все повторювалося знову. Понад 6 місяців вони не спілкуються, ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає та примирення між ними неможливе. Сімя фактично розпалася, у звязку з чим виникла необхідність у юридичному оформленні розлучення. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, на виклик суду не зявився, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що неявка відповідача не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 25.01.2013 року, який був зареєстрований у Сихівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 18 /а.с. 6/. Дітей у сторін немає. Сімя фактично розпалася, а шлюб існує тільки формально, так як тривалий час сторони не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, разом не проживають. Розлад у сімї є стійким і тривалим. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають. Неявка відповідача в судове засідання свідчить про його байдуже ставлення до сімї та шлюбу. Статтею 51 Конституції України та ч. 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved