Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Позивачка за первісним позовом звернулася до суду із вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.09.2002 року. В наступному рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09.02.2016 року шлюб між сторонами було розірвано, рішення набрало законної сили. Позивач зазначає, що за час перебування у шлюбі сторонами було набуто численне коштовне майно, що відповідно до чинного законодавства є їхньою спільною сумісною власністю, а тому вона просить визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки TOYOTA HIGHLANDER, 2014 року випуску, реєстраційний помер [NUMBER], чорного кольору, тип - загальний легковий універсал В, номер шасі [NUMBER], об'єм двигуна 2672 куб.см. укладеного 09 березня 2016 року між [PERSON] та [PERSON], та здійснити поділ їхнього спільного майна відповідно до умов шлюбного договору від 22.03.2015 року, укладеного між сторонами з урахуванням положень чинного законодавства укладено шлюбний договір, який належним чином посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - Фурдаковою М.О. Позивач зазначає, що даним шлюбним договором врегульовані майнові відносини між сторонами, включаючи визначення правового режиму майна, набутого в період перебування в зареєстрованому шлюбі, визначення майнових прав та обов'язків кожного з подружжя, сторони визначили у шлюбному договорі перелік майна, яке вони набули за час шлюбу, та яке належить їм на праві спільної сумісної власності. На день звернення з даним позовом до суду сторони не змінювали умови шлюбного договору та не розривали його. Також, позивач зазначає, що їй відомо, що відповідач має невиконані зобов'язання щодо погашення коштів, отриманих за кредитним договором із Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», вона не заперечує проти врахування існуючих майнових зобов'язань, що виникли в період шлюбу в інтересах сім'ї. Відповідач звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про визнання недійсним шлюбного договору від 22 березня 2015 року та просить здійснити поділ майна подружжя згідно чинного законодавства України, оскільки під час шлюбу між сторонами був укладений шлюбний договір від 02.03.2015 року на вкрай невигідних для відповідача умовах, який він вважає недійсним, так шлюбний договір припинив свою дію у зв'язку з припиненням шлюбу (ч. 2 ст. 96 СК України), оскільки його умовами не передбачена його дія після припинення шлюбу. Відповідач зазначає , що проте п. 3.5 шлюбного договору передбачено, що у випадку розірвання шлюбу між сторонами поділ майна буде проведено згідно з умовами цього договору. Відповідач вказує, що укладання спірного шлюбного договору не відповідало його волевиявленню та внутрішній волі і був вчинений ним під впливом тяжкої обставини, якою скористалася позивачка і вкрай невигідних для нього умовах. Відповідач в зустрічні позовній заяві вказує, що у 2015 році він познайомився та покохав іншу жінку, яка мала народити від нього дитину, про це стало відомо позивачці і між сторонами вик конфлікт, позивачка стала погрожувати, що розкаже про це їхній спільній донці, та шантажувала відповідача, на що відповідач злякався бо працює у банківській сфері багато років, користується повагою серед колег, має в підпорядкуванні значну кількість працівників, і така поведінка позивачки могла б зруйнувати його авторитет та негативно вплинути на кар'єрне зростання, а як наслідок на фінансове становище. Фактично позивач скористалась тим, що відповідач не міг допустити розголосу його особистого життя, тому вимушений був підписати шлюбний договір з позивачкою проти своєї волі і на вкрай невигідних для нього умовах, оскільки у випадку розірвання шлюбу між сторонами, позивачка отримує більшу частину зароблених відповідачем коштів, а боргові зобов'язання при цьому вважаються спільними. В зустрічній позовні заяві відповідач зазначив, що, відповідно до ч. 5. ст. 93 СК України, за шлюбним договором не може передаватися у власність одному з подружжя нерухоме майно та інше майно, право на яке підлягає державній реєстрації, так автомобіль підлягає обов'язковій державній реєстрації на підставі документу, що встановлює таке право , серед переліку яких шлюбний договір відсутній, а тому не може бути підставою для такої реєстрації та зміни змісту прав. Крім того відповідач вказує, що в п. 2.10 шлюбного договору зазначено, що сторони погодили, що 70 000 доларів США, які розміщені в банківській ячейні ПАТ «Укрексімбанк» розподіляються між сторонами, проте жодної відкритої банківської ячейні ПАТ «Укрексімбанк» ніколи не було, що підтверджується відповідною довідкою, а вказані кошти зберігалися вдома і були забрані позивачкою в період його відсутності. Відповідач вважає шлюбний договір недійсним, а тому придбане сторонами майно підлягає поділу відповідно до норм СК України. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримав, просив їх задовольнити, в задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити повністю. Представник відповідача за первісним позовом проти задоволення позову заперечив та вказав, що він вважає первісний позов повністю необґрунтованим, оскільки вимоги позивача - [PERSON], ґрунтуються на положеннях шлюбного договору, який суперечить чинному законодавству і підлягає визнанню недійсним, та що усе майно, набуте сторонами за час шлюбу, є спільним сумісним майном подружжя, і полягає поділу відповідно до норм чинного законодавства з обов'язковим урахуванням положень щодо поділу боргових зобов'язань подружжя, просив зустрічний позов задовольнити повному обсязі, а у задоволенні первісного позову - відмовити. Представник третьої особи - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові пояснення та заперечення на первісний та зустрічний позов, в яких заперечив проти розподілу і внесення змін до кредитних договорів, заміну сторони в кредитному договорі, просив відмовити в задоволенні зустрічного позову в частині розподілу боргових зобов'язань за договорами про надання споживчих кредитів. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Фурдакова Марія Олексіївна, в судове засідання не з'явилася, судом про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленою, причин неявки до суду чи заперечень не подала. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що між сторонами спору укладено шлюбний договір 22.03.2015 року посвідчений Фурдаковою М.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі № 269. Згідно договору про надання споживчого кредиту № 11164032000 від 08.06.2007 р. укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], відповідач отримав кредит в іноземній валюті в сумі 60 300,00 доларів США. Згідно до п.1.2.2 вказаного договору позичальник в будь-якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 08.06.2028 року. Як вбачається з додаткової угоди № 2 від 29.10.2010 р. до договору про надання споживчого кредиту № 11164032000 від 08.06.2007 р., між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] досягнуто згоди, що банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти , належним чином використовувати і повернути банку кредит, що дорівнює 401342,81 грн., базовою валютою за договором стала гривня. Згідно договору іпотеки № 68463 від 08.06.2007 року укладеного між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», посвідченого 08.06.2007 року Прокудіною Л.Д., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі № 752, забезпеченням кредитного договору № 11164032000 від 08.06.2007 року є нерухоме майно - земельні ділянки, що є власністю іпотекодавця: земельна ділянка площею 0,149 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, селище Кожухівка, вулиця Жовтнева, та земельна ділянка площею 0,023 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: Київська область, Васильківський район, селище Кожухівка, вулиця Жовтнева. Як вбачається з договору про внесення змін № 1 від 29.10.2010 року, до договору іпотеки № 68463 посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д.від 08.06.2007 року за реєстровим № 752, між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] у зв'язку з укладенням між сторонами додаткової угоди № 2 від 29 жовтня 2010 року до договору про надання споживчого кредиту № 111640032000 від 08.06.2007 року, сторони домовились, що відповідач дає свою згоду на зміну основного зобов'язання за кредитним договором, що забезпечується договором а саме: сума кредитного договору становить 401342,81 грн. Згідно довідки-розрахунку ПАТ «УкрСиббанк», заборгованість за кредитним договором № 0011421802000 від 29.10.2010 (транш № 0011164032000 від 08.06.2007) станом на 07.04.2016 року складає 281089,86 (двісті вісімдесят одна тисяча вісімдесят дев'ять гривень 86 коп.) грн.. Згідно договору про надання споживчого кредиту № 11105650000 від 28.12.2006 р. укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], відповідач отримав кредит в іноземній валюті в сумі 200 000,00 доларів США. Згідно до п.1.2.2 вказаного договору позичальник в будь-якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 28.12.2027 року. Як вбачається з додаткової угоди № 1 від 03.07.2008 р. до договору про надання споживчого кредиту № 11105650000 від 28.12.2006 р., між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] досягнуто згоди встановити новий ліміт поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлювальної кредитної лінії, що дорівнює 235 438,00 доларів США, вказана сума дорівнює 1 141 756,58 грн. за курсом Національного банку України на день укладання цієї додаткової угоди. Як вбачається з додаткової угоди № 2 від 07.11.2008 р. до кредитного договору № 11105650000 від 28.12.2006 р., Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали цю угоду в тому числі про зміну виду кредитування, у зв'язку з чим банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти , належним чином використовувати і повернути банку кредит у валютах, вказаних в цій додатковій угоді у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановлених в базові валюті, що дорівнює 235438 доларів США у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі, вказана сума ліміту дорівнює еквіваленту 1 365 281, грн.. по курсу НБУ на день укладення цієї додаткової угоди до договору.Базовою валютою за цим договором є долари США. Як вбачається з додаткової угоди № 2 від 07.11.2008 р. до кредитного договору № 11105650000 від 28.12.2006 р., Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали цю угоду в тому числі про зміну виду кредитування, у зв'язку з чим банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти , належним чином використовувати і повернути банку кредит у валютах, вказаних в цій додатковій угоді у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановлених в базові валюті, що дорівнює 235438 доларів США у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі, вказана сума ліміту дорівнює еквіваленту 1 365 281, грн.. по курсу НБУ на день укладення цієї додаткової угоди до договору.Базовою валютою за цим договором є долари США. Як вбачається з додаткової угоди № 3 від 29.10.2010 р. до кредитного договору № 11105650000 від 28.12.2006 р., Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали цю угоду в тому числі про те, що сторони дійшли згоди, що банк зобов'язується надати позичальнику, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у валютах, вказаних в цій додатковій угоді у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановлених в базові валюті, що дорівнює 1 692 981,76 грн. у порядку і на умовах, зазначених у договорі та цій додатковій угоді.Базовою валютою за цим договором є гривня. Як вбачається з додаткової угоди № 4 від 29.10.2010 р. до договору про надання споживчого кредиту № 11105650000 від 28.12.2006 р., Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] домовились про надання банком траншу в межах ліміту кредитної лінії за договором в сумі 1 541 476,76 грн., позичальник зобов'язується повертати суму траншу та сплачувати проценти, комісії, штрафи та інші платежі по траншу згідно умов договору Згідно договору іпотеки № 59587 від 07.03.2007 року укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], посвідченого 07.03.2007 року [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі № 1209, забезпеченням за договором про надання споживчого кредиту № 11105650000 від 28.12.2006 року є нерухоме майно - трикімнатна квартира, загальною площею - 93,00 кв.м., жилою площею - 46,60 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві власності та знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Ернста, будинок 2 (два), квартира 251 (двісті п'ятдесят один). Як вбачається з додаткової угоди№ 1 від 24.07.2008 року, до договору іпотеки № 59587, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 07 березня 2007, зареєстрованого в реєстрі № 1209, Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали цю додаткову угоду про таке: «1.2. За домовленістю сторін, вартість предмета іпотеки становить 1 353 150,00 грн.. У зв'язку зі збільшенням розміру основного зобов'язання за домовленістю сторін викласти пп.1.4.1 п.1.4 договору в такій редакції: «1.4.1. Зобовязання по поверненню в повному обсязі отриманих у порядку та на умовах відповідно до кредитного договору кредитних коштів у сумі 235 438 долоарів США 00 центів», що еквівалентні за офіційним курсом НБУ на день укладення угоди становить 1 139 684 грн. 73 коп.. При цьому положення п.1.2.1 договору залишається чинним.» Як вбачається з додаткової угоди № 2 від 07.11.2008 року, до договору іпотеки № 59587, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 07 березня 2007, зареєстрованого в реєстрі № 1209, Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали цю додаткову угоду про нижченаведене: 1. Викласти пп. 1.4.1. п. 1.4 розділу «Предмет договору» договору іпотеки викласти в наступній редакції: «1.4.1. Зобовязання по поверненню в повному обсязі отриманих в порядкута на умовах відповідно до кредитного договору, кредитних коштів (кредиту у формф поновлювальної мультиваалютної кредитної лінії) у сумі 235 438 доларів США, що у еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день укладення цього договору становить 1 365 281 грн. 42 коп.. Базовою валютою за кредитним договором є долар США». Як вбачається з додаткової угоди № 3 від 29.10.2010 року, до договору іпотеки № 59587, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 07 березня 2007, зареєстрованого в реєстрі № 1209, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали цю додаткову угоду про наступне: «… іпотекодавець дає свою згоду на зміну основного зобов'язання за кредитним договором, що забезпечується договором, а саме: 1. Сума кредитного договору становить 1 692 981,76 грн.» Згідно довідки-розрахунку ПАТ «УкрСиббанк», заборгованість за кредитним договором № 0011421824000 від 29.10.2010 (транш № 0011421832000 від 29.10.2010) станом на 07.04.2016 року складає 1 065 720,79 (один мільйон шістдесят п'ять тисяч сімсот двадцять гривень 79 коп.) грн.. Як бачається з копії державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого 24 жовтня 2007 р. на ім'я [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.06.2007 р. №749, земельна ділянка площею 0,0230 га., для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номеро земельної ділянки [NUMBER], розташована за адресою: [ADDRESS] Як бачається з копії державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого 24 жовтня 2007 р. на ім'я [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.06.2007 р. №746, земельна ділянка площею 0,1490 га., для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номеро земельної ділянки [NUMBER], розташована за адресою: [ADDRESS] Як бачається з копії державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого 14 серпня 2007 р. на ім'я [PERSON], на підставі рішення 5-ї сесії 5 скл. Данилівської сільської ради від 15.12.2006 р. №410, земельна ділянка площею 0,1922 га., для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номеро земельної ділянки [NUMBER], розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], автомобіль TOYOTA HIGHLANDER, 2014 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], чорного кольору, тип - загальний легковий універсал В, номер шасі [NUMBER], об'єм двигуна 2672 куб.см., зареєстрований 28 лютого 2015 року на ім'я [PERSON]. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу № ВДиА-0001/314 від 10 листопада 2014 р., [PERSON] купив у Товариства з обмеженою відповідальністю «ВіДі Автострада» автомобіль TOYOTA HIGHLANDER, 2014 року випуску, ціна (всього до сплати) станом на 10.11.2014 р. - 592 737,20 грн.. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], автомобіль MITSUBISHI OUTLANDER, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], чорного кольору, тип легковий, номер шасі - [NUMBER], об'єм двигуна - 2378 см. куб.; зареєстрований 31.12.2013 року на ім'я [PERSON]. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу квартири від 08 липня 2004 р., посвідченого 08.07.2004 року Прокудіною Л.Д., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 1423 -у, [PERSON] купив у [PERSON] квартиру [ADDRESS], загальною площею 93,00 кв. м., що складається з трьох жилих кімнат, житловою площею 46,60 кв.м., за 266 000 грн. 00 коп. Згідно копії реєстраційного посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, [ADDRESS] , зареєстрована за [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Прокудіною Л.Д., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 08.07.2004 р. № 1423 -у, записано в реєстрову книгу № 402-167 за реєстровим № 44126, 16 липня 2004 р. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER], виданого Данилівською сільською радою Васильківського району, Київської області, зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 11.01.2012 р., домоволодіння - будинок [ADDRESS]., належить [PERSON] на праві приватної власності. Згідно копії витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 01.03.2011, 1/6 частка квартири [ADDRESS], належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу / 3-72/05.02.2011/Київська державна нотконтора №10/. Як вбачається з копії згоди посвідченої 29.10.2010 року [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі № 2256, позивач - [PERSON] дала згоду своєму чоловіку, [PERSON] - відповідачу, на підписання та укладання будь-яких договорів про внесення змін до будь-яких договорів іпотеки та кредитних договорів, які укладалися між її чоловіком та Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк», за ціною та на умовах на його власний розсуд. В заяві зазначено, що нотаріусом перевірено факт шлюбних відносин за свідоцтвом про одруження, [NUMBER], зареєстрованого відділом реєстрації актів громадського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 21 вересня 2002 року за актовим записом № 1314. Згідно копії довідки від 06.04.2016 за № 164-2/893 ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» повідомляє, що з клієнтом банку [PERSON] договори на користування індивідуальними сейфами у сховищі для індивідуальних сейфів не укладались. Як вбачається з висновку по матеріалам перевірки від 06.12.2015 року, затвердженого начальником Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, 05.12.2015 року до Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області надійшла письмова заява від громадянина [PERSON] про те, що дружина громадянка [PERSON], без дозволу забрала його речі з будинку [ADDRESS]. У висновку зазначено, що в ході перевірки під час телефонної розмови з [PERSON], проживаючою в [ADDRESS], остання пояснила, що на розгляді в суді знаходиться справа про її розлучення з чоловіком, вказала,що будинок в [ADDRESS], та всі речі у будинку являються спільною власністю нажитою під час спільного шлюбу з [PERSON], який не допускає її до будинку, тому вона взяла свої речі на які вона має право. У висновку зазначено, що в діях [PERSON] відсутні ознаки кримінального правопорушення і підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань немає. Згідно копії рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09.02.2016 року у справі №760/20219/15-ц, яке набрало законної сили 22.02.2016 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 21 вересня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 1314, розірвано. Згідно копії довідки від 26.12.2016 за № 153-4/3906 ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» повідомляє, що депозитний рахунок [NUMBER], відкритий в доларах США на ім'я [PERSON] відповідно до угоди від 16.03.2015 № 152594-88532 було закрито 18.065.2015, кошти в обсязі 20 005,00 доларів США були отримані через касу банку. Як вбачається з відповіді начальника територіального сервісного центру №3244 від 24.03.2017 за № 139, TOYOTA HIGHLANDER, 2014 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], номерний знак [NUMBER], 15.11.2014 року зареєстрований на ім'я [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. В довідці зазначено, що 09.-3.2016 року вище вказаний автомобіль перереєстровано на гр. [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу, 3244\\2016\\948 від 09.03.2016 року, оформленого та підписаного сторонами в Сервісному центрі МВС 3244 в Київській області, [PERSON] передав у власність [PERSON] транспортний засіб TOYOTA HIGHLANDER, 2014 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], чорного кольору, тип - легковий, номер кузова [NUMBER], за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 100 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Сімейного Кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно ч.1, ч.2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно положень ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Згідно ч. 1, 2, 4, ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям час шлюбу, є їхньої спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділено між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N 11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Абзацами 1, 3 п. 23 згаданої Постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Згідно п. 24 вище вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (абз. 2 п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 N 11). Згідно ч.1 ст. 93 СК України, шлюбним договором регулюються майнові відносини між подружжям, визначаються їхні майнові права та обов'язки. Згідно ч.5 ст. 93 СК України, за шлюбним договором не може передаватися у власність одному з подружжя нерухоме майно та інше майно, право на яке підлягає державній реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 96 СК України, у шлюбному договорі може бути встановлена чинність договору або окремих його умов і після припинення шлюбу. Згідно ч.2 ст. 97 СК України, сторони можуть домовитися про непоширення на майно, набуте ними за час шлюбу, положень статті 60 цього Кодексу і вважати його спільною частковою власністю або особистою приватною власністю кожного з них. Згідно до ст. 103 СК України, шлюбний договір на вимогу одного з подружжя або іншої особи, права та інтереси якої цим договором порушені, може бути визнаний недійсним за рішенням суду з підстав, встановлених Цивільним кодексом України. У відповідності до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 N 9, Правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Враховуючи, що шлюбний договір від 22 березня 2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фурдаковою М.О., зареєстрованого в реєстрі № 269, було прийнято всупереч нормам чинного законодавства України, суд приходить до висновку про обгрунтованість зустрічного позову в частині визнання шлюбного договору недійсним. Також суд вважає, що позовні вимоги позивача за первісним позовом щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля TOYOTA HIGHLANDER, 2014 року випуску, чорного кольору, тип - загальний легковий універсал В, номер шасі [NUMBER], об'єм двигуна 2672 куб.см, укладеного 09.03.2016 року між [PERSON] та [PERSON] у територіальному сервісному центрі № 3244 регіонального сервісного центру МВС в Київській області, підлягають до задоволення, оскільки було встановлено, що [PERSON] здійснив його відчуження на свій розсуд без письмової згоди одного з подружжя. Приймаючи до уваги те, що сторони спору перебували у шлюбі з 21 вересня 2002 року по 09.02.2016 року, то майно набуте ними у шлюбі є їх спільною сумісною власністю та підлягає поділу з урахуванням обсягу спільно нажитого майна та співмірності, при цьому суд відмовляє в поділі майна домашнього вжитку, зазначеного в зустрічній позовній заяві та грошових коштів, оскільки сторонами не надано допустимих та наявних доказів існування грошових коштів та придбання зазначеного майна. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial