Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Центрально-Міської районної ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO] аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що 07 березня 1997 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Спільне життя з відповідачем не склалося з причин постійних сварок і аморальної поведінки відповідача, яку довго не змогла терпіти. Тому, починаючи з березня 1998 року перестали спільно проживати з відповідачем, однак з плином часу короткостроково проживали разом, але починаючи з грудня 2009 року не ведуть з відповідачем спільного господарства. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим. Спору про поділ майна, немає. Відповідно до ст.51 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в сім'ї, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, як передбачено вимогами ст. 55 СК України. Протягом тривалого часу відповідач взагалі самоусунувся від необхідності матеріально забезпечувати сім'ю. За останні три місяці зароблені ним кошти взагалі не надавав для потреб сім'ї. Відповідно до п.4 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Обставин які б перешкоджали розірванню шлюбу саме в такий спосіб, немає. З відповідачем по справі має дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Як мати неповнолітньої доньки, усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров'я, духовного та розумового розвитку, вважає, що дитина буде проживати з нею після розлучення. При розгляді даного питання просить суд врахувати те, що відповідач не має постійної роботи та заробітку, має схильність до вживання спиртних напоїв, що може негативно позначитись на вихованні дитини. Поведінка відповідача до членів своєї сім'ї характеризується грубістю. Він емоційно не врівноважений та схильний до фізичних образ. Відповідно до ч.2 ст.161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов'язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обов'язків щодо дитини. Разом з тим, враховуючи ту обставину, що відповідач не надавав ніякої допомоги на потреби сім'ї, в тому числі дитини, має підстави вважати, що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятись від матеріального утримання дитини, тобто сплати аліментів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, відповідач зобов'язаний утримувати дитину. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2ст.182СК. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, підтвердивши зміст позовної заяви. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про відкладення слухання справи та про причини неявки у судове засідання, не подавав, у звязку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У судовому засіданні дослідженні наступні письмові докази: паспорт (а.с.5), довідка (а.с.6), свідоцтво про одруження (а.с.7), свідоцтво про народження (а.с.8), довідка (а.с.9). Суд, оцінюючи відповідно до ст. 212 ЦПК України, всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо досліджені наявні у справі докази, вважає, що у судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини. Судом встановлені наступні факти та обставини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 7 березня 1997 року. Сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин постійних сварок та аморальної поведінки відповідача. Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надає. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивачки та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами: свідоцтвом про одруження (а.с.7), свідоцтвом про народження (а.с.8), довідкою (а.с.9). Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до ст. 6 ч. 1 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 2 ст. 14 СК України, якщо дитина не може самостійно здійснювати свої права, ці права здійснюють батьки. Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Між сторонами постійно виникали сварки, відсутнє взаєморозуміння. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. На підставі ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають повному задоволенню, а тому суд вважає, що позивачка обґрунтовано, у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України звернулася за захистом своїх прав до суду. Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп., а також на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved