Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь авансу в сумі 7000 грн., витрат за сплату судового збору в сумі 229 грн. 40 коп., витрат за надання правової допомоги в сумі 2000 грн. В обґрунтування позову вказала, що в лютому 2013 року вона дізналася, що за адресою: [ADDRESS], продається квартира, оскільки їй була потрібна квартира для проживання її матері [PERSON], вона взнала номер телефону наче б то власниці цієї квартири [PERSON], подзвонила їй та домовилася про перегляд квартири. Після того, як вона, її мати та її чоловік подивилися квартиру [ADDRESS], вони дізналися, що [PERSON] продає квартиру за 7500 доларів США, надалі погодилися на купівлю цієї квартири. Оскільки документи, за словами відповідача та його дружини, частково не готові і їм потрібно десь 2-3 тижні, щоб їх підготувати, позивачкою було сплачено відповідачу аванс в сумі 7000 грн. Це відбулося 22 лютого 2013 року. На підтвердження отримання такої суми грошей в якості авансу відповідач написав їй розписку, хоча назвав її чомусь довіреністю. 28 лютого 2013 року вона перевезла свою матір до вказаної вище квартири. Через 2 тижні після цього вона дізналася, що квартира належить матері [PERSON] і ні відповідач, ні [PERSON] ніякого правового відношення до квартири не мають. Також, як їй стало відомо, [PERSON] пропустила строк для звернення з заявою про прийняття спадщини, тому їй необхідно звертатися до суду. За проханням відповідача, вона дала згоду ще почекати оформлення прав на квартиру до кінця квітня 2013 року. Минув цей останній термін, але документи не було оформлено. Тоді вона повідомила відповідачу, що відмовляється від укладення майбутнього договору купівлі-продажу квартири і попросила повернути гроші. Але відповідач відмовився повернути гроші, мотивуючи тим, що сплачений йому аванс в сумі 7000 грн. він з дружиною витратив на оформлення квартири і вважає цю суму завдатком. На початку липня 2013 року вона забрала свою матір з вищевказаної квартири, після зверталася до Антрацитівського МВ ГУМВС України в Луганській області щодо шахрайських дій відповідача та його дружини. 18 жовтня 2013 року отримала постанову про закриття кримінального провадження за її заявою, де їй було рекомендовано звертатися до суду в цивільному порядку. Позиція відповідача в даному випадку суперечить діючому законодавству, оскільки відповідно до ст.ст. 570, 571 ЦК України завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ніякого попереднього договору купівлі-продажу вказаної квартири, як власно і основного вона з відповідачем не укладала. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аванс в сумі 7000 грн., витрати за сплату судового збору в розмірі 229 грн. 40 коп., витрати за надання правової допомоги в сумі 2000 грн. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON], який діє на підставі договору, послався на обставини, викладені в позовній заяві та просить задовольнити вимоги позивачки повністю Відповідач [PERSON] не визнав позовні вимоги та пояснив, що дійсно позивачка домовлялася з ним та його дружиною про купівлю квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Ціну вони визначили у 60000 грн., за долари США мова не йшла. Вони попередили позивачку про те, що їм необхідний час для належного оформлення права власності на цю квартиру і позивачка не заперечувала. Кінцевий термін оформлення договору вони не визначали. В підтвердження того, що позивачка згодна купувати квартиру, вона внесла завдаток в розмірі 7000 грн., про що він вказав письмово. Крім того, мати позивачки через два дні після домовленості переїхали до вказаної квартири. Вважає, що вимоги позивачки не обгрунтовані і просить відмовити в задоволенні позову повністю. Третя особа - [PERSON] не визнала позовні вимоги повністю та вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки позивачка знала, що право власності на квартиру їм ще необхідно оформити у нотаріуса, прийняти спадщину, кінцевий термін оформлення договору купівлі-продажу вони не узгоджували. Позивачка сказала, щоб вони займалися оформленням документів стільки часу, скільки потрібно. Через два дні після домовленості та внесення позивачкою завдатку в розмірі 7000 грн., позивачка поселила свою мати у цій квартирі. Мати позивачки мешкала у квартирі протягом 4 місяців, не сплачувала комунальні платежі, внаслідок чого утворилися борги. Право власності за собою на вищевказану квартиру вона оформила 12 липня 2013 року. Просить відмовити у задоволенні позову повністю. Суд, заслухав представника позивачки, відповідача, третю особу, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. В силу ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом . Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов'язання. Правила ст. 571 Цивільного кодексу України про залишення завдатку особі, яка його одержала , або стягнення з неї подвійної суми завдатку застосовується в таких випадках, коли між сторонами укладено договір, проте він не виконується з вини якоїсь із сторін. У разі коли сторони лише домовилися укласти договір, але відповідно його не оформили, сплачені у рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Тому, оскільки договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: Луганська область, [ADDRESS], який би своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачені в рахунок виконання договору позивачкою 7000 грн. є авансом і повинні бути повернуті їй у тому розмірі, в якому вони передавалися. У разі видачі авансу кредитор не може бути зобов'язаний до повернення його у подвійному розмірі. Таким чином, на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню 7000 грн. сплаченого нею авансу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанції від 25.11.2013 року позивачкою було сплачено судовий збір у сумі 229 грн. 40 коп. (а.с.1)., а згідно довідки від 24 листопада 2013 року позивачкою адвокату було сплачено 2000 грн. за надання правової допомоги (а.с.10). Тому, зазначені вимоги позивачки [PERSON] також підлягають задоволенню. Рішення в повному обсязі складено 19 березня 2014 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved