Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] у травні 2015 року звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 06 лютого 2009 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №130. Від шлюбу у них 16 вересня 2009 року народився син [PERSON]. Разом з тим, їх подружнє життя не склалось через несумісність характерів, відсутність почуття поваги один до одного, внаслідок чого між ними часто виникали непорозуміння та суперечки. Більше чотирьох років вони не підтримують фактичних шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. На даний час між ними втрачено почуття любові, поваги та довіри один до одного. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. У звязку із тим, що їх шлюб носить тільки формальний характер, просила його розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Надала заяву, у якій розгляд справи просила провести без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обємі та просила їх задовольнити. У разі відсутності відповідача, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Справа слухалась у відсутність відповідача [PERSON], який в судове засідання не зявився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивачка не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід постановити заочне рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 06 лютого 2009 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №130 (а.с.9). Від шлюбу у сторін 16 вересня 2009 року народився син [PERSON] (а.с.10). Спільне життя сторін склалось невдало через несумісність характерів, відсутність почуття поваги один до одного. Більше чотирьох років вони не підтримують фактичних шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Таким чином, суд вважає, що збереження сім»ї неможливе, оскільки сім»я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім»я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved