Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів з тих підстав, що як стверджує, 02.07.2013 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Оскільки їхня сім'я не склалася, сторони припинили свої шлюбні відносини і 03.04.2014 року шлюб між ними було розірвано. Після припинення шлюбних відносин син проживає з позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, хоча здоровий, працездатний і має змогу це робити. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 30% частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позов підтримує повністю. Відповідач надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, позов визнає частково, а саме в частині стягнення аліментів на сина. В частині стягнення аліментів на дружину не визнає. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на утриманні у позивачки знаходиться неповнолітній син [PERSON], [INFO] батьком якого є та в свідоцтві про народження дитини записаний відповідач. Як видно з довідки виданої Джулинською сільською радою Бершадського району за № 1544, дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи, що відповідач має змогу утримувати свою дитину, доказів про його хворобу чи наявність інших утриманців відповідач суду не надав, суд вважає справедливим стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позивачкою заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття. Що стосується стягнення аліментів на утримання дружини, то суд задовольняючи частково зазначену вимогу позову виходив з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з частиною 1 статті 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, суд при визначені розміру аліментів враховує, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на вищевикладене, з урахуванням обставин справи, які були встановлені судом, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на її утримання у розмірі 300 гривень, щомісячно, до досягнення сином [PERSON], трьох річного віку. Відповідно до п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року, якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). Оскільки позивачка звернулась до суду з позовною заявою, яка містить дві вимоги, а саме: стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд вважає за необхідне згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 779 грн. 52 коп., оскільки позивачка була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою. На підставі викладеного та

Outcome: partial