Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 29 серпня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області був зроблений відповідний актовий запис №173. З відповідачем мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися через протилежні погляди на шлюб та сімейні відносини. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у позивачки та сім`ї, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Все це призвело до втрати почуттів між ними та того, що з жовтня 2017 року сімейні стосунки між ними припинилися, проживають окремо. Спір про поділ майна, місце проживання дитини відсутній. Позивачка в судове засідання не з`явилась, згідно заяви просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, вважає що сім`ю зберегти не можливо, оскільки сімейно - шлюбні стосунки з відповідачем припинено з жовтня 2017 року, в зв`язку з чим заперечує проти надання строку на примирення, спір про поділ майна, місце проживання та утримання дитини відсутній (а.с. 37). Відповідач в судове засідання не з`явився про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав суду заяву в якій позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, вважає, що зберегти сім`ю не можливо, оскільки сімейно - шлюбні відносини з позивачкою припинено з жовтня 2017 року, в зв`язку з чим заперечує проти надання строку на примирення, просив проводити розгляд справи у його відсутність, спір про поділ майна, місце проживання та утримання дітей відсутній (а.с. 39). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 серпня 2015 року, що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №173, дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане 29 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 4). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 07 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, у сторін народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] (а.с. 24). Спільне життя подружжя не склалося через протилежні погляди на шлюб та сімейні відносини, у зв`язку з чим сторони не можуть вести сумісне подружнє життя. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони з жовтня 2017 року припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп., сплачений нею під час звернення з позовом до суду, інші 50% судового збору в розмірі 384 грн. 20 коп. слід повернути позивачці з державного бюджету (а.с. 3). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved