Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

позивачка в липні 2014 року звернулася до суду з даним позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його доньки [PERSON] та сина [PERSON], посилаючись на невиконання відповідачем своїх батьківських обовязків. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і ствердила, що діти знаходяться на повному її утриманні, постійно проживають разом з нею. З часу розірвання шлюбу в 2010 році відповідач з дітьми в необхідному обсязі не спілкується, достатньої участі в їх вихованні не приймає, жодного разу до них не приходив, має заборгованість по виплаті аліментів. Забезпечення одягом, харчуванням, навчанням, лікуванням, влаштуванням дозвілля і відпочинку дітей займається тільки вона та її теперішній чоловік. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила позбавити відповідача батьківських прав. Представник Органу опіки та піклування Вишгородської міської Київської області позов підтримала, висловилася про необхідність позбавлення батьківських прав відповідача, який проживає окремо від дітей і участі в їх вихованні не приймає. Відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що позивачка створює йому перешкоди у спілкуванні з дітьми та неможливість бачитися з дітьми через тривалі відрядження на роботі. При цьому пояснив, що жодного разу дітей за місцем проживання не відвідував, до них додому не приходив. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. У справі встановлено, що 28 серпня 2004 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, від якого мають двох дітей, доньку - [PERSON] ([INFO]) та сина - [PERSON] ([INFO]). У звязку з погіршенням сімейних стосунків 30 вересня 2010 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області шлюб між сторонами розірвано. Діти з народження проживають разом з позивачкою в [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дітей не приймає, від виховання та утримання останніх самоусунувся. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 14 березня та 04 червня 2014 року діти проживають разом з матірю та її цивільним чоловіком. Відповідач на протязі останніх пяти років ніякої участі у вихованні своїх дітей не приймає, до них не приходить, свої батьківські обовязки не виконує. З характеристик за місцем навчання дітей у Вишгородській районній гімназії «Інтелект» вбачається, що за час навчання відповідач жодного разу до школи не приходив, не відвідував батьківських зборів, успіхами у навчанні та поведінкою дітей не цікавився. Згідно довідки Вишгородського міського центру художньо-естетичної творчості учнівської молоді «Джерело» діти з 2011 року відвідують заняття хорового колективу «Домісолька». Батько дітей жодного разу не був присутній ні на заняттях, ні на виступах дітей. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження станом на 19 лютого 2013 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить 15\~498 грн. Рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради Київської області №55 від 20 березня 2014 року за заявою відповідача йому встановлено години зустрічей з його дітьми щосуботи з 12 год. до 17 год. Однак, як встановлено з пояснень сторін по справі, відповідач жодного разу до дітей не приходив. Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. При цьому передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку піклування щодо неї. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. З пояснень позивачки та матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконує покладених на нього законом обовязків щодо виховання та утримання дітей. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з ними в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу та не створює умов для отримання ними освіти. Неповнолітні діти знаходиться на утриманні позивачки, яка займається їх виховання та матеріальним забезпеченням. Згідно висновку психолога Вишгородського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді №01-08-80 від 03 червня 2015 року у дітей розвивається апатія та байдужість до батька, вони виражають негативні почуття до нього, називають його по імені. Відношення батька до дітей спричинило психологічну травму та сформувало зневагу та байдужість до нього. У звязку з викладеними обставинами 15 травня 2014 року виконавчий комітет Вишгородської міської ради Київської області прийняв рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо його дітей. Суд погоджується з таким висновком, який є обґрунтований та відповідає іншим матеріалам справи. Дані обставини також підтверджуються показаннями свідка [PERSON] викладача англійської мови, яка з серпня 2014 року займається з дітьми двічі на тиждень, відповідача жодного разу не бачила, курси оплачує мати дітей. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] (кума позивачки), [PERSON] (сусідка позивачки), [PERSON] (друг родини) та [PERSON] (співмешканець позивачки) ствердили, що відповідач до дітей тривалий час не приходить, з ними не спілкується, участі в їх вихованні не приймає, діти про нього не згадують. Свідки [PERSON] та [PERSON] (сусіди відповідача) в суді пояснили, що обставини участі відповідача у вихованні дітей їм не відомі, останнього разу батька бачили з дітьми близько трьох років тому, коли вони приїздили до бабусі. Твердження відповідача про те, що позивачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми є необґрунтованими, які належними, допустимими та достатніми доказами не підтверджено, а тому суд їх до уваги не приймає. Внаслідок поведінки відповідача діти залишилися без піклування й утримання батька, який в судовому засіданні не довів реального наміру й можливості змінити ставлення до виховання дітей, а тому суд погоджується з висновком органу опіки та піклування про необхідність позбавлення його батьківських прав. Вимогами п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. У справі встановлено, що відповідач від виконання своїх батьківських обовязків щодо [PERSON] та [PERSON] ухилився. Відтак, предявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved