Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивачка [PERSON], з урахуванням уточнення позовних вимог(а.с. 1-3, 75-77) просить поновити її на посаді начальника відділу матеріального забезпечення та фінансового контролю Козятинського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, стягнути з з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу. Позивачка посилається на те, що вона у листопаді 2013 року була прийнята на посаду директора Козятинської районної виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в порядку переведення з Козятинської ОДПІ. 01 серпня 2017 року згідно наказу №85-к/тр від 25.07.2017 вона була прийнята на роботу до Козятинського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Вінницькій області на посаду заступника начальника відділення - начальника відділу обліку страхувальників та доходів, матеріального забезпечення, контрольно-ревізійної та фінансової роботи в порядку переведення з Козятинської районної виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. 26.10.2017 року їй було вручене письмове попередження про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці та можливе майбутнє вивільнення. На підставі вищевказаного попередження керівництвом було вирішено скоротити її, не запропонувавши при цьому жодної іншої посади. На посаді заступника начальника відділення вона працювала до 29 грудня 2017 року, після чого була звільнена на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України в результаті скорочення чисельності працівників. Вважає її звільнення з роботи незаконним та безпідставним, виходячи з того, що роботодавець попереджав її про переведення на іншу роботу у зв'язку зі зміною істотних умов праці, а не про звільнення за скороченням. Позивачка вважає. що попередження про звільнення з роботи за скороченням чисельності працівників вона не отримувала. чим порушено ст. 49-2 КЗпП України. Позивачка посилається також на те, що скорочення чисельності та штату працівників відбулось на підставі постанов Правління Фонду соціального страхування України від 10.10.2017 №50, від 10.10.2017 №51, від 10.10.2017 №52 та від 14.12.2017 №63, згідно з якими зміна істотних умов праці мала відбутись у строк до 28.12.2017, однак зазначені постанови були погоджені у Міністерстві соціальної політики та Міністерстві фінансів тільки 09.01.2018, а позивачка була звільнена з роботи 29.12.2017. При її звільненні з роботи не були враховані її професійні та кваліфікаційні якості, а саме те, що її стаж роботи у Фонді на момент звільнення становив більше чотирьох років, та загальний стаж більше 37 років, тим самим проігноровано її право на залишення на роботі. В штатному розписі станом на 01.01.2018 є посада начальника відділу матеріального забезпечення та фінансового контролю. Із врахуванням того, що вона була звільнена з посади заступника начальника відділення - начальника відділу, позивачка вважає. що її посада фактично збереглась, а тому просить поновити її на роботі на посаді начальника відділу матеріального забезпечення та фінансового контролю Козятинського відділення та стягнути середній заробіток за час вимушеного проггулу. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала повністю. Представники відповідача позовні вимоги не визнали та пояснили, що відповідно до попередження від 26.10.2017 №01-1432 позивачку було попереджено не лише про зміни в організації праці, а і про зміну істотних умов праці та можливе майбутнє звільнення з посиланням на постанову правління Фонду соціального страхування України від 12.09.2017 №47 «Про затвердження граничної чисельності працівників Фонду соціального страхування України» та наказ виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 23.10.2017 №556 «Про затвердження граничної чисельності працівників робочих органів виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області» , які передбачають скорочення чисельності і штату працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області. Позивачку було ознайомлено з попередженням про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці та можливе майбутнє вивільнення, яке нею було підписано без жодних заперечень або зауважень. На засіданні кадрової комісії було розглянуто подання начальника Козятинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області Піскуна О.М про надання рекомендацій щодо залишення на посадах працівників відповідно до рівня продуктивності праці, кваліфікації та професійних якостей. Іншу посаду позивачці запропоновано не було у зв'язку з відсутністю вакантних посад. Твердження позивача про те, що на 01.01.2018 року її посада в штатному розписі була залишена не відповідають дійсності, як і твердження про те, що кадровою комісією не було враховано переважного права на залишення на роботі. Лише при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам, які мають додаткові переваги визначені статтею 42 Кодексу законів про працю України. Просять відмовити в задоволенні позову . Заслухавши пояснення позивачки та представників відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що позивачка 01.11.2013 року була прийнята на посаду директора Козятинської районної виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в порядку переведення з Козятинської ОДПІ. 01 серпня 2017 року згідно наказу №85-к/тр від 25.07.2017 позивачка [PERSON] була прийнята на роботу до Козятинського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області на посаду заступника начальника відділення - начальника відділу обліку страхувальників та доходів, матеріального забезпечення, контрольно-ревізійної та фівнансової роботи в порядку переведення з Козятинської районної виконавчої дирекції Вінницького обласного відділення фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. про що свідчать записи в трудовій книжці позивачки(а.с.11-12). Наказом №363-к/тр від 18.12.2017 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області позивачка [PERSON] була звільнена з посади заступника начальника відділення - начальника відділу обліку страхувальників та доходів, матеріального забезпечення, контрольно-ревізійної та фінансової роботи Козятинського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області 29 грудня 2017 року у зв'язку зі скороченням штату та чисельності працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України(а.с.41). Відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Частиною 1 ст 42 КЗпП передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацієюі продуктивністю праці. Судом встановлено, що скорочення чисельності та штату працівників в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області дійсно мало місце, що доведено постановами Правління Фонду соціального страхування України від 12.09.2017 року №47, від 10.10.2017 №50, від 10.10.2017 №51, від 10.10.2017 №52(а.с.28, 32-35), наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 23.10.2017 року №556(а.с.29). Зокрема, прикінцевими та перехідними положеннями ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено створити Фонд соціального страхування України, реорганізувавши шляхом злиття Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонд соціального страхування з тимчасової втрати працездатності. Постановою правління Фонду соціального страхування України №50 від 10.10.2017 «Про затвердження структури органів Фонду» відбулась зміна структури відділень управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Вінницькій області, а саме: припиняється діяльність Калинівського відділення, а до підпорядкування Козятинського відділення входять Калинівський та Козятинський райони Вінницької області. Постановою правління Фонду соціального страхування України №51 від 10.10.2017 затверджено схеми посадових окладів працівників виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України та її робочих органів. Постановою правління Фонду соціального страхування України №52 від 10.10.2017 внесено зміни до Положення про умови оплати праці та стимулювання праці працівників Фонду соціального страхування України. Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення. При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпПможе мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Із досліджених доказів вбачається, що відбулася реорганізація управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у Вінницькій області, а саме: припинена діяльність Калинівського відділення шляхом злиття з Козятинським відділенням, куди входять Калинівський та Козятинський райони Вінницької області, та скорочено чисельність та штат працівників. Відповідно до наказу №13 від 27.07.2017 управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області було затверджено штатний розпис Управління та його відділень, який був введений в дію з 01.08.2017(а.с.70). Із штатного розпису Козятинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, затвердженого 31.07.2017, вбачається, що наявна посада заступника начальника відділення - начальника відділу обліку страхувальників та доходів, матеріального забезпечення, контрольно-ревізійної та фівнансової роботи(а.с.71). Відповідно до наказу №320-од від 29.12.2017 управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області було затверджено штатний розпис Управління та його відділень, який був введений в дію з 02.01.2018(а.с.72). Із штатного розпису Козятинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, затвердженого 31.10.2017 та введеного в дію з 02.01.2018, вбачається, що посада заступника начальника відділення - начальника відділу обліку страхувальників та доходів, матеріального забезпечення, контрольно-ревізійної та фівнансової роботи відсутня, натомість наявна посада начальника відділу матеріального забезпечення та фінансового контролю(а.с.73). Начальником Козятинського відділення, відповідно до нового штатного розпису Козятинського відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області 11 грудня 2017 підготовлено та надано вмотивовані пропозиції щодо працівників очолюваних відділів, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці та переважне право на залишення на роботі(а.с.37-38). Відповідно до витягу з протоколу засідання Кадрової комісії з вирішення питань щодо переважного права на залишення на роботі працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області та його відділень від 14.12.2017, на засіданні кадрової комісії 14 грудня 2017 року було розглянуто подання начальника Козятинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області Піскуна О.М. від 11.12.2017 №157/01-17 про надання рекомендацій щодо залишення на посадах працівників відповідно до їх рівня продуктивності праці , кваліфікації та професійних якостей(а.с.36). 26.10.2017 року [PERSON] під розписку було вручено письмове попередження про зміни в організації виробництва і праці, зміни істотних умов праці, які вступають в дію з 01.01.2018 та можливе майбутнє вивільнення(а.с.9,27). Суд критично ставиться до твердження позивачки про те, що роботодавець попереджав її про переведення на іншу роботу у зв'язку зі зміною істотних умов праці, а не про звільнення за скороченням. Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. З тексту попередження. яке було вручено позивачці 26.10.2017 під розписку, вбачається. що вона була попереджена саме про наступне вивільнення у зв'язку зі скороченням штату та чисельності працівників (а.с.27). Посилання позивачки на те, що при звільненні її з роботи, в порушення вимог ст.42 КЗпП не було враховано вимог щодо переважного права залишення на роботі при вивільненні працівників, не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки ст.42 КЗпП передбачає, що переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Зазначені вимоги закону при звільненні [PERSON] були враховані. Зокрема, з витягу з протоколу засідання Кадрової комісії з вирішення питань щодо переважного права на залишення на роботі працівників управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області та його відділень від 14.12.2017 вбачається, що на засіданні кадрової комісії 14 грудня 2017 року було розглянуто подання начальника Козятинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області Піскуна О.М. від 11.12.2017 №157/01-17 про надання рекомендацій щодо залишення на посадах працівників відповідно до їх рівня продуктивності праці , кваліфікації та професійних якостей(а.с.36). Позивачка не надала суду належних і допустимих доказів, які б доводили факт наявності у працівника, який звільняється, тобто у неї, більш високої кваліфікації і продуктивності праці ніж у тих осіб, які залишені на роботі. Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні також посилання позивачки на те, що їй не була запропонована інша посада. Під час проведення реорганізації був затверджений штатний розпис Козятинського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області в кількості 11 чоловік. Позивачка не надала суду належних і допустимих доказів, що на час її звільнення на підприємстві були вакантні посади. Натомість відповідач надав суду докази, що всі одинадцять посад на підприємстві зайняті іншими працівниками, роботодавець не мав можливості перевести позивачку з її згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві (а.с.57-59). Позивачка просить поновити її на посадіначальника відділу матеріального забезпечення та фінансового контролю Козятинського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Вінницькій області, тобто на посаді, на якій вона не працювала і з якої не була звільнена, що не передбачено діючим законодавством. Відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності. суд приходить до висновку, що позивачка не довела, що під час її звільнення з роботи відповідачем було порушено її право на працю, в той же час відповідачем доведено, що під час звільнення позивачки ним не були допущені порушення трудового законодавства, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed