Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивачка в вересні 2016 року звернулася в суд з даним позовом, в заяві вказала, що матір`ю її онука - [PERSON], [INFO] є її дочка (відповідачка) [PERSON], [INFO], яка після народження дитини самоусунулась від виконання батьківських обов'язків , передбачених ст.ст. 150,180 СК України. Дитина позбавлена батьківського піклування зі сторони матері, остання ніякої матеріальної допомоги на утримання сина не надавала і не надає по цей час (хоча оформила на себе та отримує державну допомогу на дитину), не спілкується з ним, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». З моменту народження онук проживає разом з нею та перебуває на її з чоловіком вихованні та матеріальному утриманні. Всі питання щодо виховання внука [PERSON] вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки, яка на даний час жодних відомостей про себе не надає, місце її знаходження достеменно не встановлене (знаходиться в Стрийському або Дрогобицькому районах Львівської області). На підставі наведеного вище, у відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України, просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали. Позивачка пояснила, що відповідачка є її дочкою, остання не спілкується зі своєю дитиною з червня 2016 року та з того часу не приймає участі у вихованні та розвитку свого сина. З`явилася до дитини одного разу і побула лише три дні, та знову поїхала, за її словами, в Самбірський район Львівської області. З червня 2016 року дитина проживає разом з нею, вона бере участь в її вихованні та духовному розвитку, забезпечує матеріально. Належно повідомлена відповідачка в судові засідання 26.10.2016 року, 24.11.2016 року, 13.12.2016 року та 18.01.2017 року не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Представник органу опіки і піклування Червоноградської міської ради Львівської областів судове засідання не з'явилася, подала в суд заяву про розгляд справи у її відсутності, підтримує рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 30.11.2016 року №239 п.14. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Батьками малолітнього [PERSON], [INFO], являються [PERSON] та [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.07.2014 року. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], виданого Червоноградським міським відділом реєстрації актів громадянського стану від 26.04.1995 року, батьками останньої є [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] виданого Червоноградським МВ УМВС України у Львівській області [PERSON], [INFO], встановлено, що на сторінці «10» наявна відмітка про реєстрацію шлюбу від 21.07.1999 року з [PERSON], після чого вона змінила прізвище на [PERSON]. Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини, питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO] є доцільним. Відповідно до довідки відділу реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області №7916 від 12.08.2016 року, [PERSON], прописана по [ADDRESS], а також в даному житловому приміщенні зареєстровані її: чоловік - [PERSON], дочка - [PERSON], дочка - [PERSON], син - [PERSON], дочка - [PERSON], внуки - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Сторони хоч і зареєстровані в одному помешканні, однак разом не проживають, так як, місце перебування відповідачки достеменно не відоме, остання не цікавиться долею свого малолітнього сина, не займається його вихованням, матеріальної допомоги не надає, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно зі ст.164 СК України, однією з підстав для позбавлення батьківських прав батьків є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 15, 16 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її вихавання, захист її інтересів, та відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які грунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Тому з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого малолітнього сина, матеріальної допомоги йому не дає, не цікавиться його життям і здоров`ям, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не бере участі в його фізичному, духовному та моральному розвитку, не спілкується з ним, а тому суд вважає позов обґрунтованим, та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved