Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, у якому просить усунути перешкоди в здійсненні нею права користування та розпорядження її майном шляхом скасування реєстрації місця проживання та позбавлення права користування житловим приміщенням [PERSON] у будинку №12 по вул.Колгоспній в м.Перечин Закарпатської області та зняти відповідачку по справі з реєстраційного обліку у Перечинській міській раді з вищевказаного будинку. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона являється власником житлового будинку, що знаходиться в м.Перечин, вул.Колгоспна, №12 Закарпатської області. У даному будинку зареєстрована відповідачка [PERSON], хоча фактично у ньому не проживає більше дванадцяти років. На сьогоднішній день для повної реалізації свого права власності перед нею постала необхідність зняти з реєстрації відповідачку з вищезазначеного будинку. Оскільки реєстрація [PERSON] створює їй перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні житловим будинком, який належить їй на праві, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подавала, а тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник Перечинської міської ради у судове засідання також не зявився, однак подав заяву, у якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок №12 по вул.Колгоспній в м.Перечин Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (зареєстрованого в реєстрі за №557, спадкова справа №122/2004) серії ВВЕ №387618 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17 червня 2004 реєстраційний номер 3887943 серії СВ №092527. Також встановлено, що у будинку №12 по вул.Колгоспній в м.Перечин Закарпатської області зареєстрована відповідачка [PERSON], що підтверджується записами у будинковій книзі. Разом з цим встановлено, що відповідачка [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає більше дванадцять років, оскільки проживає в Чехії, що підтверджується довідкою №1816 від 24 червня 2016 року, виданою Перечинською міською радою Закарпатської області. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням. Право власності згідно із ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Згідно ст.360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Як розяснено в постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року «Про усунення перешкод у користуванні власністю» у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Отже враховуючи те, що позивачка [PERSON] не може належним чином користуватися своєю власністю, суд вважає, що відповідачку [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування житловим будинком №12, який знаходиться за адресою: м.Перечин, вул.Колгоспна Закарпатської області та зняти таку з реєстраційного обліку у вищевказаному будинку. На підставі наведеного та

Outcome: approved