Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути із відповідача [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] року народження у розмірі 1/ 4 частки усіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття , щомісячно, мотивуючи тим, що відповідач позбавлений батьківських прав відносно вказаної дитини , а вона, позивачка, являється піклувальником цієї дитини, яка являється її рідним племінником і проживає майже 7 років разом із неї. За весь час проживання батько не цікавився навчанням сина, не допомагав йому . З 01 вересня 2006 року дитина приступила до навчання в загальноосвітній школі № 3 міста Алушти , а тому на даний час потребує допомоги. У судовому засіданні позивачка свій позов підтримала у відповідності до наведеного. Пояснила також, що відповідач являється працездатною людиною , має стабільний заробіток, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання та виховання свого сина. Відповідач до суду не з'явився, надав пояснення на позов, у яких зазначив , що частково погоджується із вимогами позивачки . Не заперечував проти необхідності сплачувати аліменти , але просив їх зменшити і стягувати лише 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що позивачка отримує державну допомогу на дитину . Окрім того, він на даний час одружений і має на утриманні неповнолітню дитину , 1998 року народження , що потребує значних витрат із його доходів. Просив розглядати справу за його відсутністю, про що зазначив у своїй заяві на адресу суду. З приводу вищевикладеного суд зазначає, що неявка осіб , які беруть участь у справі , належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи, являється їх волевиявленням, яка свідчить по відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, а тому за таких підстав вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача за наданими матеріалами справи. Заслухавши позивачку та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов являється обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно з вимогами статей 10 та 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Крім того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі наданих суду доказів встановлено, що згідно до рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2012 року , ухваленого у цивільній справі за позовом виконавчого комітету Ніжинської міської Ради , третя особи та стороні позивача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Ніжинської міської Ради та [PERSON] до [PERSON] відповідача було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] року народження ( а.с. 3-4). Питання про стягнення аліментів на утримання дитини у даній справі не розглядалося. Рішення набуло законної сили ( а.с. 4). У відповідності до рішення Алуштинського міського суду, ухваленого у цивільній справі за № 101/ 623/ 13- ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба по справах дітей Алуштинської міської Ради , про позбавлення батьківських справ , призначення піклувальником та стягнення аліментів , позов було задоволено. Так, суд позбавив батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] , [INFO] року народження , призначив піклувальником [PERSON] [PERSON] та стягнув із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] аліменти у розмірі 1/ 4 частки від усіх видів заробітку ( доходу) , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 5-9). Отже, встановлено, що батьки дитини [PERSON] позбавлені відносно нього батьківських прав, що згідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України не звільняє їх від обов'язку щодо його утримання. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому обов'язок утримувати дитину є рівною мірою як матері так і батька. У відповідності до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка , дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ст. 181 ч. 3 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачене ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України. Позивачка в підтвердження своїх доводів посилається на те, що відповідач являється працездатним , має постійний стабільний заробіток щомісячно , а тому просить стягнути аліменти у зазначеному неї розмірі на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Суд вважає за можливе погодитися із доводами позивачки, оскільки вони не суперечать закону, при цьому приймає до уваги, що відповідач частково погодився із позовом , вважає за можливе сплачувати аліменти до 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але при цьому не зазначив частку цих аліментів від свого заробітку та доходів , що згідно до наведених норм закону являється обов'язковим. Посилки відповідача на те, що позивачка отримує державну допомогу на утримання дитини, ніяким чином не спростовує доводи позивачки про необхідність стягнення аліментів на утримання дитини з його батька, при цьому посилки останнього на те, що він одружений та має на утриманні дитину дружини від першого шлюбу , суд не приймає до уваги, оскільки обов'язок утримувати дитину покладений законом саме на батьків. Будь - яких даних про свій дохід , який вказує та неможливість сплачувати аліменти у зазначеному позивачкою розмірі, судові відповідач не надав, обмежившись лише вищенаведеними доводами, які не являються безспірними та ніяким чином не спростовують доводи позивачки , яка наполягає саме на стягненні аліментів у частці від доходу та заробітку відповідача, розмір якої не являється значним . Таким чином, суд прийшов до висновку про можливість стягнення аліментів із відповідача на користь позивачки на утримання дитини щомісячно у розмірі 1/ 4 частки свого заробітку та доходу , але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки вважає, що таку частину від свого заробітку та доходу останній спроможний сплачувати щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved