Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Київського райсуду м. Одеси від 30.09.2014 року у розмірі 300 грн. щомісяця на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] і стягнути з відповідача на утримання дитини щомісячно 1000 грн. до досягнення сином повноліття. Позивачка також вимагає ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача на її [PERSON]- користь 7948 грн. 1\\2 частина грошових коштів, за відрахуванням сплачених аліментів, що вона витратила на утримання сина в період 2014-2015 роки. Позивачка посилалась на різке зростання цін на харчування, одяг, взуття, збільшення витрат на навчання сина. У судовому засіданні позивачка вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав. Суд вислухав учасників процесу, вивчив надані до справи документи і встановив наступне: Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 2007 року по 2014 рік, від цього шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 30.09.2014 року Київський райсуд м. Одеси ухвалив рішення за позовом [PERSON] про розірвання шлюбу і стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка вимагала стягнути з батька на утримання сина аліменти в розмірі 300 грн. щомісяця. Вимоги [PERSON] визнав відповідач і суд задовольнив. 21.09.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на наступне: витрати на утримання сина значно перевищують розмір аліментів, тому як з 2014 року має місце різке зростання цін на продукти харчування, на предмети побуту, на комунальні послуги, на взуття, одяг. Для забезпечення всебічного фізичного, розумового, духовного розвитку дитини вона позивачка - несе додаткові витрати:сплачує оздоровчі заняття сина в ФК «Форма», сплачує заняття сина на курсах з англійської мови. Позивачка порахувала витрати на утримання сина за період з 1.10.2014 року по день звернення до суду з цим позовом, відрахувала від цієї суми отримані від відповідача аліменти і вимагає 1\\2 частину витрачених на утримання сина грошових коштів в сумі 7948 грн. стягнути з відповідача разово, а з дня звернення до суду з цим позовом стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі1000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. На обґрунтування позову [PERSON] посилалась на такі докази: свідоцтво про народження дитини, рішення Київського райсуду м. Одеси від 30.09.2014 року, довідку ФК «Форма», що дитина [PERSON] відвідує заняття по плаванню та групу дитячого боксу, що вартість клубної карти складає 7200 грн., довідку про навчання [PERSON] на курсах англійської мови, де щомісячна оплата складає 300 грн., квитанцію про сплату внеску до фонду школи на суму 475 грн., квитанції і чеки про купівлю взуття та одягу. Представник відповідача, не визнаючи позов, стверджував, що вимоги [PERSON] є недоведеними. З моменту ухвалення судом рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання сина [PERSON] матеріальне становище батька не змінилось він не має постійної роботи, має мінливий дохід, крім сина [PERSON], має на утриманні ще одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], на утримання якої також сплачує аліменти, заборгованості по сплаті аліментів відповідач не має. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] не підлягаючим задоволенню з таких підстав: батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Правовідносини між сторонами щодо утримання неповнолітньої дитини виникли у 2014 році, аліменти з батька на утримання дитини стягуються у розмірі 300 грн. щомісяця на підставі рішення суду. Відповідно до вимог ч.2 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ст.192 СК України передбачає, що «розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них». У даному випадку позивачка не довела, що матеріальний стан платника аліментів поліпшився і він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у значно більшому розмірі. Суд також не отримав належних письмових доказів щодо стану здоровя платника аліментів або одержувача аліментів. Щодо вимог позивачки в частині стягнення грошових коштів в сумі 7948 грн. Суд погоджується з доводами відповідачевої сторони про їх недоведеність, тому як довідки, квитанції і чеки (крім квитанції про сплату 475 грн. внеску до фонду школи) не містять відомостей про особу, яка сплатила грошові кошти за цими квитанціями і чеками. Згідно з вимогами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу збільшення розміру аліментів, що стягуються за рішенням суду на утримання неповнолітньої дитини, регулюються ст.180, 181, 182,185,192 СК України.

Outcome: dismissed