Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

Позивачка [PERSON], яка діє в інтересах своєї дочки [PERSON], 2003 р.н. у жовтні 2016 р. звернулася до суду з позовними вимогами про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] виділивши в користування відповідачки [PERSON] кімнату житловою площею 17,3 кв.м., в користування [PERSON], 2003 р.н. виділити кімнату житловою площею 12,3 кв.м. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що з 19.10.2002 р. по 13.05.2004 р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON], у період шлюбу з яким [INFO] народилася дочка [PERSON]. Далі позивачка зазначає, що [INFO]. [PERSON] помер, у зв'язку з чим позивачка в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON], звернулась до нотаріальної контори про прийняття дочкою спадщини, яка відкрилась після смерті її батька. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.05.2009 р. [PERSON], успадкувала ? частку квартири [ADDRESS], при цьому інша ? частка спірної квартири належить її бабусі, відповідачці по справі [PERSON] Проте, відповідачка перешкоджає у проживання неповнолітньої онуки у спірній квартирі, не надає можливості користуватися та володіти належною їй часткою власності, при цьому, в кімнаті, на яку претендує онука, проживає стороння особа на правах орендаря, яка заселена відповідачкою без згоди позивачки, у зв'язку з чим [PERSON] просила позов задовольнити. 10.05.2017 р. позивачка [PERSON] подала уточнену позовну заяву, в якій просила суд вселити її дочку [PERSON] в спірну квартиру, встановити порядок користування вказаним житлом, зобов'язати відповідачку не чинити перешкоди неповнолітній у поживанні у вказаній квартирі та стягнути судовий збір (а.с. 53-55). В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позов з урахуванням уточнень підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі. Представники відповідачки в судовому засіданні проти позову заперечували та просили у його задоволенні відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представників сторін та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] до 13.05.2004 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON], у період шлюбу з яким позивачка [INFO] народила дочку [PERSON] (а.с. 7, 8). Судом встановлено, що [INFO]. [PERSON] помер (а.с. 11). Встановлено, відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.05.2009 р., спадкоємницею ? частки майна [PERSON], є його дочка [PERSON], [INFO] Вказане вище свідоцтво видано на спадкове майно, яке складається з ? частки квартири [ADDRESS]. При цьому, свідоцтво про право на спадщину на іншу ? частку вказаного майна видане [PERSON], відповідачці по справі. Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, права власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що співвласниками в рівних частках по ? частці квартири [ADDRESS], на день постановлення даного судового рішення є неповнолітня [PERSON], 2003 р.н. та відповідачка [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що вказане вище Свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.05.2009 р. на день постановлення даного судового рішення чинне та в судовому порядку недійсним не визнавалось. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї , інших осіб. Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. В судовому засіданні позивачка та її представник зазначили, що відповідачка перешкоджає неповнолітній [PERSON] у повній мірі володіти, розпоряджатися та користуватися вказаною вище квартирою, відповідачка не визнає право останньої на проживання в спірному житловому приміщенні. Встановлено, що позивачка [PERSON] 28.10.2009 р. зареєструвала в КП РЕО-4 заяву про заборону вчиняти будь-які дії, в тому числі, щодо реєстрації та зняття з реєстрації в квартирі [ADDRESS] (а.с. 57). Також, встановлено, що позивачка [PERSON] у вересні 2016 р. зверталась до Святошинського Управління поліції із повідомленням про конфлікт з свекрухою - [PERSON] щодо перешкоджання останньою у користуванні квартирою [ADDRESS] (а.с. 58). Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, оскільки право власності неповнолітньої [PERSON] щодо квартири [ADDRESS], в судовому порядку не оспорено, остання має право безперешкодно володіти та користуватись належним їй майном, у зв'язку з чим, суд вважає занеобхідне усунути перешкоди у користуванні неповнолітній спірною квартирою відповідачкою, шляхом вселення [PERSON] до вказаного житла. Проте, позовні вимоги про встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] виділивши в користування відповідачки [PERSON] кімнату житловою площею 17,3 кв.м., в користування [PERSON], 2003 р.н. виділити кімнату житловою площею 12,3 кв.м задоволенню не підлягаю виходячи з наступного. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», роз'яснити судам, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Встановлено, що позивачка просить виділити в користування неповнолітньої [PERSON] жилу кімнату в спірній квартирі жилою площею 12,3 кв.м. та відповідачці [PERSON] жилу кімнату площею 17,3 кв.м. Проте, враховуючи, що сторони, а саме: неповнолітня [PERSON] та відповідачка [PERSON] є співвласниками спірної квартири [ADDRESS] по 1/2 частки кожна, запропонований порядок користування вказаним житловим приміщенням є неспівмірним належним їм часткам, крім того, між сторонами фактично не встановлено порядку користування спірним житловим приміщенням, у зв'язку з неприязними стосунками, тому, суд не вбачає підстав для задоволення вимог про визначення порядку користування квартирою [ADDRESS]. Дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial