Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем - [PERSON] з 2001 року, у якому народилася донька - [PERSON]. Вказує, що з липня 2005 року шлюб між ними припинено, разом не проживають, не ведуть спільне господарство, у зв'язку з чим 29.08.2006 року шлюб між ними було розірвано за рішенням суду. Крім того вказує, що після розлучення відповідач проживає окремо, а їх спільна донька проживає зі нею та вся відповідальність за її виховання та матеріальне забезпечення несе вона, натомість батько дитини - відповідач, не бере будь-якої участі в її утриманні та вихованні. Звертає увагу суду на те, що з моменту розірвання шлюбу та дотеперішнього часу відповідач не проявляє до своєї доньки - [PERSON], [INFO] батьківської турботи та піклування, не приймає участі у її духовному вихованні та матеріальному забезпеченні. Жодного разу батько не провідав своєї доньки ні у школі ні вдома, не поздоровляє з днем народження. У зв'язку з вищевикладеним, оскільки відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї дитини [PERSON], [INFO], вона змушена була звернутись до суду з метою захисту її інтересів та забезпечення її прав на повноцінне життя, тому просила позбавити батьківських прав відповідача та стягнути з нього аліменти на утримання малолітньої [PERSON] Позивачка у судове засідання 18.11.2015 року не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час і місце розгляду була повідомлена належним чином, однак подала до суду заяву, у якій позов підтримала та просила її задоволити повністю з підстав, викладених у ньому. Відповідач у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час і місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд з урахуванням положення п.5 ст.74, ст.224 ЦПК України та заяви позивачки, в якій вона не заперечувала проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Представник Служби у справах дітей подільської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання 18.11.2015 року не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, однак подав до суду заяву, у якій підтримав позов та просив його задоволити в повному обсязі оскільки відповідач не займається вихованням дитини, не піклується про неї, матеріально не забезпечує, не проживає в сім'ї, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів долучених до матеріалів даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Стаття 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстрований Фасівською сільською радою, Макарівського району, Київської області, актовий запис №5 (а.с.8) було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 29.08.2006 року, актовий запис №467 (а.с.7). Крім того, слід зазначити, що під час перебування у шлюбних відносинах у [PERSON] та відповідача народились дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 30.03.2002 року, серія [NUMBER], актовий запис №335 (а.с.6). Судом встановлено, що відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не цікавиться її життям, вихованням, не займається з нею, не дбає про її фізичний та моральний розвиток, не цікавиться її станом здоров'я, проживають окремо. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України) батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ст.164 Сімейного Кодексу України підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення одного з батьків від виконання обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають: один з батьків; опікун; піклувальник; особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - «ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально-визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти». Відповідно до висновку служби у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 15.10.2015 року за №106-8242 (а.с.31), вбачається, що Подільська районна в місці Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача відносно його малолітньої доньки [PERSON]. Крім того суд вважає, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. З урахуванням вищевикладеного, встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивачки щодо позбавлення відповідача відносно його малолітньої дочки - [PERSON] повністю доведені і підлягають задоволенню. У зв'язку з вищевикладеним, також підлягає задоволенню позовна вимога щодо стягнення з відповідача аліментів на користь особи, на утриманні якої перебуває малолітня [PERSON], [INFO] на даний час, а саме - її матері [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.07.2015 року і до її повноліття. З урахуванням викладеного, встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє доведення в ході судового розгляду а тому підлягають задоволенню повністю. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 443 гривні 60 копійок. Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 443 гривні 60 копійок. На підставі викладеного, ст. 141, 150, 155, 164-166 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved