Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 29.02.2008 вони зареєстрували шлюб у відділі ЗАГС Лунинецького райвиконкому Брестської області Республіки Беларусь, про що зроблено актовий запис № 40. Від шлюбу дітей не мають. Причиною розпаду сімї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведуть з 2013 року, разом не проживають. Оскільки сімя розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з»явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомо, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. У зв'язку з неявкою сторін, фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася. З письмової згоди позивачки, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 29.02.2008 зареєстрували шлюб у відділі ЗАГС Лунинецького райвиконкому Брестської області Республіки Беларусь, про що зроблено актовий запис № 40, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-АЛ № 0163110 від 29.02.2008. В ході розгляду справи судом з»ясовано, що шлюбні відносини між сторонами припинені у звязку із непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя, разом не проживають, спільне господарство не ведуть з 2013 року, збереження сімї не можливе. Майнового спору між сторонами немає. Статтею 56 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~визначено, що форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає доведеним, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved