Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

Позивачка вказує на те, що вона перебувала у шлюбі із [PERSON], який було розірвано 13.10.2005 року. У період спільного проживання у них 18 серпня 2004 року народився син [PERSON], який зараз проживає з нею та перебуває на її утриманні. Згідно рішення Любарського районного суду від 03 травня 2006 року відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1/4 частини всих видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення сином повноліття. Причиною звернення до суду стала та обставина, що розмір аліментів не відповідає реальним потребам дитини та розміру визначеному ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України. Саме тому вона звернулась до суду з проханням ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином повноліття, тобто до 18.08.2022 року. Також позивачка просила стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, що стверджується оголошенням опублікованим на WEB-сайті Любарського районного суду, однак від нього не надійшло повідомлення про причину неявки, відзив на позов не подав, а тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження. Відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: 18 серпня 2004 року народився [PERSON], що стверджується свідоцтвом серії 1-ЖД №233296, актовий запис №4, батьками якого записані [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими розірвано 23.10.2005 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ТП №003931. Згідно рішення Любарського районного суду Житомирської області №2-224-2006 від 03.05.2006 року, [PERSON], [INFO], жителя [INFO] зобовязаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином повноліття, тобто до 18.08.2022 року. Довідка №14 від 13.02.2018 року, видана Великобраталівським старостинським округом Любарської селищної ради вказує на те, що дитина [PERSON], [INFO] проживає разом із матірю [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме тому, враховуючи те, що після ухвалення рішення суду, згідно якого із відповідача стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі, що на даний час є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідної вікової категорії, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, то з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved