Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивачка в позові вказує, що 19.11.2012 року вона була звільнена з роботи з ПАТ «Калинівський ЕЗДМ», наказом № 161 за згодою сторін. У день розрахунку їй не була виплачена уся заробітна плата із вини підприємства за відсутності спору про її розмір. Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення недоплоченої заробітної плати. 20.03.2014 року Калинівським районним судом Вінницької області винесено рішення, яким із відповідача на користь позивачки стягнуто 16896 грн. заробітної плати за час простою в період за 2010 рік з 01 січня по 30 червня включно і в період за 2011 рік з 1 січня по 31 серпня включно. Відповідно до постанови заступника начальника відділу ДВС Калинівського РУЮ від 29.05.2014 року про закінчення виконавчого провадження, рішення суду від 20.03.2014 року виконано в повному обсязі. Заборгованість на особовий рахунок позивачки перерахована 08.05.2014 року. В зв'язку з цим, час затримки склав 18 місяців (з 19.11.2012 року по 08.05.2014 року), а тому відповідач повинен виплатити позивачці середню заробітну плату за час затримки по день фактичного розрахунку, що скдадає 19110 грн. 60 коп. Крім цього, за час простою відповідачем не була виплачена заробітна плата у розмірі 16896 грн., з цих коштів не були сплачені внески до Пенсійного фонду України і тому цей час не зараховано до її трудового стажу. Тому звертається до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала повністю. Суду пояснила, що дійсно відповідач розрахувався з нею лише 08.05.2014 року, а тому просить стягнути з ПАТ «Калинівський ЕЗДМ» середній заробіток по день фактичного розрахунку, а сааме з 19.11.2012 року по 08.05.2014 року, що складає 19110 грн. 60 коп. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, наявне в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив. За вказаних обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] починаючи із 1992 року по 19.11.2012 року працювала в ПАТ «Калинівський експериментальний заводі деревинних матеріалів», звідки була звільнена наказом № 161 за згодою сторін. Під час роботи на підприємстві траплялися простої не з вини позивачки, проте за цей час заробітна плата її виплачена не була. Всього ПАТ «Калинівський завод деревинних матеріалів» заборгував позивачці 16896 грн. 20.03.2014 року Калинівським районним судом Вінницької області винесено рішення, яким із відповідача на користь позивачки стягнуто 16896 грн. заробітної плати за час простою в період за 2010 рік з 01 січня по 30 червня включно і в період за 2011 рік з 1 січня по 31 серпня включно. Відповідно до постанови заступника начальника відділу ДВС Калинівського РУЮ від 29.05.2014 року про закінчення виконавчого провадження, рішення суду від 20.03.2014 року виконано в повному обсязі, кошти стягнуті та перераховані згідно платіжних доручень № 860 та № 852 від 08.05.2014 року. Заборгованість на особовий рахунок позивачки перерахована 08.05.2014 року. В зв'язку з цим, час затримки склав 17 місяців 19 днів (з 19.11.2012 року по 08.05.2014 року), а не 18 місяців, як вказує позивачка. Тому відповідач повинен виплатити позивачці середню заробітну плату за час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 18721 грн. 31 коп. Крім цього, за час простою відповідачем не була виплачена заробітна плата у розмірі 16896 грн., з цих коштів не були сплачені внески до Пенсійного фонду України і тому цей час не зараховано до трудового стажу позивачки. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх належних йому сум проводиться в день звільнення. Так, ст. 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки рішення винесено на користь позивачки [PERSON], яка звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону «Про судовий збір» то з відповідача ПАТ «Калинівський експериментальний завод деревинних матеріалів » необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial