Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою, вказуючи, що з 01.03.2000 року по 30.11.2006 року вона перебувала у трудових відносинах із відповідачем. Під час її роботи на підприємстві, при виплаті заробітної плати не проводилася індексація, передбачена діючим законодавством, внаслідок чого порушені її права на оплату праці, які мають бути відновлені шляхом зобов'язання підприємства провести та виплатити їй індексацію заробітної плати. Просить зобов'язати відповідача провести розрахунок та сплатити їй індексацію заробітної плати за час її роботи з 01.03.2003 року по 30.11.2006 року, зобов'язати відповідача провести розрахунок та сплатити їй компенсацію в зв'язку з порушенням строків виплати доходів та стягнути з відповідача середній заробіток за період затримки виплати індексації та компенсації заробітної плати з часу звільнення по час фактичного розрахунку - 30.11.2006 року. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась. Надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні та просила справу розглянути без її участі. Представник відповідача ПАТ «ММК імені Ілліча» - Шевелев В.Г. у судове засідання не з'явився. Надав суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги не визнав, зазначивши, що на виконання вимог суду вони провели розрахунок суми індексації заробітної плати без врахування регулярного підвищення розміру заробітної плати позивачки, однак вважають, що такий розрахунок не може застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки, згідно Постанови КМУ № 1078 від 17.07.2003 року діяв механізм проведення індексації заробітної плати, який дозволяв підвищення грошових доходів населення із застосуванням випереджуючого методу розрахунку індексації (з врахуванням прогнозного рівня інфляції). Заробітна плата позивачки у 2003-2006 роках не підлягала обов'язкової індексації у разі перевищення індексом споживчих цін порогу індексації в розмірі 101 %, оскільки розмір заробітної плати позивачки регулярно переглядався відповідачем в сторону збільшення. Вважає, що заборгованість по сплаті індексації заробітної плати у них відсутня, вимоги позивачки про виплату їй компенсації за втрату частини грошових доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати є необґрунтованими. Також вказує, що ними не було допущено порушення трудових прав позивачки при звільненні в частині проведення повного розрахунку, а тому відсутні підстави для стягнення середнього заробітку та зазначає, що позивачкою був пропущений строк звернення до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати. В задоволенні позову просив відмовити. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми суд розглянув справу в порядку ст. 197 ЦПК України у відсутність нез'явившихся сторін. Ознайомившись з позовною заявою, розглянувши письмову заяву позивачки, враховуючи письмові заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка з 01.03.2000 року по 30.11.2006 року перебувала у трудових відносинах із ПАТ «ММК ім. Ілліча», що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці. За цей період їй нараховувалась і виплачувалась заробітна плата. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно ст. 33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. У відповідності з положеннями ч. 5 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі, оплата праці (грошове забезпечення). Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього Закону індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 %. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, в якому індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації, зазначений в частині першої цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Зазначений порядок індексації, заробітної плати передбачений і п. 1-1 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року, з наступними змінами та доповненнями. Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713. Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком, як передбачено ч. 2 ст. 233 КЗпП України. Вирішуючи питання щодо суми, яка підлягає стягненню, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи, під час роботи позивачки на підприємстві з 01.03.2003 року по 30.11.2006 року при перевищенні порогу інфляції, який встановлюється в розмірі 101 відсоток, заробітна плата останньої не індексувалась. За вказаний період сума індексації заробітної плати складає 527,04 грн. та сума компенсації за несвоєчасну сплату сум заробітної плати (індексації) складає 543,56 грн., а всього 1070,60 грн., що підтверджується розрахунком наданим відповідачем. Таким чином, беручи до уваги, що суду не надано відомостей про базовий місяць розрахунку і розмір заробітної плати в цей час, суд не має можливості перевірити нараховані відповідачем суми, але ж, враховуючи що позивачка не надала свого розрахунку і не надала заперечень проти розрахунку відповідача, суд вважає, що вона погоджується із вказаним розрахунком, а тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Враховуючи, що індексація на заробітну плату входить до структури заробітної плати, з якої проводяться відрахування податків та обов'язкових платежів як з заробітної плати, а в наданому відповідачем розрахунку індексації, що підлягає виплаті позивачці, не зазначені суми відповідних відрахувань податків і обов'язкових платежів, суд приходить до висновку, що при виплаті відповідачем присуджених для позивачки сум належить утримати з них передбачені законом податки і обов'язкові платежі. Щодо вимоги позивачки про стягнення середнього заробітку за період затримки виплати індексації та компенсації заробітної плати, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Оскільки за весь період часу, за який позивачка просить виплатити середній заробіток, позивачка не зверталась до суду з позовом про стягнення індексації та при звільненні їй було виплачено заробітну плату, а за невиплату індексації суд стягує з відповідача компенсацію, а тому вимоги про стягнення середнього заробітку за період затримки виплати індексації та компенсації заробітної плати задоволенню не підлягають. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, сума якого склала 243,60 грн. і позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial