Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі. В позовній заяві посилається на те, що вона з відповідачем перебуває в шлюбі, який зареєстровано 01 листопада 2003 року відділом ДРАЦС Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом № 1942. Від шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON], 04 грудня 2006 року, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти зареєстровані та проживають з нею. Зазначає, що з лютого місяця 2016 року вона з відповідачем проживають окремо. З часу окремого проживання відповідач не надає їй постійної матеріальної допомоги на утримання дітей. Вона працює медсестрою Чернівецької обласної клінічної лікарні, однак отриманого доходу не достатньо, щоб забезпечити дітей всім необхідним, а також сплачувати комунальні платежі. На даний час її рідні допомагають їй утримувати дітей матеріально. Зазначає, що відповідач працює без оформлення трудових відносин на сервісному центрі по ремонту автомобілів по вул. Нікітіна в м. Чернівці, його заробітна плата складе близько 8-10000 грн. кожного місяця. Відповідач також мав задовільний стан здоровя, у нього відсутні будь-які аліментні зобовязання перед іншими особами. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття. В судовому засіданні позивачка та представник позивача підтримали викладені в позовній заяві обставини, просили позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, просив позов задовольнити частково, а саме щодо сплати ним аліментів в суммі по 500 грн. на кожну дитину . Відповідно до\~ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому судом постановлено провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення на підставі поданих до суду доказів. Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають шлюбі, який зареєстровано 01 листопада 2003 року відділом ДРАЦС Чернівецького міського управління юстиції, за актовим записом №1942, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-МИ №067930 (а.с. 7). В шлюбі у сторін народилося троє дітей, [PERSON], 04 грудня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-МИ №042950, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-МИ №125722 та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-МИ №192770. Діти зареєстровані та проживають з позивачкою за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою з місця реєстрації (а.с.11). Як вбачається з матеріалів справи, позивачка працює медсестрою Чернівецької обласної клінічної лікарні та її заробітна плата складала в листопаді-грудні 2016 року близько 2000 грн. в місяць, що підтверджується довідкою про доходи на а.с.12. Відповідно до вимог ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного і соціального розвитку. А батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В матеріалах справи відсутні докази щодо місця роботи відповідача та розміру отримуваного доходу. Але дана обставина не є підставою для звільнення від виконання обовязку, передбаченого ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України, які наголошують на утриманні дітей батьками. Тому, суд вважає за доцільним стягнення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, що передбачено ч. 1 ст. 184 СК України. Відповідач є здоровим, офіційно не працює, однак має нерегулярний заробіток, так як працює за кордоном, інших дітей та осіб, які б перебували у нього на утриманні, немає. За таких обставин, та згідно норм закону, суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на стягненні аліментів на утримання неповнолітніх дітей, стягнення судових витрат є обґрунтованими, але разом з тим суд вважає, що позивачкою не доведені обставини, що мають істотне значення для стягнення аліментів з відповідача в твердій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно. Відповідач дійсно в даний час не працює, має мінливий дохід, але доказів тому, що він заробляє в місяць суму з якої б можна було б утримати аліменти в розмірі 1200 грн. в судовому засіданні позивачем надано не було, а тому враховуючи всі матеріали справи, матеріальний стан позивача та відповідача, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на утримання їхніхї неповнолітніх дітей мають бути стягнуті аліменти в твердій сумі, але в розмірі меншому, ніж це просить позивачка. На думку суду розмір аліментів має складати 1000 грн. в місяць на кожну дитину. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору а тому, суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача 640 грн. 00 коп. судового збору на користь держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved