Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 16 серпня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області був зроблений відповідний, актовий запис № 106. Вони з відповідачем мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Позивачка посилається на те, що на протязі останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, оскільки відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сімї, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї, піклуватися про будову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. З квітня 2017 року вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, також зазначила, що відповідач її не поважає, застосовує до неї фізичну силу. Відповідач проти позову не заперечував, зазначив, що він бажає зберегти сімю, але позивачка проти цього, вона його ображає, так він застосовував до неї фізичну силу, але лише в стані алкогольного спяніння. На надання строку для примирення не згоден. Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 серпня 2014 року, що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 106 (а.с. 7), в період якого у них народилася дитина: син [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Спільне життя подружжя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, з приводу чого у них почали виникати сварки та непорозуміння. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з квітня 2017 року. Спір про поділ майна, про місце проживання та утримання дитини на день розгляду справи судом відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить їх особисті пояснення, та те, що вони припинили шлюбні відносини і на їх відновлення не згодні. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112\~СК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст.ст. 214, 215 ЦПК України. Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 640 грн., сплачений нею під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved