Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом 29.07.2014 року, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем та стягувати аліменти на неповнолітню дитину. Перед початком судового засідання позивачка заявила клопотання про слухання справи без її присутності та без фіксації судового процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Також зазначила, що у разі неявки в судове засідання відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки якого невідомі, або якщо причини неявки будуть визнані судом неповажними, на підставі ст. 224 ЦПК України, просить розглядати справу у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, суду не надав, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 березня 2010 року, що встановлено свідоцтвом про укладення шлюбу, актовий запис №96. І у позивачки, і у відповідача це перший шлюб. [INFO] року у позивачки з відповідачем народилась донька [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про народження від 26 березня 2010 року зроблено актовий запис № 1380. Причиною розпаду сім'ї стало те, що відповідач почав зловживати спиртними напоями, з'являтися додому у нетверезому стані, вчиняти сварки, влаштовував бійки, не працював, сім'єю не займався, у зв'язку з чим позивачка з відповідачем припиняли сімейні відносини, але в інтересах дитини [PERSON] мирилась з [PERSON], сподівалася на те, що відповідач поміняє свою поведінку, але згодом все повторювалося. В результаті чого позивачка втратила до нього почуття любові та поваги, сімейні відносини припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, на думку позивачки подальше примирення неможливе. Шлюбно-сімейні відносини між ними припинені остаточно. В позовній заяві позивачка зазначила, що після розірвання шлюбу вона просить залишити собі дівоче прізвище «[PERSON]». Матеріальних претензій позивачка не має, але в зв'язку з тим, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, матеріально не забезпечує доньку, вихованням не займається, [PERSON] вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини. Відповідач не має постійного заробітку, тому позивачка просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з матеріалів справи, у них склались абсолютно різні погляди на життєві ситуації, вирішення побутових питань, вони втратили почуття взаємоповаги та любові, у зв'язку з чим збереження шлюбу суперечить інтересам обох з подружжя. Згідно з ст. ст.180,181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Аліменти можуть бути стягнуті судом в частці від заробітку, або в твердій грошовій сумі. Суд вважає необхідним стягнути з Відповідача аліменти в розмірі 30% заробітку (доходу). Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину встановлено законом, він склдадає 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved