Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивачка [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона та її донька [PERSON], [INFO] зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS]. Також з ними проживає її молодший син, [PERSON], [INFO]. 25.05.2010 року за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Донецького нотаріального міського округу [PERSON], зазначена квартира перейшла у власність її доньки, [PERSON], [INFO], від імені якої діяв її батько. Крім неї та її дітей, за вказаної адресою зареєстрована її мати, відповідачка за даним позовом, [PERSON], яка близько десяти років за власною волею фактично проживає за іншою адресою, яка їй не відома. Той факт, що [PERSON] з 2003 року не проживає за адресою [ADDRESS] підтверджується відповідним актом від 17.10.2013року складеним майстром КП КК Ленінського району м. Донецька. Так як її донька [PERSON], яка є власницею зазначеного житла, що не досягла за своїм віком повної цивільної дієздатності, то всі дії та обов'язки пов'язані з її власним житлом (оплата комунальних послуг, розпорядження цим житлом та ін.) здійснює вона, як законний представник, та виключно в її інтересах. Оскільки відповідачка [PERSON] тривалий час не проживає за зазначеною адресою а не приймає участі по оплаті квартплати та комунальних послуг, вона змушена здійснювати платежі по квартплаті з урахуванням зареєстрованої особи, яка фактичного мешкає за іншою адресою. Для неї ці додаткові витрати дуже суттєві. На її утриманні знаходяться малолітні діти, донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. На даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та практично не має джерел доходу, окрім допомоги по догляду за дитиною. Відповідачка [PERSON], є бабусею для [PERSON] та ніколи разом із останньою не проживала та не вела спільне господарство, а тому не може визнаватися членом сім'ї [PERSON], яка є власницею житла, а тому і не має права на користування цим житлом як член сім'ї власника. Крім того, відповідачка [PERSON] веде себе агресивно, погрожує розправою, ображає нецензурною лайкою, та псує майно, декілька разів самовільно змінює замки на дверях. Вона також неодноразово зверталася до міліції з заявами з приводу протиправної поведінки відповідачки, її звернення були зафіксовані правоохоронними органами. Таким чином, [PERSON] не використовує спірне жиле приміщення за призначенням, оскільки тривалий час живе зі своїм чоловіком за іншою адресою, а тому втратила право користування цим житлом, та навіть, якщо б навіть припустити, що вона дійсно мала би намір повернутися та жити разом з нами, то всі її дії унеможливлюють спільне співмешкання. Оскільки відповідач з власної волі без поважних причин не проживає за місцем реєстрації в належній її малолітній доньці на праві власності квартирі близько десяти років, наявність такої реєстрації обмежує права та законні інтереси [PERSON] Просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати СГРФО Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області зняти з реєстрації [PERSON] за адресою [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові втрати з оплати судового збору у розмірі 229 гривен 41 копійок. У свою чергу відповідачка [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом. В обґрунтування позовних вимог вказала, що відповідно до договору дарування квартири від 25 травня 2010 року вона діяла від свого імені та від імені своєї матері [PERSON], спільно зі своєю дочкою - [PERSON] подарила своїй внучці, дочці відповідачки - [PERSON], [INFO], від імені якої діяв її законний представник - батько [PERSON], у особисту приватну власність - квартиру [ADDRESS]. Разом з нею в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані - відповідачка та [PERSON], яка вмерла [INFO] та 14 жовтня 2011 року у зв'язку зі смертю була знята з реєстрації. Вона відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 10ААБ № 364257 з 30 січня 2013 року с інвалідом третьої групи, та з 1980 року постійно мешкає за адресою: [ADDRESS]. Після смерті матері позивача та бабусі відповідача - [PERSON], у кінці жовтня 2011 року [PERSON] на два тижні виїхала з місця свого мешкання та реєстрації ([ADDRESS]) у гості до своєї сестри [PERSON] [INFO], яка мешкає у м. Москва, Росія, та після повернення додому у середині листопаді 2011 року не змогла потрапити до місця свого мешкання за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] здала в оренду всю цю квартиру. Крім того відповідач забрала єдину розрахункову книжку за якою [PERSON] здійснювала сплату комунальних послуг, змінила замки на вхідних дверях, чим позбавила позивача можливості мешкати в квартирі, де вона була зареєстрована, тому тривалий час позивач змушена була мешкати у своїх друзів, вимагаючи при цьому у відповідач впустити її дії квартири в якій вона зареєстрована та має мешкати. Вона іншого власного житла не має. Відповідач чинить їй перешкоди користуванні житлом, де вона зареєстрована, фізично не пускає її в квартиру. У зв'язку з тим, що [PERSON] добровільно не надавала їй доступ для мешкання до квартири за адресою: [ADDRESS], 20 липня 2013 року вона зламала замки на вхідних дверях та вселилась у вказану квартиру, всупереч бажанню [PERSON] та для захисту своїх речей від можливої крадіжки поставила на двері кімнати в якій вона мешкає - замок. Вона регулярно сплачувала комунальні послуги за всіх членів сім'ї за користуванням квартирою за адресою: [ADDRESS], крім періоду, коли не з - за власного бажання, а через перешкоди [PERSON] не мала можливості користуватися вказаною квартирою (з листопада 2011 року по липень 2013 року). З липня 2013 року по теперішній час вона мешкає у квартирі за адресою: [ADDRESS] та продовжує сплачувати комунальні послуги за всіх членів сім'ї. Просила суд усунути перешкоди у користуванні нею житлом за адресою: [ADDRESS], з боку [PERSON] шляхом заборони чинити фізичні перешкоди [PERSON] по відношенню до неї при користування нею житлом за місцем її реєстрації, розташованим за адресою: [ADDRESS]. До суду представником відповідачки за основним позовом, було надано уточнення до позовної заяви, відповідно до яких вона просила суд визнати за нею право користування житлом за місцем її реєстрації, розташованим за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності [PERSON], усунути перешкоди у користуванні нею житлом за адресою: [ADDRESS], з боку [PERSON] шляхом покладання зобов'язання на [PERSON] не чинити їй перешкоди при користування нею житлом за місцем її реєстрації, розташованим за адресою: [ADDRESS], а саме: фізично не перешкоджати їй входити до житла за місцем мешкання, розташованого за вищевказаною адресою; не здавати в оренду стороннім особам житло розташоване за адресою: [ADDRESS]; не змінювати замок на вхідній двері у вищезазначену квартиру, без її попередження про зміну цього замка та надання їй дублікату ключа від цього замка; психічно не впливати на неї, шляхом провокування скандалів, з метою примусу її залишити житло за адресою: [ADDRESS]. Позивачка за основним позовом [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні обставинам викладеним у позовній заяві. Просила суд задовольнити її вимоги у повному обсязі. Зустрічний позов не визнала та просила суд відмовити у його задоволенні. Відповідачка за основним позовом [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають, що [PERSON] навмисно провокує конфлікти з нею, намагається її позбавити житла, для подальшого безперешкодного надання в оренду квартири за адресою: [ADDRESS]. Вона іншого житла не має. [PERSON] чинить їй перешкоди у користуванні житлом, де вона зареєстрована, фізично не пускає її у квартиру. Просили суд відмовити у задоволенні позову. Свій зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], пояснювали суду, що сторін вони знають давно, у сторін існують неприязлеві стосунки в тому числі і у частині користування спірною квартирою, оскільки [PERSON] змінювала замки на вхідній двері та на кімнатах, перешкоджала [PERSON] користуватися житлом, здавала його у найм і в цей час [PERSON] не могла користуватися спірною квартирою. Останні більш як півроку [PERSON] мешкає у спірній квартирі, постійно там жила і раніш разом з матір'ю. Добровільно вона ніколи не залишала вказану квартиру, оплачує комунальні послуги. Представник третьої особи СГРФО Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області у судове засіданні не з'явився, про час слухання справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Ленінського району м. Донецька, у судове засідання не з'явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Суд заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи вважає, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та її донька [PERSON], [INFO] зареєстровані та проживають у квартирі [ADDRESS]. Також з ними проживає її молодший син, [PERSON], [INFO]. 25.05.2010 року за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Донецького нотаріального міського округу [PERSON], зазначена квартира перейшла у власність її доньки, [PERSON], [INFO], від імені якої діяв її батько (а.с. 6-9). Крім позивачки [PERSON] та її дітей, за вказаною адресою зареєстрована та мешкає її мати, відповідачка за даним позовом, [PERSON]. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] іншого власного житла не має. Позивачка [PERSON] чинить відповідачці перешкоди у користуванні житлом, де вона зареєстрована, фізично не пускає [PERSON] в квартиру, мотивуючи свою поведінку тим, що вона, [PERSON], офіційний власник вказаного житла, та має намір здавати його в оренду, а у відповідачки немає права власності на цю квартиру. Суд зазначає, що при розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї чи колишніми членами його сім'ї, а також правовідносини між наймачем та членами його сім'ї. Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Окрім того, суд не бере до уваги пояснення позивачки щодо того, що відповідачка [PERSON] псує майно, доказів щодо систематичного руйнування відповідачкою жилого приміщення, або використання його не за призначенням та таке інше, позивачкою [PERSON] суду не надано. Більш того, відповідачка мешкає у спірній квартирі, у яку вселилась на законних підставах, оплачує комунальні послуги, (суду надані квитанції), не втратила право користування нею. Окрім того, доводи позивачки [PERSON] щодо неможливості розпорядження своїм майном при наявності реєстрації в спірній квартирі відповідачки, безпідставні, вони не ґрунтуються на Законі і квартира належить не їй, а її дочці. Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи вказані норми, а також вищевказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, а зустрічний позов відповідачки [PERSON] у свою чергу підлягає частковому задоволенню, в частині визнання за [PERSON] право користування житлом за її місцем реєстрації, яке розташоване за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] та зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні житлом за адресою: [ADDRESS], надання [PERSON] ключів від вхідної двері квартири [ADDRESS]. Решта позовних вимог не ґрунтується на Законі, заявлені вони на виконання на майбутнє, суд не може в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин. Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: partial