Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON], [INFO], третя особа - ООП Костянтинівської міської ради, зазначивши, що з 24 листопада 2007 року перебувала у шлюбі з відповідачем по справі, від якого вони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. 26 жовтня 2012 року шлюб між ними розірвано судом. Сімейне життя сторін не склалося, чоловік самоусунувся від виконання батьківських обов*язків, ніде не працював, не надавав жодної (моральної, фізичної, матеріальної) допомоги позивачці. Відповідач не реагував на прохання позивачки допомогти у вихованні сина, навпаки, почав зловживати спиртними напоями, наркотичними засобами, став схильний до насильства. 17 серпня 2012 року позивачка забрала речі та пішла з сином від відповідача, з того часу вони проживають окремо. Дитина залишилася на повному її утриманні та вихованні, відповідач проти цього не заперечував. Позивачка придбала нерухоме майно, однак не має змоги зареєструвати місце проживання сина, так як відповідач безпідставно не надає на це згоди. Також, відповідач не цікавиться розвитком та навчальним процесом дитини. Таким чином, невиконання відповідачем своїх батьківських обов*язків щодо сина носить систематичний, свідомий, постійний характер. Перешкод до спілкування з дитиною позивачка відповідачеві не чинить, він не бажає цього робити, хоча має таку можливість. Діючи в інтересах дитини, позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], а також стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини на її користь у розмірі ? частин усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред*явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги. Позивачка зазначила, після розірвання шлюбу відповідач самоусунувся від виконання обов'язків з виховання та утримання сина, навіть жодного разу не навідав його та не спілкувався з ним. Вона вживала заходів щодо налагодження контакту між батьком та сином, але це виявилось безрезультатним, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями та не цікавиться долею дитини. Об'єктивні причини, які б перешкоджали [PERSON] виконувати свої батьківські обов'язки у відношенні сина відсутні. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, у зв*язку з чим суд зі згоди позивачки та її представника ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що під час спільного проживання сторін по справі [PERSON] ніде не працював, погано ставився як до дружини, так і до сина, не займався з ним та не проявляв батьківської турботи. Після розірвання шлюбу [PERSON] взагалі зник із життя дитини та навіть не спілкується із нею, не зважаючи спроби [PERSON] налагодити контакт між батьком та сином. Будь-які прояви уваги та турботи з боку батька по відношенню до дитини протягом декількох років взагалі відсутні. Свідок [PERSON] пояснила, що часто спілкується із позивачкою по справі та її дитиною, ходять один до одного в гості, разом проводять час. На протязі 4 років жодного разу не бачила, щоб [PERSON] приймав будь-яку участь у житті дитини - [PERSON]. Відповідач взагалі не спілкується з дитиною навіть у телефонному режимі, матеріальної допомоги не надає. Разом із позивачкою, яка хотіла налагодити контакт між сином та батьком, ходила додому до останнього, але двері ніхто не відчинив. [PERSON] просила родичів колишнього чоловіка передати останньому інформацію про те, де навчається дитина, але і після цього відповідач на зв'язок з сином не вийшов. Відповідно до ст.171 СК України суд в присутності психолога [PERSON] вислухав думку дитини - [PERSON], [INFO] з приводу питання, що розглядається судом. З пояснень дитини суд дійшов висновку про те, що хлопчик в розмові взагалі не згадує рідного батька; своєю сім'єю вважає маму та її нового чоловіка, з яким у дитини склались теплі відносини. Представник Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради Карпушин В.С. в судовому засіданні пояснив, що вважає за недоцільне позбавляти [PERSON] батьківських прав відносно сина - [PERSON], оскільки позивачка по справі раніше не вживала заходів до стягнення аліментів на утримання дитини та заходів до розшуку відповідача. Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, з*ясувавши думку дитини, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відповідно до рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 26 жовтня 2012 року (а.с.8). Сторони по справі є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.7). На праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 27 січня 2014 року [PERSON] належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-11). [PERSON] позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.20). Як вбачається з довідки від 08 серпня 2018 року № 29 (а.с.16) та психолого-педагогічної характеристики (а.с.17) , [PERSON] в період часу з 16 вересня 2013 року по 25 травня 2018 року відвідував дошкільний навчальний заклад № 5 «Малятко», вихованням дитини займалась мати, батько жодного разу у дитячий садок протягом вказаного часу не з'являвся; дитина виховується в неповній сім'ї (а.с.16). Відповідно до довідки дошкільного навчального закладу № 5 «Малятко» в період часу з 16 вересня 2013 року по 25 травня 2018 року [PERSON] не приводив, не забирав дитину - [PERSON] з дошкільного закладу, не цікавився станом його здоров'я та не приймав участі в оздоровленні (а.с.19). Згідно довідки від 26 вересня 2018 року № 01/11-88 (а.с.44) та психолого-педагогічної характеристики (а.с.43) [PERSON] з 03 вересня 2018 року навчається в 1-А класі Костянтинівського закладу загальної середньої освіти № 2; дитина виховується в неповній сім'ї, мати створила оптимальні умови для розвитку і виховання дитини, контролює успішність сина, регулярно відвідує батьківські збори; батько не приділяє належної уваги вихованню сина, не підтримує його, не цікавиться труднощами в адаптуванні до шкільного життя, успіхами дитини та її внутрішнім світом; жодного разу не звертався за порадою чи консультацією до вчителя; зв'язку зі школою не підтримує. З висновку від 19 листопада 2018 року № 1292/26 вбачається, що Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради вважає за недоцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] (а.с.79). Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд не погоджується і не приймає до уваги висновок органу Опіки та піклування Костянтинівської міської ради від 19 листопада 2018 року № 1292/26 (а.с.79) через його необґрунтованість, оскільки зміст цього документу взагалі не містить будь-якого обґрунтування та мотивування прийнятого рішення про недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина. Суд вважає неспроможними доводи представника Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради Карпушина В.С. про те, що недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] обумовлюється тим, що позивачка не вживала заходів до розшуку останнього та стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Як вбачається з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частинами 1-4 ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов*язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Приймаючи до уваги викладене, оцінивши вищенаведені докази у сукупності, суд прийшов до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов*язків по вихованню дитини - [PERSON], [INFO], оскільки не забезпечує сина матеріально, не піклується про нього та не виявляє батьківської турботи, якої потребує хлопчик, не займається його вихованням, не спілкується в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не піклується про фізичний та духовний стан сина - зазначене дає підстави вважати про наявність винної поведінки відповідача, свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов*язками, що являється згідно п. 2 ч.1 ст. 164 СК України підставою для позбавлення його батьківських прав відносно сина. Частиною 2 ст. 165 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов*язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Суд вважає за необхідне в порядку ст. 182, ст. 184 СК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 23 серпня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов*язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved