Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 03.06.2000 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що є відповідний актовий запис в книзі реєстрації актів про одруження №205 від 03.06.2000 року. З січня 2021 року шлюбні відносини фактично були припинені. Вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають двох дітей неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та повнолітню [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. Представник позивача, [PERSON] , який діє згідно договору про надання правової допомоги адвокатом від 13.05.2021 року, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав, просив задовольнити. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 03.06.2000\~року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області зроблено запис в книзі реєстрації актів про одруження за № 205 від 03.06.2000 року та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Як вбачається з наведених сторонами обставин, фактичні сімейні відносини між подружжям припинені, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved