Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтуванні своїх вимог зазначає, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, а тому просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 1000,00 грн. на кожну дитину щомісяця, з часу подачі заяви до суду та до досягнення дітьми повноліття. Позивачка подала до суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, незважаючи на те, що про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення з газети «Галичина». У зв'язку з цим було ухвалено проводити розгляд справи в порядку заочного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Встановлено, що з 19 липня 2007 року сторони перебувають у шлюбі. Позивачка від відповідача народила двоє дітей(а.с.5-6), відносини між сторонами ускладнилися. Подружжя не проживає разом. Неповнолітні діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Також встановлено, що діти часто хворіють на їх лікування необхідні не малі кошти (а.с.9). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд визнає, що проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Судом встановлено, що відповідач не має інших дітей або осіб, яких він зобов'язаний утримувати. Про способи виконання обов`язку утримувати дітей в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує, те що позивачка не працює, стан здоров'я дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей; та інші обставини, що мають істотне значення. І тому, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача на утримання двох синів аліменти в розмірі по 800,00грн. на одну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття. Будь-яких доказів, які б спростовували вказаний розмір аліментів відповідачем не представлено суду. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з вимогами - 18червня 2014 року, а тому з цього часу слід присудити стягнення аліментів і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача слід стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави та 200,00 грн. на користь позивачки витрат за правову допомогу адвоката. На підставі ст.ст. 180-182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved