Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що з 28 серпня 1999 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Протягом останнього періоду часу більше пяти років, перебування у шлюбі стало неможливим. Відповідач почав нехтувати сімейними цінностями, в сім'ї знакла доброзичлива морально-психологічна атмосфера. З ініціативи відповідача часто виникають сварки. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в їхній сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. На даний час ведення спільного господарства між сторонами припинено. За глибоким переконанням позивачки подальшого сенсу підтримуваи сімейні відносини немає, оскільки у них діаметрально протилежні погляди на сімейне життя, розвинулася неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. З вини відповідача сумісне життя і збереження сім'ї стало неможливим, шлюбні відносини практично припинилися та сторони більше п'яти років не проживають як чоловік та дружина. Примирення з відповідачем, на думку позивачки, не можливе. Спору з приводу набутого ними майна під час перебування у шлюбі немає. З огляду на вказане, просить розірвати шлюб, спаву розглядати у її відсутності. Позивачка [PERSON]., будучи належним чином повідомленою про дату і час розгляду справи, в судове засідання не зявилася, подала заяву, посвідчену приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу, зареєстровану в реєстрі за №151, з проханням справу слухати у її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про дату і час розгляду справи, що стверджується розпискою про вручення йому поштового відправлення №4780101307018, повторно не зявився в судове засідання, причини неявки не повідомив, жодної заяви не подав. Враховуючи заяву позивача, відповідно до яких остання просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги задовольнити, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до переконання, що згідно ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань. Зі свідоцтва про одруження серії І-ИД №018411, виданого 28 серпня 1999 року Магдаліївською сільською радою народних депутатів Підволочиського району Тернопільської області, вбачається, що 28 серпня 1999 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « Горват», запис №7. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: 20 лютого 2000 року син [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №032401, виданим 06 березня 2000 року Магдаліївською сільською радою народних депутатів Підволочиського району Тернопільської області, та 09 жовтня 2003 року донька [PERSON], стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №146358, виданим 07 травня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського райуправління юстиції Тернопільської області. Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, сімейні відносини між ними відсутні. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сімю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено.

Outcome: approved