Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, з яким перебувала у шлюбі з 05 серпня 1995 року, який 19.04.2000 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час [PERSON] є студенткою 5 курсу факультету права та міжнародних відносин Київського університету імені [PERSON], денної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2017р. по 30.12.2018 рік. Донька знаходиться на повному утриманні позивачки. Однак, дочка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, оскільки отриманих доходів не вистачає для створення належних умов для навчання та проживання. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утриманні дочки не надає, є дієздатним, інших дітей та непрацездатних батьків на утриманні не має, позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON], у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною двадцяти трьох річного віку. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається із витягу Вишгородського РВДВС Головного територіального управління у Київській області від 12.01.2018р., на виконанні у відділі виконавчої служби перебувало виконавче провадження зі стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] до закінчення навчання, а саме до 30.06.2017 року. Виконавче провадження закінчене у звязку з його виконанням (а.с. 5,6). Згідно з довідкою Київського університету ім. Бориса Грінченка від 02.11.2017р., [PERSON] є студенткою 5-го курсу факультету права та міжнародних відносин, строк навчання з 01.09.2017р. по 30.12.2018 року (а.с. 3). Відповідно до посвідчення серія ААБ № 058094, яке видане Управлінням соціального захисту населення Вишгородської районної адміністрації, [PERSON], [INFO] є інвалідом ІІІ групи довічно (а.с. 7). [PERSON], [INFO], місце народження с. Катюжанка, Вишгородського району, Київської області, місце реєстрації: [ADDRESS], фактично мешкає за адресою: [ADDRESS], вказані персональні данні підтверджуються копією паспорту (а.с. 8-10). Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як встановлено судом, на теперішній час [PERSON] є повнолітньою та навчається на пятому курсі Київського університету ім.. [PERSON], дена форма навчання, контрактна форма навчання, термін навчання до 30.12.2018 року. Стаття 200 СК України регламентує, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) частці від заробітку платника аліментів призначається з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України та до уваги береться можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з довідкою Дочірнього підприємства «Фландерс-Інвест» від 31.03.2018р., [PERSON] працює у ДП «Фларенс-Інвест» на посаді озеленювача та його дохід за останній 6 місяців склав 31610,38 гривень (а.с. 23). Суд, враховує, що обовязок по утриманню повнолітньої дочки (сина) покладається на обох батьків, [PERSON] є повнолітньою працездатною особою, однак, навчання на денній формі позбавляє її можливості матеріально забезпечувати себе, позивач також не в змозі у повному обсязі утримувати дочку, у той же час відповідач є дієздатним, на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків на має, та отримує стабільні доходи, у звязку із чим суд вважає, що він може надавати матеріальну допомогу позивачу, на утримання дочки, яка продовжує навчання у учбовому закладі. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття, виникає за обовязковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку із цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, враховуючи викладені обставини, надані сторонами докази, їх посилання на обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) на період навчання останньої, але не більше ніж до досягнення нею 23х річного віку, починаючи з часу звернення до суду із позовом, а саме 18.01.2018 року, щомісячно. Також з відповідача, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 704 гривень 80 копійок. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved