Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

Позивачка в травні 2020 звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що з 14.03.1992 року перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] , який надалі 02.10.2014 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва, було розірвано. Даним рішенням також було визначено питання про стягнення аліментів на утримання спільної доньки сторін [PERSON] , [INFO] , яка наразі досягла повноліття. На даний час спільна донька навчається на третьому курсі оптико - механічного коледжу Київського Національного університету ім. Т.Г. Шевченка, на факультеті журналістики на денній бюджетній формі навчання та повністю знаходиться на утриманні позивачки. Після навчання в коледжі дівчина має намір вступити до цього ж університету для здобуття вищої освіти, а тому оскільки дівчина приділяє велику увагу своїй освіті, вона не може піти на роботу, щоб забезпечувати себе самостійно. Позивачці самостійно важко забезпечити належний рівень життя для доньки, тим більше повністю матеріально забезпечити її навчання, а відтак позивачка вимушена звернутись із даним позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх доходів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення донькою навчання чи до досягнення нею 23 років, у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Ухвалою від 02.06.2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду про відкриття провадження у справі та направлено відповідачу копії позовної заяви з додатками та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд судом даного провадження, про що свідчить відмітка про вручення поштової кореспонденції суду. Клопотань про розгляд справи з повідомлення сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст.178, 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 14.03.1992 позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02.10.2014 року, було розірвано. Даним рішенням також було вирішено питання про стягнення аліментів на утримання спільної дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Як вбачається з довідки від 25.05.2020 № 161/061, виданої [PERSON] , [INFO] , вона є студенткою оптико-мехінічного Київського Національного університету ім. Т.Г. Шевченка, 3-го курсу. Денної форми навчання: 01.09.2017 - [INFO]. Відповідно до положень ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати їм матеріальну допомогу. У відповідності до вищевказаних правових норм, виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Частиною 1 статті 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно відомостей викладених в позовній заяві відповідач працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому на думку позивачки він може сплачувати аліменти під час навчання доньки. Відповідач в свою чергу відзиву на позовну заяву не подав, будь- яких пояснень або заперечень на заявлені позовні вимоги до суду не надходило, а тому враховуючи вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про можливість задоволення заявленого позову. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, то така вимога підлягає до задоволення зважаючи на наступні обставини. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1-3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно матеріалів справи на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу представником позивача надано: Договір про надання правничої допомоги № Т-1352 від 21.05.2020 року, копії квитанцій на підтвердження сплати послуг. Враховуючи, що позивачка надала суду документи, що свідчать про підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення понесених позивачем судових витрат, що складаються з витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги. Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved