Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] подала до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON] [INFO] у звязку із ухиленням відповідача від виконання своїх обовязків по вихованню доньки. У якості підстав позову позивачка зазначила, що відповідач [PERSON] не виконує свої батьківські обовязки, не цікавиться долею дочки, не допомагає матеріально. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не зявився та надіслав до суду заяву у якій просить розглянути справу за відсутності позивачки та її представника. Позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник Сокальської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування в судове засідання не зявився. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] [INFO]. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо [PERSON] Зокрема, [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, не забезпечує доньці необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню донькою загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. [PERSON] не бере участі в утриманні [PERSON] Такою своєю бездіяльністю відповідач порушує ст. 18 Конвенції про права дитини, згідно якої батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Відповідач порушує ст. 150 Сімейного кодексу України згідно якої батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки, які ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Зважаючи на характер поведінки відповідача [PERSON], суд не вважає можливим відмовляти в позові і попереджувати відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дитини. Відповідач не надав суду жодного доказу, який би стверджував його бажання брати участь у вихованні дитини, вчинення ним будь-яких дій з метою спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні та наявність перешкод у виконанні його батьківських обовязків. Суд також враховує, що в період з 26 липня 2016 року, тобто з часу відкриття провадження у справі, [PERSON] не змінив своє ставлення до виховання і утримання доньки. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, позбавивши [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO]. Згідно до ч.3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання [PERSON] Відповідно до ст. 180 СК України\~ відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати свою неповнолітню доньку. Суд також вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують розмір заробітку (доходу) відповідача, суд вважає, що негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів слід допустити в межах суми платежу за один місяць у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини. Згідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначенні часу з якого слід стягувати аліменти суд враховує, що заява надійшла до суду 26 липня 2016 року. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю, а саме відповідача слід позбавити батьківських прав та стягнути з нього аліменти на утримання доньки. На підставі ст.12, ч.1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ст. ст. 150, 152, 155, 164, 165, 166,167, 171, 180-183 СК України,

Outcome: approved