Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 23 жовтня 1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, за актовим записом № 670; стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дітьми повноліття. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23 жовтня 1999 року. Мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Через те, що відповідач зловживав спиртними напоями, не цікавився інтересами та проблемами їх сім'ї, не займався вихованням дітей та не утримував їх, сімейно-шлюбні відносини між нею та відповідачем були припинені. Більше шести місяців вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. В теперішній час вона створила нову сім'ю та мешкає разом із дітьми за місцем проживання нового чоловіка за адресою: [ADDRESS]. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, її збереження є неможливим, а шлюб необхідно розірвати. Діти знаходяться на її вихованні, відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, у зв'язку з чим вона бажає стягнути з нього аліменти на утримання дітей в судовому порядку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає. Виходячи з наведеного, суд ухвалив, відповідно до ч. 2 ст.158 ЦПК України, розглянути справу у судовому засіданні за відсутності сторін. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 жовтня 1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 670, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 9). Від шлюбу мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 9, 10). Як зазначено в позові, в теперішній час сторони не підтримують шлюбні відносини, більше півроку проживають окремо. Позивачка на примирення не згодна, створила нову сім'ю і наполягає на розірванні шлюбу. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, який згідно ст. 112 ч.2 СК України ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Суд вважає, що збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, тому він підлягає розірванню. Також в заявленому позові позивачка стверджує, що діти: син [PERSON] та дочка [PERSON] проживають разом з нею, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати допомогу своїм дітям до досягнення ними віку повноліття. Оскільки визнання позову в повному обсязі відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд вважає за необхідне розірвати шлюб між сторонами та стягувати з відповідача аліменти у розмірі зазначеному в позові.

Outcome: approved