Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно до досягнення сином повноліття. В обґрунтування заявлених вимог покликається на своє скрутне матеріальне становище та відсутність допомоги на утримання дитини з боку відповідача. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини свого заробітку. Відповідно до ст. 11, ч. 2 ст. 31, ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам, вважає, що визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07 квітня 2012 року /а.с. 3/. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.07.2013 року /а.с. 4/. Дитина перебуває на утриманні позивачки, зареєстрована та проживає з нею за адресою : [ADDRESS], що стверджується довідкою комунального підприємства ''Надія'' № 4093 від 23.12.2013 року /а.с. 5/. Поясненнями позивачки в судовому засіданні з'ясовано, що з часу народження дитини вона з відповідачем проживає окремо, доглядом та утриманням дитини займається лише вона. Відповідач не бере участі у вихованні сина і не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, відмовляється добровільно надавати їй матеріальну допомогу, хоча спроможний цю допомогу надавати, тому бажає стягувати з нього аліменти на утримання сина за рішенням суду. З пояснень відповідача судом встановлено, що він працює інспектором патрульної служби батальйону патрульної служби 1-ої роти Залізничного РВ м. Львова та отримує заробітну плату в середньому 1800 грн. на місяць. Згідний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], однак заперечує твердження позивачки про те, що він не надає матеріальну допомогу на його утримання. З матеріалів справи встановлено та визнається позивачкою, що відповідач перераховував кошти на утримання сина [PERSON], що підтверджується копіями доданих ним квитанцій про приймання поштових переказів № 6/36 від 09.10.2013 року, № 2/91 від 25.12.2013 року та № 1117 від 14.11.2013 року та спростовує твердження позивачки про цілковиту відсутність матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] з боку відповідача. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Таким чином, враховуючи майновий стан сторін, наявність у відповідача, який визнав позов та не оспорює розмір аліментів на утримання сина [PERSON], регулярного, стабільного доходу, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно.

Outcome: approved