Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 23.07.2009р. відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №288 від 23.07.2009р., між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також місцем проживання дитини [PERSON], 13.10.2009р. визначити місцем проживання матері. Свої вимоги мотивувала тим, що 23.07.2009 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №288 від 23.07.2009р. У даному шлюбі народився син [PERSON], [INFO]. На протязі останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалось у звязку з діаметрально протилежними поглядами на шлюб та сімю, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Від 12 грудня 2017 року проживають окремо, дитина проживає разом з матірю. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Заслухавши представника позивачки [PERSON] адвоката [PERSON] дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом, 23.07.2009 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 288. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Зазначене підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія 1-ФМ № 055309 від 23.07.2009 року. (а.с.7) У шлюбі у подружжя народилася дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія МА №0968305, виданого 19.10.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану громадян м. Будапешт ??.(а.с.20) Судом також встановлено, що спільне життя між подружжям не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, шлюб існує формально, проживають окремо. Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи наведене та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а відтак суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню, а дитина [PERSON] залишається проживати разом з матірю. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved