overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить: визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначила наступне. Згідно договору дарування від 22.01.2019 року, вона, позивачка, є власником квартири [ADDRESS] . Згідно акту від 18.07.2019 року, [PERSON] , [INFO] , не проживає більше року у квартирі за вищезазначеною адресою. Усі витрати по утриманню вказаної квартири вона, позивачка, несе особисто. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Вважає, що оскільки [PERSON] , який є її, позивачки, рідним братом за адресою: [ADDRESS] не проживає вже більше року, не сплачує вартість комунальних послуг, не несе інших витрат по утриманню вказаної квартири, він вважається таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Отримання такого рішення необхідне для зняття відповідача з реєстрації у відповідності до ст. 7 ч. 1 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 року N 1382-IV. Позивачка у судове засідання не з`явилася, від представника якої [PERSON] надійшла заява, згідно якої остання позов підтримала повністю, просить справу розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, у зв`язку з чим, на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: договір (а.с.6-7), витяг (а.с.8), технічний паспорт (а.с.9-10), акт (а.с.11). Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

\~ Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 110 будинку № 96 по вул. Співдружності у м. Кривому Розі. В обґрунтування своїх вимог зазначила наступне. Згідно договору про визнання часток в квартирі, що є спільною сумісною власністю від 20.10.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №2553, [PERSON] та [PERSON] є власниками у праві спільної власності на квартиру за адресою м. Кривий Ріг, вул. Співдружності, буд.96.кв. 110 у рівних частках, тобто по 1/2 частці у кожного. Згідно договору\~дарування від\~16.11.2011\~року,\~посвідченого приватним\~нотаріусом Криворізького\~міського нотаріального\~округу [PERSON],\~[PERSON]\~подарував свою\~1/2\~частку квартири,\~розташованої за\~адресою:\~м.\~Кривий Ріг,\~вул.\~Співдружності,\~96/110\~[PERSON].\~Таким чином,\~[PERSON]\~є власницею 1/1 частини квартири за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Співдружності, 96/110. У вказаній квартирі наразі зареєстровані позивач та відповідач [PERSON], який доводиться позивачеві сином. Відповідач не проживає за місцем реєстрації з квітня 2013 року, що підтверджується актом від 02.07.2018р. Позивач справно оплачує комунальні послуги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги, які нараховуються на нього, не слідкує за станом квартири, та не поліпшує умови проживання. Відповідач в усній формі повідомив позивача, що не проживає за адресою реєстрації, оскільки виїхав до Росії з метою працевлаштування. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу власник (позивач) не чинив. Відповідач добровільно визначив собі інше місце проживання і даною житловою квартирою не користується вже понад 1 рік без поважних причин. Наявність реєстрації відповідача у вказаній квартирі позбавляє можливості позивача здійснювати право власності у повному обсязі. Через те, що відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але фактично не проживає, позивач не має права на призначення субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду зя захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право позивача користуватися житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

\~ Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 3 у будинку № 6 по вул. Демиденка у м. Кривому Розі. В обґрунтування своїх вимог зазначила наступне. Вона, [PERSON], зареєстрована та проживає в квартирі за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Демиденка, 6/3. Зазначена квартира є її власністю, що підтверджується свідоцтвом №274 про право власності на житло від 23.10.1997р., виданого Управлінням соціальних підрозділів ВО «Кривбасруда» та свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 04.10.2016 р. приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] Окрім неї, в квартирі зареєстрований її онук - [PERSON], який проживав з нею та її чоловіком до 2010 року. [PERSON] на початку 2010 року забравши свої речі, виїхав з квартири, але з реєстрації місця проживання не знявся. Після його відїзду, іноді спілкувалася з ним по телефону. Їй відомо, що він одружився та живе зі своєю сімєю. На теперішній час його телефонний номер їй невідомий та будь-якого контакту з ним не має. Весь тягар утримання квартири лежить на ній. Сплачує комунальні послуги, які у звязку з тим, що у квартирі до теперішнього часу зареєстрований онук, нараховуються і на нього. Отже, несе додаткові матеріальні затрати. Зняти з реєстрації місця проживання відповідача не має змоги, оскільки, згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, серед іншого, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. У разі прийняття рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, буде можливо зняти його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Позивачка у судове засідання не зявилася, подала заяву, згідно якої позов підтримала повністю, просить розглянути справу за її відсутності. Не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, у зв'язку з чим, на підставі ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: паспорт (а.с.3), свідоцтва (а.с.4,5), акт (а.с.6), довідка (а.с.8). Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

\~ Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою № 5 у будинку № 15 на м-ні Гірницькому у м. Кривому Розі. В обґрунтування своїх вимог зазначила наступне. Відповідно до житлового ордеру на квартиру, виданого Саксаганським райвиконкомом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, м-н Гірницький, 15/5, вказаною квартирою можуть користуватися: [PERSON], та члени її родини. На сьогоднішній день за вказаною адресою зареєстровані: син [PERSON], донька [PERSON], зять [PERSON] та неповнолітні онуки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], та її, позивачки, колишній чоловік [PERSON] Відповідач не проживає за вказаною адресою з 2000 року, не сплачує комунальні послуги, не приймає участі в утриманні квартири та будинку. Реєстрація відповідача заважає їм отримати субсидію. За вказаною адресою ніяких речей відповідча немає. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України. В ході розгляду справи позивачка заявила клопотання про виклик свідків [PERSON], [PERSON] Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю, підтвердивши зміст позовної заяви. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, у зв'язку з чим, на підставі ст. ст. 223, 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Треті особі [PERSON], [PERSON], кожен окремо, у судовому засіданні пояснили, що не заперечують проти задоволення позову. Третя особа [PERSON]В.у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що знає позивачку та відповідача з 1986 року, вони проживали с спірній квартирі. Їй відомо, що відповідач не проживає в спірній квартирі з 2000 року. Відповідач був постійно нетверезий. З квартири відповідача ніхто не виганяв. Щоб відповідач намагався вселитися, такого ніколи не бачила. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дала показання, з яких вбачається, що знайома з позивачкою та відповідачем з 1986 року, як сусідів. Їй відомо, що відповідач не мешкає у квартирі з 2000 року. Чому відповідач не живе у квартирі, їй невідомо, але відомо, що він зловживав алкоголем. Їй відомо, що потім він став жити у своєї матері. Вона, свідок, не бачила, що його виганяли з квартири, а також щоб він намагався вселитися у квартиру. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: виписка з протоколу (а.с.8), акт (а.с.9), довідка (а.с.10). Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить : визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0.0448 га, яка розташована на території Криворізької міської ради народних депутатів у Саксаганському районі за адресою : [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0.0223 га, яка розташована на території Криворізької міської ради народних депутатів у Саксаганському районі за адресою : [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що вона - позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], є рідними сестрами. [INFO] померла їхня мати [PERSON]. Після смерті матері залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 0.0448 га, яка розташована на території Криворізької міської ради народних депутатів у Саксаганському районі за адресою: [ADDRESS], що підтверджується державним актом на право власності на землю. Звертаю увагу суду на той факт, що після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], відповідачка [PERSON] 21 травня 2014 року написала заяву про відмову від спадкового майна на її - позивача користь. Також просить звернути увагу суду на той факт, що 10.10.2008 року вона -[PERSON], та 06.10.2008 року її мати - [PERSON], відмовилися від належної їм частки спадкового майна з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося, яке залишилося після померлого 02.07.2008 року [PERSON] на користь [PERSON] Вона разом з відповідачкою 28 листопада 2014 року подали документи до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори для одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] на відповідні частки земельної ділянки, яка розташована за адресою : [ADDRESS]. Але свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус видати не мала можливості через те, що частки співвласників [PERSON] та [PERSON] у праві власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка належала їм на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, не визначені. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, подала заяву, згідно якої позов визнала повністю, просить розглянути справу за її відсутності. У судовому засіданні встановлено, що маються законні підстави для задоволення позову, тому що визнання позову відповідачкою не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], з твердої грошової суми в розмірі 500 грн. на 1/3 частку від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування предявлених вимог позивачка зазначила наступне. Вона, [PERSON], проживала разом з [PERSON] в офіційно зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилася донька [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 грудня 2009 року присуджено стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі по 500 грн. щомісячно, починаючи з 14 вересня 2009 року та до досягнення дитиною повноліття. Однак [PERSON] належним чином аліменти на утримання доньки не сплачував, що призвело до виникнення заборгованості, та лише з 01 травня 2018 року аліменти почали утримуватись з його пенсії в примусовому порядку Саксаганським районним у м. Кривий Ріг ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області. Малолітня донька потребує придбання для неї продуктів харчування, одягу, інших благ для задоволення її першочергових потреб та належного розвитку з урахуванням її віку. Наразі дитина хворіє та потребує лікування, що є коштовним, в той час як самостійно забезпечити її лікування позивачка не взмозі. [PERSON] отримує пенсію, інших утриманців на забезпеченні не має, а тому взмозі сплачувати аліменти в більшому розмірі, аніж попередньо визначено. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю. Відповідач позов визнав повністю, не заперечував проти зміни розміру аліментів на утримання доньки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить : змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 500,00 грн. відповідно до рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08.02.2013р. по справі №435/10892/12 на частку від заробітку (доходу), шляхом стягнення з [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісяця, на користь [PERSON], [INFO], РНОКПП [NUMBER], на утримання доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття. В обґрунтування позову навела наступне. 09 серпня 2008 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. 08 лютого 2013 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу було винесено рішення про розірвання шлюбу. З відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO]. Донька знаходиться на її повному утриманні, постійно проживає з нею. 8 лютого 2013 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу було винесено рішення по справі №435/10892/12 про стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00грн. Мінімальний прожитковий мінімум на дитину виріс з 1210 грн. в 2013 році до 1860 грн. в 2018 році. Крім того, донька ходить до школи, що тягне за собою додаткові витрати на навчання, одяг, книжки, секції, тощо. Значно збільшились ціни на продукти харчування порівняно з 2013 роком. Таким чином, сума аліментів в розмірі 500,00грн. на місяць жодним чином не може сприяти чи забезпечувати нормальний розвиток та забезпечення дитини необхідним, тим паче при середній місячній заробітній платі за даними Міністерства фінансів України за квітень 2018 року - 8 478 грн. Відповідно до ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на сьогоднішній день 930,00грн.). Наскільки їй відомо у відповідача більше немає неповнолітніх дітей, а також непрацездатних батьків. Враховуючи постійний зріст інфляції, зміни прожиткового мінімуму та середньої заробітної платні доречніше змінити стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, що в подальшому забезпечить перерахування суми аліментів без звернення до суду. Верховним Судом України висловлено таку правову позицію в справі №6-143 цс 13 постановою від 05 лютого 2014 року: «З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька ждитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі і навпаки). У судове засідання позивачка не з'явилася, від її представника надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивачки, позов підтримав повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, подав заяву, згідно якої позов визнав повністю, просить розглянути справу за його відсутності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить зобов'язати [PERSON], не чинити перешкод [PERSON], у користуванні належною їй [ADDRESS] шляхом її виселення з вказаної квартири, мотивуючи тим, що вона разом зі своєю дочкою [PERSON], [INFO] є власником квартири, у 2004 році відповідачка попросила її надати тимчасово квартиру для проживання. Потім у 2011 році вона також за її проханням надала довіреність її колишньому чоловіку [PERSON], на право управляти належною їй часткою житлового будинку, термін дії даної довіреності до 14.04.2014 року, відповідно до якої вона надала право здійснювати нагляд за житлом вносити необхідні платежі (за постачання електроенергії, водопостачання тощо), робити поточний ремонт і т.п. Близько п'яти місяців тому [PERSON], помер, тобто представництво за довіреністю припинилося відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 248 ЦК України, про те відповідачка продовжує безпідставно користуватися її житлом, на неодноразові вимоги звільнити житло вона не реагує, у зв'язку з чим вона їй та неповнолітнім дітям перешкоджає вільно користуватися та розпоряджатися належним житлом. У судовому засіданні позивачка [PERSON], позовні вимоги підтримала. В судове засідання відповідачка [PERSON], не з'явилася, викликалася, що підтверджено поштовим відправленням від 13.12.2013 року, також викликалася оголошенням яке розміщено в газеті «Одеські вісті» № 9 від 30.01.2014 року, заперечень на позов не надала, тому суд відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності заперечень до того позивача. Вислухавши пояснення позивачки, та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON] належить 2/45 частин від всього домоволодіння [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності № 173 від 02.03.2000 року, що підтверджено технічним паспортом на житловий будинок виданого КП «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 06.08.2013 року. Згідно довіреності № 760 від 14.04.2011 року, [PERSON] доручила [PERSON] управляти належною їй часткою житлового будинку з надвірними спорудами яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Згідно копії актового запису про смерть № 573 від 22.04.2013 року, [PERSON], помер [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] за кордон без згоди батька. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що дочка часто хворіє застудними захворюваннями, а також має намір виїхати за кордон для розширення свого світогляду . Для цього необхідна нотаріально посвідчена згода батька дитини, відповідача по даній справі , яку він категорично відмовляється надати. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити. Відповідач в засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином по телефону, не заперечує проти задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги , виходячи з таких підстав. Як встановлено судом сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2000 року по 12 червня 2012 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO]. На утримання дитини за рішенням суду відповідач сплачує аліменти. В даний час неповнолітня дочка має можливість під час літніх канікул відвідати країни ближнього зарубіжжя. Проте, для оформлення документів і перетину кордону необхідна письмова згода батька. Відповідач заявив у телефонному режимі, що він не заперечує проти виїзду дочки за кордон . У відповідності до вимог ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Мати дитини має можливість направити свою дочку для літнього відпочинку в Польшу, таким чином створивши всі умови для покращення здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином, суд приходить до висновку, що виїзд дівчинки за кордон на літні канікули не тільки не суперечить вимогам законодавства, але й доцільний і необхідний для всебічного розвитку дитини та стану її здоров'я. На підставі викладеного та

Outcome: approved