Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого зазначила, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 25.10.2014 по 19.04.2018, що підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2018 доданим до позовної заяви. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею, знаходиться на її утриманні, про що також вказано в рішенні суду. На даний час відповідач є працездатною особою, в той же час утримувати дитину відмовляється. Позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31.08.2020 розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відповідачем не було подано до суду відзиву на позовну заяву. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, в позовній заяві позивачка надала згоду на розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Заяв про зміну позовних вимог, або доповнень від [PERSON] не надходило. Відповідач до початку судового розгляду через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Проти задоволення позову заперечує. При винесенні рішення просив врахувати, що в період з лютого по вересень 2020 р. дитина проживала разом з ним. Відповідно до положення ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням того, що сторони скористалися своїми процесуальними правами, надавши суду відповідні заяви, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін і відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про прийняття заяви відповідача про визнання відповідачем позовних вимог. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.03.2018 (ЄУН 331/8619/17 номер провадження 2/331/361/2018) розірвано. [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданого 12.02.2015 Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, відповідний актовий запис № 117 від 11.02.2015. Як вбачається з позовної заяви, малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] , яка є позивачем по справі. Згідно акту від 10.09.2020, складеного комісією комунального підприємства «Запоріжремсервіс», [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , з 10.02.2020 по теперішній час. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що надав до суду відповідну заяву. Таким чином, враховуючи норму ч. 3 ст. 182 СК України, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину, який складає 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; а також положення ст. 185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved