Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 30.07.2013 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилось майно, яке складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, розташованого в с. Берестівка по вул. Леніна, 68, Липовецького району Вінницької області. Заповітом від 19.02.2009 року покійний заповідав усе своє рухоме та нерухоме майно, де б воно не було та з чого б не складалось своїй дочці [PERSON] Позивачка протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, прийняла спадщину, шляхом подання заяви до нотаріальної контори. Дружина спадкодавця (матір позивачки) [PERSON] - від спадкового майна відмовилась на користь [PERSON] Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок нотаріус відмовив, оскільки виявилось, що на будинок відсутні правовстановлюючі документи, а на покійних дані документи не видаються. Крім цього, як виявилось, після винесення постанови нотаріусом, - даний будинок належить колгоспному двору, а тому належить його членам на праві сумісної власності, тобто, встановити яка частка зазначеного будинку належить покійному спадкодавцеві не представляється можливим. В судове засідання позивачка не зявилась. Надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу без її участі. Відповідачка - [PERSON] - в судове засідання не зявилась, однак надала суду заяву, справжність підпису під якою нотаріально засвідчена, в якій позов визнала повністю та просила справу розглянути без її участі. У відповідності до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали цивільної та спадкової справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання сторін та розгляд справи у їх відсутності. Судом встановлено наступне: 19.02.2009 року, [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений секретарем Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, 19.02.2009 року, за реєстром №1, згідно з яким спадкодавець заповідав усе своє рухоме та нерухоме майно, де б воно не було та з чого б не складалось своїй дочці [PERSON] (а.с. 6). 30.07.2013 року помер [PERSON] ( свідоцтво про смерть а.с. 5). В силу ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Позивачка прийняла спадщину у відповідності до ч.1 ст. 1269 ЦК України, подавши протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця (18.09.2013 року) заяву нотаріусу про прийняття спадщини, що підтверджено матеріалами спадкової справи. Відповідно до матеріалів спадкової справи №200/2013, заведеної державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори до майна померлого 30.07.2013 року [PERSON], інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендували на майно спадкодавця - немає. Мати позивача (дружина покійного) [PERSON] після смерті свого чоловіка від обовязкової частки спадкового майна відмовилась, на неї не претендує. Вона ніколи не зверталась про витребування частки з майна колгоспного двору і звертатись не буде, тому є такою, що втратила право на частку в майні колгоспного двору, про що надала суду відповідну заяву, справжність підпису під якою нотаріально засвідчена. Постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 28.10.2015 року позивачці відмовлено у видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, через те, що на будинок відсутні правовстановлюючі документи, а на покійних дані документи не видаються (а.с.10). Судом установлено, що згідно свідоцтва № 17 про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Лукашівської сільської ради н.д. 18.10.1991 року, зареєстрованого Вінницьким обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації 18.10.1991, житловий будинок, розташований в с. Берестівка, Липовецького району Вінницької області по вул. Леніна, 68, належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] ( а.с.11). Як вбачається із довідки Лукашівської сільської ради від 30.10.2015 року №1135 станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору, до якого належав даний будинок були: покійний спадкодавець [PERSON], який помер 30.07.2013 року; мати позивача (дружина спадкодавця) [PERSON] (а.с. 9). За діючим на час видачі свідоцтва законодавством ( ч.1 ст.120 ЦК Української РСР -1963 року, яка діяла до 16 грудня 1993 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після його припинення, мали ті члени колгоспного двору , котрі до 15.04.1991 року (дата введення в дію Закону України «Про власність») не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Тобто судом установлено, що питання про визначення частки в майні колгоспного двору, про виділ чи поділ колгоспного двору - ніким не ставились. [PERSON] на частку в даному житловому будинку, як члена колгоспного двору, не претендує, строк позовної давності пропустила без поважної причини, ніколи не зверталась про витребування частки з майна колгоспного двору і є такою, що втратила право на частку в майні колгоспного двору. Відтак єдиним власником житлового будинку був лише покійний спадкодавець [PERSON]. Таким чином, здобуті судом докази свідчать, що на підставі свідоцтва № 17 про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Лукашівської сільської ради н.д. 18.10.1991 року, зареєстрованого Вінницьким обласним обєднаним бюро технічної інвентаризації 18.10.1991, житловий будинок, розташований в с. Берестівка, Липовецького району Вінницької області по вул. Леніна, 68, належав [PERSON]. До складу спадкового майна входить цілий житловий будинок «А» з верандою «а», ганком та козирком, 1957 року побудови, загальною площею 62,2 кв.м., житловою площею 41,4 кв. м. та господарські будівлі: убиральню «В», літню кухню «Д», сарай «Д», погріб «п/Д», сарай «д», сарай-гараж «Е», огорожу №1, ворота №2, хвіртку №3, криницю №4, які розташовані в с. Берестівка, Липовецького району Вінницької області, на вулиці Леніна, 68. Згідно з нормами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися наслідок його смерті. На підставі ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про його задоволення . Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про задоволення позову у повному обсязі. Статтею 130 частиною 4 ЦПК України передбачено ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову відповідачем, в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Отже, відповідно до вимог діючого законодавства, позивач має право на спадкування за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю, у звязку з чим суд позов задовольняє у повному обсязі. На підставі глави 84, ст.ст. 1218, 1223, 1268, 1270, 1296, 1297, 1298 ЦК України,

Outcome: approved