Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що її померлому батькові належала на праві власності земельна ділянка, призначена для ведення садівництва, що розташована на території садівничого товариства «Веселка» об'єднання «Садівник» м. Черкаси. Після смерті батька земельну ділянку у спадщину отримала мати позивачки. [INFO] мати позивачки померла. Єдиним спадкоємцем після її смерті є позивачка, яка прийняла спадщину. Натомість отримати свідоцтво про право на спадщину у вигляді земельної ділянки позивачка не має можливості, оскільки за час життя її мати не переоформила державний акт на земельну ділянку. Тож позивачка у своєму позові просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 539кв.м, призначену для ведення садівництва, що розташована на території садівничого товариства «Веселка» об'єднання «Садівник» м. Черкаси, в порядку спадкування після смерті її матері [PERSON]. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, проте надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність /а.с.47/. Позивачка у судовому засіданні пояснила, що її мати подала заяву на отримання державного акту на спірну земельну ділянку. У зв'язку з переоформленням документів необхідно було робити нову технічну документацію, що потребувало значних коштів та часу. Через похилий вік, стан здоров'я та брак коштів її мати не оформила вчасно зазначеної документації на земельну ділянку і не отримала державного акту. Відсутність державного акту на право власності на земельну ділянку позбавляє її у встановлений законом порядок отримати у спадщину зазначену земельну ділянку, а тому вона звернулась до суду. Позовні вимоги підтримує повністю та наполягає на їх задоволенні. Просила не відшкодовувати понесені нею судові витрати. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно державного акту на право власності від 16.04.1998р. /а.с.8/ земельна ділянка площею 539кв.м, що розташована на території садівничого товариства «Веселка» об'єднання «Садівник» в м. Черкаси (далі - спірна земельна ділянка) належить на праві власності [PERSON]. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва. На теперішній час згідно експертного висновку від 08.06.2016р. вартість спірної земельної ділянки складає 43120грн /а.с.9-19/. [INFO] [PERSON] помер і після його смерті спірну земельну ділянку у спадщину отримала [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть /а.с.4/ та свідоцтвом про право на спадщину від 30.09.2003р. /а.с.7/. [PERSON] та [PERSON] є батьками позивачки, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження /а.с.6/. 01.10.2003р. [PERSON] звернулась до Черкаської міської ради із заявою про видачу їй державного акту на право власності на спірну земельну ділянку /а.с.56/. Для оформлення землевпорядної документації [PERSON] було замовлено технічну документацію на спірну земельну ділянку /а.с.60-69/, за змістом якої судом встановлено, що це є земельна ділянка [NUMBER] в Садівницькому товаристві «Веселка». Проте оформлення такої документації [PERSON] за час свого життя не закінчила і не отримала державний акт на право власності. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом /а.с.5/. Після її смерті залишилась спадщина, до складу якої входять і право на спірну земельну ділянку. На момент смерті [PERSON] позивачка проживала разом з нею, а відтак фактично прийняла спадщину. До нотаріусу з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався, що підтверджується довідкою зі Спадкового реєстру від 15.11.2016р. /а.с.55/. Натомість через неотримання померлою [PERSON] державного акту на право власності позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, до складу якої входить спірна земельна ділянка, та провести державну реєстрацію свого права, а тому звернулась до суду з зазначеним позовом. Тож спір виник з правовідносин про право власності та спадкування і регулюється Цивільним кодексом України (далі - ЦК), Земельним кодексом України (далі - ЗК), Законом України від 01.07.2004р. №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст.125 ЗК право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. З огляду на положення ст.126 ЗК, ч.1 ст.5 Закону №1952-IV право власності на земельну ділянку реєструється у Державному реєстрі прав на нерухоме майно. Згідно ст.1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст.1225 ЦК передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що позивачка всупереч вимог ч.1 ст.1297 ЦК не виконала належним чином свого обов'язку та не зверталась до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, відповідно до ч.3,5 ст.1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Зволікання з виконанням зобов'язань, передбачених ч.1 ст.1297, ч.1 ст.1299 ЦК, щодо оформлення права на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, або їх невиконання також не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Саме до цього зводяться роз'яснення, викладену у п.27 постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Оскільки судом встановлено, що позивачка фактично прийняла спадщину після смерті її матері, то її право на спадщину підлягає захисту. Натомість [PERSON] за життя не отримала державного акту на спірну земельну ділянку, а відтак позивачка за будь-яких обставин позбавлена можливості отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину у вигляді земельної ділянки і провести в подальшому державну реєстрацію цього права, оскільки відсутня державна реєстрація права власності на спірну земельну ділянку за спадкодавцем, а відтак спадкодавець не набув права власності на спірну земельну ділянку. Разом з тим, суд зауважує, що до складу спадщину входять всі майнові права, які належали спадкодавцю на момент смерті. До складу таких прав входить як право власності так і право на набуття у власність. Та обставина, що [PERSON] не встигла за життя зареєструвати успадковане нерухоме майно у зв'язку з об'єктивними обставинами (стан здоров'я, матеріальне становище), не позбавляло її, як спадкоємця, реалізувати своє право на спадкування і набуття у власність спірної земельної ділянки, оскільки свідоцтво про право на спадщину за законом, яке отримала [PERSON], є правовстановлюючим документом, який підтверджує право спадкодавця на спірне майно. Однак, лише відсутність факту державної реєстрації земельної ділянки перешкоджає позивачці оформити свої спадкові права. Разом з тим, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК). Відповідно до ст.328 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже закон встановлює презумпцію правомірності набуття права власності. Отримання земельної ділянки у спадок є одним із способів набуття права власності, що передбачений ст.1225 ЦК, 81 ЗК. Аналізуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що позивачка в порядку спадкування після смерті її батьків набула права власності на спірну земельну ділянку, а оскільки в неї відсутня можливість оформити таке право у встановлений законом порядок, то її право підлягає захисту у спосіб, передбачений ст.392 ЦК, зокрема шляхом ухвалення судом рішення про визнання за нею права власності. Оскільки спірне нерухоме майно перебуває на території Черкаської міської ради, то позов пред'явлений до належного відповідача. За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує клопотання позивачки про покладання судових витрат на неї. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved