Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування житлом та виселення з будинку [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка покликається на те, що житловий будинок [ADDRESS] належить їй на праві приватної власності. Відповідач по справі [PERSON], являється чоловіком її дочки [PERSON] і проживає в належному їй (позивачці) будинку з січня 2011 року. Проживаючи у належному їй будинку відповідач неодноразово бив її та погрожував фізичною розправою. В зв»язку з протиправною поведінкою відповідача вона зверталася в Радехівський РВ ГУМВСУ у Львівській області. За вчинене відносно неї насильство відповідач притягувався до адміністративної відповідальності. Однак, свого ставлення до неї не змінив. Тому вона просить визнати [PERSON], таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] та виселити відповідача із вказаного будинку. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повній мірі й дала пояснення аналогічні змісту поданої заяви. Відповідач в судове засідання не з»явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник органу опіки та піклування Радехівської РДА Львівської області Бойко О.І. позов визнала і в судовому засіданні пояснила, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Радехівської РДА 27.05.2014 року було розглянуто питання про доцільність проживання [PERSON] із позивачкою на спільній житловій площі. За наслідками засідання комісії було дано висновок від 29.05.2014 року про те, що спільне проживання позивачки та відповідача неможливе на одній житловій площі, оскільки постійні сварки та конфлікти, які виникають між сторонами не сприяють нормальному розвитку неповнолітніх дітей відповідача, які проживають разом з ними. Із ксерокопії витягу про державну реєстрацію прав виданого Червоноградським міжміським бюро технічної інвентаризації від 08.12.2012 року вбачається, що будинковолодіння [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Із ксерокопії будинкової книги для прописки громадян, які проживають у [INFO] вбачається, що у даному житловому будинку зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO]. Із довідки виданої Радехівським РС ГУДМС України у Львівсьій області № 36/352 від 14 березня 2014 року вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [INFO]. З висновку «Про доцільність визнання [PERSON], жителя [ADDRESS], таким, що втратив право користування житлом та виселення його із займаного житлового будинку» від 29.05.2014 року вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини Радехівської РДА вважає, що проживання [PERSON] та [PERSON] на спільній житловій площі є таким, що не відповідає інтересам дітей та сприяє вчиненню щодо них психологічного насильства. Із довідки виданої Радехівським РВ ГУМВСУ у Львівській області №1081 від 07.03.2014 року вбачається, що [PERSON] 07.05.2013 року, 20.09.2013 року, 23.01.2014 року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП. Також за 2013-2014 роки [PERSON] тричі виносилися захисні приписи, як особі, яка вчиняє насильство в сім»ї. З 07.12.2011 року [PERSON] знаходиться на обліку в Радехівському РВ ГУМВСУ, як сімейний насильник. Заслухавши пояснення позивачки на підтримку доводів позовної заяви й перевіривши матеріали справи, суд приходить до переконливого висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] систематично створює неможливі для спільного проживання із позивачкою умови, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП (вчинення насильства в сім»ї). Відповідно до вимог ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на законі, а тому підлягають до задоволення в повній мірі.

Outcome: approved