Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та прохає суд стягнути з відповідача на її користь 5000 грн. в рахунок повернення попередньої оплати за договором на придбання меблів від 31 січня 2014 року, 556 грн. 15 коп. - в рахунок інфляційних витрат, 70 грн. 68 коп. - 3 % від простроченої суми богу, а також 500 грн. в рахунок відшкодування заподіяної їй моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31 січня 2014 року вона укладала договір на придбання меблів з фізичною особою-підприємцем [PERSON] За казаним договором відповідач брав на себе зобов»язання в строк до 22 лютого 2014 року передати їй придбаний товар. Загальна вартість договору становила 9 300 грн., з яких 5000 грн. вона сплатила при підписанні договору, а решту мала сплатити після передачі їй майна. Проте, у встановлений договором строк, відповідач не виконав його умови та не повернув їй сплачені в рахунок оплати товару кошти. Спочатку [PERSON] запевняв її, що виконає умови договору, але потім почав уникати зустрічі з нею. Магазин, в якому вона 31 січня 2014 року уклала договір, виявився закритим, за таких обставин вона змушена звернутися з позовом до суду та прохати, відповідно до ст. ст. 662, 665, 693 ЦК України, стягнути з відповідача на її користь 5000 грн., які були сплачені нею 31 січня 2014 року [PERSON] за договором купівлі-продажу меблів, а також, відповідно до ст. 625 ЦК України, стягнути інфляційні витрати за період з 1 березня 2014 року по 31 липня 2014 року в розмірі 556 грн. 15 коп. та 3 % від простроченої суми боргу за період з 22 лютого 2014 року по 13 серпня 2014 року в розмірі 70 грн. 68 коп. Діями відповідача їй також була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що вона протягом шести місяців чекає на шафу, постійні обіцянки та введення її в оману з боку відповідача підірвали її віру в людей. Тому, відповідно до ч. 2 ст. 23, ст. 1167 ЦК України прохає суд стягнути з відповідача заподіяну моральну шкоду, яку вона оцінює у 500 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохає їх задовольнити, та пояснила, що [PERSON] вона знає з 2012 року. Відповідач мав магазин меблів, який розташований по [ADDRESS], а також здійснював виготовлення меблів за індивідуальним замовленням. Раніше [PERSON] вже виготовляв їй меблі на замовлення та вона не мала до нього будь-яких претензій. 31 січня 2014 року вона вирішила замовити у [PERSON] за індивідуальним ескізом шафу-купе. Відповідач зробив необхідні заміри для визначення розмірів шафи-купе та 31 січня 2014 року вони уклали договір, за яким вона мала сплатити відповідачу кошти за шафу-купе, а він мав виготовити та встановити їй шафу-купе в строк до 22 лютого 2014 року. За умовами договору вона мала сплатити відповідачу 5000 грн. в день укладення договору, а іншу частину в розмірі 4 300 грн. - в день, коли [PERSON] виготовить та передасть їй шафу-купе. Свою частину зобов»язань вона виконала та 31 січня 2014 року передала [PERSON] кошти в розмірі 5000 грн. Проте, відповідач свої зобов»язання за договором від 31 січня 2014 року взагалі не виконав та не надав їй шафу-купе. До травня 2014 року відповідач обіцяв виконати умови договору від 31 січня 2014 року або повернути кошти, а потім перестав відповідати на її телефонні дзвінки. Вказаними діями [PERSON] їй була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що вона сильно переживала через невиконання відповідачем своїх зобов»язань за договором, змушена була розшукувати [PERSON], звертатися до правоохоронних органів, через що був порушений нормальний ритм її життя. Заподіяну їй моральну шкоду вона оцінює у 500 грн. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з»явився, в той час як він відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК України, був повідомлений про час і місце розгляду справи (а.с. 42-48). Оскільки дотримані всі умови, передбачені ч. 1 ст. 224 ЦПК України, то суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 31 січня 2014 року між суб»єктом підприємницької діяльності [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір, за яким [PERSON] брав на себе зобов»яння здійснити виготовлення та поставку меблевої продукції - шафи-купе згідно з ескізом. Вказана продукція мала бути виготовлена та поставлена в строк до 22 лютого 2014 року. В свою чергу, [PERSON] мала сплатити вартість меблевої продукції в сумі 9 300 грн. в 2 етапи, з яких сплатити 5000 грн. завдатку, а залишок суми сплатити безпосередньо перед встановленням меблів (а.с. 2). Встановлено, що [PERSON] з 5 березня 2012 року взятий на обліку Конотопською ОДПІ Головного управління Міндоходів у Сумській області як суб»єкт підприємницької діяльності (а.с. 27), та здійснює діяльність, пов»язану з виробництвом меблів та роздрібну торгівлю ними (а.с. 28). За умовами договору, [PERSON] приймає замовлення покупця до виготовлення (п. 3.1 договору). При укладенні договору сторонами був оформлений бланк замовлення на виготовлення меблів (а.с. 2) Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов»язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов»язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частиною 2 ст. 873 ЦК України передбачено, що за згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Суд вважає, що між сторонами був укладений договір побутового підряду. Свою частину зобов»язань за договором від 31січня 2014 року [PERSON] виконала, сплативши відповідачу 5 000 грн. авансу за виготовлення шафи-купе. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. У разі якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що передбачено ст. 530 ЦК України Однак, відповідачем [PERSON] в строк до 22 лютого 2014 року умови договору від 31січня 2014 року виконані не були та ним не була виготовлена і поставлена позивачці шафа-купе. Строк виконання умов договору від 31 січня 2014 року, як це передбачено п. п. 4.2, 5.2 договору, в подальшому змінений не був. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частиною 3 ст. 865 ЦК України визначено, що до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов»язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Оскільки, відповідач [PERSON] грубо порушив права позивачки як споживача, не приступивши до виконання своїх зобов»язань згідно умов договору від 31 січня 2014 року, то з нього на користь позивачки слід стягнути 5 000 грн., сплаченого нею авансу за виготовлення шафи-купе. Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Позивачка не порушує питання про стягнення на її користь пені, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а прохає суд стягнути з відповідача інфляційні витрати в розмірі 556 грн. 15 коп. та 3 % від простроченої суми боргу в розмірі 70 грн. 68 коп., відповідно до ст. 625 ЦК України. В той же час, ст. 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов»язання, а ,за укладеним між сторонами договором, [PERSON] не мав зобов»язання щодо передачі позивачці грошових коштів, тому зобов»язання відповідача за договором від 31 січня 2014 року не є грошовим. За таких обставин, вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3 % від простроченої суми боргу, відповідно до ст. 625 ЦК України, не підлягають задоволенню. Суд також вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивачки щодо стягнення на її користь заподіяної моральної шкоди в розмірі 500 грн. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов»язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Стаття 872 ЦК України, яка регулює права замовника у разі істотного порушення підрядником договору побутового підряду не передбачає права на стягнення моральної шкоди. Правовідносини, що виникли між сторонами, є договірними, тому відшкодування моральної шкоди у випадку їх порушення, законом не передбачено. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення моральної шкоди не ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. Позовні вимоги [PERSON] майнового характеру задоволені на 88, 9 % (прохала стягнути на її користь 5 626 грн. 83 коп., стягнуто 5000 грн.), в задоволенні позовних вимог немайнового характеру (про стягнення моральної шкоди в розмірі 500 грн.) - відмовлено. За таких обставин, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача у прибуток держави слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог в розмірі 216 грн. 56 коп. (243 грн. 66 коп. х 88, 9%).

Outcome: partial