Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ житлового будинку в натурі між власниками (виділення частки), мотивуючи свої вимоги тим, що вона являється власником ? частини житлового будинку з господарчими будівлями - відповідно до технічного паспорта на житловий будинок, позначений як А-1 будинок, №1 огорожа, літня кухня Б-1, сарай Г-1, гараж В-1, П-1 погріб, вбиральня Д-1, Е-1 сарай, що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Власником іншої ? частини будинку є [PERSON] Між ними виникають спори про порядок користування і володіння будинком. Угоди про спосіб виділення частки нею із загального майна з відповідачем не досягнуто. Відповідач користується усіма приміщеннями будинку та господарчими спорудами, що перевищує його частку. Просить поділити житловий будинок з господарчими будівлями відповідно до технічного паспорту на житловий будинок - позначений як А-1 будинок, №1 огорожа, літня кухня Б-1, сарай Г-1, гараж В-1, П-1 погріб, вбиральня Д-1, Е-1 сарай, що знаходиться за адресою [ADDRESS] в натурі між власниками і виділити позивачці у власність наступні кімнати житлового будинку - А-1 (кімнату загальною площею 14,5 м.кв., кімнату загальною площею 11,5 м.кв., кухню загальною площею 6,5 м.кв., коридор загальною площею 5,9 м.кв., сіни загальною площею 5,8 м.кв.), а також літню кухню Б-1 загальною площею 34,00 кв.м., сарай Г-1 загальною площею 17.00 м.кв. згідно з планом забудови та стягнути з відповідача судові витрати понесені нею по справі. В судовому засідання позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги повністю підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просять позов задовольнити. Відповідач та його представник [PERSON] позов не визнали в повному обсязі та просять в позові відмовити, зіславшись на те, що на поділ майна він погодився, так як позивачка пообіцяла подарувати свою частину будинку сину. З ним проживають син та батьки. Однак позивачка зовсім не враховує їх інтересів. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, вислухавши сторін, їх представників, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом достовірно встановлено, що відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником ? частини житлового будинку в [ADDRESS] являється [PERSON] З технічного паспорту на житловий будинок, виготовленого станом на 04.09.2013 року, власниками домоволодіння в [ADDRESS], яке складається з А-1 будинок, №1 огорожа, літня кухня Б-1, сарай Г-1, гараж В-1, П-1 погріб, вбиральня Д-1, Е-1 сарай являються [PERSON] (? частина) та [PERSON] (? частина). Вартість домоволодіння складає 49097,00грн. Відповідно до висновку № 1537-1538-14 від 10.02.2015 року судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №189/1863/13-ц на розгляд суду пропонується два варіанти поділу житлового будинку з незначним відступом від державних будівельних норм. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України. Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. З урахуванням цих положень необхідно перевірити розмір часток сторін у праві власності на житловий будинок. Розподіл домоволодіння може бути проведений, якщо в виділяємій частині домоволодіння може бути як мінімум одна житлова кімната й кухня, які повинні відповідати технічним та санітарними нормам, також та частина, яка виділяється складає ізольовану частину домоволодіння з окремим входом в квартиру або є можливість перетворити цю частину домоволодіння в ізольовану шляхом відповідного переобладнання. Відповідно до вимог ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. У відповідності до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти (крім багатоквартирних будинків). Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У висновку № 1537-1538-14 від 10.02.2015 року судової будівельно-технічної експертизи вказано, що розділ житлового будинку в [ADDRESS] з виділом в натурі по ? частині - можливий, однак з незначним відступом від державних будівельних норм. Запропоновані варіанти розподілу спірного домоволодіння з відступом від ДБН, тому усі запропоновані переобладнання потребують оформлення дозволів відповідних служб. На думку суду, розподіл домоволодіння за зазначеними варіантами порушує права співвласників домоволодіння. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом роз'яснювалось сторонам, представникам сторін положення ст.ст. 10, 11, 57-60, 61 ЦПК України та наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Так, судовою експертизою визначено неможливість поділу житлового будинку в натурі з додержанням державних будівельних норм і правил, зазначено лише варіанти поділу з незначним відступом від вимог ДБН. Зважаючи на це, та незгоду на поділ будинку згідно висновку експерта відповідача, ця обставина є достатньою підставою для відмови в позові. Крім того, сторони після проведення судової будівельно-технічної експертизи не зверталися з приводу узгодження перебудови до відповідних служб (державного архітектурно-будівельного контролю, служби з надзвичайних ситуацій, газопостачання тощо). Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв'язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є незаконними, недоведеними, необґрунтованими та безпідставними, а тому є неможливим їх задоволення.

Outcome: dismissed