Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Велятинської сільської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, в якому просить визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-013 №20772, що зареєстрований в Книзі записів державних актів за №18094, та відповідно, припинити право власності на земельну ділянку кадастровий номер 2125381400:01:010:0115, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га за померлим [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 березня 1999 року укладено договір дарування, згідно якого [PERSON] та [PERSON] подарували, а вона прийняла у дар цілий житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно договору вона набула право власності на житловий будинок загальною корисною площею 86,1 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 0,37 га за адресою: [ADDRESS] . Вважає, що набувши право власності на житловий будинок, вона відповідно повинна була набути право власності також і на земельну ділянку, на якій розташований будинок. Однак Велятинською сільською радою, 26.06.2003 року, тобто після укладення вищезгаданого договору дарування, [PERSON] було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-013 №20772, що зареєстрований у Книзі записів державних актів за №18094. Згідно державного акту [PERSON] , на підставі рішення 05-ї сесії 23-го скликання Велятинської сільської ради народних депутатів від 15 березня 1999 року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,58 га в межах згідно плану. Кількісна характеристика земель, переданих у приватну власність: всього 0,58 га, в тому числі 0,53 га сільськогосподарських угідь, з них 0,13 га ріллі та 0,40 га багаторічних насаджень, а також під будівлями, лісами та іншими угіддями 0,05 га. На сьогоднішній день, земельну ділянку 0,58 га, розділено на три земельні ділянки, яким присвоєно три різні кадастрові номери, а саме:\~ земельна\~ ділянка площа 0,25 га, кадастровий номер 21253 81400:01:010:0115 - цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельна ділянка площа 0,2 га, кадастровий номер 2125381400:01:010:0114 - цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка площа 0,13 га, кадастровий номер 2125381400:01:026:0170 - цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства. По всіх кадастрових номерах власником земельної ділянки зазначено [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті спадщину прийняла дружина [PERSON] , але спадкове майно, яке вона прийняла складається лише з грошових вкладів, які зберігаються у Ощадбанку. Тобто право власності на вищезгадану земельну ділянку, кадастровий номер 2125381400:01:0110:0115, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га, на підставі прийняття спадщини, ніким не набуто після смерті власника. У зв`язку з вищенаведеним вона звернулася до суду з позовом про визнання права власності на відповідну земельну ділянку. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2019 року за нею визнано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 2125381400:01:010:0115 площею 0,25 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] . Однак зареєструвати право власності на вказану земельну ділянку згідно вищезазначеного рішення суду не є можливим, так як, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, кадастровий номер земельної ділянки 2125381400:01:010:0115, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га належить на праві власності померлому [INFO] [PERSON] згідно спірного Державного акту на право приватної власності на землю. Тобто, право власності на земельну ділянку за померлим [PERSON] не припинено, так як існує спірний Державний акт, а тому позивачка вважає, вищезазначений акт слід визнати недійсним та скасувати. До початку розгляду справи по суті позивачкою [PERSON] подано заяву про уточнення позовних вимог, у якій вона просила визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-013 №20772, що зареєстрований у Книзі записів державних актів за №18094 в частині 0,25 га (з діл.1) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та відповідно, припинити право власності на земельну ділянку кадастровий номер 2125381400:01:010:0115, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га за померлим [INFO] [PERSON] . Одночасно ухвалою суду від 20.11.2019 року судом задоволено заяву позивачки [PERSON] та залучено [PERSON] в якості співвідповідача до участі в цивільній справі. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. До суду від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивачки. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представник відповідача Велятинської сільської ради в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява від представника сільської ради Дубчак Н.С. про розгляд справи у її відсутності, на підставі наявних матеріалів справи, просила прийняти законне рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. До суду надіслала заяву про визнання позову, у якій зазначила, що уточнені позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, справу просить слухати у її відсутності. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області в судове засідання не з`явився. До суду надіслав письмові пояснення на позовну заяву [PERSON] , які просив врахувати при ухваленні рішення по справі. Відповідно до ст. 211, 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників судового процесу без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. \~ Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що стверджується копією договору дарування укладеного 17 березня 1999 року між позивачкою обдарованою та [PERSON] , [PERSON] дарителями. Договір посвідчено державним нотаріусом Король О.Ю. та зареєстровано в реєстрі за № 1698. Подарований позивачці житловий будинок складається з трьох кімнат, житловою площею 52,9 кв.м., загальною корисною площею 86,1 кв.м. та розташований на земельній ділянці 0,37 га. Також судом досліджено оспорюваний позивачкою Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-013 №20772 від 26.06.2003 року, з якого слідує, що на підставі рішення 05-ої сесії 23-го скликання Велятинської сільської ради народних депутатів від 15 березня 1999 року [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,58 га в межах згідно з планом, розташована на території с. Велятино, Велятинської сільської ради ур. «Ліва сторона на Тису» для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та ведення особистого підсобного господарства. Як вбачається з копій витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, на підставі вищезазначених рішення Велятинської сільської ради та спірного Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК-013 №20772 від 26.06.2003 року за [PERSON] 06.03.2018 року було зареєстровано право власності на три земельні ділянки: 1) земельна\~ ділянка розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,25 га, кадастровий номер 21253 81400:01:010:0115 - цільове призначення: 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); земельна ділянка розташована\~ за адресою: [ADDRESS] \~ площею 0,20\~ га, кадастровий номер 2125381400:01:010:0114 - цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка розташована за адресою: с. Велятино, урочище «Ліва Сторона на [ADDRESS] » площею 0,13 га, кадастровий номер 2125381400:01:026:0170 - цільове призначення: 01.03 для ведення особистого селянського господарства. Отже на сьогоднішній день земельну ділянку 0,58 га, розділено на три земельні ділянки, яким присвоєно три різні кадастрові номери.\~\~ \~\~\~ Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] помер. Рішенням Хустського районного суду від 14 травня 2019 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: відділ у Хустському районі Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання права власності на земельну ділянку, позов задоволено та визнано за [PERSON] , [INFO] , і.п.н. [NUMBER] мешканкою [ADDRESS] право власності на земельну ділянку кадастровий номер 2125381400:01:010:0115 площею 0,25 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] не може зареєструвати право власності на земельну ділянку кадастровий номер 2125381400:01:010:0115 площею 0,25 га призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] , тобто на земельну ділянку, на якій розташований належний їй на праві власності, згідно вищезгаданого договору дарування, житловий будинок і для обслуговування якого призначена дана земельна ділянка, оскільки ця земельна ділянка зареєстрована за померлим [PERSON] \~ Дана обставина змушує [PERSON] оскаржувати Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-013 №20772 від 26.06.2003 року у частині, що стосується земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] кадастровий номер 2125381400:01:010:0115, площею 0,25 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На думку суду даний Державний акт у частині, що стосується спірної земельної ділянки, підлягає скасуванню. Так, суд констатує той факт, що оспорюваний Державний акт виданий Велятинською сільською радою вже після укладення договору дарування, за яким [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] ). За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля і або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного та цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Одночасно при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України (право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав) слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням, права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Враховуючи наведене, суд констатує, що позивачка повинна була набути право власності на спірну земельну ділянку одночасно з набуттям права власності на житловий будинок згідно договору дарування від 17.03.1999 року. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки, є документами, що посвідчують право власності і видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Згідно п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. «а» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами. Згідно п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Оскільки за позивачкою [PERSON] вже визнано право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 2125381400:01:010:0115 площею 0,25 га, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в [ADDRESS] згідно рішення Хустського районного суду від 14.05.2019 року по справі № 309/3349/18, то відповідно оскаржуваний державний акт на право приватної власності на землю у частині 0,25 га, призначених для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою, [ADDRESS] , порушує право власності [PERSON] , гарантоване, як непорушене Конституцією України, цивільним та земельним законодавствами України. Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку, що для усунення вищезазначеного порушення права позивачки [PERSON] слід визнати недійсним та скасувати Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК-013 №20772, що зареєстрований в Книзі записів державних актів за №18094 в частині 0,25 га\~ для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та відповідно, припинити право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 2125381400:01:010:0115, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 га [PERSON] , який помер [INFO] . Питання стягнення судових витрат позивачка не ставить.

Outcome: approved