Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Старовишневецької сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області з вимогами про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON], який мешкав на день смерті за адресою: [ADDRESS]. Після смерті батька відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який складається з: А-1 житловий будинок, Б-1 літня кухня, В-1 сарай, Е-1 сарай, Ж-1 погріб, З-1 вбиральня, №1-3 огорожа, розташовані за адресою: [ADDRESS]. Заповіту батько не залишив. Позивачка зазначила, що спадкоємцем першої черги в порядку спадкування за законом є лише вона, оскільки прийняла спадщину шляхом подачі заяви в шестимісячний строк до нотаріальної контори. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори позивачці було відмовлено в зв»язку з тим. що вона не надала документів підтверджуючих право власності на житловий будинок за померлим [PERSON]. Згідно довідки КП «Синельниківське МБТІ» за № 870 від 20.05.2013 року право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Старовишневецькою сільською радою за реєстром №3 від 03.02.1992 року. Оскільки після смерті батька позивачці не вдалося знайти договору купівлі-продажу зазначеного житлового будинку, вона змушена звернутися до суду з зазначеними позовом. Просить визнати за нею [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який складається з: А-1 житловий будинок, Б-1 літня кухня, В-1 сарай, Е-1 сарай, Ж-1 погріб, З-1 вбиральня, №1-3 огорожа, розташовані за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить їх задовольнити, дала суду пояснення аналогічно обставинам викладеним вище. До початку слухання справи в судовому засіданні через канцелярію суду голова Старовишневецької сільської ради Линник Т.І. надала письмову заяву якою просить суд розглядати справу без їх участі. Третя особа по справі [PERSON] в судове засідання не з»явилася, хоча про дату слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1220 ЦК України передбачено відкриття спадщини внаслідок смерті особи та часом відкриття спадщини є день смерті особи. Останнє місце проживання спадкодавця є місцем відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1221 ЦК України. [INFO] помер спадкодавець [PERSON], що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] на а.с.12. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Факт родинних відносин між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданого 06 червня 1958 року бюро загс Красногвардійського району м.Дніпропетровська з якого вбачається, що батьком [PERSON], [INFO] є: [PERSON] и [PERSON] (російською мовою) (а.с.13). Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER], 21 травня 1977 року ЗАГС Індустріального району м.Дніпропетровська зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Прізвище дружини після одруження : «[PERSON]» (а.с.14). Згідно повідомлення КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 20.05.2013 року за № 870, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Старовишневецькою сільською радою за реєстром №3 від 03.02.1992 року. В повідомленні зазначено, що в цілому на земельній ділянці розташованої за адресою: [ADDRESS] знаходяться: А-1 житловий будинок (збудований в 1959 році), Б-1 літня кухня (збудована в 1953 році), В-1 сарай (збудований в 1953 році), Е-1 сарай (збудований після 1992 році), Ж-1 погріб (збудований після 1992 року), З-1 вбиральня (споруджена після 1992 року), №1-3 огорожа (споруджена після 1992 року). Дозвіл на будівництво сарая Е-1, погрібу Ж-1, спорудження вбиральні З-1, огорожі №1-3 не надавався. Загальна площа житлового будинку А-1 складає 46,4 кв.м. Житлова площа житлового будинку А-1 складає 27,5 кв.м. (а.с.5). Факт належності спадкодавцю [PERSON] зазначеного вище будинку та господарських споруд підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок, виготовлений станом на 07.04.2013 року КП «Синельниківське міжміське бюро технічої інвентаризації» (а.с.17-19). Згідно Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] станом на 27 травня 2013 року, виконаного КП «Синельниківське бюро технічної інвентаризації» ринкова вартість об»єкта оцінки без урахування ПДВ становить 30 450,00 грн. (а.с.15-16). В матеріалах справи містяться копії Свідоцтв про право на спадщину за законом виданих державним нотаріусом Другої синельниківської держнотконтори позивачці [PERSON], [INFO] яка є спадкоємцем в цілому майна померлого [INFO] [PERSON]. Майно складається з трьох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки загальною площею 0,507 га, що знаходиться на території [ADDRESS], наданої для будівництва та осбулговування житлового будинку господарських будівель та споруд 0,250 га. та ведення особистого підсобного господарства 0,257 га. (а.с.68,70,72,74) Державним нотаріусом Другої синельниківської державної нотаріальної контори було відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок розташований в [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON], оскільки позивачка не надала документів підтверджуючих право власності за померлим [PERSON] на житловий будинок. (а.с.4). В судовому засіданні досліджено матеріали спадкової справи № 348/2012 після померлого [INFO] [PERSON], який постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS], які були надані на запит суду нотаріусом Другої синельниківської держнотконтори. Зокрема, на а.с.28, міститься заява від 15.12.2012 року [PERSON], що зареєстрована [ADDRESS] якою вона відмовляється від належної їй частини спадщини що залишилася після смерті [PERSON]. Дана заява завірена у нотаріальній конторі і факт відмови від спадщини на користь іншого спадкоємця, в судовому засіданні позивач не заперечувала. У відповідності до вимог ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Згідно до положень ч.5 ст.1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Згідно до ч.2 ст.1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. На а.с.36 міститься заява від 21.12.2012 року [PERSON], яка проживає в [ADDRESS], яка приймає спадщину на спадкове майно і просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом від імені сина [PERSON], [INFO]. Отже, в судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджується, що померлий [INFO] спадкодавець [PERSON] мав сина [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] що на а.с.41. Третя особа по справі - [PERSON] є дружиною померлого [INFO] [PERSON], що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] виданого на ім.»я [PERSON], [INFO] (а.с.37). З копаії свідоцтва про народження 17 червня 2005 року [PERSON] вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до вимог ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі,дідові, якби вони були живими на час відриття спадщини. Згідно до копії письмової заяви на а.с.36 від 21.12.2012 року, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [INFO] батька свого чоловіка [PERSON], в інтересах малолітнього сина [PERSON], [INFO], який доводиться онуком спадкодавця. Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій [PERSON] не було видано, отже вона вважається такою що прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON]. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» належним відповідачем у такому позові має бути лише інший спадкоємець або, за його відсутності, територіальна громада, в межах якої розташовано спадкове майно. Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається існування іншого спадкоємця за законом окрім позивача. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає безпідставними вимоги позивачки [PERSON] до Старовишневецької сільської ради Синельниківського району про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] батька [PERSON], оскільки існує інший спадкоємець, явий не відмовився від прийняття спадщини, у строк передбачений ст.1270 ЦК України, на користь позивачки, а навпаки прийняв спадщину як спадкоємець першої черги, хоча свідоцтва про прийняття спадщини і не отримав. У зв»язку з наявністю іншого спадкоємця, клопотання про заміну неналежного відповідача належним, від позивача суду не надходило. У відповідності до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд приходить до обгрунтованого висновку, що позовні вимоги позивачем не доведені, не обґрунтовані, а тому підстав для їх задоволення немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed