Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] \~пред`явила до\~суду позов\~до відповідача\~ [PERSON] \~про розірвання\~шлюбу,\~зареєстрованого 15\~червня 2009\~року у\~Мшанецькій сільській\~раді Теребовлянського\~району Тернопільської\~області відповідно до актового запису за №6. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що від шлюбу дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у кожного із них різні характери та погляди на життя. Вони не ведуть спільного господарства та припинили подружні відносини з 2015 року. За таких обставин просить шлюб розірвати, позаяк вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 листопада 2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін . Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавав. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Від представника позивачки [PERSON] адвоката Вереса М.Я. надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності, згідно якої він заявлені [PERSON] позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 15 червня 2009 року, про що складено актовий запис №6 Мшанецької сільської ради Теребовлянського району Тернопільської області, якою 15 червня 2009 року видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін дітей нема. Спільне життя сторін не склалося. Внаслідок різних характерів та поглядів на життя між ними виникали непорозуміння, що призвело до припинення між ними подружніх відносин, та вони перестали вести спільне господарство. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав: Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Натомість позивачкою зазначено, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов [PERSON] до задоволення. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. \~ \~ \~ \~На підставі наведеного та

Outcome: approved