Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради. В обґрунтування позову вказувала, що з нею із дня свого народження проживає її внучка [PERSON], [INFO] Її батько [PERSON] та мати [PERSON] розлучилися та проживають окремо. Відповідачі (батьки дитини) не цікавляться життям та здоров'ям доньки, її навчанням. Вони жодного разу не відвідували батьківських зборів, не займаються її вихованням, не надають матеріальної допомоги, вони рідко спілкуються з донькою. Позивачка вказує, що відповідачі не заперечують щодо позбавлення їх батьківських прав. Просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві, просили їх задоволити. Відповідачі за викликом до суду не з'явились, подали заяви про визнання позову та слухання справи у їх відсутність. Представник третьої особи також подала клопотання про розгляд справи за відсутності повноважного представника та вказалала, що підтримує висновок органу опіки та піклування. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються нормами ст. 150 та п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Розглядаючи спір, суд переслідує мету докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, оскільки батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини, за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимальним урахуванням інтересів дитини. Судом об'єктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER]. Донька [PERSON] з дворічного віку проживає та перебуває на утриманні своєї бабусі (позивачки) [PERSON] Батько дитини [PERSON] проживає з іншою жінкою, зловживає спиртним, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Мати диини проживає в м. Хмельницькому, не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. Батьки дитини (відповідачі) [PERSON] та [PERSON] не приймають участі у вихованні доньки і фактично протягом всього цього часу ухиляються від виконання своїх обов'язків по її вихованню, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не цікавиться її навчанням і взагалі не проявляють до неї ніякої батьківської турботи, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток доньки. Отже, відповідачі взагалі не беруть участі у вихованні неповнолітньої доньки, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкуються з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, доводять ухилення відповідачів від виховання доньки. Така поведінка відповідачів щодо дитини фактично є усвідомленим нехтуванням батьківськими обов'язками. В судовому засіданні встановлено, що перешкод для спілкування відповідачів з дитиною не було. Відповідачі не виявляли і не виявляють бажання бачитися з дитиною, дбати про її духовний і фізичний розвиток. Викладені обставини підтверджені в суді поясненнями позивачки, характеристикою загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 1 м. Славути, характеристикою НВО № 1 м. Славути. Згідно висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради, зареєстрованого за вихідним номером 04-31/302 від 20 березня 2018 року, відповідачі не приймвють участі у вихованні та утриманні дитини. [PERSON] окрім доньки [PERSON] має ще двох малолітніх дітей, які також не проживають з матір'ю, а проживають з бабусею в с. Іванівка Славутського району Хмельницької області. Позивачка по справі [PERSON] піклується про свою внучку [PERSON], займається її навчанням, вихованням та станом здоров'я. Дитина хворіє і їй необхідно оформити групу інвалідності, але батькам дитини (відповідачем) байдуже до цього. Відповідачі ухиляєються від виконання батьківських обов'язків, не турбуються про здоров'я, фізичний і духовний розвиток дитини, її вихованням та підготовкою до самостійного життя, а зокрема: не забезпечують необхідним харчуванням, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею належної освіти. Орган опіки і піклування виконавчого комітету Славутської міської ради вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» встановлено, що ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків має місце тоді коли відповідач взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, а зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, що є необхідним для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині необхідного доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 190 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину (ст. 166 СК України). Тож, суд дійшов висновку, що відповідачів слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] та зважаючи на їх задовільний стан здоров'я, оскільки доказів на підтвердження погіршення такого ними суду надано не було, стягнути з них на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з кожного, починаючи з 10.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Мінімальний розмір стягуваних аліментів на дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідачів.

Outcome: approved