Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що 11 жовтня 2010 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] був посвідчений договір купівлі-продажу двохкімнатної квартири № 25 за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, проспект Леніна (нині пр. [PERSON]), будинок 14, яка належала продавцеві - [PERSON], покупцем квартири вказано громадянина [PERSON] [PERSON], який був її братом. Вказана квартира була придбана для неї та її брата - [PERSON] за грошові кошти: позивачки, [PERSON], їх батька - [PERSON], в сумі 3000 доларів США, та дядька [PERSON], в сумі 7000 доларів США, при цьому з останнім вона та її брат частково розрахувалися після продажу у [PERSON] успадкованої квартири, проте на теперішній час борг повністю не погашений. У придбану квартири вона з братом вселилися одночасно після того, як привели її в житловий стан, приблизно через два місяці після оформлення договору купівлі-продажу, кожен займав свою окрему кімнату, та зареєструвалися в квартирі 18 грудня 2013 року. Зауважує, що іншого житла в Україні вона не має та разом з своїми дітьми продовжує проживати в спірній квартирі. Після смерті [PERSON] в автокатастрофі 06 липня 2015 року, з'ясувалося, що на спадок, що відкрився після його смерті, претендує [PERSON], яка є матірю [PERSON], [INFO], який є сином померлого, що встановлено рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 26 грудня 2017 року. У зв'язку з цим вона вимушена звернутися до суду з цим позовом про визнання своїх майнових прав на ? частину вказаної квартири, оскільки право власності на квартиру було придбано в рівних частках, як [PERSON], так і нею. На підставі викладеного просить визнати договір купівлі-продажу квартири № 25 за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, проспект Леніна (нині пр. [PERSON]), будинок 14, укладений 11.10.2010 року між [PERSON] та [PERSON], частково удаваним правочином в частині покупця, з моменту його укладення, та визнати її другим покупцем на правах спільної часткової власності [PERSON], також визнати за нею право спільної часткової власності на ? частку квартири № 25 за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, проспект Миру, будинок 14. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні, також надавши відповідь на відзив відповідача, в якому зазначено, що позивачка оспорює правочин в тій частині, яка не була і не могла бути відома нотаріусові з огляду на те, що сторона правочину - покупець [PERSON], не повідомляв нотаріуса про те, що фактично квартира придбається у власність братом і сестрою Хачатурянами за позикові кошти в рахунок майбутнього продажу квартири у [PERSON], що належить їм обом. Оформлення договору купівлі-продажу квартири лише на імя брата позивачки було обумовлено існуючим наміром звернутися до банку за отриманням кредиту під заставу квартири. Вимоги, які містяться в позовній заяві, відповідають передбаченим статтею 16 ЦК України способам захисту цивільних прав. Також надано клопотання про поновлення строку позовної давності, посилаючись на те, що термін позовної давності у три роки не збіг, оскільки до винесення Приморським районним судом м. Маріуполя 26 грудня 2017 року рішенням про встановлення батьківства [PERSON] щодо малолітнього [PERSON], [INFO], не існувало загрози порушення її майнових прав. Позивачка не вважала оформлення квартири лише на її брата порушенням її прав, оскільки авторитет брата викликав у неї впевненість, та вона вільно користувалась, володіла квартирою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечуючи проти його задоволення та підтвердив доводи позову, відносно того, що квартира № 25 за адресою: Донецька область, місто Маріуполь, проспект Миру, будинок 14, була придбана для його доньки - позивачки та його сина - [PERSON] за грошові кошти зокрема: позивачки, [PERSON] Також для придбання квартири він сам надав грошові кошти в сумі 3 тисячі доларів США, а дядька позивачки - [PERSON], в сумі 7 тисяч доларів США, з останнім позивачка та її брат частково розрахувалися після продажу у [PERSON] успадкованої квартири, проте на теперішній час борг повністю не погашений. При цьому, повернення наданих ним грошових коштів на придбання квартири він не вимагав, зважаючи на те, що вони його діти. Представник відповідача [PERSON] його мати [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за їх відсутності, а також відзив на позов, в якому зазначено прохання про відмову в задоволенні позову. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на позов, в якому зазначено прохання про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що [PERSON] не є стороною правочину, тому є сумніви щодо наявності у неї права звертатися до суду з даним позовом. Згідно п.п. 5, 7 договору купівлі-продажу спірної квартири продавець і покупець підтверджують, що цей договір не носить характеру мнимої або удаваної догоди. У сторін відсутні будь-які заперечення відносно кожної з умов договору, сторони однаково розуміють значення договору, умови та правові наслідки для кожної із сторін. Оскільки спірний договір купівлі-продажу посвідчений нотаріально, тому підстав ставити його утримання під сумнів, немає, так як приватний нотаріус своїм підписом і печаткою під договором засвідчив достовірність, зазначених в ньому даних. Діючим законодавством не передбачений такий спосіб захисту як визнання правочину недійсним в частині покупця, а незаперечність авторитету брату, звичаї вірменського народу не є підставами у цивільному праві для визначення правочину удаваним. Документи у справі вказують на те, що саме в період укладення договору купівлі-продажу позивачка знаходилась за межами України та мала постійне місце мешкання у [PERSON]. В заяві [PERSON] від 11.10.2010 року вказано, що грошові кошти, які витрачаються на придбання квартири не є спільною сумісною власністю, і особи які б могли поставити питання про визнання за ними право власності на грошові кошти (чи їх частку), витрачені на купівлю зазначеної нерухомості, відсутні. При цьому, відсутні належні і допустимі докази того, що між [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, виникли інші правовідносини, ніж передбачені договором купівлі-продажу квартири, та, що воля сторін була спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені укладеним між ними договором купівлі-продажу. Також зауважено на тому, що термін позовної давності для звернення до суду з даним позовом був пропущений, оскільки підписання спірного договору купівлі-продажу та його державна реєстрація відбулись в 2010 році, в той час як позивачка подала даний позов у березні 2018 року, а ті обставини, на які вона вказує у позові були відомі з моменту укладення договору у 2010 році. Позивачка,

Outcome: dismissed