Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із даними позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що 18 лютого 1989 року зареєструвала шлюб з [PERSON] у Воютицькій сільській раді Самбірського району Львівської області за актовим записом № 3. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має Спільне життя не склалося, вони люди різного характеру, у них протилежні погляди на життя. Відповідач зловживає алкоголем,влаштовує сварки та скандали,по відношенню до неї поводить себе агресивно, вона неодноразово просила відповідача припинити таку поведінку, однак жодних наслідків це не дало. На негативну поведінку відповідача та скандали в сім'ї вона зверталася також з заявами в поліцію. Відповідач неодноразово притягався до адмінвідповідальності за неналежну поведінку в сім»ї. Вважає, що сім'я розпалася і зберегти її неможливо, а тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату і час розгляду справи, з огляду на положення ч.5 ст.74 ЦПК України, повідомлявся належно. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 18 лютого 1989 року сторони зареєстрували шлюб у Воютицькій сільській раді Самбірського району Львівської області за актовим записом № 3(повторне свідоцтво про шлюб [NUMBER]). Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до змісту п. 10 Постанови пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати ; формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, позивач не бажає їх поновляти, подальше сімейне життя подружжя і примирення неможливе та шлюб існує формально, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки, яка заперечувала щодо примирення та наполягала на розірванні шлюбу. За таких обставин, з врахуванням зібраних доказів, повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, суд вважає, що шлюб слід розірвати.

Outcome: approved