Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 6 серпня 1988 року Палацом одружень «Дзержинський» м. Харкова, про що видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] та зроблено актовий запис за № 1921. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилається на те, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого спільне проживання подружжя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Між сторонами втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Близько 10 років сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від даного шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Донька, [PERSON], після розірвання шлюбу з відповідачем, проживатиме разом з позивачкою. Позивачка стверджує, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може, примирення та збереження шлюбу неможливі. Позивачка та відповідач надали через канцелярію суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, при цьому в своїй заяві відповідач зазначав, що проти задоволення позову не заперечує (а. с. 16, 17). У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, судом не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 6 серпня 1988 року згідно Свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого Палацом одружень «Дзержинський» м. Харкова, про що зроблено актовий запис за № 1921 (а.с. 2). Від даного шлюбу сторони мають двоє дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Палацом новонароджених м. Харкова відповідно 16 січня 1991 року, про зроблено актовий запис № 295 та [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану м. Харкова відповідно 28 лютого 1998 року, про що зроблено актовий запис № 719 (а. с. 10). Судом встановлено і сторони цього не заперечували, що сімейне життя поступово погіршувалось та зрештою призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Між ними втрачені почуття любові та взаєморозуміння, у зв'язку з чим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам подружжя та їхніх дітей. Відповідно до частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя і тоді суд, відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України, з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей або їх відсутність та інші обставини життя подружжя. При встановлені таких обставин, за наявності яких подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу. Суд, вважає, що причини розірвання шлюбу є об'єктивними, подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечитиме інтересам, як позивачки, так і відповідача. За таких обставин, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, в порядку статті 112 Сімейного кодексу України постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Outcome: approved