Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить зняти арешт, накладений на підставі постанови Мелітопольського міського відділу державної виконавчої служби про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження за реєстраційним номером 1829752 від 25 березня 2005 року на ? частину квартири [ADDRESS] (Дзержинського) в м. Мелітополь Запорізької області, яка належить їй на праві власності. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є власницею ? частини квартири [ADDRESS] (Дзержинського) в м. Мелітополь Запорізької області. У березні 2017 року вона дізналась, що на її частину квартири органами державної виконавчої служби був накладений арешт. На її запит вона отримала відповідь з Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, відповідно до якого повідомлено, що вищевказаний арешт було накладено під час виконання виконавчого листа № 2-423, виданого 04 лютого 2004 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з неї на користь МОПТО коштів в розмірі 690,77 грн., однак на теперішній час даний виконавчий документ на примусовому виконанні у відділі не перебуває, оскільки був знищений. Позивачка вважає, що вказаний арешт на нерухоме майно, яке належить їй на праві власності, накладено помилково, крім того виконавчий документ, на підставі якого був накладений арешт знищено, тому має бути знятий. Враховуючи викладене позивачка звернулась до суду з метою захисту своїх порушених прав. В судове засідання зявилися представник позивача та позивач, які наполягали на задоволенні позову. Представник відповідача в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та розглянути справу на розсуд суду. Суд, заслухав думку позивача, її представника, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] належить на праві власності ? частина квартири [ADDRESS] (Дзержинського) в м. Мелітополь Запорізької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 11 жовтня 2006 року нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори [PERSON], р№1-2109 \\а.с.5\\. Вказана обставина також підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17 листопада 2006 року \\а.с.5 зворотна сторона\\. Згідно довідки старшого по будинку № 424 по вулиці Інтеркультурній (Дзержинського) в м. Мелітополь Запорізької області, посвідченої КП «Житломасив» від 29 травня 2017 року, [PERSON] мешкає за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Інтеркультурна (Дзержинського)[ADDRESS] \\а.с.7\\. Як вбачається з відомостей, отриманих з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за № 1829752 від 25 березня 2005 року, винесеною Мелітопольським міським відділом державної виконавчої служби, був накладений арешт на ? частину квартири [ADDRESS] (Дзержинського) в м. Мелітополь Запорізької області \\а.с.6\\. При цьому, згідно інформації № 169-41/5547/16944/16056 від 23 травня 2017 року, наданої Мелітопольським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, встановлено, що на виконанні у відділі ДВС Мелітопольського МРУЮ з 01 січня 2004 року знаходилось виконавче провадження за виконавчим листом № 2-423, виданим 04 лютого 2004 року Мелітопольським міськрайонний судом Запорізької області, про стягнення з [PERSON] на користь МОПТО коштів в розмірі 690,77 грн. 21 червня 2007 року виконавче провадження закінчено у звязку із виконанням відповідно до повідомлення ПФУ Мелітополь від 17 травня 2007 року, про що винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Інформацію про зняття арешту з майна на даний час встановити неможливо, оскільки виконавчі провадження, завершені в 2007 році знищені \\а.с.8\\. Згідно довідки КП «Житломасив» від 24.05.2017 року, за адресою: [ADDRESS] станом на 01.05.2017 року заборгованості за надані послуги по утриманню будинку і прибудинкової території перед КП «Житломасив» немає. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 41 Конституції України наголошує, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Враховуючи те, що у позивачки будь-яких невиконаних зобовязань, що перебувають на примусовому виконанні в органах державної служби не має, рішення суду на яке посилається у своїй відповіді орган державної виконавчої служби позивачкою фактично виконане, а виконавче провадження за вищевказаним виконавчим документом знищено, тому накладений органом державної виконавчої служби арешт унеможливлює реалізацію позивачкою своїх прав та інтересів щодо розпорядження належного їй на праві власності нерухомого. Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими, заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. На підставі викладеного суд вважає необхідним зняти арешт, накладений на підставі постанови Мелітопольського міського відділу державної виконавчої служби про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження за реєстраційним номером 1829752 від 25 березня 2005 року на ? частину квартири [ADDRESS] (Дзержинського) в м. Мелітополь Запорізької області, яка належить [PERSON] на праві власності.

Outcome: approved