Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

Позивачка в листопаді 2016 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 03.10.2009 р., у період якого народила сина - [PERSON], 2010 р.н. Позивачка зазначила, що на протязі останніх двох років сімейні стосунки погіршились, з січня 2016 р. сторони шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Також позивачка зазначила, що малолітній син проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні, оскільки відповідач ухиляється від матеріального утримання їх спільної дитини, не приймає участі у вихованні сина, а тому позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання їх спільного сина в розмірі ? частки з усіх видів його заробітку. Також просить визначити місце проживання сина з нею у квартирі [ADDRESS] яку орендує та є всі належні умови для проживання. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, в задоволенні позовних вимог щодо розірвання шлюбу заперечував, позовні вимоги щодо стягнення аліментів, визначення місця проживання дитини з позивачкою підтримав. Представник ООП Святошинської РДА в м. Києві в судове засідання не з'явився, надіслав лист про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 39). Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за такими обставинами. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.10.2009 р. (а.с. 7). Встановлено, що у період шлюбу сторін, позивачка [INFO] р. народила сина [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до висновку ООП Солом'янської РДА в м. Києві від 23.03.2017 р. №108-4716, хлопчик разом з матір'ю мешкають в орендованому приміщенні за адресою: [ADDRESS], де створені належні умови для проживання, навчання та відпочинку дитини. Під час бесіди з працівниками служби у справах дітей, малолітній [PERSON] повідомив, що він спілкується з батьком, любить маму та бажає проживати з нею. Позивачка приймає активну участь у вихованні дитини (а.с. 37-38). Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка (чч. 3, 4 ст. 56 СК). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали позивачку на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і суперечить її інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України, є підставою для розірвання шлюбу. Щодо вимоги про стягнення аліментів на дитину та визначення місця проживання дитини, суд керується наступним. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. При цьому, згідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення до батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров»я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12.06.1998 р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім»ю України», при вирішенні спорів між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них залишається дитина, виходячи із встановленої рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, рішення повинно відповідати інтересам неповнолітніх. При цьому необхідно врахувати вік дітей, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Встановлено та підтверджено відповідачем, що малолітній син [PERSON] проживає з позивачкою адресою: [ADDRESS]. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги щодо проживання сина з позивачкою за вказаною адресою та не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі ? частки з усіх видів його доходу. Суд, враховуючи вищевикладене в сукупності досліджених в судовому засіданні матеріалів справи та їх співставленні приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимоги, які в судовому засіданні знайшли своє підтвердження, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved