Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на ту обставину, що їй згідно Свідоцтва про право власності від 13.03.1990 р. та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.1990 р. на праві власності належить житлобудівлі № 41 по вул. Гагаріна в м. Херсоні. Згідно довідки квартального комітету від 25.02.2014 р. в будинку за вказаною вище адресою зареєстровані: позивачка, онука [PERSON], онука [PERSON] з сином [PERSON] та чоловіком [PERSON] Позивачка зазначає, що відповідачі мали право на проживання в будинку на підставі Договору довічного утримання від 16.08.2006 р., укладеного між позивачкою та відповідачкою [PERSON], однак рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 25.09.2012 р. вказаний договір розірвано. Рішення суду набуло чинності 15.11.2012 р. на підставі ухвали апеляційного суду Херсонської області. Також позивачка зазначає, що відповідачі в належному їй будинку не мешкають, їх місце перебування не відоме, особисті речі відповідачів в будинку відсутні. Сімейні стосунки між позивачкою та відповідачами припинені з 2011 р. З огляду на наведене позивачка була змушена звернутись за захистом своїх порушених прав до суду. В судовому засіданні адвокат позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилась, з невідомих суду причин, про розгляд вказаної цивільної справи повідомлялась належним чином та через ЗМІ. Суд, заслухавши пояснення адвоката позивача, счвідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачці згідно Свідоцтва про право власності від 13.03.1990 р. та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.03.1990 р. на праві власності належить житлобудівлі № 41 по вул. Гагаріна в м. Херсоні Згідно довідки квартального комітету від 25.02.2014 р. в будинку за вказаною вище адресою зареєстровані: позивачка, онука [PERSON], онука [PERSON] з сином [PERSON] та чоловіком [PERSON] Станом на дату звернення до суду відповідачі з реєстраційного обліку не знялися, в будинку не мешкають, їх місце перебування не відоме, особисті речі відповідачів в будинку відсутні. Сімейні стосунки між позивачкою та відповідачами припинені з 2011 р. Відповідно до положень ст. 163 Житлового кодексу України У разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст. 71. ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 72 вказаного Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.ст.319, 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу у спосіб, визначений договором або законом. Конституцією України ст.41 та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне право користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Обєктом власності особи може бути, зокрема житло, житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Таким чином позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved