Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про визнання втратившим право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що з 03.12.2013 року вона знаходилась в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Вона є власницею квартири [ADDRESS] , квартира була придбана в період знаходження у шлюбі з відповідачем, але за її власні кошти. Відповідач був зареєстрований у даній квартирі у якості члена сім`ї 17.01.2014 р. 24.12.2015 р. шлюб між нею та відповідачем розірваний рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя. У зазначеній квартирі відповідач зареєстрований, але фактично не проживає з 10.11.2015 р [INFO] , мешкає в будинку [ADDRESS] . Більше одного року відповідач не користується зазначеним житловим приміщенням, що тягне за собою зайві витрати по оплаті комунальних послуг. Просить визнати [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 05.07.2017 відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання майна-квартири [ADDRESS] особистою власністю подружжя, визнання права власності на частку спірної квартири. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 05.07.2017 заяву представника позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . 11.09.2017 до суду [PERSON] подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання втратившим право користування житловим приміщенням. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 22.11.2017 відкрито провадження по цивільній справі за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання втративши право користування житловим приміщенням. Об`єднано в одне провадження позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання майна квартири [ADDRESS] особистою власністю подружжя, визнання права власностні на частку спірної квартири із зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про визнання втратившим право користування житловим приміщенням, цивільній справі присвоєно один номер № 266/2429/17. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 16.10.2019 провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання майна - квартири [ADDRESS] особистою власністю подружжя закрито у зв`язку із відмовою позивача від позову. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з,явилася, була належним чином повідомленої про день та час слухання справи, до суду надала заяву з проханням справу слухати у її відсутності. Представники позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] , у судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Представник позивачки [PERSON] суду пояснила, що квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] за власні кошти, однак під час перебування у офіційному шлюбі з [PERSON] в період з 03.12.2013 по 24.12.2015. Юридично спірна квартира є особистою власністю [PERSON] Кошти за продаж своєї двокімнатної квартири [PERSON] отримав авансом та сплатив кредит за саме цю квартиру. На момент укладання шлюбу [PERSON] працювала у крамниці неофіційно, мала дохід та взяла кошти в борг у своєї матері на придбання квартири, планувала віддавати. Комунальні послуги за квартиру сплачує самостійно. [PERSON] знав, що [PERSON] взяла гроші в борг у [PERSON] , розписка була написана за день до придбання квартири саме на цю потребу. Оскільки відповідач тривалий час не мешкає у спірній квартирі, просила визнати [PERSON] втратившим право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Представник позивачки [PERSON] підтримала доводи позову [PERSON] та пояснила, що в період знаходження у шлюбі з [PERSON] її донька взяла у неї у борг значну суму грошей для придбання спірної квартири, написала їх розписку. [PERSON] на той час продав належну йому на праві власності двокімнатну квартиру, перед цим купивши для свого неповнолітнього сина від першого шлюбу «гостинку» у [PERSON] Гроші від продажу двокімнатної квартири віддав на погашення кредиту. [PERSON] працював моряком закордонного плавання, а її донька робила неофіційно у магазині. У спірну квартиру вселилися її донька, [PERSON] . Після розірвання шлюбу [PERSON] переїхав жити до своєї матері, більше року у квартирі, яка належить доньці, не проживає, комунальних платежів не сплачує. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали. [PERSON] суду пояснив, що 03.12.2013 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] , на той час в нього у власності була квартира у [ADDRESS] . У [PERSON] була «гостинка» у [ADDRESS] , де вони мешкали після укладання шлюбу. Вони продали свої квартири і придбали квартиру [ADDRESS] . Він придбав у [PERSON] «гостинку» для неповнолітнього сина. У нього був конфлікт з сином, тому спірну квартиру оформили на ім`я [PERSON] , щоб син не мав права на частину цієї квартири. Нотаріус роз`яснив йому, що у випадку розірвання шлюбу ця квартира буде ділитися навпіл між подружжям. Через рік вони офіційно розірвали шлюб. З 06.10.2015 він став мешкати у своєї матері, спочатку [PERSON] давала йому можливість забрати речі, а пізніше - перешкоджала, оскільки ключів від другої двері в нього не має, тому речі його залишилися у квартирі, його меблі і техніка. Хто зараз мешкає в квартирі йому невідомо. [PERSON] працювала, але отримувала мінімальну заробітну платню. Його сину придбала квартиру його колишня теща [PERSON] . Він писав у нотаріуса заяву, що гроші, за яку квартиру придбано, належать [PERSON] , але більша частина грошей була його. Він грошей не позичав. Він просив [PERSON] пустити його в квартиру, вона відмовила, сказала що тільки на підставі рішення суду. Представник [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] та [PERSON] знаходилися у шлюбі з 03.12.2013р. по 24.12.2015р. Рішенням суду шлюб розірвано, дітей спільних не мають. До шлюбу [PERSON] належала двокімнатна квартира у [ADDRESS] . До шлюбу [PERSON] належала квартира типу «гостинка», яку остання продала за 45000,00грн. сину позивача [PERSON] 10.01.2014 подружжям за грошові кошти, які були отримані від продажу квартир, була придбана трикімнатна квартира для сумісного проживання [ADDRESS] , за 105986,00грн. і оформлена на [PERSON] Між [PERSON] та його сином був конфлікт, у зв`язку з чим нову квартиру оформлено на [PERSON] Спірна квартира придбана за гроші, які заробив [PERSON] в рейсах, за суму, вказану в договорі. Допитана у якості свідка [PERSON] , суду пояснила, що у 2013р. її син уклав шлюб з [PERSON] , у нього була власна квартира по [ADDRESS] , двокімнатна, де він жив з сином 15 років. У [PERSON] була «гостинка» по [ADDRESS] . [PERSON] ходив у рейси. Він та [PERSON] продали ці квартири та придбали 3-кімнатну квартиру, яку оформили на [PERSON] , оскільки між її сином та онуком виник конфлікт. Сваха придбала квартиру для онука. Заробітна плата сина приходила на її картку, а вона віддавала гроші [PERSON] . У подружжя погіршилися стосунки, вони обидва випивали. [PERSON] працювала продавцем у крамниці, а коли почала мешкати з [PERSON] , перестала працювати. Зараз її син у квартирі по [ADDRESS] не мешкає, переїхав мешкати до неї, так як [PERSON] поміняла замки в квартирі. У зв,язку з цим в листопаді 2016р.вона з сином звернулися до адвоката за захистом його прав. Всі речі сина залишилися в квартирі, м`які меблі, стінка, газова піч, холодильник. Допитана у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її рідний брат. У брата в 2012р. померла дружина та він познайомився з [PERSON] і у 2013р. уклав шлюб. У брата була квартира по [ADDRESS] , де він жив з сином. У [PERSON] була маленька квартира. Вони продали ці квартири і придбали трикімнатну квартиру в Приморському районі, яку вони чомусь оформили на [PERSON] Вона була проти цього, але її заспокоїли, сказали, що у разі проблем, квартиру розподілять навпіл. [PERSON] знімала заробітну плату [PERSON] і виплачувала за квартиру. У [PERSON] було багато хороших речей, газова піч, кондиціонер, які вони привезли з його двокімнатної квартиру у нову трикімнатну квартиру, зробили ремонт. Він спірної квартири брат не має ключів, оскільки [PERSON] змінила замки, всі речі брата залишилися у квартирі, особисті речі у чемодані [PERSON] брату віддала. Допитана у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її зять, був чоловіком її доньки, яка померла, у них є онук, стосунки нормальні. З [PERSON] в неї ніяких стосунків не має. Її донька померла у 2012р. [PERSON] одружився з [PERSON] у 2013р. У [PERSON] була власна двокімнатна квартира і він вирішив продати квартиру і придбати нову. Вони з дідусем вирішили придбати для онука квартиру у [PERSON] за 48000,00грн. До повноліття онук жив з ними. Квартира була погана, вони зробили ремонт, де зараз мешкає онук. [PERSON] придбав трикімнатну квартиру. З двокімнатної квартири всі речі, які придбали ще у шлюбі з її донькою, перевезли до трикімнатної, у [PERSON] нічого не було. У [PERSON] був диван, шафа, стіл, кухня, телевізор, пральна машинка. Допитана у якості свідка [PERSON] , суду пояснила, що 10 років назад вона працювала з першою дружиною [PERSON] у магазині. Працювала з нерухомістю, [PERSON] просив допомогти з продажем квартири, яку з першою дружиною придбали. [PERSON] та на ці гроші купили 3- кімнатну квартиру, тоді позивач прийшов з рейсу. Знала, що друга дружина не працювала. Вони купили квартиру на [ADDRESS] , а продали у престижному спальному районі. Ручай [PERSON] підписав заяву про відмову від квартири на користь дружини. Вона попереджала, що не треба підписувати таку заяву на користь другої дружини, так як відносини були погані. Допитана у якості свідка [PERSON] надала суду пояснення, аналогічні поясненням представника [PERSON] та додатково зазначила, що квартира належить на праві особистої власності її доньці, для придбання квартири вона дала їй в борг 15000 доларів США, донька написала їй розписку. У [PERSON] ключі від квартири були, він всі свої речі з квартири забрав, після цього більше не приходив. Дочка подала заяву про розірвання шлюбу. В кінці жовтня 2015 р. він пішов з квартири, більш він не повертався та не хотів повертатися. Погрожував, що до питання про квартиру ще повернеться. [PERSON] витрати по квартирі не платив. Суд, вислухавши представників позивача, відповідача, його представника, допитавши свідків, дослідивши докази, надані сторонами, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, прийшов до наступного висновку. Відповідно до\~статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно частини четвертої\~статті 9 ЖК України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК\~України,\~власник\~будинку, квартири має право використовувати помешкання \~для власного\~проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і має право розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За правилами\~ст. 156 ЖК\~члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені\~статтею 162 цього Кодексу. Сам факт припинення сімейних відносин із власником (власниками) квартири, відповідно до ст.ст.\~9,\~156,\~157 ЖК України,\~\~не позбавляє колишніх членів його (їх) сім`ї права користуватися займаним приміщенням. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine», заява № 30856/03) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зав`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу квартири від 27.12.2013р., [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 12-13). Згідно з договором купівлі продажу квартири від 27.12.2013р. [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 14-15). Згідно з договором купівлі-продажу від 10.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекідою О. А., зареєстрованого в реєстрі за №22, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 16, 42-44). Згідно з заявою, наданою приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чекіді О.А. від 10.01.2014 рок, [PERSON] підтвердив, що перебуває у шлюбі з [PERSON] з 03.12.2013 та гроші, за які було придбано квартиру [ADDRESS] , є особистою власністю [PERSON] (а.с. 17, 90). Згідно з розпискою [PERSON] від 09 січня 2014р,. остання отримала в борг від матері [PERSON] в борг 15000,00доларів США для придбання квартири (а.с. 55, 148). Згідно з заявою [PERSON] від 03 жовтня 2018р., поданою нотаріусу Курського міського нотаріального округу Курської області РФ, [PERSON] отримала в борг від матері [PERSON] 15000,00 доларів США для придбання квартири [ADDRESS] (а.с. 169). Відповідно до рішення Приморського районного суду м. Маріуполя № 266/3991/15-ц від 24.12.2015р., шлюб укладений 03.12.2003р. між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення набрало законної сили (а.с. 10-11). Відповідно до особового рахунку № [NUMBER] від 16.08.2017р. КК «Приморська», власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , у якій зареєстрована остання, її син [PERSON] 2000р.н. та її чоловік [PERSON] , 1977 р.н. (а.с. 45) Згідно з довідкою № 7 від 18.01.2016 року КСН « [PERSON] » у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] 2000р.н., [PERSON] , 1977 р.н., останній у квартирі не мешкає, особистих речей не має, про що свідчать сусіди [PERSON] , [PERSON] (а.с. 47). Згідно з актвмим № 350 від 20.12.2016, № 206 від 10.07.2017 року КСН «Портовський» у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] 2000р.н., [PERSON] , 1977 р.н., останній у квартирі не мешкає з 10.11.2015р. місце мешкання не відомо, особистих речей не має, про що свідчать сусіди [PERSON] , [PERSON] (а.с. 46,48). Відповідно до інформації з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 07.12.2017р., [PERSON] 06.08.2016р. перетнула державний кордон України у напрямку «виїзд» пункт пропуску «Гоптівка» (а.с. 87). Згідно з ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 19.08.2019 року відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним, третя особа: приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Чекіда Олексій Андрійович, а саме спірної квартири [ADDRESS] . Згідно ухвали Приморського районного суду м. Маріуполя зупинено провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про вселення у квартиру [ADDRESS] до розгляду іншої справи. Дослідивши всі обставини справи та докази, надані сторонами, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] певний проміжок часу не користується квартирою [ADDRESS] з поважних причин, через неприязні стосунки з колишньою дружиною, чиненням позивачкою перешкод у користуванні спірною квартирою. В ході слухання справи представниками позивачки не спростовані ті факти, що [PERSON] змінила замок на дверях квартири, чим перешкодила доступ для проживання та користування квартирою відповідачу. Крім того, не спростовано і зазначені відповідачем обставини, за якими він має у спірній квартирі особисті речі і речі, які він перевіз у спірну квартиру після продажу своєї двокімнатної квартири, а також речі, які є сумісною власністю колишнього подружжя. Крім того, [PERSON] 06.08.2016 року виїхала за межі України та по на теперішній час знаходиться в Російській Федерації, таким чином [PERSON] , який не має ключів від спірної квартири, не має доступу до квитанцій на оплату комунальних послуг за цю квартиру, можливості знімати покази приладів обліку водопостачання, електроенергії. Як встановлено судом, іншого житла, крім спірної квартири, [PERSON] також не має. [PERSON] , захищаючи своє право на користування спірної квартирою, звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] про вселення, що, на думку суду, свідчить про те, що є перешкоди у користуванні житлом та він не намагається втратити зв,язок із спірним житлом. Крім того, [PERSON] оспорює право особистої власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , звернувшись до суду з відповідними позовними вимогами та на час розгляду спору по справі, судом відкрито провадження. З викладеного вбачається, що відповідач не втратив інтересу до квартири, в якій зареєстровано його місце проживання, проте його не проживання в ній пов`язане з поважними причинами, що є підставою для відмови у задоволені позову про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі вищевказаного,

Outcome: dismissed