overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивачка звернуласа до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем і стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог спирається на те, що 30 квітня 2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач і яка проживає з позивачем і на утримання якої відповідач буде сплачувати аліменти. Шлюбні відносини припинені з липня 2015 року, що призвело до того, що сім»я розпалась, примирення неможливе, в зв»язку з чим і подано позов до суду. Позивач позов підтримав. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що на розірвання шлюбу згідний та згідний сплачувати аліменти на утримання дитини, проте не згідний сплачувати аліменти на утримання дружини. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до ст..ст.104,110 СК України, постільки сім»я розпалась з мотивів на побутовому грунті, сторони не проживають спільно втратили взаємну повагу один до одного, обоє настоюють на розірванні шлюбу шлюб носить формальний характер, зберегти сім»ю неможливо і такий шлюб повинен бути розірваний. Залишити проживати з позивачем дитину дочку [PERSON] [INFO]. Стягнути з відповідача аліменти на його утримання відповідно до ст..ст.180,183 СК України. Майновий спір сторін вирішено. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивачка звернулась 06 жовтня 2016 року до суду з позовними вимогами до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 19 серпня 1983 року сторони зареєстрували шлюб у Северинівській сільський раді Іванівського району Одеської області , актовий запис №16. Діти від даного шлюбу є повнолітніми. Позивачка стверджує, що понад рік сторони припили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально, але відповідач не бажає розірвати шлюб в органах ДРАЦС. На примирення позивачка не згодна, вважає збереження сім,ї неможливим, просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з,явилась, подав до суду заяву з проханням розглянути справу по суті за її відсутність, розірвавши шлюб між сторонами. В судове засідання відповідач не з,явився, належним чином сповіщений, причини неявки суду не повідомив. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 серпня 1983 року сторони зареєстрували шлюб у Северинівській сільський раді Іванівського району Одеської області , актовий запис №16. Діти від даного шлюбу є повнолітніми. Подружні стосунки припинено понад рік, спільне господарство відсутнє. Позивачка проти примирення, просить розірвати шлюб Згідно ч.1 ст. 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.За змістом ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам їх дітей, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

Позивачка звернулась 10 червня 2021 року до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 4 липня 2020 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що дітей від шлюбу не мають. Спільне життя не склалось, проходило в постійних суперечках. Шлюбні стосунки припинені, їх поновлення є неможливим. Шлюб носить лише формальний характер. Ухвалою суду від 11 червня 2021 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити, залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач подав заяву про визнання позову, просив справу розглянути у його відсутності та шлюб розірвати. Виходячи з положень ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін. У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Шлюб сторін зареєстрований 4 липня 2020 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Слобідському та Основ`янському районах у місті Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 268. Дітей сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстави для неприйняття судом визнання відповідачем позову відсутні, визнання позову відповідачем не порушує прав та інтересів інших осіб. Сторони не створили міцної сім`ї, припинили шлюбні стосунки, наполягають на розірванні шлюбу та вважають неможливим поновлення шлюбних стосунків. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачці за її проханням слід залишити шлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивачка звернулась 18 березня 2021 року до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 6 вересня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що від шлюбу мають неповнолітнього сина- [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя, у зв`язку з чим шлюбні стосунки припинені. З грудня 2020 року вони проживають окремо. Син проживає разом з нею. Поновлення шлюбних відносин є неможливим. Просила залишити їй шлюбне прізвище. Ухвалою суду від 19 березня 2021 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином. Виходячи з положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд постановляє заочне рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Шлюб сторін зареєстрований 6 вересня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №468. Сторони мають неповнолітнього сина- [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сторони припинили шлюбні стосунки, проживають за різними адресами, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивачка звернулась 23.10.2013 року до суду з заявою, якою просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON], [INFO], починаючи з 01.01.2013 року і до досягнення нею повноліття у сумі щомісячно 2000,00 грн., на утримання дочки [PERSON], [INFO], починаючи з 01.01.2013 року і досягнення нею двадцяти трьох річного віку у сумі 3000,00 грн. та на її утримання у зв»язку з важким матеріальним становищем щомісячно у сумі 1000,00 грн., посилаючись на те, що відповідач ухиляється утримувати неповнолітню доньку [PERSON] та доньку [PERSON], яка навчається, і в неї на даний час скрутне матеріальне становище, оскільки сплачує навчання доньки [PERSON] та виплачує кредит. В судовому засіданні позивач уточнивши вимоги просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], починаючи з 01.01.2013 року і до досягнення нею повноліття у сумі щомісячно 2000,00 грн., посилаючись на мотиви, викладені у заяві. Відповідач та його представник визнали позов в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, мотивуючи тим, що відповідач не працює і являється інвалідом 2 групи. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає можливим заявлені вимоги задовольнити частково, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі зареєстрованому у Палаці реєстрації шлюбів і новонарджениї м.Києва, який розірвано 17.05.2013 року (а.с. 4,5). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьками яких є сторони у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7). Відповідно довідки від 22.01.2013 року сукупний дохід позивача за 2013 рік становить у сумі 127013,24 грн. (а.с.-86). Відповідно довідки МСЕК від 04.03.2014 року відповідач являється інвалідом 2 групи загального захворювання з 23.01.2014 року на строк до 01.02.2015 року (а.с.-117). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що, відповідач зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, суд вважає за можливе з урахуванням інвалідності відповідача та доходу позивача стягнути з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку(доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.10.2013 року до її повноліття. Відповідно п.9 ст.5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір віднести за рахунок держави.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

Позивачка звернулась 25 січня 2021 року до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.08.1999 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що від шлюбу мають повнолітнього сина- [PERSON] , [INFO] . Внаслідок сварок з відповідачем, які відбувались тривалий час, шлюбні стосунки припинені. Шлюб носить лише формальний характер. Поновлення шлюбних відносин є неможливим. Майновий спір відсутній. Ухвалою суду від 26 січня 2021 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. Виходячи з положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд постановляє заочне рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Шлюб сторін зареєстрований 28 серпня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Чорнобаївського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №40. Сторони мають повнолітнього сина- [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сторони припинили шлюбні стосунки, проживають за різними адресами, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-28 00:00:00

Позивачка звернулась 28 вересня 2021 року до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 вересня 1992 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що з початку 2021 року припинені шлюбні стосунки. У них різні погляді на життя, відсутнє взаєморозуміння. В теперішній час вони проживають окремо. Поновлення шлюбних стосунків є неможливим. Спільних неповнолітніх дітей вони не мають. Відповідач ухиляється від реєстрації розірвання шлюбу у органах ЗАГС. Ухвалою суду від 29 вересня 2021 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивачки [PERSON] подав заяву про розгляд справи у відсутності позивачки та представника, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про судовий розгляд повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, що свідчить про відсутність зацікавленості у нього в збереженні шлюбу. Виходячи з положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути у відсутності сторін, та постановити заочне рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони зареєстрували шлюб 22 вересня 1992 року у Ленінському відділі ЗАГСу м.Харкова (актовий запис №384). Неповнолітніх дітей не мають. Внаслідок відсутності взаєморозуміння сторони припинили шлюбні стосунки. Позивачка вважає неможливим поновлення шлюбних стосунків. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позиачки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

Позивачка звернулась 29 квітня 2021 року до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 липня 2001 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Подружжя життя є неможливим через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, шлюб та сім`ю. Почуття любові втрачено, шлюбні стосунки припинені з листопада 2020 року, та їх поновлення є неможливим. Шлюб носить лише формальний характер. Ухвалою суду від 30 квітня 2021 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач подав нотаріально посвідчену заяву про визнання позову, просив справу розглянути у його відсутності та шлюб розірвати. Виходячи з положень ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Шлюб сторін зареєстрований 27 липня 2001 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції м.Харкова, актовий запис № 1044. Сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Підстави для неприйняття судом визнання відповідачем позову відсутні, визнання позову відповідачем не порушує прав та інтересів інших осіб. Сторони припинили шлюбні стосунки, наполягають на розірванні шлюбу та вважають неможливим поновлення шлюбних стосунків. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їхньої дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу позивачці за її проханням слід залишити шлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

Позивачка звернулась 30.04.2013 року до суду з заявою, якою просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, починаючи з дня пред»явлення позову, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дитини. В судовому засіданні позивач підтримала позов, посилаючись на мотиви, викладені у заяві. Відповідач не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним заявлені вимоги задовольнити, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ м.Києва, який рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 13.12.2012 року розірвано (а.с. 3,4). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьками якої є сторони у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.2). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що, відповідач зобов'язаний утримувати доньку до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON], на утримання дочки [PERSON],[INFO] року народження, аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку(доходу) щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.04.2013 року до її повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивачка звернулась 4 червня 2021 року до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 липня 2009 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що внаслідок відсутності взаєморозуміння, різні погляди на життя шлюбні відносини припинені. Втрачено почуття любові та поваги один до одного. Ухвалою суду від 2 липня 2021 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач про судовий розгляд повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, що свідчить про відсутність зацікавленості у нього в збереженні шлюбу. Виходячи з положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути у відсутності сторін, та постановити заочне рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони зареєстрували шлюб 24 липня 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (актовий запис №241). Спільних дітей сторони не мають. Після реєстрації шлюбу позивачка прізвище не змінювала. Внаслідок відсутності взаєморозуміння сторони припинили шлюбні стосунки. Позивачка вважає неможливим поновлення шлюбних стосунків. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За вищенаведених обставин суд приходить до висновку, що шлюб сторін існує лише формально, поновлення шлюбних відносин є неможливим, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved