Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], як такого, який продовжує навчання, у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, починаючи з дня її звернення до суту і до закінчення дитиною навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що їхній син на теперішній час є учнем денного відділення Державного професійно-технічного навчального закладу «Центр професійно-технічної освіти № 3 міста Харкова» ІІІ атестаційного рівня, не має самостійного заробітку та має право на утримання з боку батька, який добровільно цього обовязку не виконує. Позивачка не в змозі самостійно утримувати сина, у звязку з тим, що йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг та взуття, харчування, підручники тощо. Зазначала, що відповідач працює охоронцем в ПУВХ «Донець», а також отримує пенсію, як інвалід ІІІ групи. Стверджувала, що надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, є обовязком відповідача, а обставин, які мали б суттєве значення для звільнення від цього обовязку, відповідач не має. Позивачка в судове засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно (а. с. 12, 20), через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а. с. 22). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно (а. с. 15-16) , через канцелярію суду надав заяву, в якій просив проводити судовий розгляд справи за його відсутності та повідомляв, що проти задоволення позову не заперечує (а.с. 17). Третя особа на боці позивачки, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно (а. с. 14, 19), через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі (а. с. 21). Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, які беруть участь в справі. [PERSON] народився 03 червня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 045416, виданого 01 липня 1997 року завідуючим відділу запису актів громадянського стану Печенізького відділу реєстрації актів громадянського стану Харківської області, актовий запис № 27, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а. с. 3). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ВЛ № 150240, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Печенізького районного управління юстиції у Харківській області 19 червня 2014 року, актовий запис № 42, шлюб між сторонами було розірвано (а. с. 2). [PERSON] є повнолітньою особою (а. с. 4) та відповідно до довідки № 2536 від 03 червня 2015 року, виданої Державним професійно-технічним навчальним закладом «Центр професійно-технічної освіти № 3 міста Харкова», є учнем 2 курсу, навчається на денному відділенні на бюджетній основі. Зарахований наказом № 137 від 27 серпня 2013 року (а. с. 7). Згідно Довідки № 1864 від 31 серпня 2015 року, виданої виконавчим комітетом Печенізької селищної ради Харківської області, [PERSON] проживає разом зі своєю матірю [PERSON] (а. с. 5). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є повнолітньою особою, яка продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги батька з огляду на наявність обставин, які перешкоджають отриманню ним самостійного заробітку, зокрема, на денну форму навчання. Згідно пункту 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року, обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Оскільки відповідачем не надано заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження, відповідно до частини 1 статті 199 Сімейного кодексу України суд вважає доведеною наявність у відповідача обовязку утримувати\~його повнолітнього сина до\~досягнення ним 23-річного віку або до припинення ним навчання. Відповідно до вимог статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього ж Кодексу. При визначенні розміру аліментів одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому суд враховує стан здоровя та матеріальне становище відповідача, стан здоровя та матеріальне становище третьої особи, відсутність у відповідача аліментів інших утриманців, та інші обставини, які мають істотне значення по справі. Згідно статті 201 Сімейного кодексу України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього ж Кодексу. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення позивачкою до суду з позовом і до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років або до припинення ним навчання. Згідно\~з \~частинами 1, 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір, розмір якого станом на день подачі позову складає 243 гривні 60 копійок, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved