Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 жовтня 2009 року у Великоглибочецькій сільській раді Тернопільського району Тернопільської області. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що від шлюбу у них народилося троє синів: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок різних характерів та відсутності взаєморозуміння між ними часто виникали конфлікти. З грудня 2019 року вони разом не проживають, не підтримують сімейних відносин та не ведуть спільного господарства, оскільки відповідач переїхав проживати до своїх батьків. Малолітні діти проживають разом із нею та перебувають повністю на її утриманні. З цих підстав позивачка просить шлюб розірвати, проти примирення заперечує, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 березня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Також, просила суд взяти до уваги, що перебування у шлюбі суперечить її інтересам, оскільки за час спільного проживання, відповідач застосовував відносно неї фізичне насильство, зловживав алкоголем, ніяких коштів на утримання їх спільних малолітніх дітей не надавав та не надає, аліменти не сплачує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивачки не заперечила проти заочного вирішення справи. Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 17 жовтня 2009 року, про що складено актовий запис №11 Великоглибочецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, якою видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11 жовтня 2010 року Великоглибочецькою сільською радою Тернопільського району, Тернопільської області (актовий запис №26 від 11 жовтня 2010 року). [INFO] у сторін народився син [PERSON] , про що складено актовий запис №19 Великоглибочецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, якою 18 листопада 2013 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Також, від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 11 лютого 2016 року Великоглибочецькою сільською радою Тернопільського району, Тернопільської області (актовий запис №1 від 11 лютого 2016 року). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому (приміщенні) будинку осіб №168 виданою 03 березня 2021 року Великоглибочецькою сільською радою Тернопільського району, Тернопільської області, позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із нею за вказаною адресою зареєстровані та проживають її сини: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Сімейне життя сторін не склалося. Внаслідок різних характерів та поглядів на життя між ними часто виникали сварки та непорозуміння, що призвело до того, що вони разом не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Між сторонами втрачені почуття любові, поваги та взаєморозуміння, шлюб носить формальний характер. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав: Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Натомість позивачкою зазначено, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам сторін, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов [PERSON] до задоволення. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved