Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує наступне. З відповідачем [PERSON] знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 25.11.2014 року. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON] [INFO]. Причиною розпаду сімї є те що з відповідачем не зійшлися характерами та мають різні погляди на життя, внаслідок чого в стосунках виникла неприязнь, яка з часом перетворилась на психологічну несумісність. Шлюбні відносини не підтримують з червня 2013 року. Спільне господарство не ведеться. Вважає, що зараз сімя розпалась і відновлена бути не може. Майнового спору не виникає. В судове засідання сторони не зявились, про час та дату розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку. Позивач надала до суду письмову заяву, в якій розгляд цивільної справи за її позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу просила провести без її участі. Позовні вимоги підтримує, просила позов задовольнити та розірвати шлюб. Відповідач надав до суду письмову заяву, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, строк для примирення просив не надавати. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 25.11.2014 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Просянської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, за актовим записом № 16, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Лашко», відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 299348 від 25.11.2014 року (копія виданого свідоцтва про шлюб, а. с. 5). Сторони мають спільну малолітню дитину сина [PERSON] [INFO], відповідно до свідоцтва про народження серії І-КИ № 559693 від 25.08.2011 року (копія свідоцтва про народження, а.с.6). Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримуються, відповідач просив не надавати строк для примирення, що свідчить про його небажання зберігати шлюб. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Встановлені обставини свідчать про те, що між сторонами сімейних відносин не існує, відновити їх неможливо, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам кожного з подружжя. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права сторін. Відповідно до ч. 1 п. 17 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не повязаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, повязаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору. Таким чином, вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved