Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовною заявою до Дем»янець [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи тим, що перебуваючи з відповідачем у шлюбі 17.02.2008 року народився син [PERSON]»янець [PERSON] та 10 листопада 2009 року народилась дочка Дем»янець [PERSON]. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач з листопада 2014 року по лютий 2015 року проживав окремо, після чого повернувся в сімю, однак побутові проблеми вирішує кожен свої, діти перебувають на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, добровільно про сплату аліментів домовитися не вдалося. На підставі вищевикладеного, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина та дочки у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з 20.05.2015 року до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, суду подала заяву, за змістом якої підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв від нього не надходило. З урахуванням положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. 28 серпня 2007 року між Дем»янець [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). 17 лютого 2008 року народився син [PERSON]»янець [PERSON] та дочка [PERSON]»янець [PERSON], [INFO]. Батьками вказані сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідачем не надано суду доказів про його матеріальне становище та стан здоровя. Відповідач позовні вимоги визнав,заперечень на позов не надав, є працездатною особою, а тому суд вважає,що відповідач спроможний платити аліменти на утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Беручи до уваги, що як зазначила позивач відповідач має постійне місце роботи, не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дітей, обовязок батьків по утриманню неповнолітніх дітей, суд вважає за необхідним заявлені позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 03.06.2015 року, що відповідатиме принципам розумності та справедливості. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 243,60 гривень судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 10,11,60, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial