Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернулася до суду із позовом в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить надати дозвіл на виїзд доньки [PERSON] , [INFO] до Єгипту на оздоровлення, без згоди та супроводу батька з 30.10.2021 по 06.11.2021 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати у розмірі сплаченого судового збору. Обґрунтування вимог. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 09.11.2020 шлюб між ними розірвано. Позивачка із донькою проживають разом по [ADDRESS] . Вона неодноразово зверталась до відповідача за дозволом на виїзд дитини за межі України, письмово та усно. Однак останній не надавав такого дозволу у добровільному порядку. Вважає, що відповідач порушує її права як матері, а також права й інтереси дитини на повноцінний всебічний розвиток та оздоровлення у зв`язку із чим звернулася до суду із даним позовом. Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р. Г. від 04.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Судове засідання призначено на 13.08.2021 в приміщенні Жидачівського районного суду Львівської області за адресою: Львівська область, місто Жидачів, вул. Я. Мудрого, 20, під головуванням судді Равлінка Р. Г. /а.с. 36-37/. 13.08.2021 розгляд справи було відкладено у зв`язку із залучення до справи у якості третіх осіб відділу у справах дітей Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та служби у справах дітей Бібрської міської ради Розгляд справи по суті відбувся 20.09.2021. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Позивачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Представник третьої особи Бібрської міської ради Львівського району Львівської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник третьої особи Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, надіслав заяву в якій не заперечує щодо виїзду [PERSON] в канікулярний період за кордон, країна Єгипет без згоди батька, з метою оздоровлення. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що неявка сторін не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.08.2008, який було в подальшому розірвано на підставі рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 09.11.2020 /а.с. 7-9,22/. Під час подружнього життя у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серія [NUMBER] видане 07.02.2009 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції /а.с.6/. Як вбачається з договору про надання туристичних послуг № 77285 від 16.08.2021, листа бронювання та розрахункової квитанції серія ЕЕЕЕ № 85972, між турагентом ФОП [PERSON] та [PERSON] , з 30.10.2021 по 06.11.2021 [PERSON] та [PERSON] оплатили туристичну послугу з відпочинку у Арабській республіці Єгипет./а.с.88-95/ При вирішенні вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства. Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини за вимогами статті 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч.2 ст.ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересування по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ч.2 ст.4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» № 3857-XII від 21.01.1994, який регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері, оформлення проїзного документу дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. 14 липня 2016 року Верховна Рада України внесла зміни до ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», вилучивши з нього норми, що регулювали питання виїзду дитини за кордон, у тому числі можливість виїзду на підставі рішення суду в разі відсутності згоди одного з батьків. З цього часу єдиним законом, що регулює порядок виїзду дітей за межі України, є стаття 313 ЦК України, якою встановлено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Разом з тим за змістом положень статті 124 Конституції України та статті 15 ЦК України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пунктами 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою КМУ від 27.01.1995 № 57, установлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку, у тому числі в супроводі членів екіпажу повітряного судна, на якому вони прямують. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред`явлення, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, тимчасовий виїзд дитини за кордон передбачений на підставі рішення суду та має відповідати найкращим інтересам дитини. Наведене узгоджуються з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17 (провадження № 14-244цс18). Тимчасовий виїзд малолітньої дитини за межі України повинен відбуватись лише за погодженням з іншим з батьків, оскільки такий переїзд спричиняє зміну режиму спілкування дитини з іншим із батьків, порядок участі у вихованні дитини, зміну звичайного соціального, культурного, мовного середовища дитини, що впливає на її подальше життя, розвиток і виховання. Сама по собі можливість поїздки за кордон не є безумовним свідченням того, що така поїздка відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки істотне значення має країна поїздки, мета такої поїздки та період поїздки. Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи. Позивачка вказала, що вона та донька неодноразово зверталась до відповідача з проханнями надати дозвіл на виїзд дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення. Однак останній такого дозволу у добровільному порядку не надав. Суд вважає переконливими та такими, що не викликають сумніви, твердження позивачки, що поїздка здійснюватиметься для оздоровлення та відпочинку дитини на короткий термін, без мети постійного проживання за межами України, тобто без порушення прав відповідача. Враховуючи вище викладене, суд вважає позов обґрунтованим та підставним, задоволення позовних вимог не порушуватиме прав сторін та сприятиме інтересам їхньої неповнолітньої доньки. Окрім того, з відповідача в користь позивачки слід стягнути сплачений останньою судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Outcome: approved