Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 14 квітня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області був зроблений відповідний актовий запис №26. З відповідачем мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися через різні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у неї та сім`ї, не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Все це призвело до припинення шлюбних відносин з грудня 2017 року, проживають окремо. Спір про поділ майна, місце проживання дитини відсутній. Аліменти на утримання дитини будуть вирішуватися за окремим позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилась, згідно заяви просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі (а.с. 34). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав в повному обсязі (а.с. 36). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 квітня 2015 року, що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №26, дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане 14 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 15 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, в період шлюбу у сторін народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Спільне життя подружжя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, побудову сімейних стосунків, у зв`язку з чим сторони не можуть вести сумісне подружнє життя. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони з грудня 2017 року припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з держави підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп., сплачений нею під час звернення з позовом до суду, оскільки відповідач звільнений від цих витрат на підставі п. 13 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», сплачений нею під час звернення з позовом до суду, інші 50% судового збору в розмірі 384 грн. 20 коп. слід повернути позивачці з державного бюджету (а.с. 1). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved