Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивачка, за первісним позовом, [PERSON] звернулася до суду в якому просить суд поділити майно набуте нею за час шлюбу з [PERSON], виділивши їй квартиру [ADDRESS], виділивши відповідачу: комп'ютер, автомобіль Альфа Ромео, 1982 р.в., д/н [NUMBER], автомобільний причеп «Асканія», 2000 р.в., [NUMBER], побутові речі (меблі, телевізор, холодильник), а також витребувати у [PERSON] правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS]. Позовні вимоги мотивує тим, що 09.01.1988 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб, від шлюбу мають двох дітей. За час шлюбу подружжям було придбано комп'ютер, автомобіль Альфа Ромео, 1982 р.в., д/н [NUMBER], автомобільний причеп «Асканія», 2000 р.в., [NUMBER], побутові речі (меблі, телевізор, холодильник) та трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Також позивачка зазначає, що відповідач неналежним чином виконує рішення суду про стягнення аліментів, в результаті чого утворилася заборгованість. Згоди про добровільний поділ спільного майна сторони не досягли. В ході розгляду справи відповідач - [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просить суд встановити ідеальні долі по ? частині кожному в квартирі [ADDRESS] та встановити порядок користування спірною квартирою. Одночасно до суду надійшов позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] в якому просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що під час отримання ордеру на житлове приміщення у будинку житлово-будівельного кооперативу № 134 за № 40 окрім [PERSON] були внесені [PERSON] та [PERSON]. Вважає, що рішенням по справі будуть порушені її права на спірну квартиру. В судовому засіданні [PERSON] та її представник, [PERSON], первісний позов підтримала, просила суд його задовольнити, зустрічний позов не визнала, просила суд відмовити в його задоволенні, не заперечувала проти задоволення позову третьої особи. В судовому засіданні [PERSON] первісний позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити, позов третьої особи не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - [PERSON], в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення первісного позову, зустрічний позов не визнала, просила суд відмовити в його задоволенні, позов третьої особи підтримала, просила суд його задовольнити. Представник третьої особи, орган опіки та піклування виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради - Малий В.С. в судовому засіданні первісний позов [PERSON] підтримав. Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, встановив, що [PERSON] та [PERSON] з 09.01.1988 р. перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] 23 квітня 1993 року [PERSON] виконавчим комітетом Херсонської міської ради народних депутатів видано ордер на житлове приміщення в будинку житлово-будівельного кооперативу № 134 за № 40, відповідно до якого останній отримав право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.11.2012 р. квартира [ADDRESS], належить [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради № 397 від 20.11.2012 р. З пояснень сторін судом встановлено, що за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] окрім квартири придбано комп'ютер, автомобіль Альфа Ромео, 1980 р.в., д/н [NUMBER], автомобільний причеп «Асканія», 1994 р.в., [NUMBER], побутові речі (меблі, телевізор, холодильник). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 370 ЦК України передбачено, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Згідно ч. 1 ст. 66 СК України подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Статтями 63,65 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що є об'єктом права суспільної сумісної власності подружжя, ким розпоряджаються за взаємною згодою. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до ст. 325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. 2. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. 3. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконності набуття права власності не встановлено судом. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. 2. Суб'єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. 3. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. 4. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до вимог ст.ст. 60, 61 ЦПК України, сторони зобов'язані надати докази та довести ті обставини, які обґрунтовують їх вимоги і заперечення та мають значення для справи, крім тих, які визнаються сторонами, є загальновідомими та встановлені рішенням суду. З огляду на наведене, суд вважає, первісний позов [PERSON] про поділ майна набутого [PERSON] за час шлюбу з [PERSON], виділивши [PERSON] квартиру [ADDRESS], виділивши відповідачу: комп'ютер, автомобіль Альфа Ромео, 1982 р.в., д/н [NUMBER], автомобільний причеп «Асканія», 2000 р.в., [NUMBER], побутові речі (меблі, телевізор, холодильник), витребування у [PERSON] правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS] слід залишити без задоволення, оскільки судом не встановлено обставин на які посилається позивачка, а саме: наявності заборгованості відповідача перед позивачем, її розмір та співмірність розміру із вартістю частини квартири, не доведено що комп'ютер, автомобіль Альфа Ромео, 1982 р.в., д/н [NUMBER], автомобільний причеп «Асканія», 2000 р.в., [NUMBER], побутові речі, які, до речі, [PERSON] не перелічено які саме, їх вартість, кількість, індивідуальні ознаки та докази взагалі наявності вказаного майна, були придбані за спільні кошти подружжя та для задоволенні інтересів сім*ї. Зустрічний позов [PERSON] суд вважає за необхідне задовольнити та визнати, що квартира [ADDRESS] є спільним сумісним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], яке набуте за період шлюбу та інтересах сім*ї та підлягає розподілу між подружжям. Одночасно суд вважає за доцільне провести розподіл квартири [ADDRESS] та виділити [PERSON] та [PERSON] по ? частині вказаної квартири та встановити порядок користування вказаною квартирою відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 18 від 11 березня 2014 року, варіант №1. Позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, [PERSON] суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, так як підстави для його задоволення в суду відсутні, посилання [PERSON] на те, що її батько [PERSON] отримав спірну квартиру лише через наявність дитини - [PERSON] суд не приймає до уваги, як такі, що ґрунтуються на припущенні та не підтвердженні доказами.

Outcome: approved