Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні частиною житлового будинку. Позивачка зазначала, що вона є власницею 35/100 будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], згідно свідоцтва про право на спадщину за законом: серія та №4-1977, виданий 29.10.2002 року державним нотаріусом 16-ї Київської державної нотаріальної контори та відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності від 16.07.13 року №6275794. Власником іншої частини будинку, а саме 65/100 будинку та земельної ділянки є [PERSON], яка померла [INFO] року. Починаючи з 2007 року, з моменту коли померла [PERSON], [PERSON] почав розпоряджатися майном, яке належить [PERSON]. При неодноразових спілкуваннях з [PERSON] дійти спільної мови стосовно того, щоб останній надав можливість вільного доступу до частини будинку, яка належить [PERSON], не можуть. Що стало підставою звернення [PERSON] до правоохоронних органів та суду. За рішенням суду 27.10.1988 року будинок був виділений в натурі і за позивачкою закріплено право володіння конкретними приміщеннями: 1-6,1-9,1-10. Іншою часткою майна володіла, померла [INFO] року, [PERSON] - сестра чоловіка позивачки, обмежено дієздатна через психічні розлади. Після її смерті з'ясувалось, що [PERSON] 19.04.2002 року на користь [PERSON] склала заповіт і заповіла йому все своє майно. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2009 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], треті особи: Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області та Броварська міська рада Київської області, як орган опіки та піклування про визнання заповіту недійсним було відмовлено. 01.04.2010 року колегією суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області було постановлено нове рішення, яким визнано заповіт недійсним. 04.10.2010 року ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України рішення Апеляційного суду Київської області залишено без змін. 01.10.2012 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області визнано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 65/100 частини жилого будинку, видане 21 листопада 2008 року міською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON], недійсним та скасовано державну реєстрацію права власності за [PERSON] на 165/100 частини жилого будинку по [ADDRESS] у м. Броварах від 11.12.2008 року. 01.11.2012 року ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області відмовлено [PERSON] у перегляді вищезазначеного заочного рішення від 01.10.2012 року. Всі судові рішення набрали законної сили. Таким чином, після скасування реєстрації права власності відповідним БТІ, 65/100 частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] знову рахується за [PERSON] [PERSON], як співвласниця 1/3 спірного будинку, не має можливості виконати рішення суду 1988 року, яке є обов'язковим для виконання всіма сторонами, так як [PERSON] не надає їй можливості вільного доступу до помешкання. На неодноразові звернення до правоохоронних органів ніяк не реагує. [PERSON] було зобов'язано в присутності працівника міліції передати ключі від вхідних дверей спірного будинку, останній виконав дану вимогу передавши ключі, а наступного дня змінив замки від вхідних дверей. В подальшому позивачка знову зверталася до правоохоронних органів з приводу притягнення до відповідальності [PERSON] за ст.356 КК України, за самоуправство, що підтверджується постановами про відмову у порушенні кримінальної справи та відповіддю прокуратури. Бажаного результату такі звернення не дали, так як [PERSON] на сьогоднішній день не притягнутий до кримінальної відповідальності. На момент звернення до суду, [PERSON] не надає позивачці можливості вільного доступу до приміщення, які належать [PERSON], для їх переобладнання та проживання. Приміщення будинку, які належать [PERSON] зазнають пошкоджень та руйнації і їх стан непридатний для проживання та користування, що підтверджується висновком експерта від 23 січня 2012 року та від 13 липня 2013 року. Також гараж який належить [PERSON], став непридатний для користування, в зв'язку з тим, що [PERSON] перед в'їздом до гаражу висипав гравій, що унеможливлює заїзд до гаражу та проведенню в ньому ремонтних робіт та зберіганню будівельних матеріалів, які потрібні для ремонту та утримання будинку, [PERSON] використовує гараж для власних потреб. Також [PERSON] зверталась до суду з приводу усунення перешкод у користуванні власністю, де їй було відмовлено у задоволені позовних вимог. В подальшому [PERSON] не надає можливості проживати разом з ним в одному будинку та співіснувати, як співмешканці, позивачка не може побудувати собі окремий вихід та провести ремонт кімнат, власником яких вона є. Небажання [PERSON], як співмешканця надати позивачці можливість проживати в даному будинку, призвело до того, що спірний будинок відключений від електро- та газо-, теплопостачання, що в свою чергу призводить до подальшого руйнування та занепаду житлових приміщень, які належать позивачці. Також [PERSON] своїми незаконними діями створює [PERSON] незручності у оформленні договорів про електро-, газопостачання, оскільки для їх укладання потрібні правовстановлюючі документи такі, як домова книга та згода іншого співвласника на укладання даних договорів, оскільки на особисте прохання [PERSON], [PERSON] не надає домову книгу, якою заволодів незаконно, оскільки він не є власником 2/3 будинку, а лише там зареєстрований, то остання не може відновити газо-, електро-, теплопостачання, що створює їй додаткові незручності та порушує її права на користування та розпоряджання своєю власністю. На сьогоднішній день, відділом державної виконавчої служби м. Бровари накладена заборона на вчинення будь яких будівельних робіт [PERSON] на підставі ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.10.2012 року. При виході на об'єкт за адресою: [ADDRESS] державного виконавця [PERSON]., для виконання ухвали суду був складений акт від 01.02.2013 року, в якому було зафіксовано, що в приміщеннях, які належать [PERSON], [PERSON] зриває підлогу, заніс цеглу, використовує приміщення на власний розсуд та був попереджений про кримінальну відповідальність, про що власноруч [PERSON] поставив підпис у вищезазначеному акті. Добровільно звільняти приміщення, які належать [PERSON], [PERSON] відмовився, посилаючись на ту обставину, що він не визнає її право власності та заявляє про те, що весь будинок належить померлій [PERSON] та йому. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд задовольнити позов та виселити [PERSON] з частини будинку, яка належить [PERSON], з приміщеннями 1-6, 1-9, 1-10 будинку [ADDRESS] в м. Броварах, Київської області та надвірних будівель, зобов'язати [PERSON] надати [PERSON] домову книгу будинку [ADDRESS] в м. Броварах, Київської області, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] уточнила позовні вимоги, просила суд зобов'язати позивача [PERSON] усунути перешкоди в користуванні 35/100 частини житлового будинку [ADDRESS], Київської області, шляхом надання доступу [PERSON] до приміщень 1-6 площею 11,8 кв.м., 1-9 площею 10,6 кв.м., 1-10 площею 5,7 кв.м., гаражем під літерою «Г» та частиною огорожі під літерою «N». В судовому засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечували проти позовних вимог та просили суд відмовити в їх задоволенні. Відповідач пояснив суду, що згідно рішення Броварського міського народного суду Київської області від 27.10.1988 року [PERSON] було зобов'язано замурувати прохід між приміщеннями 1-7 і 1-9, а [PERSON] було зобов'язано влаштувати окремий вихід у двір в приміщенні 1-6. Оскільки сторони не виконали рішення суду, тому він не надає [PERSON] доступу до частини її будинку через належну йому частину будинку і не вважає, що цим порушує її права. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він працював на посаді державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області та в лютому місяці 2013 року здійснював вихід до спірного будинку, склав акт про те, що в частині будинку, яка належить [PERSON] помітили будівельні матеріали, дах в будинку протікає, відповідач [PERSON] зберігає в будинку свої продукти харчування, а саме картоплю, після огляду всі кімнати було опечатано та зафіксовано в акті, відповідач [PERSON] відмовлявся підписувати даний акт. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом: серія та №4-1977, виданий 29.10.2002 року державним нотаріусом 16-ї Київської державної нотаріальної контори та відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію право власності від 16.07.13 року №6275794, позивачка [PERSON] є власницею 35/100 будинку та земельної ділянки за адресою: Київська обл., [ADDRESS] (а.с.10). Власником іншої частини будинку, а саме 65/100 будинку та земельної ділянки є [PERSON], яка померла [INFO] року. Рішенням Броварського міського народного суду Київської області від 27.10.1988 року, будинок був виділений в натурі і за позивачкою закріплено право володіння конкретними приміщеннями: 1-6,1-9,1-10. Іншою часткою майна володіла померла [INFO] року [PERSON] (а.с.13-14). [PERSON] 19.04.2002 року на користь [PERSON] склала заповіт і заповіла йому все своє майно. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2009 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], треті особи: Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області та Броварська міська рада Київської області, як орган опіки та піклування, про визнання заповіту недійсним було відмовлено. Колегією суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 01.04.2010 року постановлено нове рішення та залишено без змін ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, яким визнано заповіт недійсним (а.с.15-17). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.10.2012 року визнано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 65/100 частини жилого будинку, видане 21 листопада 2008 року міською державною нотаріальною конторою на ім'я [PERSON], недійсним та було скасовано державну реєстрацію право власності за [PERSON] на 165/100 частини жилого будинку по [ADDRESS] у м. Броварах від 11.12.2008 року. Рішення набрало законної сили (а.с.18). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.11.2012 року відмовлено [PERSON] у перегляді вищезазначеного заочного рішення від 01.10.2012 року (а.с.19). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.10.2012 року [PERSON] було заборонено проводити будь-які будівельні роботи за адресою: Київська область, [ADDRESS] (а.с.20). 01.02.2013 року було складено акт державного виконавця [PERSON]., в якому було зафіксовано, що в переміщеннях, які належать [PERSON], [PERSON] зриває підлогу, заніс цеглу, використовує приміщення на власний розсуд та був попереджений про кримінальну відповідальність, про що власноруч [PERSON] поставив підпис у вищезазначеному акті (а.с.21-22). Постановами від 15.04.2013 року, 26.06.2013 року, 23.11.2013 року кримінальні провадження стосовно відповідача [PERSON] закрито (а.с.36-39). Ухвалами Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.10.2013 року, 21.05.2013 року, 17.12.2013 року постанови від 15.04.2013 року, 26.06.2013 року, 23.11.2013 року про закриття кримінального провадження скасовано (а.с.40-43). Згідно висновків експерта від 25 січня 2012 року, 11 липня 2013 року приміщення будинку, які належать [PERSON], потребують проведення ремонтних робіт на загальну суму в розмірі 63 119 грн. (а.с.46-47), а також згідно висновку експерта від 19 липня 2012 року вартість проведення ремонту гаражу, що належить [PERSON], становить 11 820 грн. (а.с.48). Згідно листів ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» від 24.07.2013 року №606 та ПАТ «Київобленерго» від жовтня 2013 року №2865 для укладання договорів про електро-, газопостачання потрібні правовстановлюючі документи такі, як домова книга та згода іншого співвласника на укладання даних договорів (а.с.52-53). Відповідно до ч.2 та ч.7 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна і будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч.1 ст.383 ЦК власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.47 Конституції України, ст.9 ЖК України, ст.311 ЦК України право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадках порушення прав особи. Відповідно до ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Оскільки позивачка не може належним чином користуватися своєю частиною будинку, чим порушуються її права як власника з боку відповідача, який не допускає позивачку до її приміщень у будинку, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved