Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на спадкове майно в вигляді житлового будинку та господарських споруд за адресою : [ADDRESS] та земельної ділянки (кадастровий № 2322184900:06:001:1029) площею 0,1795 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (бабусі), яка на позивачку склала заповіт, посвідчений секретарем Біленьківської сільської ради Запорізького району, р. № 18, в якому вона зробила наступне заповідальне розпорядження: все належне їй на час смерті майно вона заповідала позивачці. Оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку позивачка не має можливості, тому що нотаріусом Запорізької районної нотаріальної контори їй була видана 22.03.2019 року Постанова про відмову в вчиненні нотаріальних дій в зв`язку з відсутністю у позивачки документів на спадкове майно, тому вона повинна була звернутися до суду з цією позовною заявою. У судове засідання сторони не з`явились, від адвоката Заярної М.А. надана заява про те, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, що позовні вимоги вона визнає в повному обсязі, просить розглядати справу в її відсутність. Представник Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.6). Відповідно до наданого суду заповіту вбачається, що 04.02.1994 року [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений секретарем Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, р. № 18, в якому спадкодавиця зробила наступне заповідальне розпорядження: все належне їй на час смерті майно вона заповідала [PERSON] . Вищевказаний заповіт на час відкриття спадщини не змінений та не відмінений. (а.с. 8). Судом встановлено, що в зв`язку з реєстрацією шлюбу, позивачка змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на післяшлюбне « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.11). Позивачка, як спадкоємець за заповітом після смерті бабусі, прийняла спадщину, звернувшись до Запорізької районної державної нотаріальної контори, в зв`язку з чим була відкрита спадкова справа № 359 за 2003 рік., копія якої була надана Запорізькою районною нотаріальною конторою. (а.с.44-49) Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданої 22.03.2019 року вбачається, що в видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачці відмовлено в зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно. (а.с. 7). Оскільки, правовідносини по спадкуванню відкрились в 1999 році, то при розгляді справи керується нормами ЦК УРСР 1963 року, чинними на 1999 рік. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, чи він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 534 ЦК УРСР заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. \~ \~ \~ \~ Статтею 560 ЦК УРСР встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за заповітом. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За змістом п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленному цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до п.3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається: «При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок». Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів працівників, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Тобто, записи у погосподарських книгах визначались в якості актів органів влади(публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до даних погосподарської книги Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] 2 Запорізького [ADDRESS] області є [PERSON] , що підтверджується випискою, виданою Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області. (а.с. 14). Згідно ст. 1225 ЦК України ( діючої редакції) вбачається, що право власності на земельні ділянки переходить в порядку спадкування без зміни цільового призначення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року встановлює, що відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. \~ \~ \~ \~ Як зазначено ц п. 5.2. Інструкції «про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», видача дубліката втраченого Державного акту на право власності на земельну ділянку передбачена лише його власнику. Право власності на земельну ділянку ( кадастровий № 2322184900:06:001:1029) площею 0,1795 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами (присадибна ділянка), що розташована в [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , померлій [INFO] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ЗП 000007-4368, виданим 10.10.1995 року, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю та Витягом ДЗК №НВ -2305937902019 від 28.05.2019 року. (а.с. 18, 19). Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи, що відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я померлого [PERSON] , а також не оформлення своїх спадкових прав ним при житті перешкоджає реалізації спадкових прав позивачці, а у позасудовому порядку вона позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину після смерті спадкодавця з огляду на наявність відмови нотаріуса, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved