Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягувати з останнього аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення донькою повноліття, та на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення сином двадцяти трьох річного віку. В обґрунтування позову, покликається на те, що між нею та відповідачем 29.08.1996 року було укладено шлюб, в якому у них 18.05.2006 року народилась донька [PERSON] та 12.03.1997 року син [PERSON] Вказує на те, що під час подружнього життя між ними виникали різного роду непорозуміння, у звязку з різними поглядами на життєві цінності. Уже тривалий час вони разом не проживають та не підтримують подружніх стосунків. Зазначає, що відповідач матеріально не допомагає ні їй, ні дітям, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Натомість, їхній син [PERSON] продовжує навчання на стаціонарній формі навчання в Національному Університеті Львівська політехніка на платній формі. Витрати на проживання та навчання у м. Львові є досить значними. Така обставина змусила її звернутись до суду з даним позовом, у звязку з чим просить позов задовольнити. Позивачка просила позов задовольнити з підстав, які викладені у позовній заяві. Відносно ухвалення заочного рішення не заперечила, оскільки відповідач не бажає зявлятись в судові засідання. Відповідач в судове засідання потворно не зявився, причин своєї неявки не повідомляв, однак належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи за останньою відомою судові адресою. Суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 29.08.1996 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СГ № 319569 від 29.08.1996 року, яке видано відділом РАГСу Дрогобицького міського міськвиконкому, актовий запис № 559. У даному шлюбі у сторін 18.05.2006 року народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії І-СГ № 137860 від 15.04.1997 року, яке видано відділом ЗАГСу Дрогобицького міськвиконкому, та 12.03.1997 року син [PERSON], у відповідності до наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження серії 1-СГ № 054784, яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області. Обовязок утримувати дитину\~це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Частинами 7, 8\~ст. 7 СК України\~передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України\~батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до вимог\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальну допомогу, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що можуть надавати таку матеріальну допомогу. Водночас, із представленого позивачкою договору про освітні послуги 309-15 від 30.09.2015 року вбачається, що їхній син [PERSON] навчається на денній формі навчання за напрямом правознавство в Національному університеті Львівська політехніка, та термін чинності даного договору з дня його підписання до 30.06.2018 року. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, яка надає матеріальну допомогу дітям, однак самостійно не може повноцінно їх утримувати, оскільки несе інші витрати повязані з їх фізичним, духовним та моральним розвитком, і відповідача - платника аліментів який є працездатною особою, працездатного віку, рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх в розмірі, запропонованим позивачкою, на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення донькою повноліття, та на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення сином двадцяти трьох річного віку за умови продовження навчання. Разом з цим, суд вважає за необхідне розяснити, що ч. 1\~ст. 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. За замістом\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема у разі у разі задоволення позову\~на відповідача, тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 704,80 грн. судового збору.

Outcome: partial