Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що з відповідачем в них не склалося спільне життя, бо вони мають різні погляди на життя та інтереси. Подружні стосунки припинили у квітні 2014р. і проживають окремо, не мають спільного господарства, втратили почуття поваги і любові один до одного. У сторін є неповнолітня дитина, донька Кароліна, 21.01.2010р.н.. В добровільному порядку відповідач відмовляється розірвати шлюб. Оскільки наявність зареєстрованого шлюбу суперечить інтересам позивачки вона просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем та зареєстрований 03.11.2007р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, актовий запис №2188. Зазначає, що спору між сторонами з приводу місця проживання дитини, порядку участі у вихованні та утриманні дитини, розподілу майна немає. Після розірвання шлюбу дитина проживатиме з позивачкою. У судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Від позивачки надійшла заява, в якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить розглянути справу у її відсутність. Просила не надавати строку на примирення, оскільки це суперечитиме її особистим інтересам і сприятиме виникненню ворожнечі між сторонами. Після розірвання шлюбу просила не відновлювати їй дошлюбне прізвище. Відповідач надав суду заяву, в якій також просить розглянути справу у його відсутність та зазначив, що позовні вимоги визнає. Просив не надавати строку на примирення. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини, викладені в позовній заяві обидві сторони визнають, а тому суд вважає їх доведеними. Зокрема, ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що сторони уклали та зареєстрували шлюб 03.11.2007р.. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина, донька Кароліна, 21.01.2010р.н.. Протягом останніх півтора роки сторони не проживають разом і не ведуть спільного господарства. Розірвання шлюбу відповідатиме дійсній волі та особистим інтересам сторін. Перешкоди для розірвання шлюбу, визначені ст.110 СК відсутні. Питання про порядок утримання дітей та порядок участі кожного з батьків у вихованні дітей перед судом не ставиться, оскільки спору між сторонами з цього приводу немає. Після розірвання шлюбу дитина проживатиме з позивачкою. Майнового спору з приводу розподілу спільного майна між сторонами також немає. Тож між сторонами склалися шлюбні відносини, які регулюються Сімейним кодексом України (далі СК). Згідно ст.110 СК, один з подружжя має право предявити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.111 СК суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, сторони просили суд не надавати строку на примирення, оскільки це суперечитиме їх особистим інтересам та сприятиме виникненню між ними ще гірших відносин, що негативно впливатиме на їх дитину, тому суд вважає за необхідне не надавати сторонам строку для примирення. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, оскільки подальше перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а за таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка у своїй заяві просила суд не відновлювати їй дошлюбне прізвище. Стосовно розподілу судових витрат суд зауважує, що відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин з відповідача на користь позивачки підлягають відшкодуванню витрати, повязані з оплатою судового збору в розмірі 487,20грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved