Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , а [INFO] померла її матір [PERSON] . Стверджує, що після смерті батьків [PERSON] і [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: земельні ділянки розмірами 1,58га та 2,18га відповідно в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що розташовані на території Малнівської сільської ради Мостиського району Львівської області. Вказує, що її батьки за життя своїм майном не розпорядились. Вона, позивачка [PERSON] як єдиний спадкоємець за законом першої черги спадкування спадщину прийняла, оскільки постійно проживала (без реєстрації) разом із спадкодавцями - [PERSON] і [PERSON] на час відкриття спадщини. Вказує, що зазначені обставини підтверджуються відповідними довідками виданими Малнівською сільською радою Мостиського району від 16.10.2019р., а також можуть бути підтверджені показаннями свідків [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Вказує, що через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів про право власності на зазначені спірні земельні ділянки вона позбавлена можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким встановити факт її постійного проживання разом із спадкодавцями [PERSON] і [PERSON] на час відкриття спадщини, та визнати за нею, позивачкою [PERSON] , право на земельну частку (пай) розмірами 1,58га та 2,18га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі відповідно, що розташовані на території Малнівської сільської ради Мостиського району Львівської області, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, однак подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розгляд справи проводити у її відсутності. Представник відповідача Малнівської сільської ради Мостиського району Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності та проти позову не заперечує. Третя особа завідувач Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, а надіслав на адресу суду заяву-повідомлення від 08.11.2019р., згідно якої спадкова справа після смерті після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводились, а також клопотання, в якому просить розглядати дану справу за його відсутності Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Мостиському районі Львівської області в судове засідання не з`явився. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 2) роз`яснив, що справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. З цих підстав суд вважає, що позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю та про визнання права власності на спадкове майно повинні розглядатися одночасно за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [INFO] помер спадкодавець [PERSON] . Внаслідок смерті\~ [PERSON] \~відкрилась спадщина,\~до складу\~якої входить\~право на\~земельну частку\~(пай)\~ розміром\~1,58га\~в умовних\~кадастрових гектарах\~без визначення\~меж цієї\~частки в\~натурі,\~що розташована\~на території\~Малнівської сільської\~ради Мостиського\~району Львівської\~області, відповідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №473515, виданого 17.03.2017р. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складав. Спадкоємцем за законом першої черги спадкування є дочка померлого [PERSON] , (позивачка у справі), яка у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявила про відмову від спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.11.2019року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Водночас, дружина спадкодавця [PERSON] [PERSON] , на спадкове майно не претендувала, що підтверджується матеріалами справи. Тобто, інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім позивачки [PERSON] , немає. Згідно матеріалів справи, - довідки виданої виконавчим комітетом Малнівської сільської ради Мостиського району Львівської області №1373 від 16.10.2019р. спадкодавець [PERSON] на час смерті проживав за адресою: с.Малнів, Мостиського району Львівської області та разом із ним проживали: [PERSON] (дружина) та [PERSON] (дочка, яка проживала без реєстрації), позивачка у справі. Надалі, зокрема [INFO] померла [PERSON] . Внаслідок смерті\~ [PERSON] \~відкрилась спадщина,\~до складу\~якої входить\~право на\~земельну частку\~(пай)\~розміром 2,18га\~в умовних\~кадастрових гектарах\~без визначення\~меж цієї\~частки в\~натурі,\~що розташована\~на території\~Малнівської сільської\~ради Мостиського\~району Львівської\~області, відповідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №473517, виданого 17.03.2017р. Як вбачається із матеріалів справи, за життя спадкодавець [PERSON] також заповіту не складала. Спадкоємцем за законом першої черги спадкування є дочка померлої [PERSON] , (позивачка у справі), яка у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом встановленого законодавством строку не заявила про відмову від спадщини. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.11.2019року вбачається, що спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] в нотаріальній конторі не заводилася, що свідчить про те, що із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. Тобто, інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину чи претендували б на таку, крім позивачки [PERSON] , немає. Згідно матеріалів справи, - довідки виданої виконавчим комітетом Малнівської сільської ради Мостиського району Львівської області №1376 від 16.10.2019р. спадкодавець [PERSON] на час смерті проживала за адресою: с.Малнів, Мостиського району Львівської області та разом із нею проживала [PERSON] (дочка, яка проживала без реєстрації), позивачка у справі. Згідно ч. 1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У зв`язку зі смертю [PERSON] і [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить усе майно та майнові права, що належали таким на момент смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п.211 розділу 22 Інструкції про вчинення нотаріальних дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. № 20/5, діючої на час відкриття спадщини, - свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. За відсутності зазначених документів, нотаріусу може бути надано рішення суду про встановлення факту спільного проживання спадкоємця зі спадкодавцем. Отже, у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Частинами 1 та 6\~статті 29 ЦК України\~встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово, фізична особа може мати кілька місць проживання. Абзацами 5 та 11статті 3 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово. Реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Діючим законодавством не передбачена можливість одночасної реєстрації місця проживання в декількох місцях, при цьому законом встановлено що фізична особа може мати кілька місць проживання. Позивачка [PERSON] , згідно копій сторінок паспорта громадянки України, зареєстрована за адресою: с.Годині, Мостиського району Львівської області. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 04.07.2018р. по справі №404/2163/16-ц, у якій зазначено, що сама по собі відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, матеріалами справи підтверджено, а саме: довідками, виданими виконавчим комітетом Малнівської сільської ради Мостиського району Львівської області від 16.10.2019р., а тому суд вважає доведеним факт того, що позивачка [PERSON] , постійно проживала разом із спадкодавцями [PERSON] , котрий помер [INFO] і [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: с.Малнів, Мостиського району Львівської області. Встановлення зазначеного факту має юридичне значення, так як дає позивачці підстави для реалізації свого права на оформлення спадщини, тому суд вважає можливим позовні вимоги в цій частині задовольнити та встановити наступний факт, а саме те, що позивачка [PERSON] , [INFO] , постійно проживала разом із спадкодавцями [PERSON] , котрий помер [INFO] і [PERSON] , котра померла [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: с.Малнів, Мостиського району Львівської області. Так, відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] на час смерті проживала разом із спадкодавцями [PERSON] (батьком) та [PERSON] (матір`ю) і протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.1 ст.1270 ЦК України, позивачка не заявила про відмову від даної спадщини. Отже, в силу ст.ст.1286-1269 ЦК України, позивачка [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] та [PERSON] . В той же час, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки позивачка [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтва про смерть [PERSON] і [PERSON] ; копією паспорта та РНОКПП позивачки [PERSON] ; копією свідоцтва про шлюб між [PERSON] і позивачкою; довідками, виданими виконкомом Малнівської сільської ради за №№1373, 1376 від 16.10.2019р.; інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.11.2019р.; листом-відповіддю від Мостиської державної нотаріальної контори; копією Сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) від 17.03.2017р.; іншими матеріалами справи. Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивача на спірне майно (земельні ділянки) не може бути вирішено в позасудовому порядку (нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину), тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за нею (позивачкою [PERSON] ) права власності на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Пленум Верховного Суду України в Постанові 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснив, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні чи суспільні інтереси (ч.1 ст.3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або попорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальний за це. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавців [PERSON] і [PERSON] ; вона у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняла дану спадщину; до складу спадщини спадкодавців [PERSON] і [PERSON] входять зазначені земельні ділянки; право на земельні ділянки (пай) [PERSON] і [PERSON] були посвідчені Сертифікатами, виданими і зареєстрованими у встановленому законом порядку, однак оригінали таких втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачкою [PERSON] спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за нею права власності на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що також є всі підстави для визнання за позивачкою [PERSON] права на земельні ділянки (пай) в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавців [PERSON] і [PERSON] . Враховуючи думку позивачки та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені такою судові витрати зі сплати судового збору залишити за нею.

Outcome: approved