Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] неустойки за прострочення сплати аліментів, в обґрунтування своїх вимог зазначила, що між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб, який було розірвано 15 листопада 2005 року, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу. Від шлюбу вони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Донька проживає з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 13 грудня 2005 року було задоволено її позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнуто з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки доходів, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 23 листопада 2005 року та до повноліття дитини. 22 грудня 2005 року вона отримала виконавчий лист та пред`явила його до Сватівського ВДВС ГТУЮ у Луганській області на примусове виконання у грудні 2005 року, де було відкрито виконавче провадження № 1803225. Відповідач неналежним чином виконував свій батьківський обов`язок по матеріальному утриманню дитини, внаслідок чого утворилась заборгованість, відповідно до розрахунку старшого державного виконавця зі сплати аліментів за період з 01.01.2016 по листопад 2019 за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 28069,86 грн. Посилаючись на ст. ст. 180, 196 (в редакції, яка діяла до 08.07.2017 року та після 08.07.2017 року) СК України, позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 168 639,28 грн за період з 01.01.2016 по 01.11.2019. В судове засідання позивачка не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов просить задовольнити (а.с.27). Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому зазначивши, що позов визнає частково в частині існуючої заборгованості по аліментам, в іншій частині позовних вимог по стягненню неустойки - позов не визнає, в чому просить відмовити (а.с.32). Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З огляду на дане, суд вважає можливим розглянути дану справу у відсутності сторін по справі на підставі наявних в ній доказів, при цьому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши наявні докази в матеріалах справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 15 листопада 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.8). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.10). Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 13 грудня 2005 року було стягнуто аліменти з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки доходів, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 23 листопада 2005 року та до повноліття дитини, згідно копії виконавчого листа (а.с.11). 23 грудня 2005 року було відкрито виконавче провадження Сватівським ВДВС ГТУЮ у Луганській області з примусового виконання № 1803225 (а.с.12). Відповідач неналежним чином виконував свій батьківський обов`язок по матеріальному утриманню дитини, внаслідок чого утворилась заборгованість, відповідно до розрахунку старшого державного виконавця зі сплати аліментів за період з 01.01.2006 по листопад 2019 за відповідачем утворилась заборгованість у сумі 28069,86 грн (а.с.13-14). Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, частинами 1-2 статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц, проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення сплати аліментів. Вказаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року по справі № 333/6020/16. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1 х 1% х Q1)+(A2 х 1% х Q2)+……….(An х 1% х Qn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Суд погоджується з розрахунком пені за прострочення сплати аліментів, виконаним позивачкою за період з 01.01.2016 року по 01.11.2019 року на суму 168 639,28 грн, що міститься на аркушах справи 15-17, оскільки останній виконаний з дотриманням положень про розрахунок пені, викладених у Постанові ВС від 03.04.2019 року та з урахування наявної заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.01.2016 року по листопад 2019 року, відповідно до розрахунку заборгованості старшого державного виконавця Реуцького О.О., відповідно до якого розмір заборгованості по аліментам за вказаний період є 28069,86 грн (а.с.13-14). З урахуванням того, що станом на 07.09.2019 року заборгованість відповідача за аліментами заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.01.2016 по листопад 2019 року (з урахуванням боргу станом на 01.01.2016 в сумі 24486,20 грн) становить 28069,86 грн (а.с.40-41), яку суд і бере за основу при прийнятті рішення. Крім того, слід зазначити, що норма ч.1 ст. 196 СК України в редакції на час розгляду справи не містить посилань на те, що пеня, нарахована до внесення змін в дану норму, стягується без обмеження розміром заборгованості. Відтак, на думку суду обмеження щодо стягнення пені у розмірі, який не перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментах має враховуватися судом при ухваленні рішення відносно всієї заборгованості та нарахованої на неї пені, незалежно від того, що редакція ч. 1 ст. 196 СК України, яка була чинною на час виникнення заборгованості не містила такого обмеження. З огляду на вказане, враховуючи положення статті 196 СК України про те, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості, те, що розмір заборгованості відповідача за аліментами станом на 07.09.2019 рік становить 28069,86 грн, суд вважає, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, та підлягають до часткового задоволення в розмірі 28069,86 гривень. Будь-яких підстав щодо неможливості сплати пені у зв`язку з тим, що відповідач перебуває в тяжкому матеріальному становищі, отримує мінімальний дохід, має на утриманні інших осіб тощо останнім не наведено та не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, при цьому, в судовому засіданні не встановлено, що відповідач звертався до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, їх зміну тощо. Крім того, відповідачем не було заявлено і клопотання про зменшення розміру неустойки (пені) з урахуванням його матеріального та сімейного стану, не надано відповідних доказів та їх обґрунтування. З урахуванням того, що згідно ст. 196 СК України стягненню підлягає неустойка (пеня) у розмірі не більше 100 відсотків заборгованості, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів у розмірі 28069,86 грн. Оскільки позивачка відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору такий в дохід держави, відповідно до статті 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача по справі в розмірі 768, 40 гривень.

Outcome: partial