Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.10.2013 року о 16:50 год. на 724 км 147 м. автодороги «М-06» сполученням «Київ-Чоп» у Воловецькому районі Закарпатської області водій автомобіля марки «ВАЗ 2110», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON], їдучи у напрямку м.Ужгород, з порушенням п.п.10.1., 11.3., 2.9.(а) ПДР, під час обгону попереду їдучого автомобіля виїхав на смугу зустрічного руху, де зіткнувся з автомобілем «Renault-Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням її чоловіка - [PERSON] Вказує, що під час вищезазначеної ДТП вона була пасажиром у автомобілі «Renault-Kangoo». Зазначає, що з місця аварії вона була госпіталізована в стаціонар Воловецької центральної районної лікарні Закарпатської області, а 16.10.2013 року переведена до Комунальної 8-ї міської клінічної лікарні м.Львова, звідки виписана для амбулаторного лікування 18.10.2013 року. Вказує, що у результаті вищезазначеної ДТП отримала травми середньої важкості та втратила працездатність більш як на 120 календарних днів. Амбулаторне лікування вона проходила у Комунальній 1-й міській поліклініці м.Львова, однак відновити рухливість травмованої ноги не вдалося, вона практично не згиналася в коліні, у зв'язку з чим, з метою відновлення працездатності вона з 01.07.2014 року по 25.07.2014 року перебувала в стаціонарі Львівського обласного госпіталю ІВР, де була прооперована. Звертає увагу суду на те, що під час вчинення вищезазначеної ДТП [PERSON] керував автомобілем «ВАЗ 2110», реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] та який було застраховано відповідачем відповідно до полісу (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника вказаного автомобіля №АВ9065333, терміном дії до 15.10.2013 pоку. Крім того, зазначила, що відповідно до вироку Воловецького районного суду Закарпатської області від 26.02.2014 року у справі №300/77/14-к [PERSON] було визнано винним у вищезазначеній ДТП, у зв'язку з чим 08.08.2014 року звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак оскільки відповідач страхову виплату не здійснив змушена була звернутись до суду з цією позовною заявою та просить стягнути з СТДВ «Гарантія» на її користь страхове відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням у розмірі 4 758 гривень 40 копійок. Позивачка у судове засідання не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, однак подала до суду заяву у якій позов підтримала та просила його задоволити повністю з підстав, викладених в ньому, тому суд приходить до висновку про можливість слухати справу у її відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, однак подав до суду заперечення в яких позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити повністю. Тому суд з урахуванням положення п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України та думки представника позивача, який не заперечував проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з вироку Воловецького районного суду Закарпатської області від 26.02.2014 року у справі №300/77/14-к 13.10.2013 року (а.с.9-11) приблизно о 16:50 год. на 723 км автодороги «М-06» сполученням «Київ-Чоп» у Воловецькому районі Закарпатської області водій автомобіля марки «ВАЗ 2110», реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON], у стані алкогольного сп'яніння, виїхав із с.Підполоззя Воловецького району на автодорогу М-06, сполучениям «Київ-Чоп» у напрямку м.Чоп, до урочища «Майдан», діючи всупереч п.2.3. «б», 2.9. «а», 10.1, 11.3, 12.6 «г», 14.6 «г» ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, перевищив максимально допустиму швидкість на цій ділянці дороги, виїхав на зустрічну, здійснюючи обгін. У подальшому, з метою уникнення зіткнення, різко повернув вправо, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Citroen під керуванням [PERSON], в результаті чого автомобіль [PERSON] втратив керовність та виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення з автомобілем «Renault-Kangoo», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням чоловіка позивачки - [PERSON] Крім того, слід зазначити, що відповідно до вищезазначеного вироку під час вищезазначеної ДТП позивачка була пасажиром у автомобілі «Renault-Kangoo» у результаті чого отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості та була направлена на стаціонарне лікування, що також підтверджується довідкою ВДАІ Свалявського РВ МВС України від 10.01.2014 року №2 (а.с.5-7). Судом встановлено, що у зв'язку з вищевикладеним, оскільки щодо транспортного засобу «ВАЗ 21110», д.н.з. [NUMBER] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності АВ/9065333 з відповідачем СТДВ «Гарантія», що підтверджується листом МТСБУ від 20.12.2013 року №3/1-05/36284 (а.с.4), позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.12), що підтверджується фіскальним чеком, описом вкладення від 08.08.2014 pоку, а також рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.13), однак дана заяві залишилась відповідачем без уваги. Відповідно до п. 1 ст. 1166 ЦК України, що визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення. Виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця (ст.ст. 46, 37 Закону). Відповідно до ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний вести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Згідно із ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно з п.9.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Таким чином обов'язковий ліміт відповідальності Страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю потерпілих (п.9.3.) обмежується 51 000 гривень відповідачу були надані документи, що підтверджують витрати позивачки на лікування в сумі 4 351 гривня 82 копійки (а.с.14, 15). Відповідно до п.п. 24.2., 24.3. згаданого закону мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я, але не більше 120 днів. Якщо страховику не надані документи, що підтверджують розмір таких витрат, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, то страховик здійснює відшкодування у мінімальному розмірі. Згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2013 рік» розмір мінімальної заробітної плати складав: 1 147 гривень з 01.01.2013 року по 30.11.2013 pоку; 1 218 гривень з 01.12.2013 року. Враховуючи те, що позивачка лікувалась у період з 14.10.2013 року по 27.12.2013 pоку - 48 календарних днів, у період до 30.11.2013 року та решта часу з 01.12.2013 року, у зв'язку з чим розмір страхового відшкодування становить 4 758 гривень 40 копійок (де 1147 / 30 х 48 +1218 / 30 х 72) Згідно з п.36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Відповідач протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на тримання відшкодування, за наявності необхідних документів, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. У зв'язку з вищевикладеним, проаналізувавши всі наявні докази, які були долучені до матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 4 758 гривень 40 копійок підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані та знайшли своє доведення в ході судового розгляду. Крім того, у відповідності до ст.ст. 79-89 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок (а.с.16) пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено. На підставі викладеного ст.ст. 16, 22, 23, 525, 526, 979, 988-989, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України,

Outcome: approved