Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей та на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що з 09 грудня 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У шлюбі народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Чоловік та батько дітей залишив сім`ю, матеріальної допомоги на її утримання та на утримання дітей не надає, хоча є фізично здоровим та не має інших осіб на своєму утриманні, у зв`язку з чим була змушена звернутися до суду. Просила стягнути аліменти на своє утримання та на утримання дітей, а також витрати, понесені нею у зв`язку з наданням правничої (правової) допомоги. Відповідачем [PERSON] направлено до суду відзив на позовну заяву у якому зазначено, що він у добровільному порядку надає допомогу на придбання одягу, взуття та ліків для дітей. Відповідач не погодився із розміром аліментів на дітей, оскільки СК України визначено 1/3 частину від заробітку (доходу) платника аліментів, а не Ѕ частини, як вказала позивачка. Повністю не погодився із вимогами про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку та щодо стягнення витрат на надання правничої допомоги. Зазначив, що ніде не працює, утримує батька [PERSON] , який має третю групу інвалідності, тому його матеріальне становище є вкрай нужденним та він не має жодної можливості для утримання дружини. Просив стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/6 частина від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та повністю відмовити у задоволенні інших позовних вимог. Ухвалою від 27 січня 2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання сторони та їх представники не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового розгляду. Представник позивача - адвокат Рябченко П.Ф. направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, не заперечував проти часткового задоволення позову, просив відмовити у стягненні аліментів на дружину у зв`язку з тяжким матеріальним становищем відповідача. Інші учасники судового розгляду не повідомили про причини неявки. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 09 грудня 2017 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого виконкомом Ланнівської сільської ради Карлівського району Полтавської області 09 грудня 2017 року, актовий запис № 07 (а.с.13). Від шлюбу мають двох синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , про що свідчать копії свідоцтв про їх народження (а.с.11-12). Судом встановлено, що відповідач залишив сім`ю та не надає коштів на утримання, а позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та потребує допомоги на своє утримання та на утримання малолітніх дітей. Також встановлено, що відповідач є працездатним та не сплачує аліменти. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач проти утримання дружити до досягнення дитиною трирічного віку та дитини заперечує у зв`язку з його скрутним матеріальним становищем. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття та на її утримання в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно зі ст.80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно положень частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.3 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судом встановлено, що діти - [PERSON] та [PERSON] , проживають з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Батько дитини [PERSON] , зобов`язаний утримувати дітей та дружину відповідно до ст.ст.84, 180 СК України. При цьому відповідач не надав доказів того, що він перебуває у скрутному матеріальному становищі, він є особою працездатного віку, здоровим. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача та дітей, матеріальне становище дружини, те, що відповідач є особою працездатного віку, здоровий, не перебуває у скрутному матеріальному становищі, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на утримання дітей 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та на утримання дружини у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у сумі 908,00 грн. Позивачем також понесено витрати на надання правничої (правової) допомоги у сумі 4000,00 грн., що підтверджено витягом з договору від 14.01.2021 року, актом виконаних робіт від 14.01.2021 року та квитанцією, які у відповідності до ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню. Суд вважає, що вказані витрати підлягають частковому стягненню із відповідача, так судом виключено суму витрат щодо представництва позивачки у суді, оскільки згідно матеріалів справи, жодне засідання з участю представника проведено не було, тому стягненню підлягають лише фактично підтверджені витрати, а саме: витрати за надання консультацій з сімейного права в сумі 500,00 грн. та витрати за складання позовної заяви до суду в сумі 1000,00 грн., а всього 1500,00 грн. Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial