Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому пояснила, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.09.2004 року серії СВЕ № 627002 вона є власником квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У цій квартирі крім неї зареєстровані її дочка [PERSON], онук [PERSON] та після реєстрації шлюбу з її дочкою у 2006 році був зареєстрований відповідач, який на той час був чоловіком її дочки. У 2008 році відповідач покинув її дочку з онуком, та поїхав до своєї матері у Росію, де отримав російське громадянство і реєстрацію за адресою: Росія, 170024, [ADDRESS]. З тих пір повертатися до України він не бажає, матеріальної допомоги на утримання свого сина та його матері не оказує, шлюб між дочкою та відповідачем був розірваний судом 23.05.2014 року. Весь цей час позивачка змушена сплачувати за відповідача комунальні послуги, що є для неї важкими матеріальними навантаженнями, в той час коли відповідач не мешкає та не користується квартирою понад 5 років. Факт не проживання відповідача у квартирі можуть підтвердити усі знайомі на сусіди. Реєстрація відповідача перешкоджає позивачці, як власниці, здійснювати право користування належним їй на праві власності майном. З урахуванням викладеного, позивач просить суд винести рішення, яким зняти відповідача [PERSON] - [INFO], уродженця м. Рига, Латвія, який зареєстрований та мешкає за адресою: Росія, 170024, [ADDRESS], з реєстраційного обліку за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS] Позивачка в судове засідання не з'явилася надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, суд відповідно до положень Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 р. в редакції Протоколу від 28.03.1997 р. та розділу 2 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 р. № 1092/5/54, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 02.07.2008 р. № 573/15264, здійснював дії щодо вручення судових документів [PERSON] та проведення окремих процесуальних дій через Пролетарський районний суд м. Твер Російської Федерації, за результатами яких [PERSON] двічі не з'явився на судові засідання - 08. 07. 2014 року , 21.07.2014 року, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце слухання справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.09.2004 року серії СВЕ № 627002 позивачка є власником квартири що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.5,6). У цій квартирі крім неї зареєстровані її дочка [PERSON], онук [PERSON] та після реєстрації шлюбу з її дочкою у 2006 році (а.с.10) був зареєстрований відповідач, який на той час був чоловіком її дочки. (а.с.7, 8). У 2008 році відповідач покинув її дочку з онуком (а.с.11), та поїхав до своєї матері у Росію, де отримав російське громадянство і реєстрацію за адресою: Росія, 170024, [ADDRESS]. З тих пір повертатися до України він не бажає, матеріальної допомоги на утримання свого сина та його матері (дочки позивачки) не оказує, шлюб між дочкою та відповідачем був розірваний судом 23.05.2014 року. Весь цей час позивачка змушена сплачувати за відповідача комунальні послуги, що є для неї важкими матеріальними навантаженнями, в той час коли відповідач не мешкає та не користується квартирою понад 5 років. Факт не проживання відповідача у квартирі можуть підтвердити усі знайомі на сусіди (акт а.с.9). Реєстрація відповідача перешкоджає позивачці, як власниці, здійснювати право користування належним їй на праві власності майном. При розгляді справи суд керується наступним. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, укладати інші не заборонені законом угоди. Так, у ч. 1 ст. 316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Окрім того, ст. 321 ЦК України встановлює, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Всім власникам забезпечуються рівні умови для здійснення своїх прав. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Будь-яких обов'язків та обмежень у реалізації свого права власності, як власника квартири, для мене законом не встановлено, а тому обмеження, які встановлюються мені відповідачами є незаконними та такими, що підлягають усуненню. Таким чином вбачається, що інакше як з допомогою суду позивач не зможе захистити свої права, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі, знявши відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS]

Outcome: approved