Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання особою, яка втратила право користування житловим приміщенням.\~ В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, їй на праві спільної часткової власності належить 26/100 часток домоволодіння №11-А по вул. Примерівській в м. Харкові на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 01.03.1976 року та 11/100 часток на підставі договору дарування від 03.05.1989 року. У вказаному будинку зареєстровані: позивачка [PERSON], [PERSON] та відповідачка [PERSON], яка з 03.08.2014 року проживає в Російській Федерації. Реєстрація відповідачки у житловому приміщенні носить формальний характер, відповідачка житловим приміщенням не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, її місце знаходження не відомо, у звязку з чим позивачка просить суд визнати [PERSON]такою що втратив право користування житловим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку в домоволодінні №11-А по вул. Примерівській в м. Харкові. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив. 3-ті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день та час слухання справи повідомлені в установленому законом порядку, причини неявки не повідомили, що не є перешкодою для розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 26/100 часток домоволодіння №11-А по вул. Примерівській в м. Харкові на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 01.03.1976 року та 11/100 часток на підставі договору дарування від 03.05.1989 року. У будинку №11-А по вул. Примерівській в м. Харкові зареєстровані: позивачка [PERSON], [INFO] ,син- Литовка [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO], яка з 03.08.2014 року проживає в Російській Федерації, що підтверджується довідкою вуличного комітету №1 Московського району м. Харкова вих.. № 179 від 31.07.2017 року. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідності зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Реєстрація відповідача у спірній квартирі позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися належним йому нерухомим майном, тягне за собою збільшення вартості комунальних платежів. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зазначено, що місце проживання - житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель, дачний будинок тощо), у відповідному населеному пункті або за його межами на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, де особа проживає строком понад шість місяців на рік. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON], [INFO] втратила право користування у будинку №11-А по вул. Примерівській в м. Харкові ,як особа, що не проживає без поважних причин строком більше шести місяців , що відповідно є підставою для зняття його з реєстрації згідно вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». На підставі викладеного та

Outcome: approved