Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у суд із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: орган опіки і піклування Рахівської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є бабусею неповнолітніх внуків [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Внуки проживають разом з нею та перебувають на її повному утриманні, що підтверджується актом обстеження та довідкою міської ради. Відповідачі по справі проживають окремо від своїх дітей. Спорів стосовно місця проживання дітей не було, відповідачі не заперечували, що діти будуть проживати з нею. Увесь цей час відповідачі не цікавляться життям своїх дітей, не телефонували, не виявляли бажання спілкуватись з дітьми та приймати участь у їх вихованні. На даний час внуки тривалий час не бачили своїх батьків та не пам`ятають їх, у внуків немає до батьків ніяких почуттів, оскільки за всі ці роки жодного разу їх не бачили. Також у спілкуванні з бабусею діти ніколи про них не питали та не цікавились. З внуками проживають у її будинку, що розташований по [ADDRESS] . Вона забезпечила внукам гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення. Між нею та внуками склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, їх повноцінному світосприйняттю життя та оточуючих людей. Внуки постійно знаходяться під її наглядом, у внуків вчасно проведені профілактичні щеплення та проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров`я внуків задовільний. Батьки дітей участі у цій сфері життя дітей не приймають. З огляду на викладене, просила задовольнити позовні вимоги та позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 05.03.2019 відкрито провадження у справі та надано відповідачам строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, на подачу відзиву на позовну заяву. Також до участі у справі залучено Орган опіки і піклування Рахівської РДА як третю особу без самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою суду від 02.08.2019 справу призначено до судового розгляду. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, натомість подала суду заяву у якій просила провести розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає та просить задовольнити такі з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не заявилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомили. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, Органу опіки та піклування Рахівської РДА, [PERSON] у судове засідання не з`явилась, натомість подала суду заяву у якій просила провести розгляд справи за її відсутності та при розгляді врахувати висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав відповідачів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є бабусею неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьками яких є [PERSON] та [PERSON] Наведене підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 21.08.2003 та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 02.10.2008. Судом також встановлено, що батьки неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] ніякої участі у вихованні дітей не приймають, що підтверджується характеристиками, виданими 05.01.2019 Рахівською міською радою, актом обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] від 30.01.2019, а також довідкою про склад сім`ї [PERSON] , виданою Рахівською міською радою 05.02.2019 за № 752. Окрім цього, у матеріалах справи містяться копії нотаріально посвідчених заяв [PERSON] та [PERSON] про те, що вони не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей. Також, у матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування Рахівської райдержадміністрації від 10.10.2019 № 01.3-18/663. Згідно вказаного висновку орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав [PERSON] та [PERSON] Таке рішення прийнято у зв`язку з тим, останні відсутні за місцем їх реєстрації і проживання та неможливо з`ясувати причини надання згоди на позбавлення їх батьківських прав. Так, відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція ООН про права дитини) про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з частиною першою статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до статті 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Як вбачається з обставин справи, звернувшись до суду, позивачка стверджує про те, що батьки [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. При цьому згідно вимог чинного законодавства та усталеної судової практики ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення у справі «Хант проти України», заява № 31111/04 від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення у справі «Мамчур проти України» заява № 10383/09 від 16 липня 2015 року). Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення у справі «Ньяоре проти Франції», заява № 39948/16, від 18 грудня 2008 року). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (рішення у справі « [PERSON] та Дж`юнта проти Італії», заяви № 39221/98, 41963/98, від 13 липня 2000 року). Враховуючи те, що батьки неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] уже тривалий час не проживають із своїми дітьми, які на даний час проживають з бабусею [PERSON] , не приймають жодної участі у їх вихованні, суд вважає, що відповідачі фактично самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно неповнолітніх дітей. Разом з тим, суд враховує, що питання доцільності позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо їх малолітніх дітей розглядалось органом опіки та піклування Рахівської РДА. Проте, суд критично оцінює висновок органу опіки та піклування Рахівської райдержадміністрації від 10.10.2019 № 01.3-18/663, згідно якого орган опіки та піклування вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . Зокрема, у висновку зазначено, що оскільки [PERSON] та [PERSON] відсутні за місцем їх реєстрації і проживання, а тому неможливо з`ясувати причини надання ними згоди на позбавлення їх батьківських прав. З наведеного випливає, що єдиною підставою для прийняття органом опіки та піклування рішення про недоцільність позбавлення відповідачів батьківських прав слугувало те, що вони відсутні за місцем свого проживання і тому неможливо з`ясувати їх думку щодо позбавлення батьківських прав. Разом з тим, органом опіки та піклування також не з`ясовано і думку позивачки [PERSON] та неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Суд також зазначає, що про відсутність батьківської турботи до дітей свідчить і той факт, що [PERSON] та [PERSON] надали нотаріально посвідчені заяви про можливість позбавлення їх батьківських прав. При цьому сумнівів у вільному волевиявленні відповідачів при написанні таких заяв судом не встановлено. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Та як передбачено ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на викладене суд на перше місце визначає «найкращі інтереси дитини», оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, тому у цій справі, з урахуванням встановлених фактичних обставин, суд вважає, що позбавлення батьківських прав батьків щодо їх неповнолітніх дітей є крайнім заходом впливу.

Outcome: approved