Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом покликаючись на те, що її матері [PERSON], яка померла 06.02.2014 року, належала на підставі спільної часткової власності 1/6 частина квартири, що знаходиться за адресою: м.Судова Вишня, вул.Д.Галицького, 2/1 Мостиського району Львівської області. За свого життя своїм майном матір не розпорядилася. Окрім неї (позивачки [PERSON]І.), спадкоємцем першої черги за законом являється також [PERSON], однак така не вчинила жодних дій, які б свідчили про прийняття спадщини. Зазначає, що вона (позивачка [PERSON]І.) у встановлений законом строк звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]-С.О., де отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. В переліку спадкового майна, на яке видане це свідоцтво, не вказано вищезазначену частку квартири, оскільки спадкодавець [PERSON]-С.О. втратила (загубила) оригінал свідоцтва про право власності на таку. З огляду на наведені обставини, просила суд постановити рішення, яким визнати за нею (позивачкою [PERSON]І.) право власності на 1/6 частину квартири, що знаходиться за адресою: м.Судова Вишня, вул.Д.Галицького, 2/1 Мостиського району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 06.02.2014 року. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте подала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд слухати справу у її відсутності. Представник відповідача Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у їх відсутності та проти позову не заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте подала заяву в якій зазначила, що проти позову не заперечує та просить справу слухати у її відсутності. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, проте надіслала копію спадкової справи за №205/2014 заведеної внаслідок смерті [PERSON]-С.О., котра померла 06.02.2014 року та просив справу слухати у її відсутності. У ч.2 ст.197 ЦПК України зазначено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.10 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до змісту ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що 06.02.2014 року померла [PERSON]. Спадкове майно, що належало спадкодавцю [PERSON]-С.О. складається з 1/6 частини квартири по вул. Д.Галицького, 2/1 в м.Судова Вишня Мостиського району Львівської області. Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Слід зазначити те, що [PERSON], позивачка по справі, є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Разом з тим, така у встановленому законом порядку звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини і як спадкоємець в цілому майна [PERSON]-С.О. отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, однак спадкового майна, що складається з 1/6 частини квартири по вул. Д.Галицького, 2/1 в м.Судова Вишня Мостиського району Львівської області в даному свідоцтві не зазначено, оскільки спадкодавець за життя втратила (загубила) оригінал свідоцтва про право власності на таку. У ч.1 ст.1261 ЦК України зазначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 та 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Інший спадкоємець першої черги спадкування за законом, зокрема третя особа у справі [PERSON], у встановлений законом строк не вчинила жодних дій, які б свідчили про прийняття нею спадщини, що відкрилася внаслідок смерті її матері [PERSON]-С.О., що підтверджується матеріалами справи, зокрема поданою нею заявою на адресу суду. Вказані обставини підтверджуються: заявою позивачки [PERSON]; заявою представника відповідача Судововишнянської міської ради Мостиського району; заявою третьої особи [PERSON], копією свідоцтва про смерть [PERSON]-С.О.; висновок про вартість квартири; копією паспорта позивачки [PERSON]; копією свідоцтва про права власності на квартиру (будинок) від 31.08.2000р.; копією будинкової книги; копією спадкової справи №205/2014, заведеної внаслідок смерті [PERSON]-С.О.; іншими матеріалами справи. Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивачки на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачкою у порядку спадкування. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.59-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Із ст.213 ЦПК України відомо, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши такі в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] Наявними у справі доказами установлено, що остання є спадкоємцем за законом майна [PERSON]-С.О., у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті останньої, а тому суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на 1/6 ідеальних частин квартири, що знаходиться за адресою: м.Судова Вишня, вул.Д.Галицького, 2/1 Мостиського району Львівської області.

Outcome: approved