Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому зазначила, що з 26 жовтня 2012 року по 07.10.2015 р. вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Донька проживає з нею і перебуває повністю на її утриманні. Відповідач проживає окремо . Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає , в житті дитини, її вихованні та розвитку ніякої участі не приймає , що ставить її у вкрай скрутне матеріальне становище. Дитина часто хворіє , вимагає додаткових витрат на лікування , розвиток , проте всі витрати несе вона. Утримує себе і дочку на аліменти дитини від першого шлюбу. Відповідач працює у приватній агрофірмі «Кармазинівська» згідно наданої довідки про доходи. Так як відповідач працює, отже має періодичний заробіток. Таким чином, відповідач має можливість надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Проживання дитини з одним із батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обовязку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Вона не має наміру перешкоджати відповідачу в здійсненні його прав та обовязків щодо їхньої дитини. Разом з тим, враховуючи ту обставину, що відповідач з травня 2015 року не надавав кошти на потреби своєї дитини, у неї є підстави вважати, що відповідач і в подальшому в добровільному порядку буде ухилятись від матеріального утримання дитини, тобто сплати аліментів. Відповідно до ст.. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ст.. 150 СК України визначені обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобовязані піклуватися за виховання дитини, про її стан здоровя, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст.. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Однак відповідач ухиляється від утримання дитини, її виховання, не піклується про стан здоровя дитини, її фізичний, духовний розвиток. З дня її переїзду до батьків відповідач не має наміру бачитися з донькою та надавати кошти на її виховання та лікування. У такий специфічний спосіб відповідач зовсім відмовився від участі у виховані дитини. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.. 183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст.. 184 СК) і виплачується щомісячно. У відповідності зі ст.. 184 СК України, так як точний розмір заробітку встановити важко, бо з довідки вбачається, що відповідач отримував (до дня, коли вони не стали разом проживати) заробітну плату кожен місяць по різному. І також він має нерегулярний характер, вважає за необхідне встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Просить суд стягнути на її користь з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов з підстав, зазначених в ньому, суду добавила , що відповідач також має підсобне господарство , тому в змозі сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. щомісяця , в іншому випадку він може відмовитись від дитини чи вона буде ставити питання про позбавлення його батьківських прав . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів визнав частково, пояснивши , що в даний час він не працює, звільнений з роботи за угодою сторін , перебуває на обліку в центрі зайнятості, де стабільно отримує допомогу по безробіттю , тому згоден сплачувати аліменти в розмірі ? частини від доходу, повесні йому обіцяли на підприємстві знову прийняти на роботу , буде отримувати заробітну плату , відповідно збільшиться розмір аліментів. Сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі, 1000 грн., він просто не в змозі , бо розмір допомоги по безробіттю становить 640 грн., інших доходів не має , підсобне господарство тримає для особистих цілей , лише птицю в незначній кількості, доходів від нього не має. Суд, заслухавши сторони, дослідивши та оцінивши добуті в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню , в розмірі 1\\4 частини від доходів відповідача , виходячи з наступного: -відповідач згідно копій свідоцтва про народження є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.4. -Згідност. 180 Сімейного кодексу батьки зобовязані виховувати і утримувати дітей до їх повноліття. Відповідач в даний час не працює, що підтверджується копією його трудової книжки ( а.с.15), проте перебуває на обліку в Сватівському районному центрі зайнятості населення, де отримує допомогу , розмір якої становить 640 грн ( а.с.29). -Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів . -Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач , стверджуючи про можливість відповідача сплачувати аліменти в заявленому нею розмірі ,1000 грв, виходячи з його матеріального стану, не довела та не надала доказів на підтвердження своїх доводів. Згідно ст..10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень . Згідно ст..60 цього Кодексу докази подаються сторонами та іншими особами , які беруть участь у справі. Також з відповідача потрібно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн. згідно до Закону України „Про судовий збір ». Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial