Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на малолітню дитину В позові посилається на те, що 03 жовтня 2004 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб. Вона перебуваючи в шлюбних відносинах з [PERSON] , народила дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження № 418 від 2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м. Сантарень, з перекладом з португальської мови на українську мову на якому проставлений апостиль Генеральної окружної прокуратури м. Евора, країни Португалії. Зазначає, що 28 серпня 2013 року Шевченківським районним судом м. Чернівці шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Малолітню дитину [PERSON] , [INFO] залишено проживати з матір`ю - [PERSON] Вказує на те, що з грудня 2010 року вони з відповідачем припинили подружні стосунки та почали жити окремо, вищенаведене підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці, яке набрало законної сили 09 вересня 2013 року. З моменту розпаду даної сім`ї, відповідач не несе обов`язку щодо утримання дитини, не цікавиться життям та вподобанням дитини, а також станом здоров`я дитини, відповідач жодного разу не зустрічався з сином, ігнорував та ігнорує його дні народження. Відповідач особисто участі у вихованні не бере, грошових коштів на утримання дитини також не дає, та взагалі не цікавиться жодним чином дитиною.Крім цього, відповідач ніколи не опікувався життям свого сина, а саме не приводив та не забирав його зі школи, не приймав участі у батьківських зборах та інших шкільних організаційних заходах, таких як свята, перший дзвоник і випускний, під час перебування останнього у НВК «Лідер». Дитина ходить у школу тільки пару місяців у рік, оскільки перебуває на індивідуальному навчанні, проте навіть під час цих пару місяців батька жодного разу не бачили. Зазначає, що згідно висновкам сформульовані психологом притулку для дітей ЧОДА ССД Кузіною - Рудан В.М. в експертному дослідженні на [PERSON] , згідно яких: дитині комфортно в колі матері та бабусі, а батько не приймає участь у вихованні та забезпеченні хлопця, [PERSON] усвідомлює те, що батько їм не цікавиться. Також, відповіддю на адвокатський запит №25 від 13.12.2018 року адміністрація КМУ «Міська дитяча клінічна лікарня» інформує, що за періоди перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні в нефрологічному відділенні(щороку по два рази на рік) дитиною опікувались дідусь, бабуся та мати. Батько здоров`ям не цікавився зі слів лікуючого лікаря за всі періоди лікування дитини. Просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Також просить стягувати щомісячно з [PERSON] , [INFO] , на користь, [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , аліменти на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот ) грн. 00 коп., починаючи з дня пред`явлення даного позову і до досягнення сином повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду. У судове засідання представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, а також не заперечує щодо винесення заочного рішення. У судове засідання представник третьої особи Немилостивий І.В. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду. Будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без його участі на адресу суду не надходило. Згідно вимог статі 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідачі були повідомлені належним чином про слухання справи, не повідомили суд про причини своєї неявки. Позивачі не заперечували проти заочного вирішення справи. Дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення з наступних підстав. У відповідності до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має право один із батьків. Судом встановлено, що згідно затверджено копією свідоцтва про народження № 418 від 2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м. Сантарень, з перекладом з португальської мови на українську мову на якому проставлений апостиль Генеральної окружної прокуратури м. Евора, країни Португалії [PERSON] народився [INFO] . Судом встановлено, що згідно рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 23 серпня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Судом встановлено, що згідно характеристики виданої Чернівецьким НВК «Лідер» [PERSON] . [INFO] навчається в закладі із 3 класу. Його батько [PERSON] , жодного разу не поцікавився шкільним життям дитини. Він ніколи не приводив сина до школи на те забирав його звідти, не відвідував батьківських збори, не брав участі у загальношкільних та класних заходах. Судом встановлено, що згідно експертного дослідження від 15.01.2019 року Служби у справах дітей притулок для дітей Чернівецької обласної державної адміністрації встановлено, що при індивідуальній роботі з [PERSON] , останній так розповів про батька « Тата я не бачив, та не чув більше двох років. Я дуже хотів би з ним спілкуватись, але тоді коли він не п`яний та може зі мною гарно говорити». На запитання психолога, чи дарує тато подарунки, допомагає якось, підтримує зв`язок, хлопець відповів «Можливо, батько мені щось давав, але це було дуже давно, я не пам`ятаю. Він мені ніколи не дзвонить та не питається, як в мене справи». [PERSON] усвідомлює те, що батько їм не цікавиться: «Я не вірю в те, що батько буде зі мною спілкуватися та цікавитись моїм життям. Він не хоче мені нічого пояснювати та виховувати мене. Останні рази, два роки тому, коли я його бачив, він був п`яний. Рекомендації експерта Кузіна-Рудан В.М. для збереження психоемоційного стану дитини, запобігання психотравмуючих ситуацій та зниження рівня тривоги, лишити за дитиною право та бажання проживати, виховувати з матір`ю. Судом встановлено, що згідно листа №810/01-21 від 20.12.2018 року виданою КМУ «Міська дитяча клінічна лікарня», за період перебування [PERSON] [INFO] на стаціонарному лікуванні в нефрологічному відділенні (щороку по два рази на рік з 2015р.) дитиною опікувались дідусь, бабуся [PERSON] та мати [PERSON] Батько, дитини [PERSON] здоров`ям сина не цікавився зі слів лікуючого лікаря за всі періоди лікування дитини в нефрологічному відділенні батько жодного разу дитину не навідував та не перебував біля дитини під час лікування. Судом встановлено, що згідно листа №35 від 16.01.2019 року виданим Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Роша» Черінвецької міської ради Шевчук Н . С. та [PERSON] опікується здоров`ям [PERSON] [INFO] , а саме приводять його до КНП «Центр ПМСД «Роша» на прийом до сімейного лікар [PERSON] , знаходяться в дома з дитиною коли він хворіє. Судом встановлено, що згідно довідки № 545 від 07.02.2019 року виданої ПП «Регіон-Центр» за адресою [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Судом встановлено, що згідно витягу із рішення №98/4 від 26.02.2019 року Виконавчим комітетом Чернівецької міської ради про надання висновків органу опіку та піклування щодо позбавлення батьківських прав громадян (делеговані повноваження) вирішили надати до суду висновки щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] - батька малолітнього [PERSON] , [INFO] , в зв`язку із тим, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що згідно висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 04.03.2019 року №01/0224/519 про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] по відношенню до малолітнього [PERSON] [INFO] , у зв`язку з тим, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що згідно посвідченням № [NUMBER] , виданого Шевченківським управлі соцзабезу Чернівецької області За станом здоров`я [PERSON] має захворювання нирок (хронічний гломерулонефрит) внаслідок чого його визнано інвалідом дитинства. Судом встановлено, що згідно довідкою від 04.01.2019 року, виданою Профессором Етьенн Берардом відповідальним відділення педіатричної нефрології лікарняно-університетського центру Ніцци, в якій повідомляється про те, що завдяки платоспроможності матері вони зможуть провести необхідні аналізи [PERSON] , які не проводяться в Україні, задля того щоб в подальшому розпочати превентивне лікування. Судом встановлено, що згідно довідки № 502 від 07.02.2019 року виданою ПП «Садгора-Сервіс» за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] . За приписами ч. 1, 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до п. 2 ч. 1ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні малолітнього сина. Відповідно до ст.10 Закону України «Про охорону дитинства», кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім`ї мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 3 ст. 5 Сімейного кодексу України передбачено, держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання та розвитку дитини, а тому позовні вимоги, щодо позбавлення його батьківських прав є підставними та підлягають до задоволення. Положенням ч. 1 ст. з Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечити закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Крім того, згідно ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджується у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників з ким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.1 ст. 184 СК України,суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на те, що, відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для її розвитку та життя, суд вважає за можливе стягнути з них аліменти на утримання дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Поряд з цим, за нормами ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Також при вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII, на час розгляду справи становить 1626 грн., з 01 липня 2019 року становитиме 1699 грн., а з 01 грудня 2019 року - 1779 грн. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитин Судом встановлено, що відповідач непрацює, є особою працездатного віку , не має інших утриманців, має можливість працювати та отримувати дохід, а тому позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання сина підлягають задоволенню. Отже, з відповідача слід стягувати аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути 1528 грн. 80 коп.( 764,40х2 ( вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів)= 1528 грн. 80 коп. судового збору, в тому числі 768,40 грн. на користь держави за позовною вимогою позивачки про стягнення аліментів, так як вона звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви та 768,40 грн. на користь позивачки за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав . На підставі ст.ст.150, 164, 166, 180, 181, 182,183 СК України,

Outcome: approved