Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що 13.11.1999 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Воютицькій сільській раді Самбірського району Львівської області (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] ). 09.11.2018 року рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області розірвано шлюб між нею та відповідачем [PERSON] Від спільного подружнього життя в них народилася одна дитина: дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні дитини не бере, коштів на її утримання не дає. Дитина ходить на додаткові заняття з математики, історії, англійської та української мови, на що витрачаються значні кошти. Позивач перейшов проживати до батьківської хати. На даний час офіційно не працює, їздить на роботу за кордон. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дочку. Добровільно домовитись з ним про сплату аліментів їй не вдається, а тому просить суд постановити рішення, яким: - стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Під час розгляду справи позивачка у відповідності до ст. 49 ЦПУ України змінила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини зі всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, про що надала суду письмову заяву. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, посилався на обставини викладені у заяві, просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що з даним позовом не згідний. По суті позовних вимог зазначив, що у позивачки не було підстав звертатися до суду з позовною заявою про примусове стягнення аліментів, оскільки після розірвання шлюбу він не ухилявся від батьківського обов`язку про надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дочки. Таку допомогу він періодично надавав, як у грошовій формі так і в натуральній, шляхом придбання одягу та харчів для дитини. У наданні такої допомоги йому допомагали і його батьки. Крім того зазначив, що він є пенсіонером, інвалідом 3-ї групи загального захворювання, одержує пенсію, а тому у нього є постійний дохід, частину якого він витрачає на утримання неповнолітньої дочки. В розмові з позивачем, з приводу звернення її до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, вона йому заявила, що має намір одержувати аліменти в примусовому порядку в розмірі, передбаченому законом. Він не заперечує про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки в примусовому порядку, в розмірі, передбаченому законом, а саме: у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно. Вислухавши пояснення позивача, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що згідно наявного в матеріалах справи копії паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм № [NUMBER] , орган видачі 4634 від 20.09.2017 року, убачається, що [PERSON] народилася [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Оскільки неповнолітня дитина сторін проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, батько - відповідач по справі, зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо надання допомоги по утриманню неповнолітньої дитини, аліменти підлягають стягненню за рішенням суду. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним зі способів утримання, передбачених ст. 181 Сімейного кодексу [PERSON] , є стягнення аліментів за рішенням суду в частці від доходу батька чи матері. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Водночас, згідно з положенням ст.8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України, а тому відповідач повинен виконувати обов`язок по утриманню своєї дитини і зобов`язаний сплачувати аліменти. Таким чином, суд вважає, що позов слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved