Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просить стягувати на її користь з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 2000 гривень щомісячно до досягненню донькою 3-х річного віку. Свої вимоги мотивує тим що, з 10.09.2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбу з [PERSON] У вказаному шлюбі у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. На даний момент у подружжя спільне життя не склалося, мешкають окремо. У звязку з скрутним матеріальним становищем повязаним з доглядом за дитиною, позивачка вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. Позивачка до судового засідання не зявилась, але на адресу суду надіслала заяву в якій наполягає на задоволенні позовних вимог і просить справу слухати у її відсутність. Відповідач до судового засідання не зявився, але на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву , в якому проси відмовити у позові, посилаючись на те що, він офіційно не працює, тому має нерегулярний дохід, який складає в середньому 2000 гривень. З вказаних обставин відповідач не має можливості надавати допомоги на утримання дружини. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 10.09.2016 рок сторони перебувають у зареєстрованого шлюбі, відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №264314 виданого Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1688. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження І-ЖД № 521568, виданого Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Стосунки у подружжя не склалися, мешкають окремо, дитина проживає разом з матірю. Згідно ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 ст. 84 СК України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З аналізу даної норми слідує, що наявність у чоловіка можливості сплачувати такі аліменти є обов'язковою умовою для їх стягнення. Згідно з матеріалами справи встановлено, що відповідач офіційно ніде не працює, його дохід складає у середньому 2000 гривень, що майже становить прожитковий мінімум з розрахунку на одну особу на місяці, будь-яких належних та допустимих доказів, які свідчать про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, з якою проживає спільна малолітня дитина, позивачкою не надано, а тому, відсутні підстави стверджувати, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Відсутність такої обов'язкової умови як можливість надавати матеріальну допомогу дружині є підставою для відмови в стягнення аліментів згідно ст. 84 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене суд дійшов до переконання про залишення позовної заяви без задоволення. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed