Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: 1. Розірвати шлюб між нею та [PERSON], який вони зареєстрували 29 березня 2012 року у Лівинецькій сільській раді Кельменецького району Чернівецької області, про що був зроблений актовий запис за № 01. 2. Після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить слухати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] пояснив, що позов він визнає і вважає, що шлюб необхідно розірвати, так як позивачка має співмешканця. В ході судового засідання судом були досліджені такі докази: копія свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER] від 1 серпня 2013 року, довідка №645 від 17 липня 2014 року, видана Лівинецькою сільською радою Кельменецького району Чернівецької області, копія паспорта громадянки України [PERSON], серії [NUMBER], свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON], серії [NUMBER]. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON], зареєстрували шлюб 29 березня 2012 року у Лівинецькій сільській раді Кельменецького району Чернівецької області, про що був зроблений актовий запис за № 01. Під час шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини сторони не підтримують. У подружжя відсутність взаєморозуміння, позивачка проживає із іншим чоловіком. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. В порушення ст.60 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував можливість примирення. Крім того відповідач не надав суду доказів, що між ним та позивачкою дійсно існують сімейні відносини як між подружжям. Суд вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] про залишення їй дошлюбного прізвища не підлягають задоволенню, оскільки даний спосіб зміни прізвища не передбачений законодавством. Так, відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Дане рішення суду ухвалюється відповідно до ч.3 ст.234 ЦПК України, якою передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя. Тобто, це категорія справ, яка розглядається на підставі ст.109 Сімейного кодексу України. На підставі ст.110 Сімейного кодексу України суди приймають рішення в порядку позовного провадження,

Outcome: partial