Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~зазначеним позовом\~про стягнення з відповідача на утримання [PERSON] аліментів в розмірі 3000(три тисячі) гривень щомісячно до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років. Просить стягнення проводити з моменту подачі до суду даної позовної заяви, рішення суду допустити до негайного виконання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що 30.08.2018 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від сумісного подружнього життя в них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Спільно вони перестали проживати як сім`я з березня 2021 року. В теперішній час дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач перестав цікавитися проблемами сім`ї, уникає спілкування, не приділяє уваги ні дружині ні дитині. Відповідач матеріальної допомоги не надає і не сплачує необхідні кошти на її утримання. В теперішній час позивачка не працює і знаходиться в декретній відпустці і не може в повній мірі забезпечити себе матеріально. Коштів на проживання не вистачає. Відповідач має постійну роботу та дохід, а тому стягнення аліментів на її утримання можливо визначити в розмірі 3000грн щомісячно. Відповідач несе службу у військовій частині № [NUMBER] у місті Вінниця. Позивачка зазначає, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дружини та буде мати змогу сплачувати аліменти на її утримання в розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 22.09.2021 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті на 18.10.2021 із викликом сторін. 18.10.2021\~від представника\~відповідача-адвоката\~Поповича Р.І.\~надійшов відзив,\~у якому\~останній просить\~відмовити в\~задоволенні позову.\~Відзив мотивовано\~тим,\~що позивачка не є непрацездатною особою, а тому не має право на присудження аліментів з відповідача на підставі ст. 75 Сімейного кодексу України. Зазначає, що позивачка має: 1) досягти певного віку з яким чинне законодавство надає право на призначення пенсії за віком; 2) має бути особою з інвалідністю; 3) бути особою, яка має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. На думку, представника відповідача, позивачка не навела жодними належними, допустимим та достатніми доказами факту своєї непрацездатності, що за своєю суттю виключає наявність на даний момент прав передбачених частиною 2 статті 75 СК України, адже не настали обставини, які надають можливість зреалізувати таке право. Окремо звертає увагу і на те, що позивачка вказує, що вона перебуває у декретній відпустці і раніше працювала. Також представник відповідача зазначає, що, посилаючись на дані факти вказані в позовній заяві та норми чинного законодавства, а саме приписи статей 18 та 23 Закону України «Про відпустки», можна зробити простий висновок, що позивачка отримує на сьогоднішній день кошти, в силу того, що перебуває в оплачуваній відпустці. Ухвалою від 18.10.2021 розгляд справи відкладено на 11.11.2021. 21.10.2021 від позивачки [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій просить задовольнити позовні вимоги. Свою відповідь\~на відзив\~мотивує тим,\~що викладені нею в позовній заяві доводи і аргументи відповідають фактичним обставинам, а посилання відповідача у відзиві на позовну заяву вигадані штучно для ухилення від сплати аліментів на її утримання. Посилання відповідача на законодавство про пенсійне забезпечення є недоречним і помилковим. Як зазначала в позовній заяві, що не працює і доглядає свою дитину та не може в повній мірі забезпечити себе матеріально. Коштів на проживання не вистачає. Звичайно, по досягненню дитиною трьох років, вийде на роботу, хоча має право перебувати з дитиною і до шестирічного її віку. Зазначила, що має потребу в матеріальній допомозі і її рівень матеріального забезпечення нижчий від прожиткового мінімуму. 01.11.2021 представник відповідача-адвокат Попович Р.І. надав до суду заперечення, у якому просить відмовити в задоволенні позову. Своє заперечення мотивує тим, що у своїй відповіді на відзив позивачка посилається на те, що стороною позивача помилково посилається на норми чинного законодавства та практику Верховного суд у даній категорії справ, проте, з приписів застосованого відповідачем законодавства, вважає, що позивачка є непрацездатною особою. Зазначає, що потреба в матеріальній допомозі того з подружжя, хто заявляє вимогу, має бути безумовно доведена належними і допустимими доказами, які підтвердять, що особа самостійно не може себе забезпечити наприклад у зв`язку із важкою хворобою тощо. Також зазначає, що у відповідача наявний дохід, а саме: заробітна плата, яку він отримує в Військовій частині [NUMBER] Національної гвардії України в розмірі від 8306грн 21коп -13\~304грн 82коп, що підтверджується відповідними відомостями з державного реєстру. Окремо зауважує, що відповідач сплачує кредити, які були взяті спільно з позивачкою, що підтверджується відповідною випискою з рахунку. До відповідача пред`явлений позов про стягнення аліментів на утримання дитини (справа № 137/1065/21), відповідач правомірно очікує, що у будь-кому випадку в тому чи іншому вигляді позовні вимоги по справі № 137/1065/21 будуть заводнені. А тому, як наслідок вище наведене прямо впливає на його матеріальний стан і створить для нього додатковий матеріальний тягар, що за своєю суттю ставить під сумнів можливість надання матеріальної допомоги (сплату аліментів) позивачці. Ухвалою від 11.11.2021 розгляд справи відкладено на 25.11.2021. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача-адвокат Попович Р.І. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини. Між сторонами 30 серпня 2018 року зареєстровано шлюб, згідно свідоцтва серії [NUMBER] від 30 серпня 2018 року виданого Літинським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.7). Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] від 05 червня 2021 року виданого Літинським відділом ДРАЦС у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (а.с.8). [PERSON] в період з 15.03.2021 по 17.07.2021 перебувала у відпустці у зв`язку з вагітністю та пологами, що стверджується копією листка непрацездатності серія АКА №426537(а.с.10). До складу сім`ї [PERSON] входять чоловік [PERSON] та син [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Син [PERSON] знаходиться на утриманні матері. [PERSON] зареєстрований, але не проживає, згідно довідки №272 від 15.09.2021 виданої виконавчим комітетом Літинської селищної ради (а.с.9). Відповідно до довідки № 287 від 09.2021, позивачка отримує допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 грн щомісяця. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як закріплено у ч. 4\~ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Статтею 5 Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - неможливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно з ч. 2\~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 цієї статті регламентує, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~суд, при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;а також інші обставини, які мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка здійснює догляд за малолітнім сином сторін, якому ще не виповнилося три роки, то вона не має змоги працювати та самостійно утримувати себе й сина. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У свою чергу, доказів того, що відповідач як чоловік-батько не має змоги надавати позивачці як дружині-матері, з якою проживає дитина, матеріальної допомоги до досягнення цією дитиною трьох років, матеріали цієї справи також не містять, отже, такі аліменти можуть бути присудженими та стягуватися. Крім того, представник відповідача-адвокат Попович Р.І. в судовому засіданні не довів, що за станом здоров`я чи за інших обставин відповідач не може заробляти достатньо коштів, щоб сплачувати аліменти, що на його утриманні є батьки, які потребували б догляду, що у нього є діти від іншого шлюбу та дружина, яка потребувала б утримання, а також інші обставини, які були б підставою для зменшення розміру аліментів. Надані відомості із Державного реєстру фізичних осіб платників податків, вказують на отримання відповідачем заробітної плати в розмірі близко 13000грн за останні місяці. Окрім цього, останній отримує і соціальні виплати. Що не може бути підставою для зменшення суми аліментів. Додані до матеріалів справи представником відповідача копії банківської виписки не є достовірними та достатніми доказами для обгрунтування викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив обставин. Банківська виписка вказує на користування [PERSON] карткою/рахунком і додатковим рахунком до договору від 04.01.2013, згідно якої останній періодично використовує та сплачує отримані кошти. Твердження щодо сплати коштів за спільно взятим із позивачкою кредитом та неможливість надавати їй матеріальну допомогу не знаходять свого підтвердження жодними доказами. Навіть задоволення позову про стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частки доходів, на який посилається відповідач, не буде занадто великим тягарем для останнього, адже сукупний розмір стягнень не перевищить 50% доходу відповідача. Із огляду на вищевикладене, суд вважає, що буде справедливим наразі стягнути з відповідача на утримання позивачки аліменти в розмірі 3000(три тисячі) гривень щомісячно до досягнення їх дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох років. Доводи наведені представником відповідача у відзиві на позов висновків суду не спростовують. Визначений розмір аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку відповідає обставинам справи та матеріальному становищу відповідача. Цей розмір є справедливим, виваженим і розумним та відповідає інтересам та потребам матері. Частиною першою\~статті 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позивачка звернулася з позовом до суду 21.09.2021, а тому законним є присудження аліментів саме з цієї дати. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому судове рішення в частині стягнення аліментів\~у межах\~суми платежу\~за один\~місяць підлягатиме до негайного виконання. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру (про стягнення аліментів на себе) на підставі пункту 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то, на підставі ст. 141 ЦПК України, такий судовий збір, у розмірі 908грн, слід стягнути з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved