Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини - [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у шлюбі з відповідачем не перебувала, народила від нього дитину - [PERSON], [INFO]. Через декілька місяців після народження доньки відповідач по справі був притягнутий до кримінальної відповідальності та його було засуджено Комінтернівським районним судом м. Харкова. Як стало відомо, відповідач і раніше притягувався до кримінальної відповідальності. За час відбування покарання відповідач ніколи не цікавився дитиною та проблемами в зв'язку з її життям та вихованням. На даний час відповідач знаходиться на свободі, але повністю ухилився від виховання та утримання дитини. Угоди про добровільне стягнення аліментів між ними не досягнуто. Відповідач зовсім не проявляє ніякого піклування про доньку, не цікавиться нею. Жодного разу він не привітав доньку з днем народження, не купував необхідних для існування дитини речей та іграшок. Крім того, без згоди відповідача позивач не має можливості зареєструвати свою доньку у належні її старшому синові квартирі [ADDRESS]. Все це свідчить, що батько не проявляє до доньки щонайменшої турботи, нехтує своїми обов'язками про вихованню дитини. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохала їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про слухання справи своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі, відзив на позов не подано. Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради також про дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання представник не з'явився, в наданій заяві прохав розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують, надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] Виходячи з положень ст.ст.130, 280 ЦПК України суд вважає відповідача повідомленим про слухання справи, у зв'язку з чим справу можливо розглянути у відсутності представника третьої особи та відповідача, та постановити заочне рішення у справі. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню на підставі наступного. Сторони в шлюбі не перебували. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.11.2014 [PERSON], [INFO], вбачається, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] Дитина [PERSON] мешкає разом з позивачем, знаходиться на її утриманні. Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Згідно з довідкою, наданою адміністрацією КЗОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня № 19», де дитина перебуває на обліку з народження по теперішній час, на прийом до поліклініки дитина звертається у супроводі матері - [PERSON] Догляд, спостереження за дочкою здійснює мати, рекомендації лікарів виконуються. [PERSON] з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні дитини та щодо усунення перешкод у спілкуванні з нею з боку матері дитини до Департаменту служб у справах дітей не звертався. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача додатково було розглянуто на Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. З'ясувати ставлення [PERSON] щодо позбавлення його батьківських прав не вбачається можливим, оскільки на засідання Комісії він не з'явився та ніяких доказів щодо виконання ним батьківських обов'язків не надав. Згідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.07.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. У відповідності до ст. 164 СК України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей чи зловживають батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на дітей своєю аморальною, антигромадською поведінкою, а також якщо батьки є хронічними алкоголіками чи наркоманами. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, і способом захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до Закону України ,,Про охорону дитинства,, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав п. 16 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюватись, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку,що відповідач тривалий час не займається вихованням та утриманням дитини, її життям не цікавиться, не виявляє батьківського піклування, турботи про доньку, не спілкується з нею ні особисто, ні телефоном. Враховуючи вік дитини, зв'язок батька с донькою втрачено. Доказів наявності перешкод у спілкування з донькою та звернення з цього приводу до відповідних органів відповідач суду не надав. Таким чином, достовірно встановлено, що відповідач від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини ухиляється. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач відповідно до ст. 81 ЦПК України не надав доказів про спростування заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про задоволення позову в частині позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст.181,183 СК України за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, розмір яких визначається судом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов'язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного ст. ст. 164, 165, 166, 180-183, 191 СК України, Закону України ,,Про охорону дитинства,, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та

Outcome: approved