Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] у квітні 2013 року звернулася до суду з позовом, в якому, відповідно до уточнень, просить встановити факт її спільного проживання однією сім'єю без укладання шлюбу з 1996 року по 20 вересня 2012 року з померлим [PERSON], визнати факт знаходження нерухомого майна, а саме квартири за адресою [ADDRESS] у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON]; надати [PERSON] право на спадкування за законом, разом із спадкоємцями тієї черги, що має право на спадкування після смерті гр. [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 12 частку спільного сумісного майна, а саме на квартиру розташовану за адресою [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 14 частку зазначеної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог позивачка у позовній заяві зазначила, що з 1996 року вона проживала однією сім'єю як подружжя у фактичному шлюбі з [PERSON], але офіційно шлюб з ним не реєстрували. З 1996 року по 1998 рік вони мешкали за адресою: [ADDRESS] яка належить їй - [PERSON] За час проживання однією сім'ю, на кошти спільного сімейного бюджету ними у 1998 році було придбано квартиру [ADDRESS]. З часу придбання зазначеної квартири вона, [PERSON] з [PERSON] постійно мешкали за цією адресою, вели спільне господарство, спільно утримували квартиру, робили поточний ремонт тощо. Останні роки свого життя [PERSON] сильно хворів, внаслідок чого потребував постійного догляду. Вона постійно тривалий час доглядала та фактично утримувала його. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті через деякий час позивачка почала розбирати документи та з'ясувала, що під час придбання, спірна квартира була оформлена на ім'я [PERSON] З питання оформлення спадщини після смерті [PERSON] позивачка звернулась до Другої Дніпропетровської державної нот контори, де їй повідомили, що їй буде відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона з [PERSON] офіційно шлюб не зареєструвала, у зв'язку з чим їй необхідно звернутись до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без укладання шлюбу. Також позивачка у позові зазначила, що від попереднього шлюбу у [PERSON] є син [PERSON] який є спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], який також звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Нe дочекавшись рішення нотаріуса, [PERSON], примусово та самочинно виселив її зі спірної квартири та змінив замки. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. У поясненнях посилалися на обставини, викладені у позовній заяві. Крім того, позивачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює без оформлення, а офіційно отримує пенсію в розмірі 1150 грн.; померлий [PERSON] не працював з 2006 року, мав статус ліквідатора наслідків аварії ЧАЕС і отримував пенсію приблизно в розмірі 1500 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в у повному обсязі, надав суду письмові заперечення на позов, в яких зазначив, що 20.09.12 помер його батько, [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина - квартира [ADDRESS]. Зазначена квартира була придбана померлим [PERSON] 08.10.1998 року за грошові кошти від продажу іншої, трикімнатної квартири, що належала померлому та його дітям. На ці кошти померлий придбав для доньки дім, а собі - однокімнатну спірну квартиру . Відповідач [PERSON] та померлий [PERSON] домовились, що зазначена квартира після його смерті залишиться відповідачу, оскільки купити одночасно житло обом дітям померлий [PERSON] не зміг. За рік до придбання спірної квартири померлий одружився з [PERSON], з якою і проживав разом. Друга дружина померлого була згодна з тим, що квартира залишиться відповідачу [PERSON], тому фактичної участі у купівлі-продажу не приймала і зараз не претендує на спадщину, не вважаючи себе спадкоємцем. Шлюб між померлим та [PERSON] був розірваний 19.01.2000 року. Приблизно з кінця 2000 р. померлий [PERSON] почав стосунки з позивачкою [PERSON], періодично проживаючи разом впродовж кількох тижнів. Їх відносини не були ні стійкими, ні сімейними. У цей же період він періодично мав стосунки з іншими жінками. Відповідач зазначив, що померлий [PERSON] не міг проживати однією сім'єю з позивачкою з 1996 р. оскільки у цей же період перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], з якою і проживав. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається зі спірної квартири. Сестра [PERSON], відповідно до домовленості, відмовилась від прийняття спадщини на його користь, внаслідок чого останній став єдиним спадкоємцем Також, відповідач [PERSON] у запереченні зазначив, що померлий [PERSON] на момент своєї смерті не перебував у безпорадному стані, не мав тяжких хвороб або каліцтв, отримував пенсію та забезпечував себе сам. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у запереченнях на позов та на їх недоведеність. Представник третьої особи - Другої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду від 05.03.2014 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору була залучена [PERSON], яка в судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. З урахуванням думки сторін, які не наполягали на обов'язковій присутності третіх осіб в судовому засіданні, суд вважає можливим вирішити справу без їх участі. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності та відповідності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 8). На підставі договору купівлі - продажу квартири від 08.10.1998 року, зареєстрованого у Дніпропетровському БТІ за реєстрованим № 395/279 від 26.10.1998 року, померлому [PERSON] належала квартира [ADDRESS] (а.с. 40-43). Після смерті [PERSON], позивачка [PERSON], 03 січня 2013 року звернулася до нотаріальної контори за заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO] (а..с 134). Відповідач [PERSON], який являється сином померлого [PERSON] (а.с. 153), 28.11.2012 року звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, після смерті батька - [PERSON], померлого [INFO] (а.с. 133). Донька померлого [PERSON] - [PERSON] 28.11.2012 року подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини після смерті батька [PERSON] на користь його сина - [PERSON] (а.с. 133, 138, 139). Встановлено, що 18.11.1995 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Індустріальному відділі РАЦС Дніпропетровського МУЮ, актовий запис № 1086 (а.с. 44). Зазначений шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний 19.01.2000 року у відділі РАГС Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 36 (а.с. 39). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є родичем (племінником) позивачки [PERSON] Померлий [PERSON] разом з [PERSON] спільно проживали приблизно з 1996 року, а в 1997 році купили квартиру [ADDRESS]. Оскільки для покупки квартири не вистачало грошей, [PERSON] взяв у нього у борг 2000 доларів США, які [PERSON] передав [PERSON] без оформлення договору позики або боргової розписки, так як він повністю довіряв як [PERSON], так і [PERSON] Згодом позичені гроші були повернуті у повному обсязі. Свідок зазначив, що з [PERSON] та [PERSON] він постійно підтримував теплі та близькі стосунки, допомагав їм у побуті тощо, проводив з ними вільний час. Також, свідок зазначив, що [PERSON] захоплювався рибною ловлею, досить часто ходив на водойми ловити рибу, зокрема у серпні 2012 року він ([PERSON]) удвох з [PERSON] їздили на рибалку на автомобілі за межі міста Дніпропетровська. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає за адресою: [ADDRESS] з 1981 року. [PERSON] та [PERSON] знає приблизно 13-14 років, декілька разів зустрічалася з ними у спільних сусідів на святах. [PERSON] та [PERSON] проживали спільно, удвох, інших жінок у [PERSON] не було, їх родичів вона також не бачила, сина [PERSON] вперше побачила на його похоронах. Коли [PERSON] хворів, [PERSON] зверталася до неї за медичною допомогою. Обставини придбання квартири, в якій [PERSON] та [PERSON] спільно проживали пояснити не може. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає у [ADDRESS] з 1992 року. [PERSON] і [PERSON] знає приблизно 13-14 років, з того моменту, як вони купили квартиру у зазначеному будинку. [PERSON] і [PERSON] проживали спільно, однією сім'єю. Зі слів [PERSON] вона знає, що [PERSON] страждав на серцеві захворювання, періодично лікувався у медичних закладах. [PERSON] постійно опікувалася за [PERSON], оскільки він потребував такої допомоги. Зазначила, що інших жінок крім [PERSON] у [PERSON] не було. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працює лікарем Обласної клінічної лікарні ім. Мечникова у відділені для хворих, які мають статус ліквідаторів аварії ЧАЕС. У вересні 2012 року до неї у відділення поступив [PERSON] з гіпертонічною хворобою на ішемічною хворобою серця. Перебуваючи на лікуванні у зазначеному відділенні у нього більше дванадцяти днів не було позитивної динаміки. [INFO] стан [PERSON] погіршився і він був переведений до реанімації де і помер. Також, свідок зазначила, що [PERSON] приходила до [PERSON] у лікарню один раз на два дні, цікавилася курсом лікування, купувала необхідні медикаменти. [PERSON] представляв її як свою дружину. Крім того, свідок зазначила, що на момент надходження [PERSON] до лікарні, стан останнього був достатньо тяжким, але він міг самостійно пересуватися, сам себе обслуговував, самостійно приймав їжу, ліки тощо. В судовому засіданні дослідженні фототаблиці з фотознімками на яких зображені померлий [PERSON] спільно з [PERSON] в різних побутових ситуаціях. Як вбачається з фототаблиць, [PERSON] та [PERSON] мали тривалі та тісні стосунки, спільно відвідували різноманітні заходи та свята, дні народження, весілля, тощо (а.с. 45-58). Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту її проживання з померлим [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 1996 року по 20 вересня 2012 року підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Натомість, положення Кодексу про шлюб та сім'ю України (в ред. 1969 р.), який діяв до 01.01.2004 року, не передбачав наявність сімейних правовідносин між чоловіком та жінкою, які спільно проживають без реєстрації шлюбу. У зв'язку з цим, суд вважає, що правовідносини між [PERSON] та [PERSON], які виникли у зв'язку зі спільним проживанням однією сім'єю без реєстрації шлюбу, а також юридичні наслідки цих правовідносин виникли з набранням чинності Сімейним кодексом України, тобто з 01.01.2004 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту спільного проживання з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу підлягають частковому задоволенню, а саме, встановлення цього факту з 01.01.2004 року по 20.09.2012 року. Позовні вимоги про визнання спірної квартири спільною сумісною власністю та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину цієї квартири не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. В судовому засіданні встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] була придбана померлим [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08.10.1998 року, зареєстрованого у Дніпропетровському БТІ за реєстрованим № 395/279 від 26.10.1998 року. Також в судовому засіданні встановлено, що на день укладання зазначеного договору купівлі-продажу квартири, [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON], який було розірвано лише 19.01.2000 року. Крім того, правовідносини, пов'язані з правом спільної сумісної власності на майно набутого під час спільного проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу, регулюються положеннями ст. 74 СК України, який набрав чинності 01.01.2004 року. Норми КпШС України (ред. 1969 р.), які діяли до 01.01.2004 року не передбачали правових наслідків спільного проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу, в тому числі й набуття права спільної сумісної власності на майно, набуте під час спільного проживання. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що на момент придбання спільної квартири [PERSON], у [PERSON] не виникло права спільної сумісної власності на зазначене майно, у зв'язку з чим, позовні вимоги про визнання спірної квартири спільною сумісною власністю та визнання з цих підстав права власності на 1/2 частину цієї квартири - не підлягають задоволенню. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині надання їй права на спадкування за законом, разом із спадкоємцями тієї черги, що має право на спадкування після смерті [PERSON] та визнання, у зв'язку з цим, за нею права власності на 1/4 частину спірної квартири також не підлягають задоволенню через їх недоведеність, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини право на спадкування за законом мають у четверту чергу. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. В судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що померлий [PERSON] протягом тривалого часу страждав на тяжку хворобу, що зумовлювала його неспроможність самостійно опікуватися за собою та потребувати постійного стороннього догляду, а позивачка [PERSON], в свою чергу, тривалий час надавала йому таку допомогу, опікувалася за ним та утримувала його. Натомість, в судовому засіданні встановлено, що померлий [PERSON], до серпня 2012 року включно, мав задовільний стан здоров'я, з урахуванням його віку та статусу ліквідатора наслідків аварії ЧАЕС, самостійно рухався, вів відносно активний спосіб життя, здійснював прогулянки в дворі свого будинку, відвідував різні заходи: свята, весілля, дні народження, їздив на рибалку тощо. Крім того, в судовому засіданні позивачка [PERSON] зазначила, що [PERSON] отримував пенсію як ліквідатор наслідків аварії ЧАЕС в розмірі, приблизно 1500 гривень, проти чого відповідач [PERSON] не заперечував, у зв'язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України суд визнає цю обставину доведеною і такою, що не підлягає доказуванню. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що померлий [PERSON] не перебував на утриманні у [PERSON] та під її піклуванням у розумінні положень ч. 2 ст. 1259 ЦК України, у зв'язку з чим, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині надання [PERSON] права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування та визнання, у зв'язку з цим, за нею права власності на 1/4 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що з позивачки [PERSON] підлягає до стягнення у дохід держави судові витрати в розмірі 1939,32 грн. судового збору за позовні вимоги майнового характеру, 243,60 грн. за позовні вимоги немайнового характеру, а всього - 2182,92 грн., з огляду на наступне. Ухвалою суду від 16.04.2013 року позиваці [PERSON] відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення по справі. Позивачкою в судовому засіданні був наданий звіт про оцінку майна: квартири [ADDRESS], відповідно до якого ринкова вартість спірної квартири складає 193 932 грн. (а.с. 89-120). Оскільки позовні вимоги [PERSON] майнового характеру, а саме в частині визнання права власності на 1/2 та 1/4 частки зазначеної квартири не підлягають задоволенню, суд вважає доцільним стягнути з позивачки на користь держави судові витрати, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» в розмірі одного відсотка від вартості спірного майна, тобто 1939,32 грн. Позовні вимоги [PERSON] немайнового характеру, а саме вимоги визнання за нею права на спадкування після смерті [PERSON] разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування та вимоги про визнання спірної квартири спільною сумісною власністю також не підлягають задоволенню, у зв'язку з чим, з позивачки [PERSON] підлягає стягнення на користь держави судовий збір подання до суду позову немайнового характеру в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial