Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, свої вимоги обгрунтовує тим, що 26 лютого 2008 року між нею та ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід банк» було укладено кредитний договір № 77.1/АК-00521.08.2.. Відповідно до п.1.1 Договору банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 15 632долари США длякупівлі автомобіля. Відповідно до п.1.5 договору процентна ставка встановлена в розмірі 9% річних. 24.12. 2009 року було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору. Відповідно до п.3 Додаткового договору, сума залишку заборгованості за кредитом на дату укладення додаткового договору складає 11 481, 23 долари США. У відповідності до п.1 додаткового договору, банк здійснює переведення залишку заборгованості за кредитом, згідно кредитного договору в доларах США у національну валюту України- гривні- ( «Конвертація»). Після здійснення операції «Конвертація» сума кредиту складає 91482,44 грн. Відповідно до п.1.5 Додаткового договору від 24.12.2009 року процентна ставка за кредитним договором становить 20% річних. Станом на 10.02.2015 року позивачка сплатила тіло кредиту та проценти за користування позикою. У розрахунку заборгованості ПАТ «Родовід банк» станом на 10.02.2015 року зазначено, що загальна сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості становить 620 115, 55 грн.. Про наявність пені вперше їй стало відомо тільки 10 лютого 2015 року з розрахунку заборгованості, який на її прохання було видано банківською установою. Вважає, що наявні підстави для зменшення судом суми пені, оскільки збитки у відповідача відсутні, оскільки кредит і проценти були сплачені в строки передбачені договором до 26.02.2015 року. Негативні наслідки для ПАТ «Родовід банк» відсутні. Сума кредиту, згідно з додатковим договором №1 складала 91 482, 44 грн., що значно менше від суми нарахованої пені 620 346,18 грн. Зазначає, що вона не має фінансової можливості сплатити пеню, оскільки має заборгованість по заробітній платі 48 607,73 грн., проживає разом з донькою та онукою. Просить зменшити суму пені до 5 000 грн.. Відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом, де зазначає, що 26 лютого 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» ( правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Родовід Банк») т [PERSON] був укладений кредитний договір № 77.1/АК-00521.08.2, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 15 632 долари США терміном по 26 лютого 2015 року включно для купівлі автомобіля та сплату страхових платежів. Процентна ставка за кредитами була встановлена у розмірі 9% річних. 24.12.2009 року було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору, відповідно до якого здійснюється конвертація залишку заборгованості за кредитним договором в доларах США у національну валюту України- гривні, та встановлюється процентна ставка за кредитним договором у розмірі 20% річних. П.3.9 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, позичальник зобов»язується сплачувати банку за кожний день прострочки пеню у розмірі 1,6 % від суми простроченого платежу. Станом на 21.04.2015 року відповідач не має перед банком заборгованості за основною сумою кредиту та процентами. Проте, відповідач починаючи з 2010 року, систематично порушувала строки погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом, у зв»язку з чим станом на 21.04.2015 року виникла заборгованість у розмірі 626 133,73 грн., що складається з пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості в сумі 620 346,18 коп., 3% річних від суми простроченого кредиту- 2 086,78 грн., 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту - 1 100,54 грн., інфляційних витрат від суми простроченого кредиту- 2 257,36 грн., інфляційних витрат від суми прострочених процентів по кредиту- 342,87 грн.. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов»язань позичальника за кредитним договором між позивачем та [PERSON] 26 лютого 2008 року був укладений договір поруки. Відповідно до п.1.1 вказаного договору [PERSON] зобов»язалась солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов»язань позичальника за кредитним договором, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору, що укладені між банком та позичальником. Просить стягнути солідарно, з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача грошові кошти в сумі 626 133,73 коп., а також судовий збір в сумі 3 654 гривні. У судовому засіданні представник позивача основний позов підтримав, просив його задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити, просив застосувати позовну давність. Представник відповідача в задоволенні основного позову просив відмовити, зустрічний позов просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила суду заяву, де в задоволенні зустрічного позову просила відмовити та розглядати справу у її відсутність. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У судовому засіданні встановлено, що26 лютого 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» ( правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Родовід Банк») та[PERSON] був укладений кредитний договір № 77.1/АК-00521.08.2, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 15 632 долари США терміном по 26 лютого 2015 року, включно, для купівлі автомобіля та сплату страхових платежів. Процентна ставка за кредитами була встановлена у розмірі 9% річних ( п.1.5 кредитного договору). П.3.9 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, позичальник зобов»язується сплачувати банку за кожний день прострочки пеню у розмірі 1,6 % від суми простроченого платежу. ( а.с.48-49). 24.12. 2009 року було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору, відповідно до якого здійснюється конвертація залишку заборгованості за кредитним договором в доларах США у національну валюту України- гривні, та встановлюється процентна ставка за кредитним договором у розмірі 20% річних. Після здійснення операції «Конвертація» сума кредиту складає 91482,44 грн. ( а.с.50). Крім того, з метою забезпечення виконання зобов»язань позичальника за кредитним договором між позивачем та [PERSON] 26 лютого 2008 року був укладений договір поруки ( а.с.52-53). Відповідно до п.1.1 вказаного договору [PERSON] зобов»язалась солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов»язань позичальника за кредитним договором№ 77.1/АК-00521.08.2, а також усіх додаткових угод, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору, що укладені між банком та позичальником. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості ( а.с. 56-59) станом на 21.04.2015 року відповідач не має перед банком заборгованості за основною сумою кредиту та процентами. Проте, відповідач починаючи з 2010 року, систематично порушувала строки погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом, у зв»язку з чим станом на 21.04.2015 року виникла заборгованість у розмірі 626 133,73 грн., що складається з пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості в сумі 620 346,18 коп., 3% річних від суми простроченого кредиту- 2 086,78 грн., 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту - 1 100,54 грн., інфляційних витрат від суми простроченого кредиту- 2 257,36 грн., інфляційних витрат від суми прострочених процентів по кредиту- 342,87 грн.. З даного розрахунку вбачається, що позивач за зустрічним позовом просить стягнути суму пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості у розмірі 620 133,73 грн., проте позивачка звернулась до суду з позовом про зменшення розміру пені до 5 000 грн. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання) (п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). Враховуючи те, що відповідачкою [PERSON] було погашено заборгованість за кредитним договором № 77.1/АК-00521.08.2 від 26лютого 2008 року, крім того пеня у розмірі 620 133,73 грн. значно перевищуєсумусамого кредиту, згідно з додатковим договором №1, яка складала 91 482, 44 грн., враховуючи матеріальний стан позивачки [PERSON], суд дійшов висновку, що суму пені слід зменшити до 5 000 гривень, а отже позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог ПАТ «Родовід Банк» про стягнення суми трьох процентів річних та інфляційних витрат, то відповідачем [PERSON] було подано заяву про застосування строку позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості відповідача станом на 21 квітня 2015 року сума трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості за період з квітня 2010 року по 21.04.2015 року, становить 3 187,32 грн., суд вирішив застосувати строк позовної давності та стягнути з відповідача суму трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості за період з 21.04.2012 року по 21.04.2015 року у розмірі 2 638,32 грн. ( 1782,39 грн.- три проценти річних від суми простроченого кредиту та 855,93 грн.- три проценти річних від суми прострочених процентів по кредиту). Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму інфляційних втрат від суми простроченої заборгованості за період з 21.04.2012 року по 21.04.2015 року у розмірі 2 373,82 грн. ( 2 257, 36 грн. - сума інфляційних витрат від суми простроченого кредиту та 342,87 грн. - сума інфляційних витрат від суми прострочених процентів по кредиту). Отже, враховуючи вищевикладене, суд вирішив стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 77.1/АК-00521.08.2від 26 лютого 2008 року у сумі 10012,14 гривень ( 5000 гривень - пеня за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості, 2638,32 грн.-сума трьох процентів річних від суми простроченої кредитної заборгованості, 2 373,82 грн.- сума інфляційних витрат від суми простроченої заборгованості). Що стосується позовних вимог до відповідачки [PERSON], то вони задоволенню не підлягаютьвиходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Як встановлено у судовому засіданні 24.12. 2009 року було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору. Відповідно до п.3 якого, сума залишку заборгованості за кредитом на дату укладення додаткового договору складала 11481,23 доларів США. У відповідності до п.1 додаткового договору, банк здійснює переведення залишку заборгованості за кредитом, наданим позичальнику, згідно кредитного договору № 77.1/АК-00521.08.2 в доларах США у національну валюту України- гривні- ( «Конвертація»). Після здійснення операції «Конвертація», сума кредиту складає 91 482, 44 грн.. Відповідно до п.1.5 додаткового договору процентна ставка за кредитним договором встановлюється в розмірі 20% річних. Оскільки зміна зобов»язання відбувалась без згоди відповідачки [PERSON], вона не надавала згоду на переведення залишку заборгованості за кредитом в іншу валюту та на збільшення процентної ставки за кредитним договором до 20% річних, а зміна зобов»язання збільшує обсяг її відповідальності, суд вважає, що порука припинена, а тому позов ПАТ «Родовід Банк» в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial