Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] у квітні 2020 року звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що 30 січня 2013 року між нею та [PERSON] Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб, актовий запис № 24. До укладення шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , та за час перебування у шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачкою. Зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги один до одного. Сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства тривалий час, можливості зберегти сім`ю не має, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та дітей. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову. Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 30 січня 2013 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 24, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Сторони мають спільних дітей - синів [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Також, встановлено, що між сторонами фактично припинені шлюбні стосунки, тривалий час сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з матір`ю, спір з цього приводу відсутній. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 120 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, а збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї та дітей, тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є різниця інтересів, відсутність взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved