Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивачка в особі свого представника [PERSON] звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в обґрунтування якої вказала, що вона є співвласником квартири [ADDRESS]. У жовтні 2016 року позивачка з іншими власниками майна звернулася до державного реєстратора для внесення записів про їх право власності на вищевказане майно та їм стало відомо, що на все майно [PERSON] накладено арешт на квартиру, в якій є лише частка власності позивача. Арешт було накладено постановою ВДВС Енергодарського МУЮ від 04.03.2008 року в рамках виконавчого провадження № 6565980, у зв'язку з виконанням виконавчого листа №2-3445 виданого 20.12.2005 року. Позивачка зазначає, що рішення суду виконала ще 16.12.2005 року, тому звернулася до Енергодарського МВ ДВС з проханням зняти арешт, оскільки заборгованість сплачена, проте Відділом ДВС їй було повідомлено про неможливість надання інформації про хід виконавчого провадження, у зв'язку з його знищенням. Тому позивачка звернулася до суду з позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи без її участі, за участю її представника [PERSON], позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.20). Представник позивачки [PERSON] також не з'явилася, надавши письмову заяву про розгляд справи без її участі, вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с.59). Представник відповідача - Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», яка діє на підставі нотаріальної довіреності (а.с.43) Хрущ О.В. надала письмове клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки вважає, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с.32-35). Крім того, представник надала письмове клопотання про розгляд справи без її участі, на задоволенні раніше наданого клопотання про закриття провадження у справі наполягає та просила провадження у справі закрити (а.с.70). Представник третьої особи - Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області - державний виконавець Риндіна М.І. у судове засідання не з'явилася, надала письмові пояснення, відповідно до яких просила відмовити у задоволенні позову, просила розгляд справи провести без її участі (а.с.67-68). Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. У пункті 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз'яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦПК України, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. У пункті 5 вказаної постанови роз'яснено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог ст.181 КАС України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження. У зв'язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред'являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання. Частиною 1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.447 ЦПК України передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами, права чи свободи яких порушено, до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Таким чином, за змістом наведених положень законодавства, в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа, що не є боржником, вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Арешт майна, який не пов'язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України. Як вбачається з поданої позовної заяви, підставою звернення до суду є не зняття державним виконавцем арешту з майна [PERSON], яка у виконавчому провадженні виступала боржником, а у справі по якій винесено рішення, на підставі якого в подальшому було розпочате виконавче провадження - відповідачем. Позивачка просить зняти арешт з майна, зазначаючи, що рішення суду нею виконано 16.12.2005 року. Виконавчий документ № 2-3445 на підставі якого було розпочате виконавче провадження, на теперішній час не перебуває на примусовому виконанні в Енергодарському МВ ДВС, що підтверджується відповідною довідкою (а.с.8). Тобто виконавче провадження не є незавершеним. Таким чином, суд вважає, що позивачкою [PERSON] обрано невірний спосіб захисту порушеного права, оскільки [PERSON] під час виконавчого провадження мала статус боржника, на майно якого накладено арешт, тому вона не може пред'являти такий позов, у судовому процесі вона є відповідачем та законом для неї встановлений інший порядок вирішення питання, передбачений нормами розділу VII ЦПК України, тому з цих підстав її позов задоволенню не підлягає. З приводу вимоги відповідача Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд вважає її безпідставною. Так відповідач просить закрити провадження у даній цивільній справі, оскільки дана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства. Підставою звернення позивачки до суду є незняття державним виконавцем арешту з майна [PERSON] в межах виконавчого провадження № 6565980, у зв'язку з виконанням виконавчого листа №2-3445 виданого 20.12.2005 року по справі за позовом ВП Запорізька АЕС до [PERSON], про стягнення заборгованості. Даний спір розглядався в порядку цивільного судочинства, а тому правовідносини, які випливають з нього, є також цивільними та повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства, але за іншими правилами, ніж пред'явлення позову. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Таким чином, посилання відповідача на п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України є помилковим та безпідставним, а тому вимога відповідача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed