Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із вказаними позовними вимогами до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що з 16 жовтня 2003 року вона перебувала із відповідачем в справі [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між ними було укладено в відділі РАГСу Косівського районного управління юстиції 16.10.2003 року, актовий запис № 72. За час їх перебування в шлюбі в них народилась дочка [PERSON] [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стало те, що на протязі тривалого часу подружнього життя у них немає взаєморозуміння щодо ведення господарства і сімейних відносин. Відповідач часто в присутності доньки висловлюється лайкою, не бажає прислуховуватись до її думки, безпідставно ревнує її та забороняє спілкуватись із людьми а її рідним сестрі та брату взагалі заборонив до них навідуватись. За таких обставин вважає неможливим збереження їх шлюбу просить шлюб розірвати а неповлітню доньку залишити на проживання з нею. Окрім того просить вирішити питання про стягнення аліментів із відповідача на утримання їх неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття в твердій грошовій сумі не менше 2000 грн. Позивачка подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в частині розірвання шлюбута визначення місця проживання неповнолітньої дитини а також в частині визначення суми аліментів на утримання неповнолітньої доньки та просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, подав суду заяву із клопотанням про розгляд справи без його участі. Проти розірвання шлюбу не заперечує а при визначенні суми аліментів просить врахувати його матеріальний стан, в підтвердження чого долучив до матеріалів справи довідки Косівської міської ради про склад сім»ї, акт обстеження матеріально-побутових умов та довідку про отримання допомоги. Представник третьої особи без самостійних вимог: служби у справах дітей Косівської райдержадміністрації [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав суду заяву із клопотанням про розгляд справи без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. А згідно ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із оглянутих матеріалів справи вбачається, що 16.10.2003 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Косівського районного управління юстиції , актовий запис № 72, підтвердженням чого є свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.77). В шлюбі в сторін народилась одна дитина - дочка, [PERSON] [INFO] року народження . Причиною розірвання шлюбу позивачка вказує, що на протязі тривалого часу подружнього життя у них немає взаєморозуміння щодо ведення господарства і сімейних відносин. Відповідач часто в присутності доньки висловлюється лайкою, не бажає прислуховуватись до її думки, безпідставно ревнує її та забороняє спілкуватись із людьми а її рідним сестрі та брату взагалі заборонив до них навідуватись. За таких обставин вважає неможливим збереження їх шлюбу просить шлюб розірвати а неповлітню доньку залишити на проживання з нею. Суд вважає за доцільне неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO] року народження залишити на проживання при матері [PERSON]. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За відсутності клопотання про відновлення дошлюбного прізвища суд вважає за доцільне залишити позивачці існуюче прізвище «[PERSON]» . Разом із тим позивачкою в справі заявлено позовні вимогу про стягнення із відповідача на її користь аліментів в твердій грошовій сумі, але не менше 1500 грн на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] р.н. щомісячно до досягнення нею повноліття. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із долучених до матеріалів справи відповідачем письмових доказів вбачається, що відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] проживає в житловому будинку, що належить його матері [PERSON] [PERSON] є інвалідом ІІ групи , пенсіонер, отримує і проживає на пенсію. Інших доходів немає. Відповідно до довідки управління праці та соціального захисту населення [PERSON] як інвалід ІІ групи отримує допомогу в розмірі 1312,00 грн щомісячно. Враховуючи вказані обставини суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання доньки відповідно до ст.184 СК України з визначенням їх розміру у твердій грошовій сумі. Так, згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 21.12.2016 року №1801-VІІІ, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 років до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням обов'язку обох батьків утримувати свою дитину, суд вважає, що аліменти в розмірі 950 грн. щомісячно, є сумою, що відповідає обов'язку батька дитини забезпечити частину витрат на її утримання, з урахуванням мінімальних життєвих потреб дитини. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач на підставі п.3 ч.1ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, а тому в порядку ст.141 ч.6 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі ставки судового збору, встановленого п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», у сумі 704,80 грн Відповідно до ст.430 ч.1 п.1 ЦПК України у справі суд має підставу допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного, ст. ст. 51, 56, 109 - 112 , 180-185 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved