Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням - будинком в [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що вказаний будинок належить їй на праві власності. З дозволу позивача у спірному будинку був зареєстрований відповідач, який в 2015 році виїхав на заробітки і з того часу жодного разу не приїздив. Відповідач постійно змінює своє місце проживання у зв`язку з чим місце проживання позивачу не відомо. Зв`язок з відповідачем втрачено. Позивач має намір продати свій будинок, однак не може цього зробити в силу реєстрації в ньому відповідача. Посилаючись на норми ст..405 ЦК України просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання та на офіційному веб-сайті судової влади України за посиланням - https://sh.cn.court.gov.ua/sud2524/pres-centr/ogoloshennya/vukluk_749_200_19. Відзиву та будь-яких клопотань до суду не надав. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вже чотири роки проживає в будинку, який знаходиться в [ADDRESS] . Будинок винаймає. Відповідач у вказаному будинку не проживає чотири роки. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що проживає по сусідству з будинком [ADDRESS] . Відповідача на протязі останніх років не бачив. Де він знаходиться свідку не відомо. Вислухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить будинок в [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 18.11.2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності №29619270 від 18.11.2014 року (а.с.9-11). Відповідно до вимог ст. 405 ч. 2 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору (стаття 13 ЦПК України ), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти учасникам процесу в реалізації таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом. Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Матеріали справи не містять жодних доказів в підтвердження не проживання відповідача у спірному будинку понад рік. До матеріалів справи навіть не додано відомостей в підтвердження проживання свідка [PERSON] у спірному будинку та відомостей в підтвердження проживання свідка [PERSON] по сусідству зі спірним будинком. Крім того, факт не проживання відповідача за спірною адресою не може підтверджуватись лише показами свідків, а тому суд не знаходить підстав вважати доведеним факт відсутності відповідача без поважних причин в будинку [ADDRESS] , внаслідок чого у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed