Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просила суд визначити місце проживання їх спільних дітей - доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом нею. Позовні вимоги мотивовані тим, що з відповідачем у справі - батьком дітей вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2011 по 2018 рік. Від шлюбу вони мають двох доньок [PERSON] , 2011 р.н. та [PERSON] , 2013 р.н. 23.12.2018 року повернувшись додому вона виявила відсутність дітей, яких її колишній чоловік забрав зі школи та дитячого садка та перевіз до м.Бровари, також були відсутні всі їх речі. Наразі у неї з відповідачем виникають непорозуміння та вони не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати діти, хоча з самого початку їх окремого проживання та по сьогоднішній день відповідач не висловлює будь яких своїх міркувань з приводу того, з ким будуть проживати діти, його позиція з цього приводу є мінливою. Діти завжди виявляли до неї особисту прихильність, з телефонних розмов з ними вона відчуває, що вони сумують за нею, бачитися з нею відповідач дітям не дозволяє. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визначення місця проживання дітей - доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом ним. Мотивував вимоги позову тим, що рішенням суду було розірвано шлюб між ним та [PERSON] 11.02.2019 року, проте не вирішено питання про місце проживання їх дітей. Фактично весь час спільного шлюбу між ним та позивачкою, остання поводила себе не дуже коректно відносно нього, принижувала його честь та гідність, в зв`язку з чим він був вимушений був звертатися до поліції, внаслідок чого відносно неї було складено адміністративний протокол за ст. 173 -2 ч. 1 КУпАП. Після припинення між ними подружніх стосунків, він повною мірою взяв на себе обов`язок щодо підтримання належного стану здоров`я їх малолітніх доньок, оскільки колишня дружина приділяла замало часу для них. Зважаючи на те, що у колишньої дружини відсутній стабільний дохід, фактично не приймає участі у вихованні малолітніх дітей, просить суд визначити їх місце проживання разом з ним. Ухвалою суду від 19.02.2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. 09.04.2019 року відповідачем у справі подано відзив на позов. Ухвалою суду від 13.06.2019 року відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дітей. Ухвалою суду від 13.06.2019 року зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 24.03.2020 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 14.05.2020 року об`єднано в одне провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Броварської міської ради, Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей та цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Броварської міської ради про визначення місця проживання дітей. Ухвалою суду від 14.05.2020 року зупинено провадження у даній цивільній справі. Ухвалою суду від 11.09.2020 року поновлено провадження у справі. Ухвалою суду від 16.12.2020 року відмовлено [PERSON] у задоволенні клопотання про призначення у справі судово-психологічної експертизи. Протокольною ухвалою суду від 16.12.2020 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка та її представник в повному обсязі підтримали вимоги позову та просили суд про їх задоволення з підстав, що викладені у позові. Щодо позовних вимог [PERSON] , то просили суд про відмову в їх задоволенні, вважають їх не доведеними та безпідставними. Відповідач та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги свого позову та просили про їх задоволення з підстав, що викладені у ньому. Щодо позову [PERSON] , то просили відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Броварської міської ради в судове засідання не з`явився, в своєму листі, адресованому до суду, просив проводити розгляд справи без його участі. Представник третьої особи служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, в своєму листі, адресованому до суду, просив проводити розгляд справи без його участі. Судом також було допитано свідків в судовому засіданні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її дитина та [PERSON] навчаються в одному класі в школі в м. Бровари. Вона є головою батьківського комітету, знає дружину [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] називають її мамою. Була у них в квартирі, там є все необхідне для дітей. Рідна матір дітей не бере участі в утриманні дітей, вона є в групі вайбер, проте не реагує на те, що там пишуть батьки, не приймає участь у будь-яких обговореннях, а також не здійснює будь-яких грошових внесків на все необхідне для навчання дітей. Свідок [PERSON] , яка є рідною сестрою [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що брат наразі розлучений з [PERSON] , у нього інша дружина, з якою він проживає в м. Бровари, разом з ними живуть діти. Дружину брата дівчатка називають мамою, вони разом виховують та забезпечують дітей всім необхідним. Їй відомо, що біологічна мати практично не телефонує дітям та не відвідує їх. Свідок [PERSON] - директор ПП «Всезнайко», де на групу подовженого дня ходять [PERSON] та [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що діти завжди охайні та доглянуті, відвідують різноманітні гуртки. Десь рік тому, прийшла матір дівчаток і хотіла їх побачити, проте вона була дуже здивована, коли дізналася, що це їх матір, оскільки вони називали мамою іншу жінку, а саме дружину [PERSON] - [PERSON] . Вона перетелефонувала батькові і він дозволив їм поспілкуватися, після цього матір дітей приходила ще двічі і спілкувалася з дітьми. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, опитавши доньку сторін у справі [PERSON] в присутності психолога, допитавши свідків, встановив наступне. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно зі ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що сторони у справі з 2011 року по 2018 рік знаходилися у зареєстрованому шлюбі, від якого народилося двоє дітей - доньки [PERSON] , 2011 р.н. та [PERSON] , 2013 р.н. Як зазначила в судовому засіданні позивачка, в грудні 2018 року відповідач забрав дітей до себе, для неї це було несподівано, що було підставою для подачі позову до суду. На даний час у неї з відповідачем виникають непорозуміння та вони не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати їх діти. На момент розгляду справи судом доньки проживають з відповідачем, проте вона вважає, що дітям краще буде з нею. Відповідач в судовому засіданні вказував про те, що дітям набагато краще з ним та його теперішньою дружиною, з 2018 року діти проживають з ним, він з дружиною піклуються про них, діти відвідують велику кількість гуртків, він возить їх до школи, вони з дружиною утримують їх повністю. Він та його дружина мають стабільний дохід, яким можуть в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дітей, задовольнити гармонійний розвиток їх особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Як вбачається з положень ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтями 150-157 цього Кодексу передбачені обов`язки та права батьків щодо виховання, спілкування та розвитку дитини, які є рівними. Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли ….. батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає до служби у справах дітей за місцем проживання дитини відповідну заяву… Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його до органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Судом за участі психолога було опитано доньку сторін у справі [PERSON] , 2011 року народження, яка пояснила, що їй повних 9,5 років, вона навчається у 3 класі, проживає разом з батьком [PERSON] та мамою [PERSON] в [ADDRESS] . Вони з сестрою відвідують гуртки фортепіано, шахів, ходять на футбол і на танці. У неї є також мама [PERSON] (позивачка у справі), яку вона бачила десь пів-року тому. Мама [PERSON] обіцяла їй планшет і не подарувала. Сестричці [PERSON] мама [PERSON] подарувала телефон, який зламався через 2 місяці, тому що «був старий». Крім того, [PERSON] зазначила, що хоче проживати разом з сестричкою з їх батьком - [PERSON] . В матеріалах справи також міститься висновок фахівця за результатами психодіагностичного обстеження [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] за проективною малюнковою методикою «моя сім`я» зображує 4-х осіб: тата, маму [PERSON] , себе, сестричку [PERSON] . Дитина дає пояснення: «Я не хочу маму [PERSON] бачити, а маму [PERSON] - хочу. Бо мама [PERSON] нас обманює, лякає нас поліцією. Сестричка - хороша, тато - хороший». Серед членів родини матір (мама [PERSON] ) не згадується. За результатами експериментально-психологічного обстеження [PERSON] за проективною малюнковою методикою «моя сім`я» зображує також 4-х осіб: тата, маму [PERSON] , себе, сестричку [PERSON] . Відверто по дитячому розповідає: «Мама [PERSON] - ми колись там жили, і там були таракани…. Ми з нею не дуже товаришуємо, бо не подобається нам. 2 тижня тому приїжджала. Нам уже не подобається з нею. За висновками дослідження діти добре диференціюють сімейну систему та вважають, що їх сім`я складається з двох, батька та мами [PERSON] . Діти жодного разу не означили місце для своєї матері, згадували про неї під час проведення даних методик лише негативно, не малювали її, що вказує на розвинену психологічну відчуженість дітей до матері. Середовище в якому знаходяться діти є для них сприятливим та таким, що забезпечує задоволення їхніх базових потреб та всебічний розвиток. Батько є для дітей опорною особою. (а.с. 86-98 т. 3). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22.09.2020 року (а.с. 83 т. 3). Згідно виписки з ЄДРЮОФОП [PERSON] є фізичною особою-підприємцем (а.с. 76 т. 3). Відповідно до акту обстеження житлових умов від 31.01.2019 року за адресою: [ADDRESS] , діти сторін у справі знаходяться на утриманні батька, проживають у належних умовах. (а.с. 16 т. 2). Згідно довідки від 31.01.2019 року [PERSON] навчається у Броварській спеціалізованій школі (а.с. 17 т. 2). Відповідно до довідки від 31.01.2019 року [PERSON] відвідує ДНЗ в м. Бровари, бул. Незалежності, 8-а (а.с. 18 т. 2). Батько піклується про стан здоров`я дітей, відповідно до декларацій про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, уклав відповідні декларації з лікарем за місцем проживання у м. Бровари (а.с. 255,257 т. 4). Крім того, в матеріалах справи наявні докази того, що батько сплачує за послуги лікарів, які надаються дітям (а.с. 63-70 т. 2, а.с. 115-144 т. 3). Крім того, діти займаються туризмом, футболом у футбольній школі Шахтар, займаються танцями в студії танців, відвідують гуртки шахів та фортепіано витрати по заняттям несе їх батько [PERSON] (а.с. 40-63 т. 4). В матеріалах справи окрім іншого, міститься висновок щодо визначення місця проживання малолітніх дітей від 26.03.2019 року в якому зазначено, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , 2011 р.н. та [PERSON] , 2013 р.н. разом з матір`ю. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Ураховуючи наведене суд за результатами психологічних досліджень та спостережень під час психодіагностичного дослідження з дітьми, практичним психологом [PERSON] та встановленою прихильністю дітей до батька, з урахуванням обставин справи, віку дітей, для забезпечення прав та інтересів, доходить обґрунтованого висновку про те, що місце проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] має бути визначено разом із батьком, тому, що ним створено більш сприятливі умови для проживання дітей, їх гармонійного психологічного розвитку і це не вплине на реалізацію матір`ю своїх прав її участі у вихованні дітей. Матір дітей, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дітей, має право та обов`язок піклуватися про їх здоров`я, стан їх розвитку, незалежно від того з ким діти будуть проживати. Визначаючи місце проживання дітей з батьком, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а діти потребують уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору надає першочергове значення саме найкращим інтересам дітей. Відповідно до частин першої, другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та сприяти захисту прав та інтересів дитини. Виходячи із обставин цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дітей та забезпечити доброзичливе спілкування дітей з обома батьками, враховуючи думку дитини [PERSON] , яка висловлювалася також і за сестричку [PERSON] , її бажання проживати разом з батьком, суд доходить обґрунтованого висновку про те, що встановлення місця проживання малолітніх дітей разом з батьком буде відповідати якнайкращим їх інтересам з огляду на їх вік, потребу у турботі, догляді, повноцінному вихованні та розвитку. Відповідно до пункту 71 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року N 866, під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання (перебування) дитини служба у справах дітей повинна керуватися найкращими інтересами дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Під час розгляду питання про визначення місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Висновок, щодо визначення місця проживання малолітніх дітей від 26.03.2019 року в якому зазначено, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , 2011 р.н. та [PERSON] , 2013 р.н. разом з матір`ю не відображає вказаної вище судом інформації, зроблений без урахування висновку психолога про те, що діти мають прихильність до батька, жодного разу не означили місце для своєї матері, згадували про неї під час проведення даних методик лише негативно, не малювали її, що вказує на розвинену психологічну відчуженість дітей до матері. Середовище в якому знаходяться діти є для них сприятливим та таким, що забезпечує задоволення їхніх базових потреб та всебічний розвиток, батько є для дітей опорною особою. Тому з урахуванням всього викладеного вище, суд не може погодитися з таким висновком та вважає необхідним відхилити висновок органу опіки та піклування, з огляду на його поверхневість та відсутність в ньому належного мотивування. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого [PERSON] позову та можливість його задоволення, щодо позову [PERSON] , то такий повинен бути залишений без задоволення, оскільки викладені у ньому обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved