Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те,що 09.12.1980 року,її покійна матір подарувала їй 72\\100 ідеальних частин житлового будинку №29 розташованого по вул.Котовського в м.Радомишлі.Однак в свідоцтві про право власності зазначено,що її частка складаються лише з 25\\100 частин.Дане свідоцтво було видано рішенням виконкому Радомишльскої міської Ради за №139 від 21.10.2010 року.Постановою Радомишльського районного суду від 16.07.2015 року вищевказане свідоцтво було скасовано,і у зв»язку з тим,що в неї відсутні документи на дану частину будинку та господарські споруди,тому вона вимушена звернутись до суду. В судовому засіданні представник позивачки свої позовні вимоги підтримала. В судове засідання представник відповідача не з»явився,надіслав до суду заяву,в якій просить в слухати справу без участі їх представника. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 09.12.1980 року [PERSON]отримала в дар від своєї матері 72\\100 частин житлового будинку №29 по вул..Котовського в м.Радомишлі.Рішенням виконкому Радомишльської міської Ради №139 від 21.10.2010 року,[PERSON]було видане Ссвідоцтво про право власності на 25\\100 ідеальних частин житлового будинку №29 розташованого по вул.Котовського в м.Радомишлі. В свідоцтві зазначено,що її частка складаються з двох житлових будинків та надвірних будівель.Дані свідоцтва були видані виконавчим комітетом Радомишльскої міської Ради за№139 від 21.10.2010 року. Постановою Радомишльського районного суду від 16.07.2015 року вищевказані свідоцтва були скасовані. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті чоловіка позивачка прийняла,шляхом доглядом за будинком та користуванням земельних ділянок. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги». Згідно ст 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved