Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовними вимогами до відповідачів щодо стягнення заборгованості по зарплаті, грошової компенсації за невикористані відпустки, стягнення моральної шкоди Свої вимоги мотивує тим , що 21 серпня 2002 року вона була прийнята у Службу автомобільних доріг в Одеській області на посаду оператор зв'язку 1 класу. 12 вересня 2011 року була звільнена за ст. 36 КЗпП України у порядку переведення в ДП «Укрдорзв'язок». 13 вересня 2011 року була прийнята в Державне підприємство «Укрдорзв'язок» на роботу в Одеський ЛТЦДЗ на посаду оператор електрозв'язку. З 01.01.2014 року Одеський ЛТЦДЗ став підпорядковуватися філії «Полтавський ВЕТВЗ» ДП «Укрдорзв'язок». 12 серпня 2014 року позивачку звільнили у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач вказує на те, що ДП «Укрдорзв'язок» неодноразово не дотримувалось строків по виплаті заробітної плати, відбувалась затримка в період 4-5 місяців. Позивачка не раз зверталась із заявами до директора ДП «Укрдорзв'язок» щодо погашення заборгованості по заробітній платі, але без позитивних результатів. На даний час існує заборгованість у ДП «Укрдорзв'язок» перед позивачкою, а саме: не виплачена матеріальна допомога на оздоровлення за 2012 та 2013 роки у розмірі - 3470 грн., та виплата за вислугу років за 2012 рік у розмірі 2300 грн. У зв,язку з чим, позивачка зверталась до начальника територіальної державної інспекції праці в м. Києві 03.10.2013 року, голови Державного агентства автомобільних доріг України 04.04.2014 року, в прокуратуру Одеської області 29.05.2014 року. Позивачка отримала відповідь від територіальної державної інспекції з питань праці у Полтавській області щодо порушень філієй «Полтавський виробничий експлуатаційно- технічний вузол зв'язку» норм ст. 24 ,34 ЗУ «Про оплату праці» та ст. 115 КЗпП України. Позивачка з висновком частково не згодна , т.я. не встановлено факт порушення ст. 83 КЗпП України відповідачами. Позивачка зазначає, що після звільнення вона отримала трудову книжку без повного розрахунку по заробітній платі та інших виплат в порушення вимог ст.ст. 47, 116 КЗпП України. Позивачка вказує, що діями відповідачів їй заподіяно моральну шкоду, оскільки через затримку заробітної плати неможливо забезпечити необхідним її сім,ю, моральну шкоду вона оцінює в розмірі 2000 грн. та просить стягнути. Позивачка просить стягнути з ДП «Укрдорзв'язок» заборгованість по виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення за 2012 та 2013 роки у розмірі - 3470 грн., заборгованість по виплаті за вислугу років за 2012 рік у розмірі 2300 грн., та стягнути з філії «Полтавський виробничий експлуатаційно-технічний вузол зв'язок» та ДП «Укрдорзв'язок» заборгованість по заробітній платі з 01.02.2014 року по 12.08.2014 року у розмірі 14008,05 грн., середній заробіток за весь час затримки починаючи з 12.08.2014 року по день винесення рішення, вихідну допомогу у зв'язку із звільненням за ч.І ст. 40 КЗпП України в розмірі 3245,49 грн., грошову компенсацію за відпустку та невикористану відпустку у розмірі 2985,84 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати у розмірі 229,82 грн., індексацію у розмірі 262,23 грн. В судовому засіданні позивачка підтримала позов, просив задовольнити вимоги повністю. Відповідачі в судове засідання не з,явились, належними чином сповіщені про розгляд справи, філія «Полтавський ВЕТВЗ» в своїх запереченнях просили розглядати позов за їх відсутності л.с.66-70, а ДП «Укрдорзв,язок» причини неявки не повідомило , однак надіслало до суду свої заперечення на л.с.88-90. З,ясував обставини справи, заслухав пояснення позивачки, дослідив то проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Судом встановлено, що 21 серпня 2002 року позивачка прийнята у Службу автомобільних доріг в Одеській області на посаду оператор зв'язку 1 класу. 12 вересня 2011 року була звільнена за ст. 36 КЗпП України у порядку переведення в ДП «Укрдорзв'язок». 13 вересня 2011 року позивач прийнята в Державне підприємство «Укрдорзв'язок» на роботу в Одеський ЛТЦДЗ на посаду оператор електрозв'язку. З 01.01.2014 року Одеський ЛТЦДЗ став підпорядковуватися філії «Полтавський ВЕТВЗ» ДП «Укрдорзв'язок». 12 серпня 2014 року позивачку звільнили у зв'язку зі скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. З представлених відповідачами доказів встановлено, що філія «Полтавський виробничий експлуатаційно-технічний вузол зв'язку» ДП дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» не є юридичною особою , тому не може бути ні позивачем, ні відповідачем по справі, що відображено в ст..80,95 ЦК України. Відповідно до п. 3.1 положення Філії «Полтавський виробничий експлуатаційно- технічний вузол зв'язку» Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок», затвердженого директором Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» за №114 від 06.11.2013 року, філія «Полтавський виробничий експлуатаційно-технічний вузол зв'язку» є філією підприємства, не юридичною особою, діє відповідно чинного законодавства і цього положення. Відповідно п.3.3 зазначеного положення державне підприємство несе відповідальність по зобов'язаннях філії. З Огляду на зазначене вище, філія «Полтавський виробничий експлуатаційно-технічний вузол зв'язку» Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв'язок» не є належним відповідачем у справі, а тому позовні вимоги до філії суд залишає без задоволення. Л.с.53-58,73-78. Відповідно до представленої довідки відповідачами заборгованість по виплатам у підприємства перед [PERSON] становить 7898,01 грн. , у тому числі : заборгованість по заробітній платі в сумі 1284,25 грн., заборгованість з виплати заробітної плати включено компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 2985,84 грн., вихідну допомогу у розмірі 3245,49 грн. та компенсацію у зв'язку з порушенням термінів виплати зарплати у розмірі 229,82 грн. , а індексація за липень-серпень 2014 року становить 152,61 грн. Суд вважає, що дана сума є доведеною, тому суду необхідно стягнути саме 7898,01грн. л.с.71,72,49-51 Стосовно вимоги про стягнення заборгованості по виплаті матеріальної допомоги на оздоровлення за 2012-2013 роки у розмірі 3470 грн., суд вважає, що дана вимога не доведена позивачкою. Суд приймає посилання відповідачів на п.1,п.2.1, п.2.2 «Положення про надання матеріальної допомоги на оздоровлення у зв'язку з відпусткою та на соціально-побутові потреби працівникам ДП «Укрдорзв'язок» , про те що матеріальна допомога може бути надана всім працівникам, які постійно працюють на підприємстві, за наявності фінансових можливостей ДП «Укрдорзв'язок». А п.2.1 та п.2.2 Положення, передбачають , що видача коштів проводиться на підставі заяви працівника або іншого документа та спільного рішення керівника і профспілкового комітету. У підприємства у 2012 - 2013 рр. були відсутні фінансові можливості по наданню матеріальної допомоги на оздоровлення, а відповідного рішення керівника і профспілкового комітету підприємства винесено не було, то така допомога не виплачувалась всім працівникам. При цьому, позивачка не надала доказів того, що вона зверталась з заявою до керівництва підприємства на отримання такої допомоги. Л.с.73-78, 80-86, 93-98. Судом встановлено, що підприємствам надано право самостійно вирішувати питання оплати праці в колективному договорі, враховуючи можливості і джерела фінансування. Згідно п.3.10 «Положення про порядок і умови виплати працівникам ДП «Укрдорзв'язок» винагороди за вислугу років» затвердженого директором ДП «Укрдорзв'язок» 30.05.2012 року винагорода за вислуго років нараховується щомісячно при наявності фінансових можливостей філій. У зв,язку з збитками в 212 р. підприємство не мало можливості нарахувати та виплачувати винагороди за вислугу років працівникам,л.с. 99-104. Тому , вимога щодо стягнення розміру заборгованості на вислугу років у сімі2300грн. є необґрунтованою. Відповідно до норм ст.97 КЗпП України та ст.15 Закона України «Про оплату праці» умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних виплат підприємства встановлюються у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законом, угодами, л.с.80-86. Вимоги щодо заподіяння моральної шкоди і стягнення 2000 грн. є недоказаними,тому суд відмовляє в їх задоволенні. З урахуванням встановленого, суд вважає позовні вимоги доведеними частково, тому і задовольняє в частині стягнення заборгованості в сумі 7898,01 грн.

Outcome: partial