Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивачка звернулась до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, посилаючись на те, що 01 червня 1999 року в Одеській товарній біржі між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа та Петрова[ADDRESS]. Після отримання грошей, [PERSON] передала позивачці ключі від квартири. Позивачка вселилася в квартиру та своє право власності на це нерухоме майно зареєструвала у Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості». [PERSON] будь-які претензії щодо виконання договору купівлі-продажу не предявляла, право позивачки на квартиру не оспорювала. Позивачка просить суд вищезазначений договір купівлі-продажу квартири визнати дійсним. У судовому засіданні представник позивачки позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідност. 224 ЦК України( в редакції 1963 року), який був чинним до 1 січня 2004 року, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. У судовому засіданні встановлено, що 01 червня 1999 року в Одеській товарній біржі між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа та Петрова[ADDRESS]. Позивачка вселилася в квартиру, а 29 червня 1999 року своє право власності на це нерухоме майно зареєструвала у Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості». На момент укладання договору купівлі-продажу квартири діявЗакон України « Про товарну біржу», згідно якого договори, оформлені товарною біржею визнавались дійсними. [PERSON] будь-які претензії щодо виконання договору купівлі-продажу не предявляла, право позивачки на квартиру не оспорювала. Оскільки позивачкадізналась, що згідно діючого законодавства Українидоговір купівлі-продажу від 01червня 1999 року, який був укладений в Одеській товарній біржі є нікчемним, вона звернулась до суду. Відповідно ст. 227 ЦК України (1963 року), який діяв на день укладення договору відчуження квартири, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недотримання форми договору тягне його недійсність. Але згідно ч. 2ст. 220 ЦК України (2003 року), якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Оскільки 01 червня 1999 року [PERSON] та [PERSON] домовились щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу квартири за адресою: м. Одеса, вул. Ільфа та Петрова, буд. 37, кв. 90.і це підтверджується письмовими доказами, а надалі відбулося його повне виконання, суд вважає, що даний договір купівлі-продажу слідвизнати дійсним.

Outcome: approved