Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина, мотивуючи тим, що 25 жовтня 2005 року одружилася з відповідачем. В шлюбі [INFO] року народився син - [PERSON]. Сторони разом не проживають, дитина живе разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дитини не надає. Тому просила стягувати з [PERSON] аліменти в свою користь на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник позивачки позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, викладених в позовній заяві. Представник відповідача позов визнав частково, так як його довіритель - відповідач по справі згідний платити аліменти, однак через наявність мінливого заробітку він не спроможний сплачувати кошти на утримання дитини у заявленому позивачкою розмірі. Погодився на сплату аліментів в розмірі 500 грн. Окрім того, просив суд при визначенні розміру аліментів також врахувати наявність в [PERSON] дитини від іншого шлюбу. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживають діти. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції 25 квітня 2007 року (а.с.5), [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір'ю [PERSON], [INFO]. Окрім того, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 липня 2004 року (а.с.37) [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO], а матір'ю - [PERSON]. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та відсутності доказів про те, що позивач має постійний дохід, суд дійшов висновку, що аліменти, підлягаючі стягненню з нього на користь позивачки на утримання дитини слід визначити в твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує, що відповідач має дитину від іншого шлюб, та той факт, що ним не надано суду доказів про його матеріальне становище та стан здоров'я. Проте, він є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти в користь позивачки на утримання малолітньої дитини в розмірі 700 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття, починаючи з 06 березня 2013 року. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 229,40 гривень судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2013 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial