Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку два місяці для подання нею заяви про прийняття спадщини батька [PERSON], який помер 11.03.2014 року. В обгрунтування позову зазначила, що пропустила встановлений законом строк на подання заяви про прийняття спадщини батька, оскільки у 2000 році батько був влаштований до Червоненського психоневрологічного інтернату, за час проживання його в закладі, враховуючи її вік, його психічний стан, значну віддаленість від закладу до м. Чернігова, де мешкала, вона декілька разів його навідувала про існування спадкового майна не цікавилась. Також зазначила, що за станом здоровя, хворобою, яка потребувала нагляду лікаря, важким перебігом вагітності, а пізніше і народженням дитини, яка потребувала постійного догляду, не змогла здійснювати часті поїздки для оформлення спадщини. У судове засідання сторони не зявились, при цьому позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Проти задоволення позову не заперечують. Відзив на позов не надіслали. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення, зокрема у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийняті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 11.03.2014 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія 1-ЕЛ № 231302) (а.с. 4). Позивачка має право на спадкування майна батька за законом. Однак не звернулась у встановлений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка до цього часу ніким не прийнята, оскільки у 2000 році батько був влаштований до Червоненського психоневрологічного інтернату, за час проживання його в закладі, враховуючи її вік, його психічний стан, значну віддаленість від закладу до м. Чернігова, де мешкала, вона декілька разів його навідувала про існування спадкового майна не цікавилась. Також за станом здоровя, хворобою, яка потребувала нагляду лікаря, важким перебігом вагітності, а пізніше і народженням дитини, яка потребувала постійного догляду, не змогла здійснювати часті поїздки для оформлення спадщини. Згідно довідки виданої Червоненським психоневрологічним інтернатом [PERSON] дійсно перебував на повному державному утриманні в інтернатній установі з 30.11.2000 року по 11.03.2014 року та був зареєстрований за адресою: [INFO]. Згідно інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 51136305 від 05.03.2018 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Згідно положень частини 3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки заявлені вимоги ґрунтуються на законі, і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, спадщина ніким не прийнята, а причина пропуску строку прийняття позивачкою спадщини є поважною, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved