Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сторони мають різні погляди на життя, через що сімейне життя між ними не склалося, а тому, а тому декілька років вони разом не проживають та шлюбні відносини фактично припинені. У зв`язку із викладеним вище, позивач була змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 22 січня 2020 року провадження у даній справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено справу у підготовному засіданні. Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилася. Надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Просила проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідач також у підготовче судове засідання не з`явився. Надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та зазначив, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як встановлено в судовому засіданні сторони 16 червня 2012 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис - № 556. Сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ст.110 СК, один з подружжя має право пред`явити до суду позов про розірвання шлюбу. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, разом сторони не проживають, сімейних відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. При вирішенні питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що від позивача не надходило будь-яких клопотань про відшкодування понесених ним судових витрат, а тому суд не розглядає дане питання.

Outcome: approved