Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог зазначає, що 3 квітня 2018 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб. Від шлюбу є дочка [PERSON] , яка проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки, хоча як батько зобов`язаний це робити. Її доходи не дають можливості забезпечувати дочку всім необхідним через те, що більшість її заробітної плати йде на допомогу сину, який навчається в Київському політехнічному інституті, та на оплату комунальних послуг. [PERSON] ніде офіційно не працює, однак має майстерню для ремонту автомобілів і, на її думку, має можливість надавати допомогу на утримання дочки в зазначеному розмірі. Ухвалою судді від 18 червня 2019 року у справі відкрито провадження і постановлено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позовній заяві підстав і не заперечила проти заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відстеженням «Укрпошти» з мережі Інтернет про вручення йому 6 серпня 2019 року поштового відправлення № 4450102651030, відзиву не подав. За таких обставин та беручи до уваги те, що позивачка не заперечила проти заочного розгляду справи, ухвалою суду від 12 серпня 2019 року постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими Главою 11 Цивільного процесуального кодексу України. Заслухавши пояснення позивачки, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Камінь-Каширського райуправління юстиції 17 червня 2003 року (а.с. 4). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, сторони у справі як батьки неповнолітньої дитини [PERSON] зобов`язані її утримувати до досягнення повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до частин 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 184 СК України суд за заявою одержувача аліментів визначає їх розмір у твердій грошовій сумі. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Неповнолітня дитина [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] , що стверджується довідкою Раково-Ліської сільської ради № 2024 від 05 червня 2019 року (а.с 6). Між сторонами немає домовленості про розмір і порядок сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач [PERSON] , будучи особою працездатного віку, не в достатньому обсязі надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, хоча має таку можливість і зобов`язаний її утримувати, а тому суд дійшов висновку про необхідність стягнення з нього аліментів на користь позивачки, за заявою останньої, на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Зазначена величина свідчить про мінімальний рівень матеріального забезпечення. Доказів про наявність у відповідача виключних обставин, які б свідчили про те, що він в змозі надавати допомогу своїй неповнолітній дочці лише на мінімальному рівні, немає. При визначені розміру аліментів суд врахував матеріальне становище відповідача, який офіційно не працевлаштований, інших утриманців немає, дані про незадовільний стан його здоров`я відсутні, і матеріальне становище дитини, стан її здоров`я, а також і те, що обов`язок утримувати дітей рівною мірою покладається як на матір, так і на батька, і дійшов висновку, що вимоги позивачки належить задовольнити повністю та стягувати з відповідача аліменти на утримання його неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення до суду, тобто з 12 червня 2019 року, і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на те, що позивачка при подачі позову до суду від сплати судового збору звільнена, з відповідача, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Отже, рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць належить допустити до негайного виконання.

Outcome: approved