Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить припинити право власності останньої на ? частину в спільному майні, а саме: ? частину домоволодіння № 89 по вул.Л.Українки в с.Новоселиця Долинського району Івано-Франківської області, шляхом виплати відповідачці грошової компенсації у розмірі 37210 гривень, визнати за нею право власності на спірну ? частину домоволодіння та стягнути з відповідачки судові витрати по справі. Свої вимоги мотивувала тим, що 09 березня 2010 року помер її чоловік, [PERSON], з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: с.Новоселиця вул.Л.Українки,89 Долинського району Івано-Франківської області. За життя чоловік склав заповіт, згідно якого все своє майно заповів їй, як єдиній спадкоємиці. У встановлений законом строк вона прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину домоволодіння за вищевказаною адресою. Співвласником іншої ? частини будинковолодіння № 89 по вул.Л.Українки в с.Новоселиця Долинського району Івано-Франківської області є відповідачка [PERSON]. Таким чином, їй та відповідачці по справі на праві спільної часткової власності належить по ? частині домоволодіння, яке складається з житлового будинку загальною площею 38.6 м.кв., стайні, стодоли, трьох шоп, вбиральні, криниці, воріт з хвірткою та двох огорож. Відповідачка [PERSON] протягом тривалого часу проживає у Туркменістані, ніколи не проживала у спадковому житловому будинку, не використовувала його за призначенням та не брала участі в утриманні будинковолодіння. З огляду на це вважає, що є всі підстави для припинення права відповідачки на ? частину спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: с.Новоселиця вул.Л.Українки,89 Долинського району Івано-Франківської області, з одночасною компенсацією вартості її частки відповідачці та визнання за нею права власності на цю частку, оскільки ? частина відповідачки є незначною і реально не може бути виділена в натурі. Житловий будинок є неподільним з технічної сторони. В наявності в житловому будинку є лише одна житлова кімната площею 14.6 м.кв. і за таких обставин поділити будинок на дві ізольовані квартири з окремими входами, які б відповідали вимогам п.2.24 ДБН В 22-15-2005, а також через значний фізичний знос та незадовільний технічний стан його основних конструктивних елементів, неможливо. Спільно користуватися житловим будинком теж неможливо, так як вона та відповідачка не перебувають між собою у родинних відносинах. Вона проживала з [PERSON] до дня його смерті у житловому будинку, що знаходиться в с.Новоселиця по вул.Л.Українки,89 Долинського району Івано-Франківської області, продовжує там проживати, самостійно несе витрати на поточний ремонт для підтримання його в належному стані, тому вважає, що прининення права власності [PERSON] на частку в спільному майні не завдасть інтересам останньої істотної шкоди, оскільки нею буде внесено на депозитний рахунок Долинського районного суду Івано-Франківської області грошові кошти у розмірі 37210 гривень, які складають ринкову вартість частки відповідачки. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, зіславшись на вищевикладені обставини, доповнивши, що позивачка прожила зі спадкодавцем близько 2 років, а після смерті проживає одна в спірному будинковолодінні, користується всією земельною ділянкою, площа якої становить близько 0.25 га, регулярно здійснює поточний ремонт в будинку, який збудований з дерева і покритий шифером. До одруження з спадкодавцем проживала у Житомирській області. Просять позов задовольнити та припинити право власності відповідачки на ? частину домоволодіння № 89 по вул.Л.Українки в с.Новоселиця Долинського району Івано-Франківської області шляхом виплати відповідачці [PERSON] грошової компенсації у розмірі 37210 гривень, які позивачка зобовязується внести на депозитний рахунок Долинського районного суду Івано-Франківської області, визнати за позивачкою право власності на спірну частину даного домоволодіння. Відповідачка в судове засідання не зявилася, однак звернулася до суду з заявою, в якій просить у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що вона має намір повернутися на Україну та проживати у спірному житловому будинку, ? частина якого перейшла їй у спадок від [PERSON] попередньої дружини [PERSON], за погодженням з останнім. Окрім цього, просить суд врахувати те, що вона також згідна оплатити позивачці за частку останньої в спірному будинковолодінні, а також те, що вона не створює позивачці перешкод у користуванні будинковолодінням та земельною ділянкою. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідним у задоволенні позову відмовити з наступних підстав. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст.317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений чи обмежений у його здійсненні. В судовому засіданні встановлено та підтверджується копією витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно серія ССІ № 274452 від 03.03.2008 року, що домоволодіння, що знаходиться за адресою: вул.Л.Українки,63 в с.Новоселиця Долинського району Івано-Франківської області, належить [PERSON] та [PERSON] по ? частині згідно свідоцтв про право на спадщину від 05.07.2004 року № Д-878 та від 05.01.2004 року № Д-876 відповідно. Дане домоволодіння складається з житлового будинку загальною площею 38.6 м.кв., стайні, стодоли, трьох шоп, вбиральні, криниці, воріт з хвірткою та двох огорож, що підтверджується копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, поточна інвентаризація 18 жовтня 2010 року. З довідки № 496 від 19 травня 2016 року встановлено, що відповідно до рішення Новоселицької сільської ради Долинського району Івано-Франківської області № 20 від 26 березня 2009 року «Про зміну поштової адреси», стара адреса: с.Новоселиця вул.Л.Українки,63 змінено на нову адресу: с.Новоселиця вул.Л.Українки,89. Копія свідоцтва про шлюб серія 1-НМ № 062573, виданого 29.12.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Долинського районного управління юстиції Івано-Франківської області, свідчить про те, що між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 29 грудня 2008 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 256. Про те, що [PERSON] помер 09 березня 2010 року, свідчить копія свідоцтва про смерть серія 1-НМ № 106785 від 10.03.2010 року. З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія ВРД № 196025 встановлено, що спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина [PERSON]. Як вбачається з копії витягу про державну реєстрацію прав від 13.12.2010 року, [PERSON] на праві приватної власності належить ? частина домоволодіння, що знаходиться за адресою: вул.Л.Українки,63 в с.Новоселиця Долинського району Івано-Франківської області. У відповідності до вимог ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», судам слід враховувати, що відповідно до ст.55 Закону України «Про власність» громадянин не може бути позбавлений права власності на своє майно, крім випадків, передбачених цим Законом та іншими законодавчими актами України. Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливе за наявності будь-якої з обставин, передбачених п.п.1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном. Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Верховного Суду України від 23 червня 2010 року у справі № 6-22505св09 та постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-81 цс11). В судовому засіданні встановлено, що сторонам по справі на праві спільної часткової власності належить домоволодіння, що знаходиться в с.Новоселиця по вул.Л.України,89 Долинського району Івано-Франківської області в рівних частках. Позивачка та її представник просять припинити право власності відповідачки на ? частину вищевказаного будинковолодіння, оскільки остання протягом тривалого часу проживає за кордоном, не проживала у спадковому житловому будинку, не використовувала його за призначенням та не брала участі в утриманні будинковолодіння. Вважають, що прининення права власності [PERSON] на частку в спільному майні не завдасть інтересам останньої істотної шкоди, оскільки відповідачка є громадянкою іншої держави, в якій проживає і працює. Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходить з того, що позивачкою не внесено вартості спірної частки на депозитний рахунок суду, що є порушенням правил щодо попереднього депонування суми відшкодування, що може призвести до негативних економічних наслідків для відповідачки, оскільки вимога попереднього платежу є не просто технічною складовою процедури відчуження майна, яка встановлена законом, а основною вимогою, на якій повинно ґрунтуватися рішення суду про позбавлення особи майна без її згоди. Окрім цього, позивачкою та її представником в судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що припинення права на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди відповідачці, та доказів того, що частка останньої є незначною; більше того, з урахуванням особи відповідачки, яка є власником 1/2 частини спірного будинковолодіння, що розташоване на земельній ділянці площею близько 0.25 га, загальна вартість якого складає згідно висновку експерта 74 420 гривень, суд приходить до висновку, що посилання сторони позивачки на те, що припинення права власності на частку відповідачки не завдасть істотної шкоди інтересам останньої та що частка відповідачки в спільному майні є незначною є необгрунтованими. При цьому суд враховує посилання відповідачки на те, що вона бажає проживати на Україні, згідна також сплатити позивачці вартість належної останній частки у спірному будинковолодінні, не перешкоджає позивачці володіти та користуватися спірним майном. З цих мотивів та враховуючи те, що відповідачка знаходиться за межами України і не користується належним їй на праві власності спірним майном, суд вважає безпідставними посилання позивачки на неможливість спільного володіння та користування спірним будинковолодінням. З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку, що припинення права відповідачки [PERSON] на ? частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: с.Новоселиця вул.Л.Українки,89 Долинського району Івано-Франківської області, спричинить істотну шкоду її інтересам, призведе до фактичного позбавлення права на житло без одночасного застосування компенсаторного механізму, що дозволив би їй відновити своє право на житло шляхом придбання у власність за суму компенсації вартості її частки у спільному майні житла, придатного для постійного проживання, тому вважає за необхідним у задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного, статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 321, 365 Цивільного кодексу України, ст.55 Закону України «Про власність», п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»,

Outcome: dismissed