Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом вказуючи, що 11.10.2018 року вона передала [PERSON] , яка діяла за довіреністю від імені [PERSON] , у рахунок завдатку за купівлю квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , грошові кошти в сумі 37000,00 грн., що підтверджується розпискою. В свою чергу, відповідачі передали їй для оформлення у органах нотаріату технічний паспорт, домову книгу, витяг про реєстрацію права власності, звіт про оцінку майна та в усній формі зобов`язались на першу її вимогу завершити процедуру оформлення в органах нотаріату договір купівлі-продажу вищевказаної квартири на її ім`я. Проте, при останній розмові з [PERSON] вона повідомила їй про те, що не збирається продавати квартиру та гроші, які вона сплатила в рахунок завдатку, повертати теж не збирається. Нею були зроблені спроби у добровільному порядку вирішити спір, але відповідачі після останньої розмови уникають зустрічей щоб обговорити вказану ситуацію, тобто сприймала спроби щоб розв`язати спір мировою угодою, але досудового врегулювання спору не є можливим. Відповідно до ст. 571 ЦК України відповідачі повинні повернути їй завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку. В зв`язку з чим просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на свою користь грошові кошти в розмірі 74000,00 грн. Разом з позовною заявою стороною позивача подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 17.12.2018 року заяву [PERSON] про забезпечення позову повернуто заявниці. Також, ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 26.12.2018 року вищезазначену позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України було залишено без руху для обґрунтування (зазначення) в позовній заяві в чому саме полягає порушення відповідачем [PERSON] прав позивачки, зазначення відомостей щодо наявності у позивачки або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви, а також у разі наявності оригіналів засвідчених копій доданих документів для надання до позовної заяви належним чином засвідчених їх копій, та надано позивачці десятиденний строк для усунення її недоліків. 29.12.2018 року на виконання вимог вищевказаної ухвали позивачкою було подано уточнену позовну заяву з додатками. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 29.12.2018 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розглядуза правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Між тим позивачці та відповідачці [PERSON] надіслано копію даної ухвали. Крім цього, відповідачці [PERSON] надіслано копію позовної заяви з доданими документами та визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Також зазначеною ухвалою питання щодо забезпечення участі відповідача [PERSON] у розгляді справи, який є громадянином Російської Федерації та проживає за межами України на території РФ ухвалено вирішити шляхом звернення із судовим дорученням до компетентного суду Російської Федерації під час підготовчого судового засідання. Крім цього, ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 29.12.2018 року подану заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . 21.01.2019 року відповідачкою надано відзив на позовну заяву, в якому остання позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. Свої заперечення обґрунтувала тим, що в довіреності від 22.05.2018 року викладеної на неофіційному бланку, яку вона вважала проектом та копія якої міститься в матеріалах справи, вказано, що вона має право підписати договір купівлі-продажу, передавальний акт, з правом укладення і підписання на умовах на власний розсуд угоди (договору) про завдаток, попереднього договору з передачею авансу, з правом отримання грошей. Вона розуміла, що договір про завдаток міг би бути тільки після укладення договору купівлі-продажу або одночасно з ним. Також, обговорювався той факт, що експертна оцінка 2016 року на момент написання розписки є недійсною. В зв`язку з цими фактами, що підтверджують недійсність розписки, а саме: відсутність свідків, відсутність договору купівлі-продажу, недійсна оцінка квартири, позивачка запевняла її, що дана розписка нічого не підтверджує, що це тільки її страховка, позивачка сплачувала їй гроші за те, що вона реєструвала до себе переселенців, 300 грн. за 1 людину за 1 місяць реєстрації за її адресою. Такі умови запропонувала їй сама позивачка та сплачувала 1 раз в три місяця. Під час написання розписки вона фактично грошей не отримувала, свідків не було, факту передачі грошей не було. Своєму сину вона ніяких грошових коштів не відправляла. В зв`язку з тим, що вона та позивачка розуміли нікчемність даної розписки як угоди про завдаток, вона розуміла цю розписку як підтвердження отриманих нею грошей від позивачки за зареєстрованих осіб. Це було гарантією, що вони і далі будуть зареєстровані. Коли її син [PERSON] дізнався про те, що вона написала розписку та тим самим вийшла за межі наданих їй повноважень, то скасував довіреність від 22.05.2018 року розпорядженням від 09.01.2019 року. На даний час є не скасована довіреність від 14.09.2016 року № 53 АА0377288 видана власником квартири [PERSON] на оформлення договору дарування на ім`я його доньки [PERSON] . Оформлення даної довіреності було обумовлено ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 29.05.1995 року про затвердження мирової угоди, укладеної між [PERSON] та [PERSON] , згідно якої останній повинен був приватизувати спірну квартиру та оформити на ім`я своєї доньки [PERSON] , [INFO] , в обмін на виписку з квартири. Від свого обов`язку перед донькою її син ніколи не відмовлявся та не відмовляється по теперішній час. В 2016 році він прислав їй довіреність на оформлення договору дарування належної йому квартири доньці [PERSON] та надав право на виконання всіх дій пов`язаних з виконанням доручення. В зв`язку з чим в 2016 році вона заказала оцінку квартири у експерта по нерухомості, квартира була оцінена близько 74000,00 грн. На даний час дана експерта оцінка недійсна. Підстав не довіряти позивачці у неї не було, всі домовленості по оплаті зареєстрованих людей вона виконувала. Продавати квартиру позивачка ніколи не вимагала, у неї були дружні відносини з позивачкою та її матір`ю [PERSON] . Вважаючи її своїм другом, вона віддала їй ключі від квартири, які знаходяться у неї по теперішній час, розповіла, де лежать цінні речі та документи. Також, розповіла їй, що мешкає в квартирі сина та має довіреність від нього на розпорядження квартирою в інтересах його доньки [PERSON] . В 2017 році вона їздила до сина та вони з ним домовились, що після виконання його доручення про відчуження його квартири на користь доньки, вона переїде до нього в м. Новгород. Про це, повернувшись додому, вона в дружній бесіді повідомила матері позивачки [PERSON] . З позивачкою [PERSON] розмови щодо купівлі-продажу квартири вона не вела, договорів не укладала, будь-яких грошей від неї не отримувала та їй нічого не винна. Як їй стало відомо пізніше, мати позивачки [PERSON] дзвонила її сину та онучці з приводу відшкодування саме їй боргу. 04.03.2019 року позивачкою надано суду відповідь на відзив, згідно якої остання зазначила, що відповідачка зазначає, що довіреність від 22.05.2018 року викладена на неофіційному бланку і вона вважала її проектом. Проте, якщо документ є проектом, то про це зазначається в самому документі, а спірна довіреність не містить таких відомостей. Вказана довіреність від 22.05.2018 року р-р 53/1-н/53-2018-1-1196 посвідчена нотаріусом м. Великий Новгород Алєксєєвою Т.О. неодноразово перевірялась на її легітимність нотаріусами України і жодних питань до її дійсності не виникало. З огляду на те, що ця довіреність від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] вже не перша, їй відомо про наявність довіреності від 14.09.2016 року, то вона не має сумнівів щодо її справжності. Одночасно з твердженням про не існування довіреності від 22.05.2018 року у відзиві на позовну заяву відповідачка вказує, що [PERSON] 09.01.2019 року скасував спірну довіреність. Звертає увагу на те, що скасувати можливо тільки офіційний документ. Тобто відповідачка стверджує, що довіреність є недійсною, є проектом та викладена на неофіційному бланку, однак її син її скасував. Якщо довіреність недійсна, їй незрозуміло, що скасовував [PERSON] . Також, відповідачка зазначає, що договір про завдаток на її думку може укладатись тільки після посвідчення договору купівлі-продажу або одночасно з ним. Таке твердження доводить тільки той факт, що відповідачка намагається спотворити фактичні данні і надає суду неправдиві відомості. Договір завдатку укладається між сторонами до посвідчення договору купівлі-продажу, що випливає з положень ст.ст. 570, 571 ЦК України. Після підписання договору купівлі-продажу або під час його укладення, складання договору про завдаток є безглуздістю та втрачає юридичну значимість для сторін. Крім цього, відповідачка вказує, що ними, в момент написання розписки обговорювався той факт, що експертна оцінка квартири від 2016 року є недійсною. На рівні з цим відповідачка зазначає, що розписка в момент її написання за своїм змістом підтверджувала отримання від неї грошових коштів за прописаних осіб, що було гарантією подальшої реєстрації їх місця перебування. Якщо грошові кошти відповідачка отримувала за прописаних переселенців, то навіщо їм було обговорювати дійсність або недійсність експертної оцінки квартири. Натомість зміст розписки чіткий - 37000,00 грн. є завдатком за продаж спірної квартири, від імені [PERSON] згідно розписки від 22.05.2018 року. Загальна вартість квартири визначена на рівні 74000,00 грн. Розписка написана власноруч відповідачкою, факт передачі грошових коштів підтверджується свідками та текстом розписки. Також, з незрозумілих причин ні відповідачі, ні [PERSON] з дати затвердження мирової угоди - 29.05.1995 року, або дати набуття останньою повноліття по 2019 рік, наявністю обов`язку оформлення спірної квартири на [PERSON] не переймались. Крім того, з пояснень відповідачки, якщо вона не мала наміру продати їй спірну квартиру, незрозумілі є три речі: навіщо відповідачка передала їй, сторонній особі, ключі від квартири; яким чином у неї опинились оригінали правовстановлюючих документів на спірну квартиру та довіреності; чому з нею відповідачка обговорювала умови договору про завдаток, недійсність оцінки тощо; якщо грошові кошти відповідачка від неї не отримувала, навіщо повідомляє суд про свої доходи та доходи свого сина, з яких може проходити стягнення суми боргу. Під час підготовчого розгляду справи, ухвалою суду від 05.03.2019 року участь відповідача [PERSON] забезпечена шляхом звернення із судовим дорученням до компетентного суду Російської Федерації відповідно до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах. Також зазначеною ухвалою провадження по справі було зупинено до повернення матеріалів судового доручення. Відповідачу [PERSON] відповідним судом РФ вручено відповідний пакет документів та проведено відповідні окремі процесуальні дії, зокрема роз`яснені права та обов`язки, право відводів, відібрані пояснення по справі у тому числі письмові, щодо предмету спору, тощо. 15.07.2019 року відповідачем [PERSON] надані пояснення на позовну заяву, в яких останній позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Свої заперечення обґрунтував тим, що він дійсно є власником квартири [ADDRESS] . Право власності на дану квартиру він отримав 14.09.1995 року. 24.09.2016 року він видав довіреність № 53 АА 0377288 на ім`я своєї матері [PERSON] для подальшого оформлення договору дарування вищевказаної квартири на корить його доньки [PERSON] . Оформлення даної довіреності було необхідно для виконання мирової угоди, затвердженої ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 29.05.1995 року, відповідно до якої він повинен був приватизувати спірну квартиру та оформити на ім`я своєї доньки [PERSON] , [INFO] , в обмін на її виписку з квартири. Оскільки довіреність від 2016 року містила тільки дію щодо дарування квартири, його мати повідомила йому, що їй необхідна довіреність, яка б дозволяла би не тільки дарувати, але і продавати квартиру. Так їй сказали юристи, які повинні були допомагати в оформленні угоди. Тому 22.05.2018 року він видав довіреність на ім`я [PERSON] на продаж кварт рити на користь [PERSON] , з правом підписати договір купівлі-продажу, передавальний акт, з правом укладення і підписання на умовах на власний розсуд угоди (договору) про завдаток. Ні розписок про аванс, ні будь-яких інших документів, крім оговорених в довіреності, він не довіряв підписувати [PERSON] . В телефонних розмовах його мати казала йому, що юрист [PERSON] та її донька [PERSON] , які повинні були допомогти в оформленні угоди, за щомісячну плату зареєстрували в її квартирі яких-то осіб із м. Донецьк, без її відома. Коли він дізнався, що його мати [PERSON] написала якусь розписку та тим самим вийшла за межі наданих їй довіреністю повноважень, то він відповідно скасував довіреність від 22.05.2018 року розпорядженням від 09.01.2019 року. На теперішній час існує не скасована довіреність від 14.09.2016 року № 53 АА 0377288 видана ним на ім`я [PERSON] на оформлення договору дарування на ім`я його доньки [PERSON] . Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 27.11.2019 року провадження по справі поновлено. 07.04.2020 року представником відповідачки надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на думку позивачки вона передала [PERSON] завдаток за купівлю-продаж квартири [ADDRESS] , а саме 37000,00 грн., що підтверджується розпискою. Відповідно до ст. 570 ЦК України завдаток - це грошова сума, яку сплачує покупець продавцю в рахунок належних платежів, що мають бути сплачені ним за договором, з метою підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Як завдаток може також передаватися рухоме майно. Якщо договором не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Отже, у тому випадку коли сторони лише домовились укласти (уклали попередній договір), але не оформили основний договір, сплачені в рахунок виконання договору платежі є авансом, а не завдатком. Зазначене підтверджується позицією Верховного суду України в справі № 6-176цс12 від 13.02.2013 року. Свідки зазначені в розписці під час її написання присутні не були. Вказану в розписці суму грошей відповідачка отримувала від позивачки протягом 2016-2018 рр. за те, що в неї були зареєстровані внутрішньо переміщені особи. Відповідачка не бачила оригіналу довіреності від 22.05.2018 року, особисто цієї довіреності від сина не отримувала. Станом на теперішній час довіреність від 22.05.2018 року скасовано розпорядженням від 09.01.2019 року [PERSON] . Таким чином, з огляду на надані позивачкою докази, позовні вимоги задоволенню не підлягають як безпідставні. Ухвалою суду від 07.04.2020 року, яка не була оформлена окремим процесуальним документом, а була занесена до журналу судового засідання, представнику відповідачки відмовлено у долученні до матеріалів справи письмових доказів доданих до відзиву оскільки представником, в порушення вимог ч.9 ст. 83 ЦПК України не надано відповідного підтвердження надсилання або вручення копій вищевказаних документів іншім учасникам справи, зокрема стороні позивачки, тим паче, що останньою стверджується, що їй нічого невідомо про існування вказаних доказів. Під час підготовчого провадження, судом за клопотанням сторони відповідача залучено копію розписки надану представником позивачки, яку у відповідності з оригіналом було засвідчено судом в судовому засіданні, а клопотання сторони відповідачки щодо витребування у сторони позивачки та повернення оригіналів документів на нерухоме майно і довіреності від 22.05.2018 року судом не розглядалося, в зв`язку з його зняттям з розгляду заявником. Також під час підготовчого провадження, судом вчинено інші дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, зокрема за клопотанням представника відповідачки ухвалою суду від 07.04.2020 року було витребувано з УСЗН Нікольської райдержадміністрації Донецької області оригінали письмових заяв-згод на реєстрацію внутрішньо переміщених осіб [PERSON] , довідка ВПО 1439/11616 від 08.09.2016 року, [PERSON] , довідка ВПО 1439/21287 від 18.12.2017 року, [PERSON] , довідка ВПО 1439/15478 від 05.12.2016 року, [PERSON] , довідка ВПО 1439/15214 від 28.11.2016 року, [PERSON] , довідка ВПО 1439/13378 від 17.10.2016 року та [PERSON] , довідка ВПО 1439/13379 від 17.10.2016 року, за адресою: [ADDRESS] , з копіями правовстановлюючих документів на квартиру та довіреності, які суду надані не були, а було надано лист УСЗН Нікольської райдержадміністрації Донецької області про неможливість надання витребуваних доказів. Крім цього слід зазначити, що під час підготовчого провадження, в підготовчому судовому засіданні вищевказаною ухвалою суду строк проведення підготовчого провадження у справі було продовжено на 30 днів. 22.06.2020 року представником позивачки надано відповідь на пояснення відповідача [PERSON] , в яких вона зазначила, що їй не зрозуміло висловлювання «в 2016 році рішенням Володарського районного суду Донецької області від 24.09.2016 року він видав довіреність № 53 АА 0377288 на свою матір …» Якщо іде річ про довіреність від 14.09.2016 року, тоді до чого тут рішення Володарського районного суду в 2016 році? Такого рішення стосовно спірної квартири не існує. Як відповідач складав довіреність і не пам`ятає дату видачі її і не має її копії. Також є питання чому з моменту підписання мирової угоди з 29.05.1995 року до того як [PERSON] склала розписку від 11.10.2018 року не було зі сторони відповідачів ніяких дій стосовно переоформлення квартири, хоча пройшло 23 роки. Своїми поясненнями відповідач [PERSON] обманює суд, так як дії стосовно дарування та продажу майна є діями не пов`язаними між собою. У довіреності від 22.05.2018 року є право продажу, але не вказано кому. Тому стверджувати, що продаж повинно було здійснити на ім`я [PERSON] не є можливим за відсутністю прописаних вимог у довіреності. Також, зі слів відповідача він скасував дію довіреності 09.01.2019 року, але чому тоді його мати у своєму відзиві стверджує, що ця довіреність є проектом, тобто не є дійсною. Також, ухвалою суду від 02.07.2020 року, яка не була оформлена окремим процесуальним документом, а була занесена до журналу судового засідання, представнику позивачки відмовлено у задоволенні її клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, оскільки нею в порушення вимог ч.9 ст. 83 ЦПК України не надано відповідного підтвердження надсилання або вручення копій вищевказаних документів іншім учасникам справи, зокрема стороні відповідачки, тим паче, що останньою стверджується, що їй нічого невідомо про існування вказаних доказів. Крім цього, ухвалою суду від 02.07.2020 року, яка також не була оформлена окремим процесуальним документом, а була занесена до журналу судового засідання, клопотання представника позивачки про виклик та допит свідків [PERSON] та [PERSON] було залишено без розгляду, оскільки нею в порушення вимог ст. 91 ЦПК України не зазначено обставин, які дані свідки можуть підтвердити. Інших клопотань учасниками судового процесу не заявлено. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 02.07.2020 року підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду по суті. Крім цього, представником відповідачки заявлено клопотання про виклик та допит свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з приводу підтвердження обставин факту не передачі коштів по розписці, яке вищенаведеною ухвалою суду було задоволено. Позивачка [PERSON] та відповідачі [PERSON] і [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце його проведення повідомлялися належним чином. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Також суду пояснила, що гроші за передбачувану квартиру передавалися особисто позивачці в шість етапів, про що в послідуючому і було надано відповідачкою письмову розписку. Нотаріальний Договір про намір покупки квартири сторонами не складався, оскільки у відповідачки на той час не було в наявності всіх необхідних документів. Доводи сторони відповідача викладені у відзивах та поясненнях є безпідставними, не доведеними та такими, що не відповідають матеріалам справи. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Кінько О.В.у судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти його задоволення, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзивах на позовну заяву. Також суду пояснила, що її довірительниця не мала наміру продавати квартиру, оскільки її син за домовленістю мав подарувати її своїй доньці. Обіцянок позивачки ніяких не давала та грошей в рахунок продажу квартири від неї не отримувала. Чому саме в розписці відповідачка вказала, що отримала від позивачки суму коштів в розмірі 37 000 грн., яка є завдатком за продаж квартири, вартість якої є 74 000 грн. пояснити не може. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що їй подзвонила її знайома [PERSON] та попросила бути свідком при написанні розписки. 11.10.2018 року приблизно о 12-00 год. в її присутності та присутності [PERSON] [PERSON] особисто, без тиску та примусу, за власним бажанням, власноруч написала розписку про отримання грошей від [PERSON] в сумі 37000,00 грн. в якості завдатку за продаж квартири. Між тим, в її присутності вся сума коштів [PERSON] не передавалася, але їй передавався останній внесок в сумі 2000,00 грн., який [PERSON] прийняла. Покупцем квартири була донька [PERSON] - [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є донькою відповідача [PERSON] та онукою відповідачки [PERSON] . Її батько повинен був подарувати їй квартиру [ADDRESS] . Їй відомо, що позивачка [PERSON] та її мати [PERSON] орендували квартиру по сусідству з її бабусею та сплачували останній гроші за реєстрацію в спірній квартирі внутрішньо переміщених осіб. Щодо факту передачі коштів її бабусі в рахунок продажу квартири їй нічого невідомо. Свідок [PERSON] до суду не з`явилася. Стороною, яка просила викликати для допиту вказаного свідка, вказаного свідка знято з допиту, а тому суд розглянув справу без допиту вказаного свідка. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу у відсутність нез`явившихся сторін. Вислухавши пояснення представника позивачки та представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, письмові докази, заяви по суті справи, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що ухвалою Володарського районного суду Донецької області по справі № 2-150/95 р. від 29.05.1995 року затверджено мирову угоду укладену між [PERSON] та [PERSON] , згідно якої: зобов`язано [PERSON] виписатися з квартири [ADDRESS] ), а [PERSON] зобов`язано приватизувати вищевказану квартиру та оформити її на доньку [PERSON] , [INFO] . Дана ухвала набула законної сили 09.06.1995 року. Відповідно до довіреності від 14.09.2016 року, посвідченої нотаріусом міста Великого Новгорода і Новгородського району Новгородської області та зареєстрованої в реєстрі за № 3-1772, [PERSON] уповноважив [PERSON] подарувати [PERSON] належну йому квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно Звіту про незалежну оцінку майна ТОВ «Согдіана-Експерт» вартість житлової двокімнатної квартири, загальною площею 41,5 кв.м., житловою площею 17,1 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , станом на 13.12.2016 року становить 73377,00 грн. Відповідно до рішення Володарського районного суду Донецької області № 2-1805/16-ц від 24.01.2017 року визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] . Дане рішення набуло законної сили 03.02.2017 року. Згідно довіреності від 22.05.2018 року, посвідченої нотаріусом міста Великого Новгорода і Новгородського району Новгородської області та зареєстрованої в реєстрі: № 53/1-н/53-2018-1-1196, [PERSON] уповноважив [PERSON] продати за ціну та на умовах на свій розсуд належну йому квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , для чого надав право, зокрема, на підписання договору купівлі-продажу, передавального акту, з правом укладення та підписання на умовах на свій розсуд угоди (договору) про завдаток, попереднього договору з передачею авансу, з правом отримання належного йому авансу або завдатку, отримати належні йому гроші, зареєструвати перехід права власності, а також всі необхідні документи в Управлінні Федеральної служби державної реєстрації, кадастру і картографії по Україні, з правом отримання витягу з Єдиного державного реєстру нерухомості та всіх необхідних зареєстрованих документів. Відповідно до розписки від 11.10.2018 року, складеної в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , яка діє за довіреністю від свого сина [PERSON] , прийняла від [PERSON] суму грошових коштів в розмірі 37000,00 грн., що є завдатком за продаж нею по довіреності квартири за адресою: [ADDRESS] , за ціною 74000,00 грн., гроші нею пораховані, перевірені, матеріальних та моральних претензій не має. Згідно листа УСЗН Нікольської райдержадміністрації Донецької області від 04.05.2020 року № 08-37/1989 надати оригінали письмових заяв-згод на реєстрацію внутрішньо переміщених осіб [PERSON] , довідка ВПО 1439/11616 від 08.09.2016 року, [PERSON] , довідка ВПО 1439/21287 від 18.12.2017 року, [PERSON] , довідка ВПО 1439/15478 від 05.12.2016 року, [PERSON] , довідка ВПО 1439/15214 від 28.11.2016 року, [PERSON] , довідка ВПО 1439/13378 від 17.10.2016 року, [PERSON] , довідка ВПО 1439/13379 від 17.10.2016 року за адресою: [ADDRESS] , та копій правовстановлюючих документів на квартиру та довіреностей, для їх огляду в судовому засіданні, не має можливим. У відповідності до положень ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.8 ч.2 ст. 16 ЦК України є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Також ст. 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Як встановлено судом і це підтверджено матеріалами справи, зокрема розпискою та довіреністю наданою стороною позивача, що 11 жовтня 2018 року між [PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] та [PERSON] укладений договір, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди, що для забезпечення укладання договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] прийняла від [PERSON] суму грошових коштів в розмірі 37000,00 грн., що є завдатком за продаж квартири за ціною 74000,00 грн., гроші нею пораховані, перевірені, матеріальних та моральних претензій не має. Факт власноручного складання розписки стороною відповідача не оспорюється. Позивачка, як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ту обставину, що продавець отримав суму завдатку за продаж квартири, тобто половину суми вартості квартири, але ухилився від укладення договору купівлі продажу вказаного нерухомого майна, а тому на підставі положень ст.ст. 610, 571 ЦК України, за порушення зобов`язання має повернути покупцю суму внесеного завдатку та додатково сплатити суму у розмірі завдатку. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. З урахуванням викладеного, можна дійти висновку, що завдаток - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань за договором. Тож спочатку має бути укладений договір, який забезпечуватиметься завдатком. Цивільний кодекс України містить чіткі вимоги до форми договору купівлі-продажу нерухомого майна у тому числі до попереднього договору (договору про наміри) нерухомого майна: письмова, із засвідченням підписів сторін нотаріусом. Доказів того, що це було сторонами зроблено матеріали справи не містять, тим паче, що самими сторонами стверджується, що нотаріальна форма при укладені договору дотримана не була, в зв`язку з чим суд вважає, що договір не укладено, тож не було його порушення. За таких обставин, суд дійшов висновку, що передана потенційним покупцем сума грошей була не завдатком, а авансом, до якого не застосовуються правила завдатку і підстав для повернення авансу в подвійному розмірі немає, а тому позов підлягає частковому задоволенню, саме в частині солідарного стягнення коштів, які були передані [PERSON] [PERSON] , яка в свою чергу діяла в інтересах [PERSON] в сумі 37 000 грн. В решті частини позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Також розглядаючи справу повно, всебічно та надаючи оцінку всім обставинам справи та доводам сторін, слід зазначити, що факт отримання коштів в сумі 37 000 грн. відповідачкою [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] від [PERSON] підтверджено саме власноручно написаною відповідачкою [PERSON] , розпискою від 11.10.2018 року і дана обставина не може бути спростована показами свідків, а тому покази свідка [PERSON] з приводу того, що в її присутності було передано лише 2000 грн. не спростовують висновків суду, як не спростовують висновків суду і покази свідка [PERSON] . Доводи сторони відповідача з приведу того, що написання розписки було обумовлено іншими обставинами, зокрема забезпеченням гарантії реєстрації у спірній квартирі внутрішньо переміщених осіб, є недоведеними, безпідставними, неспроможними, та такими, що не заслуговують на увагу, оскільки не підтвердженні жодним чином, та спростовуються змістом самої розписки в якій відповідачка [PERSON] , сама власноручно вказала підставу отримання грошей. Також слід зазначити, що судом не беруться до уваги доводи сторони відповідача, про те, що [PERSON] не мав наміру продажу квартири, а мав намір її подарувати своїй доньці про що надав відповідну довіреність своїй матері, оскільки вказані обставини не спростовують висновків суду, тим паче, що [PERSON] надав довіреність своїй матері - відповідачки [PERSON] , від 22.05.2018 року саме на продаж квартири, яка не є проектом, а є документом, який відповідає формі та змісту встановленим діючим законодавством. Доводи сторони відповідача з приводу того, що вказана довіреність згодом була відкликана довірителем, також не спростовує висновків суду, оскільки на час передачі коштів та складання відповідної розписки вона була чинна та надавала повноваження [PERSON] , вчиняти дії щодо продажу вказаного нерухомого майна. Між іншим слід зазначити, що інші доводи сторін не спростовують висновків суду. У відповідності до ч.ч. 7, 8 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову у виді арешту накладеного ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 29.12.2018 року на [ADDRESS] продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Щодо розподілу судових витрат слід зазначити наступне. Так, позивачкою при подачі позову сплачено судові витрати у виді судового збору в загальному розмірі 1092,40 грн., а саме 740 грн. за подачу позову та 352,40 грн. за подачу заяви про забезпечення позову. Позовні вимоги позивачки до обох відповідачів задоволенні частково, а тому на підставі положень ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню пропорційно судові витрати у виді судового збору в розмірі по 546,20 грн. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial