Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

Позивачка звернулась до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03 червня 2016 р. Харківськими міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 297. [INFO] року у них з відповідачем народилася дитина - [PERSON] . Позивачка вказує, що шлюбні відносини з відповідачем припинені, поведінка відповідача свідчить про нехтуванням ним сімейними цінностями, примирення неможливе. Майновий спір та спір про місце проживання дитини відсутній. Просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача судові витрати. Відомостей про звернення до суду з аналогічною позовною заявою немає. 06.02.2019 року суддею направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача. Після отримання відповіді 25.03.2019 року, ухвалою судді від 27.03.2019 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 20.05.2019 року було закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] 13.08.2019 р. через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначає, що позов підтримує, наполягає на розірванні шлюбу, заперечення проти заочного розгляду відсутні. Відповідач [PERSON] про дату час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, у відповідності до ст. 128, 130 ЦПК України, копію позовної заяви з додатками одержав, що підтверджується рекомендованими поштовими повідомлення, які знаходиться у матеріалах справи (а.с.19,27,36,40,41). Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. З вищенаведених обставин вбачається, що суд належним чином повідомляв відповідача про дату, час та місце проведення судових засідань, чим надавав можливість приймати участь у змагальному процесі, із реалізацію всіх прав учасника процесу, передбачених цивільним процесуальним законодавством. Отже, відповідач не з`явився з невідомих суду причин, відзиву на позовну заяву не надійшло. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене та наявність одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом були встановлені такі обставини справи і відповідно до них правовідносини. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 03 червня 2016 р. Харківськими міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 297, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 03 червня 2016 р. (а.с.4). Сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Майновий спір та спір про місце проживання малолітньої дитини на час розгляду справи відсутні. Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного Кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя, на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подружжя примиритися не бажають, не повідомили суд, що можливий намір поновити стосунки та зберегти сім`ю, суд приходить до висновку, що їх подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Судові витрати по справі у порядку ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved