Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , яким просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтуванні позовних вимог позивачка зазначає, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані у зазначеній квартирі, але з 2015 року у вказаній квартирі не проживають, їх речей в квартирі не має. Участі в оплаті комунальних послуг не беруть. Вважає, що відповідачі втратили право користування вказаним житлом. Просить усунути перешкоди у здійсненні нею права власності на квартиру. Ухвалою суду від 14 липня 2020 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано строк в десять днів для усунення недоліків позовної заяви, а саме для доплати судового збору за другу вимогу немайнового характеру. Ухвалою суду від 27 липня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи, призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 22 вересня 2020 року постановлено звернутись до компетентного суду Російської Федерації з судовим дорученням про допит відповідачей [PERSON] та [PERSON] , зупинено провадження у даній справі до надходження відповіді від іноземного суду на судове доручення про надання правової допомоги. Ухвалою суду від 26 травня 2021 провадження у справі поновлено, призначено справу до судового розгляду. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала в повному обсязі. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.08.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Одерій А.С., зареєстровано в реєстрі за № 723. Згідно з інформацією Відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради Донецької області від 12.08.2020 року № 099-99.02-04520 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Зазначені обставини підтверджуються також Довідкою про склад сім`ї №75 від 10 червня 2020 року та Випискою з домової книги. Згідно з Актом про фактичне проживання від 01 червня 2020 року, за адресою: квартира [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , проживає одна. Зазначені обставини підтверджуються також Довідкою про склад сім`ї №75 від 01 червня 2020 року. Таким чином, суд на підставі досліджених доказів встановив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] фактично в квартирі [ADDRESS] не мешкають без поважних причин, починаючи з 2015 року. За змістом ст. ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) право власності є правом особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. На підставі ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з вимогами ст. 150 ЖК України, ст. 383 ЦК України громадяни, що мають у приватній власності будинок (квартиру), користуються ним для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема, шляхом виселення осіб, які не набули право на користування таким майном. Приймаючи до\~уваги те,\~що позивачка\~є власником\~квартири,\~а відповідачі,\~будучи зареєстрованими\~у вказаній\~квартирі,\~але фактично\~не проживаючи\~в ній,\~перешкоджають у\~користуванні та\~розпорядженні нею\~своєю власністю,\~суд вважає\~можливим задовольнити\~позов \~про визнання\~відповідачів такими,\~що втратили право користування даною квартирою. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачів.

Outcome: approved