Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що з 19 листопада 2005 року вона\~ перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач в добровільному порядку не надає. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 0,35 % від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви 12 грудня 2016 року і до досягнення їх повноліття. В судовому засіданні позивачка збільшила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 50 % від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви, 12 грудня 2016 року. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у розмірі 1/3 частини. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного: Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що 19 листопада 2005 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Глухів Глухівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 252. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] та свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] батьком дітей є\~ [PERSON] . Даний факт також не заперечується сторонами. Діти проживають\~ разом з позивачем та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою Черкаського житлово-будівельного кооперативу № 34 від 03.01.2017 року № 1. Відповідач частково надав дітям матеріальну допомогу.\~ Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України\~27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до частини першої\~статті 181 Сімейного Кодексу\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, проте такої домовленості сторони, як встановлено в ході розгляду справи, не досягли. У відповідності з ч. 3\~ст. 181 Сімейного Кодексу\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2\~статті 182 Сімейного Кодексу України\~мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до\~ч. 1 ст. 183 СК України\~частка заробітку батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 2 ст. 183 СК України). Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 71 Закону «Про виконавче провадження», а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Відповідно до частини першої\~статті 191 Сімейного Кодексу України\~аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Визначення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку не буде суперечити закону, та порушувати право дитини позивача, оскільки аліменти не будуть меншими ніж визначені законом. Розмір аліментів на кожну дитину не повинен бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При винесенні даного рішення суд враховував, що відповідач [PERSON] має не задовільний стан здоров`я, оскільки відповідно до довідки Військової частини [NUMBER] від 04.01.2017 року № 7 [PERSON] потребує постійного динамічного нагляду лікаря а також постійного медикаментозного лікування у зв`язку з отриманням тяжкого травмування пов`язаного з виконанням службових обов`язків. Діагноз: відсутність зору лівого ока після важкої контузії з роздавлення лівого ока. Стан після ЗЧМТ, струс головного мозку. Потребує щорічного протезування лівого ока, санітарно-курортного лікування по підтримці функціонування судин головного мозку. Позивач в судовому засіданні посилалася на те, що діти потребують належного повноцінного харчування та забезпечення умов для відповідного психоемоційного та інтелектуального розвитку, розширення кругозору, в зв`язку з цим вона несе додаткові витрати, а тому вважає, що розмір аліментів повинен бути 50% від усіх видів доходів відповідача. Дане посилання позивача суд не може взяти до уваги, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 185 СК України). Однак, позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а не з позовом про стягнення додаткових витрат на дітей. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] перебуває на обліку у Центрі зайнятості та отримує допомогу по безробіттю. Разом з цим, суд вважає за належне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст. 185 Сімейного кодексу України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме: стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12.12.2016 року і до досягнення дітьми повноліття. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial