Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на свою користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подання заяви і до повноліття, мотивуючи тим, що він в змозі і зобов'язаний надавати допомогу, не зважаючи на те, що вони перебувають у шлюбі, проте мешкають окремо, а їх неповнолітня дитина знаходиться на утриманні матері, часто хворіє, потребує додаткових витрат і в зв'язку з чим позивачка не має можливості працювати. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в тому розмірі, який вона вказала в позові. Відповідач та його представник в судовому засіданні визнали позов частково та зазначили, що позивач згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу). Заслухавши пояснення позивача, відповідача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд, находить позов таким який підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте відповідач від виконання свого батьківського обов'язку ухиляється і матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України суд стягує з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку /доходів/, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України та постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Суд також бере до уваги затверджений державою розмір прожиткового мінімуму на одну особу для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення на час розгляду справи, прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилання позивачки на те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), тобто має достатній заробіток, а позивачка навпаки не має можливості працювати, в зв'язку з частими хворобами дитини, суд не може взяти до уваги, оскільки вони не підтверджені документально і можуть бути предметом розгляду в іншому позовному провадженні як стягнення додаткових витрат на лікування дитини. Доводи відповідача та його представника про можливість сплачувати аліменти лише в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) суд не маже взяти до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на законі. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, враховуючи часткове визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, а саме стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та на утримання позивачки у твердій грошовій сумі в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] збір в частині вимог про стягнення аліментів в розмірі 640 грн. на користь держави.

Outcome: partial