Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Ковпаківського районного суду м. Суми з вказаним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що від цивільного шлюбу з відповідачем мають двох синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 30 жовтня 2009 року Зарічним районним судом м. Суми винесено рішення про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 350 грн. на місяць на кожну дитину, щомісячно до повноліття, і виплачувати матері дітей з 30 червня 2009 року. Після припинення сімейних відносин сини залишилися проживати разом з позивачкою. Відповідач добровільно додаткової допомоги на утримання дітей не надає, постійно приховує дійсний розмір своїх доходів. Посилаючись на те, що з часу присудження аліментів, через значні інфляційні процеси значно підвищилась вартість життя, розмір аліментів, які сплачує відповідач на кожну дитину не відповідає навіть мінімальному розміру аліментів, та не забезпечує належне утримання дітей, що змушує її звернутись до суду з цим позовом. Посилаючись на\~зазначені обставини,\~позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача, визначений рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 жовтня 2009 року, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісяця до повноліття дітей, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 червня 2019 року справа за вказаним позовом передана до Зарічного районного суду м. Суми для розгляду за підсудністю. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 29 липня 2019 року зазначену справу прийнято до провадження суддею Сидоренко А.П., вирішено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін та призначенням судового засідання на 16 жовтня 2019 року. В зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача та відсутністю відомостей про належне його повідомлення про дату та час судового засідання 16 жовтня 2019 року судове засідання відкладене до 18 грудня 2019 року об 11 год. 30 хв. В судове засідання сторони не з`явилися, від позивачки надійшла письмова заява, в якій вона просить слухати справу в її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився. На електронну адресу суду від відповідача надійшла заява, в якій він повідомляє, що отримав важку травму, в зв`язку з чим обмежений у пересуванні, потребує довготривалого лікування та відновлення, 23 вересня 2019 року йому надано інвалідність 3 групи, також зазначає, що не був ознайомлений із матеріалами справи. Просить перенести судове засідання та надіслати матеріали справи по місцю його постійного перебування. Суд приходить до висновку, що враховуючи час знаходження справи в суді, вимоги п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, відповідачем не доведено поважність неявки в судове засідання. Так з приєднаних до заяви медичних документів вбачається, що відповідачу встановлено 3 групу інвалідності з відміткою про можливість виконувати легку роботу, а з індивідуальної програми реабілітації інваліда від 23 вересня 2019 року вбачається можливість працювати за фахом без значних перевантажень. Інших доказів, які б свідчили, що стан здоров`я відповідача не дозволяє приймати участь в судовому засіданні, відповідачем не надано. За таких обставин клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає. Що стосується заявленого клопотання про передачу матеріалів справи за місцезнаходженням відповідача, то воно не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 червня 2019 року справа за вказаним позовом передана до Зарічного районного суду м. Суми відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 ЦПК України, за якою позови про зміну способу стягнення аліментів можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Також за нормами цивільного процесуального законодавства не передбачено направлення матеріалів справи по місцю перебування відповідача. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Під час судового розгляду встановлено, що від спільного проживання сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 9, 10). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 жовтня 2009 року стягнуто з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 350 грн. на кожну дитину, щомісячно, до повноліття і виплачувати матері дітей з 30 червня 2009 року(а.с. 11-12). Положеннями частини третьої\~статті 181 СК України\~(зі змінами, внесеними відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилання захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року за\~№ 2037-VIII) встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, за змістом\~статті 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень\~статті 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.\~ При цьому суд враховує, що батьки зобов`язані піклуватися про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечувати необхідне харчування, медичний догляд, лікування дітей, створювати умови для проживання, виховання та розвитку дитини, утримувати дітей на нормальному рівні матеріального забезпечення, а тому суд вважає, що той розмір аліментів, який на даний час сплачує відповідач, не забезпечує нормального життєвого рівня дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що у законодавстві відбулися зміни стосовно мінімального розміру аліментів на одну дитину, тобто визначено мінімально необхідний розмір, який має забезпечувати мінімальний рівень матеріального забезпечення дитини. Також необхідно взяти до уваги, що положеннями\~СК України\~при зміні розміру аліментів враховуються і інші обставини, передбачені законом. Зокрема, відповідно до Закону\~\~України «Про\~\~державний бюджет України на\~\~2019 рік»,\~\~прожитковий мінімум для\~\~дітей віком від\~\~6 до\~\~18\~\~років установлено:\~\~з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня 2019 року\~\~- 2118 гривень, з 1 грудня 2019 року - 2218 гривень. \~Як передбачено ч. 2\~ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому стягнутий рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 жовтня 2009 року розмір аліментів у сумі 350 грн. не є необхідним та достатнім для того, щоб забезпечити гармонійний розвиток дітей. Відповідачем не надано доказів на спростування позиції позивачки про можливість сплати ним аліментів у заявленому розмірі, зокрема відповідач не скористався правом подачі відзиву на позовну заяву. З наданої копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною установою від 23 вересня 2019 року вбачається, що відповідачу встановлена третя група інвалідності з зазначенням про можливість виконувати легку роботу, проте відомості про наявність протипоказань щодо працевлаштування відповідача відсутні. З довідки про доходи від 21 червня 2019 року вбачається, що [PERSON] має постійне місце роботи та працює дизайнером ТОВ «Голдберрі» (а.с. 65 оборот). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що слід змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 30 жовтня 2009 року у справі № 2-3323/09та стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття на користь їх матері [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про зміну способу стягнення аліментів, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved