Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 21 липня 2014 р. між нею та відповідачкою,дійсним та визнати за нею право власності на вищезазначену квартиру. Позивачка у судове засідання не з'явилась, позов підтримала, просила справу слухати за її відсутності, про що надала письмову заяву. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, просила справу розглядати за її відсутності, позов визнала, про що надала відповідну письмову заяву. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS]. належить на праві власності відповідачці на підставі договору дарування квартири від 26 березня 1999 р., право власності на квартиру зареєстровано в КП Алчевське БТІ, 27.08.1999 р. 21 липня 2014 р. позивачка сплатила відповідачці за вищезазначену квартиру грошові кошти у розмірі 24000 грн. На підтвердження продажу квартири відповідачка передала позивачці комплект ключів від квартири, а вона в свою чергу прийняла майно у своє володіння та розпочала ремонтні роботи. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законів, зокрема правочинів. Згідно ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Разом з тим, згідно наказу МЮУ від 17.06.2014 р. № 953/5, зареєстрованого в МЮУ 17.06.2014 р. за № 640/25417 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян та території проведення антитерористичної операції» тимчасово припинений доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи МЮУ, а саме: Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру прав на нерухоме майно, Спадкового реєстру, до закінчення антитерористичної операції на сході України на території: Луганська область - м. Алчевськ. Таким чином, позивачка не має можливості нотаріально посвідчити договір та зареєструвати його в реєстрі правочинів, як не має можливості і зареєструвати право власності на придбане майно. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод кожна фізична особа має право вільно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше ніж в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Ст.41 ч.1, ч.4 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Право приватної власності є непорушним. Суд вважає, що неможливість позивачки у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської області нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу, зареєструвати його в реєстрі правочинів та зареєструвати право власності на придбане нерухоме майно є порушенням її конституційного права власності, оскільки унеможливлює визнання такого права з боку держави перед іншими суб'єктами цивільних та інших правовідносин. Тому позов в частині визнання за позивачкою права власності на придбане нею майно, виходячи з верховенства норм Конституції та міжнародних актів відповідно до ст.8 ч.1 ЦПК України, підлягає задоволенню. В той же час, вимоги про визнання договору-купівлі-продажу дійсним задоволенню не підлягають, бо відповідно до ст.220 ч.2 ЦК України суд може визнати дійсним договір, що підлягає нотаріальному посвідченню тільки у разі ухилення однієї зі сторін від такого посвідчення. З позову ж вбачається, що таке посвідчення неможливе внаслідок об'єктивних причин, а не умислу відповідачки.

Outcome: partial