Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з [PERSON]. Стягнути з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний № [NUMBER] на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний № [NUMBER], на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини за період з 2014 по 2016 роки в сумі 1938 гривень 52 копійки. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що їхня з відповідачем донька в 2016 році пішла до школи, у звязку з чим збільшились витрати стосовно придбання для доньки одежі, підручників, шкільних приладів, тощо. Крім цього, протягом 2014-2016 років нею додатково на освіту та лікування дитини витрачено коштів на зальну суму 3877,04 грн. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити. Допитані у судовому засіданні, 26.06.2017 року, свідки [PERSON] та [PERSON], пояснили судові, що відповідач, [PERSON], наразі проживає зі своєю матірю, [PERSON], та у звязку з тим, що вона хворіє, здійснює за нею догляд. Суд, заслухавши відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.01.2015 року вирішено стягнути з відповідача на\~користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 500 гривень щомісячно до повноліття дитини. За змістом\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ч. 1 ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень\~ст.183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст.182 СК України, так і положень ст.ст.\~183,\~184 СК України. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни\~матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п.23\~ постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05. 2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, значне погіршення матеріального становища батька, зміна сімейного стану можуть бути\~підставами для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3\~ст.181 СК України).\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст.192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, у разі зміни матеріального становища та сімейного стану платника аліментів, він має право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 05.02. 2014 р. (справа № 143 цс 13). Так, згідно ч.2ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу Таким чином, у разі поліпшення матеріального стану платника аліментів розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом змінено (зокрема, збільшено) за позовом отримувача аліментів шляхом їх присудження у частці від його заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач являється працездатною особою, проте має матір похилого віку, яка за станом свого здоровя потребує стороннього догляду і недієздатна у самообслуговуванні. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів та наявність підстав для збільшення розміру аліментів на дитину, які стягуються з відповідача за рішенням суду, до 700,00 гривень на дитину, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Щодо позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на утримання дитини суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1, 2\~ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В силу положень\~глави 15 СК України\~стягнення додаткових витрат на дитину можливе у разі здійснення таких витрат на неповнолітню дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до роз'яснень п. 18\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої\~ст. 185 СК України\~участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Як вбачається з наданих позивачкою товарних чеків, квитанцій, довідок та виписок з історії хвороби, нею дійсно було витрачено на лікування та освіту дитини в період з 2014 року по 2016 рік 3877,04 грн. Таким чином, суд вважає, що позивачкою доведено, що понесені нею додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (хворобою та додаткові витрати на освіту дитини). Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача суми понесених на утримання дитини додаткових витрат в період з 2014 року по 2016 рік в розмірі 1938 грн. 52 коп. На\~підставі ст. 192 СК, ст.ст.10,11,57,88,209,212,213,214,215,367 ЦПК України, суд,

Outcome: partial