Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 06.02.2015 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . В листопаді 2017 року через різні погляди на сімейні відносини і виникнення у зв`язку цим непорозумінь та сварок їх сім`я остаточно розпалася, і з зазначеного часу вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідач згідно рішення Димитровського міського суду Донецької області від 24.05.2018 року сплачує аліменти на утримання сина. Зазначаючи на тому, що в теперішній час вона проживає з іншим чоловіком, з яким має намір юридично оформити свої стосунки та що збереження попереднього шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам, позивачка просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати, поклавши судові витрати на відповідача. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Згідно заяви відповідача, позовні вимоги про розірвання шлюбу ним визнаються повністю. Зважаючи на зазначені обставини та відсутність підстав для обов`язкової явки сторін, суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд без їх участі. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №40 (а.с.3). В шлюбі у них народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження (а.с.4). Згідно рішення Димитровського міського суду Донецької області від 24.05.2018 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на її утримання в розмірі ј частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку (а.с.9-12). Як зазначається в позовній заяві і не заперечується відповідачем, шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, і бажання зберегти сім`ю жодна із сторін не виявила. Регулювання сімейних відносин між подружжям здійснюється за правилами Сімейного Кодексу, згідно якого чоловік та жінка мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Одним із способів захисту, які встановлені Сімейним Кодексом, є припинення правовідношення. Відповідно до ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, звернувшись відповідно до ч.1ст.110 цього Кодексу до суду з питання розірвання шлюбу. Підставою розірвання шлюбу відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини. Як свідчать заяви та поведінка сторін, жодна із них зберігати шлюб не бажає, що вказує на їх взаємну байдужість до сімейних відносин та дає суду підстави вважати, що подальше збереження шлюбу між ними неможливе. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу чи свідчили про те, що заява про розірвання шлюбу не відповідає дійсній волі дружини і чоловіка та що в разі розірвання шлюбу можуть бути порушені їхні особисті та майнові права або права їх дитини, судом не встановлено. Отже, їх шлюб підлягає розірванню. Спору майнового характеру чи з приводу виховання дитини матеріали справи не містять. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, як того просить позивачка, або відновити своє дошлюбне прізвище. Право вибору прізвища після розірвання шлюбу належить виключно особі, яка змінила його у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд виходить з такого. При зверненні до суду позивачкою сплачено 840,80 грн. Згідно з вимогами ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ст.142 цього Кодексу у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Приймаючи до уваги, що відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов, з нього на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 420,40 грн., інші 50% в розмірі 420,40 грн. підлягають поверненню позивачці з державного бюджету. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved