Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування будинкомза адресою: [ADDRESS] . Позивачка зазначила, що вона є власницею будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування серія та номер: 6236 виданого 20.08.2013 року виданий приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майне про реєстрацію права власності номер запису: 2175805. Разом з позивачкою у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] , (син) [INFO] ; [PERSON] (чоловік) [INFO] ; [PERSON] [INFO] . Це підтверджується відомістю № Д5-191761-Ф/Л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/ будинку. Поряд з цим, - [PERSON] жодного відношення до родини позивачки не має, він не є нам ні далеким ані близьким родичем, був другом чоловіка позивачки [PERSON] у вказаному будинку лише зареєстрований, фактично він там ніколи не проживав щонайменше останні 10 років. Де на сьогоднішній день мешкає [PERSON] , позивачу достовірно невідомо. Є дані, що відповідач виїхав за межи України та отримав громадянство Сполучених Штатів Америки з 18 грудня 2015 року, що підтверджується копією паспорту США тип Р код USA паспорт № [NUMBER] . Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі в утриманні житла, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивач, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Поряд з цим, реєстрація [PERSON] у належному позивачці будинку чинить перешкоди як власнику будинку, зокрема чинить і матеріальні збитки у вигляді сплати за комунальні послуги, які розраховуються відповідно до кількості зареєстрованих у квартирі осіб. Отже, враховуючи, що [PERSON] щонайменше останні 10 років не проживає у будинку, місце проживання мені його невідомо, зв`язок з ним відсутній то наявні підстави для звернення до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позивач не може користуватися квартирою в повному обсязі у зв`язку з реєстрацією відповідачів та просить позов задовольнити. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128, 131 ЦПК України. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, надав заяву в якій просив справу слухати у його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомив. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору дарування від 20.08.2013 року [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] . Згідно з відомостей № Д5-191761-Ф/Л від 22 вересня 2020 року в будинку [ADDRESS] дійсно зареєстровано відповідача по справі - [PERSON] . Відповідач виїхав за межи України та отримав громадянство Сполучених Штатів Америки з 18 грудня 2015 року, що підтверджується копією паспорту США тип Р код USA паспорт № [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Стаття 405 ЦК України,члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Через наявність реєстрації осіб, які зареєстровані у вказаній квартирі, але фактично тривалий час в ній не проживають, позивач вимушений сплачувати більші платежі за комунальні послуги, з розрахунку на всіх осіб зареєстрованих за адресою; відповідачі, в свою чергу, комунальні послуги не сплачують, бо у квартирі фактично не проживають. Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо). Відповідно до абзацу 10 ст. З Закону України від 11.12.2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності, на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved