Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 06 лютого 1988 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб у виконкомі Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис №2. Від даного шлюбу у них народилася троє дітей, двоє з яких уже повнолітні та мають свої сімї, а дочка [PERSON], [INFO] знаходиться на її утриманні та вихованні. Однак, подружнє життя у них не склалося, так як вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, що призводило до частих непорозумінь. Крім цього, вона втратила до відповідача почуття поваги та любові, оскільки відповідач постійно зловживає спиртними напоями, після чого вчиняє з нею сварки. Таким чином їхній шлюб фактично існує формально і такий розпався. У подальшому вона взагалі не бажає підтримувати сімейні відносини з відповідачем. Тому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 06 лютого 1988 року у виконкомі Туря-Пасіцької сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис №2. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила такі задовольнити, оскільки застосовані судом заходи щодо їх примирення позитивного результату не дали. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що 06 лютого 1988 року між [PERSON], [INFO], та Ігнатик (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], [INFO], виконкомом Туря-Пасіцької сільській раді Перечинського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб, про що 06 лютого 1988 року складено відповідний актовий запис №02. Також встановлено, що від даного шлюбу у них народилася троє дітей, двоє з яких уже повнолітні та мають свої сімї, а дочка [PERSON], [INFO] знаходиться на утриманні та вихованні позивачки [PERSON] Крім цього встановлено, що сторони по справі важко розуміють один одного, мають різні характери та погляди на сімейне життя, на даний час взагалі не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільне господарство, а отже збереження шлюбу буде суперечити їх же інтересам. Згідно ч.1 ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.10 ст.7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.1,2 та 3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Разом з цим, відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч.1 ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року за № 11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З урахуванням вищевикладеного та того, що позов про розірвання шлюбу подано одним із подружжя, а саме позивачкою [PERSON], яка продовжувати подальше спільне життя з [PERSON] категорично не бажає, застосовані судом заходи щодо їх примирення позитивного результату не дали, а також того, що подальше збереження їхнього шлюбу фактично буде суперечити їхнім же інтересам, а тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.. Також з відповідача підлягає стягненню судовий збір, що відповідає вимогам ст.88 ЦПК України. У звязку з тим, що позивачка за заявлену нею позовну вимогу про розірвання шлюбу сплатила судові витрати в сумі 551 (пятсот пятдесят один) грн. 20 коп., як сплачений судовий збір, тому суд вважає, що саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на її користь. Тому,

Outcome: approved