Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме що вона є донькою [PERSON], яка померла [INFO] та онукою [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування вимог посилається на те, що померли її матір та бабуся, після смерті яких відкрилася спадщина на належне майно, при звернені до нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки вона не може підтвердити родинні відносини із матір'ю та бабусею. Так в свідоцтві про народження та свідоцтві про укладення шлюбу матері заявниці прізвище вказано на російській мові [PERSON], а прізвище бабусі на українській мові вказано - [PERSON]. Заявник та заінтересована особа в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Від заявниці надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с. 3об.). Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а/з про смерть № 3203, від 27.03.2013р.). [INFO] померла [PERSON] (а/з про смерть № 2146, від 26.02.2013р.). Після їх смерті відкрилася спадщина на належне їм майно. Заявник, у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але отримати свідоцтво не можливо, оскільки вона не може документально підтвердити факт родинних відносин між нею та її померлими матір'ю та бабусею, оскільки в свідоцтві про народження та свідоцтві про укладення шлюбу матері заявниці прізвище вказано на російській мові [PERSON], а прізвище бабусі на українській мові вказано - [PERSON]. Зазначені розбіжності в документах, які видають органи РАЦС унеможливлюють здійснення заявником своїх спадкових прав. Виправити зазначені розбіжності не можливо, оскільки матір та бабуся заявниці померли, а встановлення факту належності свідоцтва про смерть не припустимо згідно ч. 3 ст. 256 ЦПК України. Згідно ст. 257 ЦК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 256 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб'єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес. Також, передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 273 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника тощо. Факт родинних відносин, а саме те, що [PERSON] є донькою [PERSON], яка померла [INFO] та онукою [PERSON], померлої [INFO], підтверджується свідоцтвом про народження заявниці [PERSON] та її матері (а.с.7), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу між батьками заявника (а.с.6). Таким чином суд приходить до висновку про те, що заява [PERSON], обґрунтована та підлягає задоволенню. На підставі ст. 256 ЦПК України,

Outcome: approved