Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з заявою про перегляд рішення суду за новоявленими обставинами посилаючись на те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 листопада 2018 року було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення. Станом на час розгляду справи та ухвалення судом рішення були відсутні підстави для задоволення позову, оскільки договір дарування від 12.11.2011 року, за яким позивачка набула право власності на спірну квартиру, було визнано недійсним відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.05.2017 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 22.08.2017 року у справі №727/5911/16-ц. Але постановою Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі №727/5911/16-ц касаційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.05.2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 22.08.2017 року скасовано та ухвалено нове рішення. В задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування недійсним відмовлено. Вважала, що скасування судових рішень Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.05.2017 року та ухвали апеляційного суду Чернівецької області від 22.08.2017 року у справі №727/5911/16-ц, які стали підставою для ухвалення судового рішення по даній справі, є нововиявленими обставинами у справі № 727/111/32/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення. Датою встановлення даних обставин вказує, 20.11.2019 року - день набрання законної сили постановою Верховного Суду від 20.11.2019 року у справі №727/5911/16-ц. Представник позивачки в судовому засіданні заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами та позовні вимоги підтримала повністю, з підстав викладених у позовній заяві та заяві про перегляд за нововиявленими обставинами, просила рішення скасувати , а позов задовольнити. Відповідач [PERSON] , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] в судовому засіданні заперечувала щодо перегляду судового рішення та позовних вимог, аргументуючи доводами викладеними в письмових поясненнях. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо перегляду судового рішення та позовних вимог на підставі доводів, викладених у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо перегляду судового рішення та позовних вимог, заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному вигляді. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] заперечувала щодо перегляду судового рішення позовних вимог в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Чернівецької міської ради надала до суду заяву про неможливість участі в судовому засіданні, просила справу розглянути у їх відсутність та надали інформацію про те, що [PERSON] як законний представник дітей для отримання відповідного дозволу до служби у справах дітей Чернівецької міської ради не зверталась, рішення органу опіки та піклування не приймалось. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] на підставі договору дарування від 12.11.2011 року набула право власності на 11/100 ідеальних часток житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , які складаються з частини житлового будинку (квартира [NUMBER] ), загальною площею 163, 10 кв.м. , житловою площею 76,70 кв.м. (т.1 а.с. 7). 28.10.2014 року позивачка зареєструвала право власності на дану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 8). В листі реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції від 03.11.2014 року зазначено, що 18.06.2014 року було помилково зареєстровано право власності відповідачки [PERSON] на спірну квартиру з видачею їй дубліката свідоцтва про право власності, а 21.06.2014 року запис про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за відповідачкою [PERSON] було видалено з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, бланки свідоцтва про право власності та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно знищено (т.1 а.с. 12). Згідно довідки КЖРЕП №6 від 28.10.2014 року №5939 у квартирі [ADDRESS] з 04.07.2014 року зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а з 28.10.2014 року зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 10). Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку та виселення. За даною позовною заявою винесено рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.11.2018 року, в якому в задоволенні позовних вимог було відмовлено. Оскільки на момент винесення рішення по справі, було визнано недійсним договір дарування 11/100 частин житлового будинку [ADDRESS] , що [ADDRESS] [NUMBER] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений 12.11.2011 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О., реєстраційний № 11168 на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.05.2017 року по справі № 727/5911/16-ц, на підставі якого позивачка отримала свідоцтво про право власності на зазначену квартиру. 20.11.2019 року Постановою Верховного суду України скасоване рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.05.2017 року та ухвала Апеляційного суду Чернівецької області від 22.08.2017 року та ухвалено нове рішення по даній справі, яким в задоволенні цивільного позову по справі № 727/5911/16-ц відмовлено. Заявник (позивач по справі) [PERSON] звернулася до суду з заявою про перегляд рішення по справі за ново виявленими обставинами. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні. Оскільки, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є зареєстрованими та проживають у спірній квартирі, що належить [PERSON] на підставі виданого свідоцтва про право власності на нерухоме майно, чим обмежують її право на користування майном. А відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, право користуватися жилим приміщенням у членів сім`ї [PERSON] , як колишньої власниці даного приміщення були втрачені із припиненням права власності [PERSON] на спірну квартиру [ADDRESS] . Ст. 423 ЦПК України передбачено, що скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. Таким рішенням по даній справі є скасоване рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.05.2017 року та ухвала Апеляційного суду Чернівецької області від 22.08.2017 року у справі № 727/5911/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. Відповідно до постанови Верховного суду України від 20.11.2019 року, якою скасоване рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.05.2017 року та ухвала Апеляційного суду Чернівецької області від 22.08.2017 року та ухвалено нове рішення по даній справі, яким в задоволенні цивільного позову по справі № 727/5911/16-ц відмовлено. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що заява позивача про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню, рішення суду від 14 листопада 2018 року необхідно скасувати та задовольнити позовні вимоги в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , виселити їх з цєї квартири без надання іншого жилого приміщення. Також ст. 423 ЦПК України зазначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця поживання в Україні», зняття з реєстрації місця поживання особи належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та перебування осіб, які знімають з реєстрації місця проживання особи на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою. Згідно ст. 7 даного Закону зняття відповідачів з реєстрації має здійснюватися на підставі рішення суду про їх виселення, а не на підставі рішення суду про зняття їх з реєстрації. Тому позовна вимога про зняття відповідачів з реєстраційного обліку не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial