Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 06.08.1999р. між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Твіржанській сільській раді Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис №5. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] Зазначає, що спільне життя з відповідачем [PERSON] не склалося, такий виявився легковажною і безвідповідальною людиною, який після одруження більше жив у своїх батьків ніж із нею, а коли випивав надмірну кількість алкоголю, то приходив до неї та погрожував, що пошкодить її будинок. Стверджує,\~що тривалий\~час вона\~проживає з\~відповідачем окремо,\~вони не\~підтримують подружніх\~відносин та не ведуть спільного господарства. Вважає, що примирення між ними неможливе, а збереження шлюбу, який існує лише формально, суперечитиме її інтересам та інтересам їхніх дітей. З огляду на наведені обставини, просить суд розірвати шлюб між нею, позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені нею позовні вимоги з підстав, що викладені у позовній заяві. Ствердила, що не проживає з відповідачем [PERSON] більше року, їхні діти із 14 років працюють на тимчасових підзаробітках, відповідач з останніми не спілкується, не приймає участі у їх вихованні та не несе витрат на утримання сім`ї. Вказала, що протягом перебування справи на розгляді у Мостиському районному суді відповідач не вживав жодних заходів, спрямованих на збереження їхнього шлюбу. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем є не можливим та буде суперечити її (позивачки) інтересам та інтересах їхніх дітей. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] та стягнути з нього понесені нею витрати по сплаті судового збору. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти розірвання шлюбу, ствердив, що більше року він з позивачкою не проживає, жодних заходів для примирення не вживав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони з 06.08.1999р. перебувають у шлюбі, який зареєстрований у Твіржанській сільській раді Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис №5. Від даного шлюбу в сторін народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Між сторонами склались неприязні відносини, такі проживають окремо, не ведуть спільного господарства, їх шлюб існує формально, сімейно-шлюбні відносини між подружжям не підтримуються протягом тривалого часу, позивачка не бажає зберегти шлюб та наполягає на розірванні такого. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 06.08.1999\~року Твіржанською сільською радою Мостиського району Львівської області; копіями паспортів сторін по справі; копіями свідоцтва про народження дітей сторін; письмовою заявою [PERSON] від 02.05.2019р., та іншими матеріалами справи. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У пункті 84 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Валліанатос та інші проти Греції» від 07.11.2013 року (Заяви №№29381/09 та 32684/09) передбачено: «Суд наголошує на принципах, встановлених у його практиці. Мета захисту родини у її традиційному сенсі є доволі абстрактною і для її реалізації може використовуватися широкий спектр конкретних заходів… Також, з огляду на те, що Конвенція є «живим» документом, який слід тлумачити у світлі умов сьогодення…, держава при виборі засобів, покликаних забезпечувати захист сім`ї та повагу до сімейного життя, як цього вимагає стаття 8, обов`язково має брати до уваги зміни, що відбуваються у суспільстві і у ставленні до соціальних питань, цивільного стану і міжособистісних стосунків, включаючи той факт, що не існує лише одного шляху чи лише одного вибору, коли йдеться про те, як вести сімейне або приватне життя». Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, виходячи з фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, суд бере до уваги наявність у сторін двох неповнолітніх дітей та однієї дитини, яка досягла повноліття, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки та їхніх неповнолітніх дітей, що має істотне значення та враховуючи інші обставини життя подружжя, з урахуванням того, що протягом розгляду справи у судді до часу ухвалення судом рішення по суті спору відповідачем [PERSON] не надано жодних доказів того, що ним вживались заходи для збереження сім`ї та категоричних заперечень позивачки щодо можливості спільного життя з відповідачем, що незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу, з огляду на що, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, примирення між сторонами неможливе, їхня сім`я розпалася остаточно, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що позивачкою [PERSON] при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладається у разі задоволення позову на відповідача. Оскільки позовні вимоги позивачки [PERSON] задоволено, то у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, як вважає суд, з відповідача [PERSON] на користь позивачки слід стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved