Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення, стягнення додаткових витрат на дитину, та стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що рішенням суду їй вже присуджено аліменти, однак з дати винесення рішення її доходи значно зменшились, крім того потреби дитини значно зросли та виникли особливі обставини, які потребують додаткових витрат. У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. У судове засідання з`явився представник відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні з пред`явленими позовними вимогами не погодився, вказав, що [PERSON] , виконуючи рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 06.06.2018 року по справі 237/1064/17 щомісячно сплачує суму аліментівв розмірі - 1000 гривень, та щомісячно сплачує заборгованість по сплаті аліментів в розмірі - 300 гривень. Що стосується додаткових витрат на утримання дитини, представник Відповідача, зазначив, що Позивачем жодним допустимим доказом не доведений факт того, що дитина потребує додаткових витрат. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухивши пояснення сторін, встановив наступне. Так, відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 08.02.2006 року виконкомом Курахівської міської ради Мар`їнського району Донецької області, [PERSON] народилась [INFO] , про що в книзі реєстрації народжень 01.08.2005 року зроблено відповідний актовий запис за № 110. Батьками вказано: [PERSON] , [PERSON] . При вирішенні спору, суд враховує норму ст. 180 СК України, згідно якої батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними віку повноліття. Відповідно до ст.180, 181, 184 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Задомовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може братии участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері,батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, якіїх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законівУкраїни. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Позивач, з якою мешкає дитина, вимагає стягнення аліментів саме в частці від доходу відповідача, а тому суд не має права змінити спосібстягнення аліментів. Але як було встановлено з матеріалів Відповідач не має постійного доходу та заробітку, тому сплачує аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 гривень, та щомісячно сплачує заборгованість в розмірі 300 гривень. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законівУкраїни. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Між тим, як свідчать матеріали справи, позивач не представила доказів, які б вказували на необхідність витрат на утримання дитини в розмірі 1000 грн. Згідно довідки з податкової служби Мар`їнського району Донецької області, яка була надана Відповідачем у якості доказів по справі, Відповідач ніякого доходу не отримує. Позивач зазначає, що потреби дитини значно зросли, та виникли особливі обставини, які потребують додаткових витрат, а саме протягом року у дівчини виявлена хронічна гастропатия, яка привела до карієсної поразки всіх зубів, на лікування яких постійно потрібні гроші, а також необхідно постійне дієтичне харчування. Позивачем в якості доказів по справі були надані документи, а саме квитанція № 1076 від 23.02.2018 року неповнолітній [PERSON] , з якої вбачається, що [PERSON] , було проведено добровільне пожертвування на користь Селидівської міської стоматологічної лікарні. Згідно з листа Комунального некомерційного підприємства міська стоматологічна поліклініка Селидівської міської ради, який було надіслано у відповідь на адвокатський запит, головний лікар вказаного медичного закладу вказує наступне, дитина в супроводі матері зверталася за наданням невідкладної медичної допомоги 23.02.2018 року в поліклініку з діагнозом хронічний фіброзний пульпіт де отримала повноцінну лікарську допомогу. Позивач не надав до матеріалів справи документу на підтвердження того, що нею витрачаються значні кошти на лікування хронічних хвороб дитини. Крім того, як зазначається у листі головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Центр первинної медико-санітарної допомоги Мар`їнської РДА, неповнолітня [PERSON] , хронічних захворювань не має. Позивач стверджує, що дитині необхідно постійно купувати ліки, але як свідчить вказаний лист, дитина хворіла на ГВВІ тільки у лютому 2019 року. Позивач вказує, що у дівчини виявилися бажання та здібності до занять спортом, а саме волейболом, але для повноцінних занять і для подальшого розвитку здібностей необхідні регулярні заняття в спортивній секції, що вимагає матеріальних витрат - придбання спортивної форми та взуття, абонентну плату за заняття. Як доказ своїх вимог надає до матеріалів справи Характеристику без дати та номеру, яка була надана директором школи, де навчається дівчина. З характеристики вбачається, що у дівчинки є інтерес до занять фізичною культурою, відвідує секцію волейболу, для розвитку волейбольних навичок рекомендуються додаткові індивідуальні зайняття. Як вбачається з листа, який було надано Курахівською загальноосвітньою школою I-III ступенів № 5 Мар`їнської РДА Донецької області, який було надано у відповідь на адвокатський запит, у школі працює спортивний гурток «Волейбол», який є безкоштовним, крім того, як вказує директор, [PERSON] , протягом 2018-2019 навчального року, даний шкільний гурток не відвідувала. Частиною 3 п. 12 статті 2 ЦПК України зазначається, основними в тому числі відшкодування судових витрат стороні на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідачем до матеріалів справи було надано попередній розрахунок судових витрат, який складався з витрат на правничу допомогу та склав 6 000 гривень. Суд приходить до висновку за можливе розподілити судові витрати в частині, часткового стягнення з Позивача на користь Відповідача суми судових витрат в розмірі 3000 гривень. На підставівикладеного і ст. ст. 104,105,110,112,113 180, 182, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved