Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2002 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач надавав до червня 2016 року в розмірі 1\~200 грн. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку і до досягнення повноліття. В судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву в якій просила суд задоволити позовні вимоги та розглядати справу у її відсутність. Відповідач до судового засідання надав суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного: 16 листопада 2002 року сторони зареєстрували шлюб у Черкаському міському відділі реєстрації актів громадського стану, актовий запис № 1903. 27.09.2016 року Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси шлюб розірвано. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] та свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] батьком дітей є [PERSON]. Даний факт також не заперечується сторонами. Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач частково надав матеріальну допомогу. Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно до ч. 1 ст. 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184\~цього Кодексу. Статтею 183 ч. 1 Сімейного кодексу України передбачено частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», а також у статтях 194 - 197, 274 СК. Відповідно до ч. 1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно штампу, Соснівський районний суд м. Черкаси позовну заяву отримав 12.07.2016 року. На підставі викладеного, та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а саме стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.

Outcome: approved