Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-09 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що [INFO] померла її бабуся [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS]. Вона як єдиний спадкоємець за законом, з метою оформлення спадщини звернулася з відповідною заявою до нотаріуса, однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв'язку із тим, що право власності на нерухоме майно зареєстровано за головою колгоспного двору, частки інших членів колгоспного двору у цьому майні не виділено. Так, спірне будинковолодіння належало на праві власності колгоспному двору, головою якого була [PERSON] Крім голови колгоспного двору за вказаною адресою на час ліквідації колгоспного двору були зареєстровані та проживали [PERSON], [PERSON], [PERSON], то кожному з них належить по 1/3 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Просить суд, в зв'язку із виниклими обставинами, визнати за нею, право власності на 1/3 частини вищевказаного будинковолодіння, в порядку спадкування за законом після смерті бабусі [PERSON]. У судове засідання сторони не з'явилися, натомість подали до суду заяви згідно яких позовні вимоги просять задовольнити, а розгляд справи проводити без їх участі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, а тому підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS]. Позивачка є єдиною спадкоємицею за законом на спадщину після смерті [PERSON] З метою оформлення спадщини [PERSON] звернулась з відповідною заявою до державного нотаріуса, однак у реєстрації відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Згідно довідки Старогвіздецької сільської ради Коломийського району від 18.10.2017 року № 198/02.2-20 будинковолодіння в [ADDRESS] району належало на праві власності колгоспному двору, головою якого була [PERSON] і станом на 01 липня 1990 року, на час ліквідації колгоспних дворів, у даному будинку були зареєстровані і проживали : [PERSON] - онука; [PERSON] - зять; [PERSON] - правнук; [PERSON] - правнук, (а.с. 11) . Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, а тому будинковолодіння належало всім його членам на праві спільної сумісної власності по 1/3 частині. Однак частки у майні колишнього колгоспного двору не виділені. Згідно висновку про вартість об'єкта оцінки, ринкова вартість вказаного будинковолодіння складає 95 319 (дев'яносто п'ять тисяч триста дев'ятнадцять) грн., відповідно вартість 1/3 частини складає - 31 773 (тридцять одну тисячу сімсот сімдесят три) грн. (а.с.15-30). У силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності якого не була проведена, і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику наступного його власника (спадкоємця) повинна вирішуватися в судовому порядку. Згідно п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 передбачено, що при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у по господарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами. Згідно заяви представника відповідача він не заперечує щодо визнання права власності на спірне будинковолодіння за позивачкою. Виходячи з того, що позивачка є єдиним спадкоємцем за законом на майно, яке належало спадкодавцю на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, відповідач не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою, яка у свою чергу, не в змозі оформити спадщину через те, що частки членів колгоспного двору в майні не виділені до дня смерті [PERSON], суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на будинковолодіння шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved