Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , вказавши третьою особою\~Орган опіки\~та піклування\~Благовіщенської районної\~державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. На обґрунтування позову вказала, що 3 вересня 2016 року Уманським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області актовим записом за № 399 між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Вказала, що спільне життя між нею та відповідачем не склалось через різність характерів та поглядів на сімейне життя, відсутністю взаєморозуміння та поваги. Вважає, що підстав для збереження сім`ї немає, примирення між ними неможливе і наполягає на розірванні шлюбу. Крім того, просить суд визначити місце проживання дитини [PERSON] з нею. В судове засідання сторони не з`явилися, від позивачки надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, з заявою про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився,\~\~про день та час слухання справи був повідомлений, тому відповідно до\~ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Третя особа\~-\~Орган опіки\~і піклування\~Благовіщенської районної\~державної адміністрації\~представника в\~судове засідання\~не направила.\~Від установи\~до судунадійшла заява з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з таких причин: З копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 3 вересня 2016 року в Уманському міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 399 (а.с.3). З свідоцтва про народження Серія [NUMBER] встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . З розрахунку заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , встановлено, що заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.06.2020 року становить 19154, 75 грн. З акту обстеження умов проживання позивачки від 07.02.2019 року комісією Лозуватської сільської ради встановлено, що позивачкою створено належні умови для фізичного та духовного розвитку дитини. З довідки Лозуватської сільської ради № 136 від 7 лютого 2019 року про склад сім`ї позивачки встановлено, що [PERSON] проживає на території Лозуватської сільської ради разом з дочкою [PERSON] , [INFO] та встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо. З довідки-характеристики Лозуватської сільської ради № 137 від 7 лютого 2019 року встановлено, що [PERSON] характеризується позитивно. Відповідно до ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно\~ст.56 Сімейного Кодексу України, чоловік та дружина мають право на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Відповідно до ч.3\~ст.105 Сімейного Кодексу України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст.110 Сімейного Кодексу. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являються несумісність характерів та різні погляди на життя. Сім`я розпалася остаточно та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, то шлюб підлягає розірванню. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. На підставі наведеного, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, відповідно до\~ст.112 СК України\~є підстави для розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем. Відповідно до змісту ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 року, як принциповим положенням визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд приходить до висновку, що з огляду на малолітній вік дитини, спосіб життя, що його ведуть сторони, заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини з боку відповідача, умови проживання, дитина повинна проживати з матір`ю, яка зможе створити їй кращі умови для фізичного і духовного розвитку. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір у розмірі 1696 грн. 00 коп. та 2000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved