Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини сина [PERSON], [INFO], у розмірі 800 гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дати звернення до суду, і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що дитина сторін спору перебуває на повному утриманні позивачки, а батько дитини, відповідач у справі, ухиляється від батьківського обовязку утримання дитини, не надає матеріальної допомоги. Позивач у судове засідання не зявилася, однак в тексті позову наявне клопотання про підтримку вимог в повному обсязі та розгляд справи за відсутності позивачки. Відповідач в судове засідання в судове засідання не зявився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце судового розгляду, заперечень на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, а, відтак, за зазначених обставин, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення в порядку ч.4 ст.169, 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини: Судом встановлено, що сторони спору перебували в шлюбі з 2011 року, котрий було розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в квітні 2015 року. Від шлюбу у них є спільна дитина син [PERSON], [INFO]. Позивачка з дитиною мешкають окремо від відповідач в м. Тернополі по вул. Бережанській5\\3, згідно даних Тернопільської ОДПІ за період з 01,01.2016 року по 30.06.2016 року доходів не отримувала, дитина відвідує дошкільний навчальний заклад «Берізка» із сплатою батьківської плати в розмірі 290, 40 гривень на місяць, натомість відповідач проживає окремо від позивачки та їх спільної дитини у м. Тернополі по вул. Волинській, 31. У відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно з ст.ст.181,183 цього ж Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 182 Сімейного кодексу України та ч. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що станом на дату звернення позивачки до суду, відповідач на постійній основі добровільно не бере участі в утриманні дитини, матеріальної допомоги на постійній основі не надає, хоча жодних доказів, що за своїм станом здоровя чи матеріальним становищем, не може виконувати своїх обовязків по утриманню дитини. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення із відповідача в користь позивачки аліментів у розмірі 800 гривень щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дати звернення позивачки до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved