Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

Позивачка в позовній заяві просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) в розмірі 20631 гр. 14 коп., витрати на сплату судового збору в розмірі 487,20 грн. та правову допомогу в сумі 400 грн., посилаючись на те, що з 03 червня 1993 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають повнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 02.12.2010 року їх шлюб було розірвано. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 18 червня 2014 року з відповідач на її користь стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі ? частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно починаючи з 28.03.2014 року та до закінчення строку навчання, а саме до червня 2017 року. Відповідач несвоєчасно виконує свій обов'язок зі сплати аліментів, внаслідок чого виникла заборгованість по аліментам, яка станом на 01.10.2015 року складає 6692 грн. 60 коп. Розмір неустойки (пені) станом на 09.10.2015 року складає 20631,14 коп. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача, адвокат Скворцова О.В., позовні вимоги визнала частково, при цьому пояснила, що розрахунок заборгованості позивачки не відповідає вимогам закону, здійснений неправильно, оскільки при обчисленні загальної суми пені враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Нарахування пені повинно здійснюватися з червня 2014 року, коли позивач дізнався про пред'явлення до нього позову, а тому сума пені згідно її розрахунку становить 1800 грн. З урахуванням матеріального стану відповідача просить зменшити розмір пені до 1000 грн. Суд, вислухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З 03 червня 1996 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбу. Від даного шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO]. /а.с.10/ Сторони сумісно не проживають, шлюб між ними розірвано, що підтверджується копією рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 02.12.2010 року, яке набрало законної сили 14.12.2010 року. /а.а.9/ На підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 18 червня 2014 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку /доходу/ щомісячно, починаючи з 28.03.2014 року та до закінчення навчання, а саме до червня 2017 року. /а.с. 11/ Даний виконавчий лист було прийнято до виконання державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області та постановою державного виконавця від 24.07.2014 року відкрито виконавче провадження. /а.с. 12-13/. Відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів, яка згідно складеного державним виконавцем розрахунку станом на 01.10.2015 року становить 6692,60 грн. /а.с.13-14/. Статтею 199 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. ст. 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які продовжують навчання тим з батьків хто проживає окремо від дочки, сина. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. За вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що заборгованість по аліментам утворилась з незалежних від відповідача причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо. Отже, заборгованість виникла з вини відповідача, він не працює, хоча є працездатною особою, систематичної матеріальної допомоги на утримання сина, який продовжує навчання не надає, а тому неустойка повинна бути стягнута за весь період прострочення, а не з червня 2014 року, як зазначає представник відповідача, коли останній дізнався про пред'явлення до нього позову. В рішенні суду чітко зазначено час, з якого стягуються аліменти. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року № 6-94цс15. Таким чином, з відповідача належить стягненню пеня із заборгованості по аліментам у сумі 2022 грн.30 коп., виходячи з наступного розрахунку. З 28.03.2014 по 01.09.2015 року складає: З 28 березня 2014 року по 31 березня 2014 року - 62,60 х 1,0% х 4 =2,50 грн. З 01 квітня 2014 року по 30 квітня 2014 року - 485 х 1,0% х 30 = 145,50 грн. З 01 травня 2014 року по 31 травня 2014 року - 485 х 1,0% х 31 = 150,35 грн. З 01 червня 2014 року по 30 червня 2014 року - 485 х 1,0% х 30 = 145, 50 грн. З 01 липня 2014 року по 31 червня 2014 року - 485 х 1,0% х 31 = 150,35 грн. З 01 серпня 2014 року по 31 серпня 2014 року - 485 х 1,0% х 31 = 150,35 грн. З 01 вересня 2014 року по 30 вересня 2014 року - 485 х 1,0% х 30 = 145, 50 грн. З 01 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2014 року - 485 х 1,0% х 31 = 150,35 грн. З 01 листопада 2014 року по 30 листопада 2014 року - 485 х 1,0% х 30 = 145, 50 грн. З 01 грудня 2014 року по 31 грудня 2014 року - 285 х1,0% х31 = 88,35 грн. З 01 січня 2015 року по 31 січня 2015 року - 285 х1,0% х31 = 88,35 грн. З 01 лютого 2015 року по 28 лютого 2015 року - 235х 1,0 % х 28 = 65,80 грн. З 01 березня 2015 року по 31 березня 2015 року - 235 х 1,0 % х 31 = 72,85 грн. З 01 квітня 2015 року по 30 квітня 2015 року - 335 х 1,0 % х 30 = 100,50 грн. З 01 травня 2015 року по 31 травня 2015 року - 335 х 1,0 % х 31 = 103,85 грн. З 01 червня 2015 року по 30 червня 2015 року - 235 х 1,0 % х 30 = 70,50 грн. З 01 липня 2015 року по 31 липня 2015 року - 235 х 1,0 % х 31 = 72,85 грн. З 01 серпня 2015 року по 31 серпня 2015 року - 235 х 1,0 % х 31 = 72,85 грн. З 01 вересня 2015 року по 30 вересня 2015 року - 335 х 1,0 % х 30 = 100,50 грн. Загальна сума неустойки (пені) за період з 28.03.2014 р. по 30.09.2015р. визначається додаванням сум неустойки за кожний з вказаних місяців та становить 2022 грн.30 коп. (2,50+145,50+150,35+145,50+150,35+150,35+145,50+150,35+145,50+88,35+88,35+65,80+72,85+100,50+103,85+70,50+72,85+72,85+100,50=2022,30грн.), яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у цій справі. Доводи позивачки щодо стягнення неустойки (пені) за період з 28.03.2014 року по 30.09.2015 року у розмірі 20631 грн. 14 коп. не мають свого підтвердження, оскільки вказаний нею спосіб розрахунку неустойки (пені) з заборгованості по виплаті аліментів не відповідає ст. 196 СК України, згідно якої пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів та не відповідає вищенаведеній правовій позиції Верховного Суду України у цивільній справі №6-94цс15, яка береться до уваги у відповідності до ст.360-7 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст. 195 СК України та п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки за весь час прострочення сплати аліментів з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. В даному випадку підстави для зменшення розміру аліментів відсутні. Відповідач є працездатною особою, інших осіб на утриманні немає, обставин, що істотно зменшують його вину, у зв'язку з чим розмір неустойки може бути зменшений, не встановлено. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачка сплатила судовий збір в розмірі 487 грн.20 коп. Ця сума відповідає мінімальному граничному розміру судового збору, встановленому ст.4 ч. 1 п. 1 Закону України «Про судовий збір», згідно якою за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. На час пред'явлення позову ця сума складає 487,20 грн. Саме ця сума і підлягає стягненню з відповідача. До судових витрат, як зазначено в п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України належать і витрати на правову допомогу. Частиною 2 ст. 84 ЦПК України передбачено, що граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» № 4191-VI від 20.12.2011 року Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З аналізу цієї норми закону вбачається, що компенсація витрат на правову допомогу пов'язана з участю особи, яка надає правову допомогу у судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка надала на підтвердження витрат на правову допомогу квитанцію про отримання від [PERSON] адвокатом Сивовою Я.В. 400 грн. за складання позовної заяви. Об'єктивно ця сума не підтверджена, відповідного розрахунку не надано. Крім того, в судовому засіданні адвокат Сивова Я.В. участь не брала, а тому заявлена позивачкою вимога не відповідає ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial