Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом 10.04.2017 р., згідно з позовною заявою зазначає, що 19.01.2013 року зареєстровано її шлюб із відповідачем. [INFO] року народилась спільна дитина подружжя - син [PERSON]. В період шлюбу сторони дійшли спільної думки про неможливість спільного проживання внаслідок несумісних поглядів на життя, спроби примирення до збереження родини не призвели. За згодою відповідача дитина мешкає разом із матір'ю, проте, батько не бере участі в його утриманні та вихованні. Як повідомляє позивачка, відповідач не має офіційного місця роботи, втім, має дохід. Зауважує позивачка й на тому, що дитина не відвідує дитячий садок, тому [PERSON] не працює. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн., щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. В судовому засіданні позивачка не була присутня, подала до справи письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, підтверджує обставини, викладені в позовній заяві, наполягає на задоволенні позову, в разі відсутності належним чином повідомленого відповідача просить винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини своєї неявки суд не сповістив, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надав. Оскільки причини неявки відповідача визнаються судом неповажними, у відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України суд, враховуючи думку позивачки, ухвалює заочне рішення на підставі наявних доказів. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню у зв'язку із наступним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст. 141 СК України врегульовано, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. За змістом ст.51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. (ч. 1, ч.2 ст. 184 СК України). При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч.2 ст.182 СК України). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19.01.2013 р. по 27.06.2017 р., що підтверджено копією заочного рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 14.06.2017 року, яке набрало чинності 27.06.2017 року (цивільна справа № 336/1925/17, пр.2/336/1383/2017). [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER]). Домовленості про сплату аліментів на утримання сина сторонами у справі в позасудовому порядку не досягнуто. Відповідач офіційно не працевлаштований, не надає кошти на утримання дитини. Позивачка опікується дитиною самостійно, не працює, потребує фінансової підтримки для забезпечення потреб у вихованні та розвитку [PERSON] Дитина не відвідує державний дошкільний заклад освіти. Враховуючи встановлені судом обставини та заявлені позовні вимоги, суд вважає за доцільне стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, що відповідає вимогам сімейного законодавства, в розмірі, що перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на час розгляду справи (з 01.05.2017 року - 1426,00 грн.), а саме в розмірі 2000,00 грн., щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, та з індексацією відповідно до закону. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Позов до суду було пред'явлено позивачкою 10.04.2017 року (а.с.1), тому аліменти підлягають стягненню саме з цього часу. За змістом ч.1 ст. 80, ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 640,00 грн., від сплати якого позивачка була звільнена при пред'явленні позову до суду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved