Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

Позивачка звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей та непрацездатної дружини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Андрушівського районного управління юстиції у Житомирській області 21 лютого 2015 року за актовим записом № 10. За період шлюбу у них народилися діти : [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] .Через відсутність взаєморозуміння, довіри та любові сімейні відносини не підтримують, спільного господарства та побуту не ведуть, проживають окремо. Вважає, що поновлення між ними подружніх відносин не можливе та суперечитиме її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Просила розірвати шлюб з відповідачем без надання строку для примирення; стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину; стягнути відповідача аліменти на її користь на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно,починаючи з 27 серпня 2019 року та досягнення [PERSON] , [INFO] ,трирічного віку,тобто до [INFO] . У судове засідання позивачка не з`явилась, направив заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів не заперечує. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній матеріалів та доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому в шлюбі, зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Андрушівського районного управління юстиції у Житомирській області 21 лютого 2015 року за актовим записом № 10. За період шлюбу у них народилися діти : [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] .Через відсутність взаєморозуміння, довіри та любові сімейні відносини не підтримують, спільного господарства та побуту не ведуть, проживають окремо. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд враховує, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з`ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачка у своїй заяві просила залишити їй прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 113 СК України, позивачці залишити прізвище, яке вона отримала під час державної реєстрації шлюбу, що розривається - [PERSON]. У відповідності до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обов`язок є особистим та рівним як щодо матері, так і до батька дитини. Згідно ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Згідно положень п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено,що відповідач є батьком неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ,працездатний. Виходячи з викладеного суд задовольняє позовні вимоги в цій частині та стягує з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину; стягнути відповідача аліменти на її користь на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку щомісячно,починаючи з 27 серпня 2019 року та досягнення [PERSON] , [INFO] ,трирічного віку,тобто до [INFO] та допускає рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов суд стягує з відповідача на користь позивачки судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 768,40 грн. та стягує з відповідача на користь держави 1536,80 грн. судового збору за дві позовні вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved