Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивачка звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до повноліття дитини, посилаючись на те, що 10.09.2010 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано. На теперішній час дитина проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча є працездатним та може надавати таку допомогу. Позивачка судове засідання не з'явилася, однак надала до суду письмову заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнає, так як на даний час не працює, та не має змоги сплачувати аліменти у розмірі 25 % від доходу. З травня 2018 року щомісяця віддає позивачці 1200,00 гривень та додатково забезпечує свою дитину. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому у цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.ст.12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. 10 вересня 2010 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського МУЮ Запорізької області, актовий запис № 739 (а.с.7). Шлюб між сторонами розірвано рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21.06.2018 року (а.с.8). Сторони від даного шлюбу мають дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.9). Дитина проживає з матір'ю за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією довідки, затвердженої директором КП «Житломасив» (а.с.5). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів суд визначає у відповідності із ст. 183 Сімейного кодексу України та враховує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання дитини між сторонами не досягнуто. Суд враховує, що законодавством передбачено обов'язок батьків утримувати дитину, а тому, враховуючи посилення контролю з боку держави стосовно виконання батьками своїх обов'язків по відношенню до дитини, а також загально правовий принцип пропорційності, спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу інтересів, який був названий в Угодах про утворення ЄС (зокрема,вуст. 5 Договору про заснування Європейського співтовариства), а також закріплений в міжнародних нормативних актах, рішеннях Конституційного Суду України та Європейського суду з прав людини, суд, дійшов висновку, що [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини усіх видів заробітку, щомісяця, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з 05.07.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Заперечення відповідача з приводу того, що він на даний час не працює та не має змоги сплачувати аліменти, суд не може прийняти до уваги, так як вони не доведенні відповідачем та є неправозгідними. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у розмірі 704,80 грн. на користь держави.

Outcome: approved