Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на малолітню дочку в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та кошти на її утримання у розмірі 600 грн. 00 коп. щомісячно і до досягнення дочкою [PERSON] трирічного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що сумісно з відповідачем вони не проживають, дочка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначаючи, що він добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дочки і від цього обов'язку не відмовляється. Однак, на даний час він працює неофіційно, на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення не перебуває та допомогу від них не отримує, на підтвердження чого надав копію трудової книжки та довідку з УПтСЗН. Вважає, що оскільки він ніде офіційно не працює, відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2014 рік» розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років складає 1032 грн., тому повинен сплачувати аліменти в розмірі 30% від цієї суми, що складає 309 грн.60 коп. Крім того, вважає, що сума 600 грн. щомісяця на утримання дружини є необґрунтованою, а враховуючи те, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2014 рік складає 1218 грн., та проводячи аналогію закону, 30% від цієї суми складає 365 грн. 40 коп. Іншу суму аліментів сплачувати він неспроможний. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 квітня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.4/. Від даного шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. ЇЇ батьками записані [PERSON] та [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.11.2011 року /а.с.5/. Сторони з 23 серпня 2013 року однією сім'єю не проживають, рішення суду про розірвання шлюбу не набрало законної сили. Згідно довідки, наданої головою Вознесенської сільської ради, малолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Позивачка, на утриманні якої знаходиться дитина, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Дитині необхідно купувати одяг та взуття, продукти харчування, ліки та інше. Матеріальний стан позивачки не дозволяє їй належним чином забезпечувати дочку. Відповідач працює неофіційно, що він підтвердив у судовому засіданні, а тому має можливість утримувати малолітню дочку до досягнення нею повноліття відповідно до діючого законодавства. Інших неповнолітніх дітей у нього немає, стягнення за виконавчими документами з нього не проводиться. Враховуючи вищенаведене, визнання позову в цій частині відповідачем, суд вважає необхідним стягнути з нього аліменти на дочку [PERSON], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою мешкає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В ч.4 ст.84 СК України зазначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивачка в своїх позовних вимогах просить стягнути кошти на своє утримання в твердій грошовій сумі. Однак, вона не надала суду доказів того, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід та має можливість сплачувати кошти на її утримання в розмірі 600 грн. 00 коп. щомісячно. Суд не приймає до уваги усні заперечення відповідача про неможливість сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки він не працює, оскільки це не звільняє його від обов'язку надавати матеріальну допомогу дружині, яка у зв'язку з доглядом за дитиною не має самостійного доходу. [PERSON] є працездатним, працює неофіційно, що підтвердив у судовому засіданні, отже він має постійний заробіток, а тому суд вважає, що кошти на утримання дружини слід стягнути у частці від його заробітку (доходів), а не в твердій грошовій сумі. Судом не встановлено будь-яких підстав щодо відсутності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає дитина. Аналізуючи зібрані по справі докази, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути кошти на утримання позивачки у розмірі ? частки усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви та до досягнення дочкою трирічного віку, тобто до [INFO] року. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial