Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] . Її батьки - [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 26.09.2003 року у відділі РАЦС Косівського районного управління юстиції, актовий запис №201, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Після перенесеної операції 08.06.2007 року і 20.06.2008 року позивач хворіє на післяопераційне порушення травлення та всмоктування в кишківнику (синдром короткої петлі). Згідно довідки Коломийської міжрайонної МСЕК № 2 серії 12ААБ №39478 [PERSON] є інвалідом третьої групи з дитинства, їй протипоказана важка фізична праця. У зв`язку із захворюванням вона вимушена постійно проходити стаціонарне лікування, примати медичні препарати, що потребує значних фінансових витрат, що підтверджується виписками із медичної катки стаціонарного хворого [PERSON] за останні три роки №1998/17, №7787/18, №2472/20. На даний час [PERSON] є повнолітньою та продовжує навчання на другому курсі Навчально-наукового юридичного інститут спеціальності «Право» ДВНЗ «прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника» IV рівня акредитації, денної форми навчання за державним замовленням, що підтверджується довідкою №06-03/09-13/4396 від 16.07.2020 року. У зв`язку із цим позивач не має можливості влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. При цьому вона зареєстрована в с.Стопчатів Косівського району, а навчальний заклад, де вона навчається, знаходиться в м.Івано-Франківськ, у зв`язку із чим позивач несе суттєві фінансові витрати, пов`язані із лікуванням, навчанням, харчуванням, проживанням, оплатою транспортних послуг тощо. Позивач перебуває на утриманні своєї матері [PERSON] , яка тимчасово не працює у зв`язку із скороченням останньої з роботи (дитячого навчального закладу), де працювала до карантину, зумовленого пандемією COVID-19. У зв`язку із вказаними обставинами позивач потребує матеріальної допомоги, тому вона вимушена звернутись із даним позовом до суду про стягнення із відповідача на її утримання аліментів у розмірі 2000 гривень щомісяця. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, довіряє представництво своїх інтересів [PERSON] . Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у заявах по суті спору та аргументи, наведені нею у відповіді на відзив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв, які б перешкоджали розгляду справи по суті від нього не надходило. Від відповідача до суду надійшов відзив, в якому він позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача, яка продовжує навчання, визнає частково, погоджується на стягнення з нього аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1500 гривень щомісячно до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку, мотивуючи тим, що він не працевлаштований, його сукупний місячний дохід становить 337 євро, що еквівалентно 10784 гривням, має на утриманні дружину та трьох неповнолітніх дітей, не має у власності будь-якого нерухомого майна, цінностей та банківських вкладів, а тому він не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дочки - [PERSON] . Представник позивача надала суду відповідь на відзив, у якому спростовує посилання відповідача на його неможливість сплачувати на утримання [PERSON] аліментів у розмірі 2000 гривень, оскільки [PERSON] не надав доказів, які б це підтверджували, а його посилання на те, що він має інших утриманців не узгоджується із його обов`язком утримувати його повнолітню доньку, яка потребує матеріальної допомоги і не має можливості її одержати із інших джерел, ніж в якості аліментів від свого батька, який є фізично здоровим та працездатним. В свою чергу, посилання відповідача на одержання його сім`єю доходу у розмірі 337 євро не узгоджується із доданими до відзиву документами, де зазначено про одержання його сім`єю пільг у розмірі 456,22 євро щомісячно з серпня 2020 року по січень 2021 року. При цьому, відповідач не надав доказів тому, що його сім`я живе лише на ці пільги і не має іншого доходу, а також не підтвердив документально, що у його власності відсутнє будь-яке майно. Підтримала позовні вимоги у первинному вигляді. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 25.07.2002 року (а.с.10). [PERSON] навчається на другому курсі Начально-наукового юридичного інституту спеціальності «Право» ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника» ІV рівня акредитації, денної форми навчання за державним замовленням, що підтверджується довідкою №06-03/09-13/4396 від 16.07.2020 року (а.с.18). При цьому, [PERSON] має третю групу інвалідності з дитинства, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК №394778 від 27.05.2020 року (а.с.17) та має клінічний діагноз «післяопераційне порушення травлення та всмоктування в кишківнику, синдром короткої петлі, що підтверджується випискою №1998/17 із медичної картки хворого (а.с.12-13), випискою №7787/18 із медичної картки хворого (а.с.14), випискою 2472/20 із медичної картки хворого (а.с.15-16) та потребує матеріальної допомоги відповідача. Отже, наявні правові підстави для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] . За змістом ст.198, 199 СК України: батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина та/або якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання та потребують матеріальної допомоги, якщо батьки можуть таку матеріальну допомогу надавати. Право на утримання дочки, сина, які продовжують навчання припиняється у разі припинення навчання та/або досягнення ними 23-річного віку. Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина суд визначає з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу та бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст.200 СК України). До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу (ст.201 СК України). Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Так, суд бере до уваги незадовільний стан здоров`я позивача, яка має третю групу інвалідності та протипоказання важкої фізичної праці, вимушена у зв`язку з наявним у неї клінічним діагнозом систематично проходити стаціонарне лікування, примати медичні препарати, що потребує значних фінансових витрат, крім того - позивач продовжує навчання на денній формі за державним замовленням у віддаленому від її місця проживання навчальному закладі, у зв`язку із чим не має можливості працевлаштуватись для самостійного отримання доходу, а також несе пов`язані із навчанням, проживанням та транспортні витрати. Мати позивача втратила постійну роботу та не має можливості надавати [PERSON] матеріальну допомогу. Інших джерел доходу та інших осіб, які могли б надавати позивачу матеріальну допомогу, судом не встановлено. Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом також враховано наявність на утриманні відповідача дружини та трьох неповнолітніх дітей, які разом із ним проживають у Німеччині, що визнано сторонами та підтверджується відповідними копіями свідоцтва про шлюб (а.с.39), свідоцтва про народження сина [PERSON] , [INFO] (а.с.42), свідоцтва про народження дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.44), свідоцтва про народження дочки [PERSON] , [INFO] (а.с.46), а також факт отримання сім`єю відповідача соціальної допомоги (пільги) від держави у розмірі 456,22 Євро (з яких 337,80 Євро отримує безпосередньо [PERSON] ) (а.с.37) та медичного і пенсійного страхування (а.с.38). Станом на час розгляду справи 337,80 Євро еквівалентно 11316,30 гривні. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18). Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Дохід відповідача становить щонайменше 11316,30 гривні щомісяці. 50% від 11316,30 гривні складає 5658,15 гривні, що на 4-х осіб становитиме суму по 1414,54 гривні. Прожитковий мінімум для непрацездатної особи становить 1712 гривень. Натомість, [PERSON] понад вісімнадцять років проживає разом із новою родиною у столиці Німеччини м.Берлін - найбільшому німецькому місті, яке є одним із провідних в Європі за рівнем економічного розвитку та оплати праці. З 2015 року у Німеччині діє закон про мінімальний розмір заробітної плати, прийнятий німецьким Бундестагом 03.07.2014 року і станом на 2020 рік у Німеччині мінімальний розмір оплати праці становить 9,35 Євро за 1 годину роботи. За умови 8-годинного робочого тижня мінімальна сума місячної заробітної плати у Німеччині становить 1496 Євро, що станом на 27.08.2020 року за курсом НБУ еквівалентно 48292,68 гривні. При цьому, розмір середньої заробітної плати у Берліні значно вищий. Відповідач є фізично здоровим і працездатним, що дає йому можливість отримувати щонайменше мінімальну заробітну плату у Німеччині за місцем його проживання та сплачувати аліменти на утримання своєї доньки, яка продовжує навчання, у сумі 2000 гривень щомісяця. Відповідач, посилаючись у відзиві на відсутність у його власності будь-якого нерухомого майна, цінностей та банківських вкладів не підтвердив дану обставину належними доказами, а також відповідач не довів, що його сім`я живе лише на пільги, вказані у його відзиві. Згідно правової позиції Верховного Суду України від 21.02.2018 року у справі 208/3075/16: при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу за місцем його знаходження. Також Верховний Суд України висловив правову позицію 01.08.2018 року у справі №539/2580/16-ц: необхідність утримувати іншу неповнолітню дитину не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу позивачу, який її потребує. Варто зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч.1 ст.192 СК України). З урахуванням вище наведеного, а також того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо забезпечення дітей, недоведеність відповідачем його неспроможності виплачувати на утримання позивача аліментів у розмірі саме по 2000 гривень щомісяця суд приходить до висновку, з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень щомісячно до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-річного віку. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. На підставі ст.ст.141, 182, 191, 198-201 СК України,

Outcome: approved