Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивачка звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що, згідно рішення виконавчого комітету Пшеничниківської сільської ради №37 від 27.09.1991 року її батькові [PERSON] надано дозвіл на будівництво житлового будинку із господарськими будівлями в [ADDRESS]. В 1991 році батько виготовив будівельний паспорт та розпочав будівництво житлового будинку та господарських будівель і споруд. Весною 1992 році закінчив будівельні роботи. Проте, документ, який би посвідчував право власності на домоволодіння в нього був відсутній. Будинковолодіння складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, інвентаризаційна вартість яких, згідно технічного паспорта, становить 498348 грн. 00 коп. Отже, він був власником будинковолодіння [ADDRESS]. 11 червня 2009 року батько ([PERSON]), при житті, склав заповіт, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Пшеничниківської сільської ради та внесено в реєстр за №14 про те, що після його смерті, вона ([PERSON]), буде спадкоємцем всього належного йому майна. На даний час, вищезазначений заповіт не відмінявся і не змінювався про що свідчить довідка, яка видана Пшеничниківською сільською радою від 24.01.2014 року за №46. [INFO] батько помер. Після смерті останнього відкривається спадщина на належне йому майно в тому числі будинковолодіння [ADDRESS]. Вона, ([PERSON].), є спадкоємцем за заповітом спірного будинковолодіння та іншого спадкового майна. Спадкоємцями за законом першої черги є [PERSON] та [PERSON] - діти покійного, а також дружина померлого - [PERSON]. Проте, останні на спадкове майно не претендують і у визначений законом термін не заявили про свої спадкові права. Інших спадкоємців за законом або заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON], немає. Відповідно до ч.3 ст.1268, ст.1235 ЦК України, вона, [PERSON], як спадкоємець покійного за заповітом, що постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є такою, що прийняла спадщину після смерті її батька [PERSON], що підтверджується довідкою Пшеничниківської сільської ради №46 від 24.01.2014р. Заяву про відмову від спадщини вона до ДНК не подавала. Отже, вона, є спадкоємцем за заповітом і від спадщини не відмовлялася. Спадщину прийняла в установленому законом порядку, тому має право на спадкування спірного будинковолодіння. За таких обставин, їй в цілому належить спірне будинковолодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Проте, в Тисменицькій районній державній нотаріальній конторі їй відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на будинковолодіння, що підтверджується постановою ДНК про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 21.01.2013р. за №24/02-31. Просила визнати за нею право власності на спірне будинковолодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву у якій просить справу розглянути у її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась проте подала заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, проти його задоволення не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов визнає на спадкове майно не претендує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Пшеничниківської сільської ради №37 від 27.09.1991 року батькові позивачки [PERSON] надано дозвіл на будівництво житлового будинку із господарськими будівлями в [ADDRESS]. В 1991 році батько виготовив будівельний паспорт та розпочав будівництво житлового будинку та господарських будівель і споруд. Весною 1992 році закінчив будівельні роботи. Проте, документ, який би посвідчував право власності на домоволодіння в [PERSON] був відсутній. Будинковолодіння складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, інвентаризаційна вартість яких, згідно технічного паспорта, становить 498348 грн. 00 коп. Отже, [PERSON] був власником будинковолодіння [ADDRESS]. Перелічені вище обставини підтверджуються будівельним та технічним паспортом на будинковолодіння (а.с. 6-10), довідкою про технічну характеристику будинковолодіння від 25.12.2013р. (а.с.12), довідкою Івано-Франківського ОБТІ від 18.12.13р. №05394 (а.с.11), довідкою Пшеничниківської сільської ради №46 від 24.01.2014р. (а.с. 18). 11 червня 2009 року [PERSON], при житті, склав заповіт, який було посвідчено секретарем виконавчого комітету Пшеничниківської сільської ради та внесено в реєстр за №14 про те, що після його смерті, [PERSON], буде спадкоємцем всього належного йому майна. На даний час, вищезазначений заповіт не відмінявся і не змінювався про що свідчить довідка, яка видана Пшеничниківською сільською радою від 24.01.2014 року за №46 (а.с.18). [INFO] [PERSON] помер. Після смерті останнього відкривається спадщина на належне йому майно в тому числі будинковолодіння [ADDRESS]. Позивачка, [PERSON], є спадкоємцем за заповітом спірного будинковолодіння та іншого спадкового майна. Спадкоємцями за законом першої черги є [PERSON] та [PERSON] - діти покійного, а також дружина покійного - [PERSON]. Проте, останні на спадкове майно не претендують і у визначений законом термін не заявили про свої спадкові права. Інших спадкоємців за законом або заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON], немає. Відповідно до ч.3 ст.1268, ст.1235 ЦК України, позивачка, [PERSON], як спадкоємець покійного за заповітом, що постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є такою, що прийняла спадщину після смерті її батька [PERSON], що підтверджується довідкою Пшеничниківської сільської ради №46 від 24.01.2014р. Заяву про відмову від спадщини вона до ДНК не подавала. Отже, позивачка, [PERSON], є спадкоємцем за заповітом і від спадщини не відмовлялася. Спадщину прийняла в установленому законом порядку, тому має право на спадкування спірного будинковолодіння. За таких обставин, позивачці в цілому належить спірне будинковолодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів, що визначені п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно із приписами ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що за позивачкою слід визнати право власності на будинковолодіння [ADDRESS], інвентаризаційною вартістю 498348 грн. 00 коп., в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON]. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст.15,16, 392, 1217, 1222, 1223, 1235, 1268 ЦК України,

Outcome: approved