Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], який навчається ДПТНЗ «Роменське вище професійне училище» в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку доходу, починаючи з 15 січня 2015 року. Свої вимоги мотивувала тим, що згідно свідоцтва про народження батьком дитини значиться відповідач. Син самостійного заробітку немає, відповідач матеріальної допомоги не надає, а матеріальної допомоги позивача недостатньо для нормальної життєдіяльності та розвитку сина. Також прохала стягнути на свою користь 200 грн. витрат на оплату юридичної допомоги. Позивач надала суду заяву про уточнення позовних вимог в якій зменшила позовні вимоги і прохала суд стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] надав суду в якій уточнені позовні вимоги визнав повністю. Третя особа [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Згідно довідки № 10 від 09.01.2015 року [PERSON] навчається у ДПТНЗ «Роменське вище професійне училище» за професією за професією продавець продовольчих товарів, строк навчання з 15.10.2013 року по 30.06.2018 року (а.с. 7). Спір підлягає вирішенню на підставі ст. ст. 182, 198-200 Сімейного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати повнолітню дитину до досягнення нею 23 років, яка продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При вирішення вказаного позову суд враховує, що відповідач [PERSON] з 10.09.2005 року перебуває в шлюбі з [PERSON] (а.с. 27), від якого має двох неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] (а.с. 28) та [PERSON], [INFO] (а.с. 29), які перебувають на утриманні відповідача. Відповідач також має матір - пенсіонерку [PERSON], [INFO] (а.с. 34). З довідки Роменської ЦРЛ від 10.02.2015 року вбачається, що відповідач по справі [PERSON] перебуває на «Д» обліку в Роменській ЦРЛ з діагнозом «Хронічна виразкова хвороба дванадцятипалої кишки в ст. ремісії. Хронічний панкреатит в ст. ремісії» (а.с. 33) Відповідач [PERSON] на даний час офіційно непрацює. Вказана обставина визнана обома сторонами, а тому в силу ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Враховуючи викладене, погоджений сторонами по справі розмір аліментів в 200 грн. щомісячно не суперечить закону, не порушує права та інтереси третіх осіб. Відповідно до ст. 367 ч.1 п.1 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць. Згідно вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 243,60 грн. судового збору на користь держави.

Outcome: approved