Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] свої уточнені вимоги (а.с. 59-61) мотивує тим, що з 11.08.2006 року по 30.07.2013 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають 2-х дітей. Під час шлюбу була придбана квартира [ADDRESS], співвласниками 25/100 частини є вона та 75/100 частин володіє відповідач. До розлучення, їх стосунки погіршилися і відповідач почав чинити перешкоди у користуванні власністю, а саме змінив замки вхідних дверей квартири та код сигналізації, не надавши ключі і не сказавши новий код. Протягом тривалого часу вона не може попасти в квартиру з дітьми, проживає у своїх батьків, а тому просить суд : 1) вселити її у квартиру; 2) зобов»язати [PERSON] не чинити їй перешкоди у користуванні квартирою; 3) встановити порядок користування квартирою, виділивши їй у користування ізольовану житлову кімнату, розмір якої в житловій площі пропорційний до її частки квартири, у спільному користуванні залишити коридор, кухню, туалет, ванну; 4) стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала і просить зобов»язати [PERSON] не чинити перешкоди шляхом не вчинення ним протиправних дій по доступу до квартири , а також просить виділити у користування житлову кімнату № 7 площею 14, 5 кв.м, що відповідає її частці у праві власності . Відповідач [PERSON] вимоги не визнав та звернувся до суду із зустрічним позовом (а.с. 67-72) , в якому зазначає, що ніяким чином не перешкоджає [PERSON] користуватися житлом і проживати в ньому разом із дітьми, добровільно покинула житло, зібравши речі, а він навпаки, враховуючи їх неприязні стосунки, бажає спір по квартирі врегулювати мирним шляхом, для чого і звертався до суду із позовом про припинення права на частку [PERSON], сплативши їй кошти. Натомість, позивачка-відповідачка чинить йому перешкоди у проживанні, користуванні квартирою шляхом заблокування цвяхами, клеєм, монтажною піною замків від вхідних дверей, для розблокування яких він неодноразово звертався до спеціалістів. З вересня 2013 року він позбавлений можливості проживати у квартирі, переїхав до батьків , а тому просить суд: 1) вселити його у квартиру [ADDRESS]; 2) визначити порядок користування квартирою, виділивши йому у користування кімнати № 4, 7, 8 житловою площею 37, 1 кв.м; 3) визначити порядок користування приміщеннями- коридор, кухнею, туалетом, ванною, балконом відповідно до часток у праві власності; 4) стягнути судові витрати. Відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] вимоги не визнала , вказуючи, що не перешкоджає колишньому чоловікові проживати в квартирі та нею користуватися, хто забиває замки дверей квартири вона не знає . Свідок [PERSON] в суді пояснила, що 1 раз, в кінці липня 2013 року вона разом із [PERSON] прийшли до квартири [ADDRESS] і остання не змогла потрапити до житла, так як двері їй ніхто не відчиняв, вона дзвонила, а через 10-15 хвилин голос [PERSON] їй відповів, що він її не впустить. Свідок [PERSON], який є братом позивачки , в суді пояснив, що сестра з дітьми проживає у їх батьків за адресою [ADDRESS] , в кінці літа 2013 року він разом із сестрою прийшов до квартири [ADDRESS], але потрапити всередину вона не змогла, оскільки на її дзвінок двері не відчинялися, ключ не вставлявся у замок, але було чути як там хтось ходить. Свідок [PERSON], який є батьком відповідача-позивача , пояснив, що син проживає разом з ним по [ADDRESS] з літа 2013 року , так як не може потрапити в свою квартиру на [ADDRESS] із за того, що замки вхідних дверей забиті сторонніми предметами. Декілька разів викликали спеціалістів по відкриттю замків, а що стосується його колишньої невістки, то з і спірної квартири вони пішла добровільно, забравши свої речі. Свідок [PERSON] в суді показав, що в середині літа 2013 року був квартирі на [ADDRESS] в гостях у [PERSON], в цей час прийшла його дружина з батьком і почали виносити речі в автомобіль. [PERSON] ніяким чином їй не перешкоджав , пізніше у 2014 році він йому сказав, що не може потрапити в квартиру і запросити його, так як забиті замки дверей. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що 2 рази- в кінці літа 2013 року приходив з [PERSON] до квартири [ADDRESS], але замки були чимось забиті і вони так і не потрапили всередину. Заслухавши пояснення сторін, адвоката, свідків, дослідивши матеріали цієї справи суд вважає, що заявлені первісні вимоги та зустрічні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Під час розгляду справи встановлено, що з 11 серпня 2006 року до 30 липня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 10). Від подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] Відповідно до договору про поділ квартири між подружжям від 04 червня 2008 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] - 75/100 часток та [PERSON] - 25/100 часток (а.с.9). Як убачається із копії технічного паспорту, вказана квартира складається з чотирьох кімнат жилою площею 59,5 кв.м, в тому числі, перша кімната - 11,3 кв.м, друга кімната - 14,5 кв.м, третя кімната - 22,4 кв.м, 4 кімната - 11,3 кв.м, кухні площею 9,9 кв.м, коридору площею 8,8 кв.м, ванної - 4,2 кв.м, туалету - 1,2 кв.м та шафи - 0,6 кв.м, загальна площа квартири становить 85,35 кв.м (а.с. 81-82). Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини. Так, Рішенням Апеляційного суду Сумсь кої області від 24.04.2014 року у задоволенні позову [PERSON] про припинення права на частку в розмірі ? частини [PERSON] у спільному майні , а саме квартирі [ADDRESS] було відмовлено. (а.с. 52-53) Зі змісту даного рішення вбачається , що на ? частину квартири припадає загальна площа 21,3 кв.м та жила площа 14,8 кв.м, що майже відповідає площі 14,5 кв.м жилої кімнати « 7» у спірній квартирі. Висновком будівельно-технічного дослідження ТОВ «Суми-експерт МС» № 2 від 22 січня 2014 року не встановлено, що спільне користування квартирою співвласниками є неможливим. У статті 47 ЖК України визначено, що норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метра на одну особу. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, як убачається із матеріалів ЖЕО № 15700 від 20.06.2013 року, ЖЕО № М-1547 від 25.09.2013 року, матеріалів кримінального провадження № 12013200440004037 кожен із них звертався до міліції із відповідними заявами , зокрема [PERSON] , яка є матір»ю [PERSON] звернулася із заявою 04.06.2013 року про вчинення крадіжки грошей колишньою невісткою [PERSON] з квартири [ADDRESS], на даний час процесуальне рішення по суті заяви не прийнято (а.с. 106-152) Безпосередньо [PERSON] 25.09.2013 року подав заяву про те, що [PERSON] пошкоджує замок у дверях їх спільної квартири, в ході опитування остання категорично заперечувала свою причетність до пошкодження замку. Оскільки інформація не підтвердилася, то кримінальна справа порушена не була. В свою чергу, [PERSON] звернулася також до міліції із заявою 20.06.2013 року з приводу переховування [PERSON] автомобіля, а також з приводу заміни чоловіком замків та коду сигналізації. (а.с. 11-12) Також було звернення [PERSON] до міліції і з приводу крадіжки її колишнім чоловіком [PERSON] (а.с. 153-154) Такі звернення сторін до міліції, дають підстави вважати про неприязні стосунки один до одного, але беззаперечно не підтверджують факт того, що безпосередньо один одному чинять перешкоди у проживанні та користуванні спірною квартирою за тих обставин, про які стверджують [PERSON] та [PERSON] Таким чином, сторони не довели, що кожному з них чиняться перешкоди у володінні та користуванні спільним майном, доводи [PERSON] про те, що відповідач змінив замки вхідних дверей квартири та код сигналізації не знайшли свого підтвердження, адже показання свідків цього достовірно не доводять, а згідно листів Управління ДСО УМВС України в Сумській області від 02.06.2014 року, 30.05.2014 року інформація про зміну коду квартири в період з травня по липень 201 3 року відсутня, а також 18.07.2013 року виїзд групи затримання на квартиру не виїжджала, так як не було відповідного сигналу. З 09.09.2013 року та до 30.05.2014 року спірна квартира з охорони не знімалася. (а.с. 158,162) Крім цього, як пояснювала позивачка, в травні 2013 року вона добровільно покинула з дітьми квартиру, відповідач не чинив ніяких дій по її виселенню, ключі у обох співвласників є. Також, необгрунтованими є доводи і [PERSON] в тій частині, що [PERSON] перешкоджає проживати йому у спірній квартирі, адже сам він пояснив, що зараз в ній ніхто не проживає, а він не бажає там жити, поки не вирішиться спір у судовому порядку крім цього судом не встановлено, що саме [PERSON] заблоковує цвяхами, клеєм, монтажною піною замки від вхідних дверей і свідки також цього не підтвердили, а тому у задоволенні вимог як по первісному так і зустрічному позову в частині вселення, в частині зобов»язання не чинити перешкоди у користуванні квартирою необхідно відмовити за необґрунтованістю. Враховуючи, що між сторонами є спір з приводу користування квартирою, оскільки вони є співвласниками, то суд вважає за необхідне визначити порядок користування спільним житлом. Статтею 386, 391 ЦК України визначено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів права власності. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Оскільки між сторонами виникають суперечки з приводу користування спірним житлом, є необхідність врегулювати між сторонами відносини з цього приводу шляхом визначення порядку користування житловим приміщенням. Виходячи з характеристики житлового приміщення, відомостей про особи сторін, наявність 2-х спільних дітей, тривалості користування ними даною квартирою, суд вважає за необхідне виділити [PERSON] у користування житлову кімнату № 7 площею 14, 5 кв.м, що відповідає її частці у праві власності, а [PERSON] кімнату № 4, № 8 з балконом , решту- кімнату № 3 (гостинна) , коридор, кухню, туалет, ванну залишити у спільному користуванні сторін, адже виділити ці приміщення комусь із сторін не є можливим, що і зазначено також у висновку будівельно-технічного дослідження ТОВ «Суми-експерт МС» № 2 від 22 січня 2014 року ( не можливо запропонувати варіант виділу у натурі 25/100 частин квартири та варіант поділу між співвласниками зазначеної квартири без втрати її цільового призначення ), а окрім цього гостинна є прохідною кімнатою, через яку сторони будуть проходити на кухню. Що ж стосується доводів [PERSON] про те, що і нежитлові приміщення повинні розподілятися відповідно до часток у праві власності, то вони не заслуговують на увагу, адже не узгоджуються із нормами чинного законодавства. На підставі ст. 88, ст. 84 ЦПК України відповідно до пропорційно задоволеним вимогам з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 38 грн. 23 коп. ( 114.70 грн. було сплачено за 3 однорідні вимоги, одна з яких була задоволена, сплачена сума 121 грн. 80 коп. не береться до уваги, так як сплачена позивачкою за вимогу окремого провадження) , а також 1000 грн. обґрунтованих витрат на правову допомогу. Крім цього, з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути 81 грн. 20 коп. судового збору відповідно до пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial