Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до Кролевецького районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та дружину, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2 червня 2015 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, за час якого народилася дочка [PERSON], [INFO]. З початку 2016 року відповідач припинив належним чином забезпечувати її та їх дочку, він відмовляється добровільно надавати кошти на придбання дитині одягу, продуктів харчування, медикаментів тощо. На даний час дочка проживає разом з нею в м.Кролевець по вул.Гоголя, 3, відповідач проживає окремо. Вона працює в ТОВ «Прана-Фарм», заробітну плату отримує незначну, практично у всьому собі відмовляє, щоб забезпечити дочці належні соціально-побутові умови. Відповідач працює на Південно-Західній залізниці, стабільно отримує заробітну плату. На її неодноразові звернення з проханням добровільно надавати кошти на утримання її та дитини відповідач не реагує. Наскільки їй відомо, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина він не має, аліменти нікому не платить. Нею, як позивачкою, неодноразово вживалися заходи досудового врегулювання спору, але відповідач відмовляється сплачувати аліменти на утримання дитини та її, як дружини, з якою проживає дитина. Посилаючись на викладене, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її, [PERSON], утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявились. Позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю (а.с. 31). Відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.33), а також\~ відзив на позов (а.с.30). Позовні вимоги\~ визнає частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі, зазначеному позивачкою, та аліменти на дружину в розмірі 300 грн. щомісяця. При цьому він зазначає, що працює на Південно-Західній залізниці та отримує заробітну плату близько 7000 грн. щомісяця, з якої 1/4 частка буде стягуватись як аліменти на утримання дочки. Сплачувати аліменти на дружину у розмірі, зазначеному позивачкою, він не має можливості, оскільки йому необхідно винаймати житло, власного житла він не має, сплачувати комунальні послуги, витрачати кошти на проїзд до місця роботи, оскільки часто доводиться працювати поза містом. Позивачка у наданий судом строк відповідь на відзив до суду не надала. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе відповідно до ст.ст. 211, 223, 247 ЦПК України розглядати справу за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, вивчивши відзив відповідача, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 7). На даний час сторони проживають окремо. Дитина [PERSON] проживає разом з матірю по вул. Гоголя, 3 в м. Кролевець Сумської області, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області №1480 від 14.12.2017 року (а.с.8). Відповідач проживає в [INFO], що вбачається з довідки Алтинівської сільської ради Кролевецького району Сумської області від 19.02.2018 року (а.с.21). Між сторонами відсутня домовленість щодо утримання дитини та позивачки, як дружини, з якою проживає дитина. Позивачка письмово зверталась до відповідача з питання утримання дитини та її, як дружини, з якою проживає дитина (а.с.11), однак станом на день розгляду справи спір між сторонами в позасудовому порядку не врегульовано Встановленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідач визнає позов в частині стягнення аліменти на дитину у розмірі, зазначеному позивачкою. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.п. 1- 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частинами 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.80 СК України). Таким чином, діючим законодавством передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи працює вона та від її матеріального стану. Виникнення у неї права на утримання повязується лише з однією умовою - відповідним матеріальним станом чоловіка - батька дитини. Право на утримання у дружини - матері існує паралельно із правом дитини на утримання від батька і не залежить від нього. Судом встановлено, що дитина [PERSON], [INFO], проживає з матірю (позивачкою), а тому остання має право на утримання від чоловіка батька дитини (відповідача) до досягнення дитиною трьох років. Відповідач визнає позов щодо обовязку сплачувати аліменти на дружину, однак не погоджується з сумою аліментів, визначеною позивачкою. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За заявленими вимогами позивачка просить стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, та на її утримання у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. При визначенні розміру аліментів, які будуть стягуватися на дитину та дружину, суд враховує матеріальне становище дитини, яке на сьогодні залежить від доходів матері, яка працює та отримує заробітну плату у невеликому розмірі (а.с.9), також суд враховує, що відповідач є працездатним, працює на Південно-Західній залізниці та отримує заробітну плату близько 7000 грн. щомісяця (про що ним зазначено у відзиві на позов), про незадовільний стан здоровя та наявність у нього інших утриманців суду не повідомив, і він повинен влаштовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обовязки стосовно дитини, в тому числі утримувати її, а також утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років. При цьому суд також враховує те, що відповідач позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину визнав, а на утримання дружини, з якою проживає дитина, згоден сплачувати аліменти у розмірі 300 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Сторонам, зокрема позивачці, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їй законом, в тому числі надати докази. На позивачку покладений обовязок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог\~ст.12, 13 ЦПК України\~ позивачка повинна була довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.\~ст. 78-80 ЦПК України, зазначені нею обставини. Позивачкою не надано доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про те, що розмір аліментів на дружину повинен становити 1000 грн. щомісячно. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Суд визначає розмір аліментів на дружину 300 грн. щомісячно, вважає, що з врахуванням вищевикладеного зазначений розмір утримання на дружину є достатнім для розумних потреб позивачки. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, положення ст.ст. 80, 84, 180 - 182, 183 СК України, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що відповідач зобовязаний організовувати своє життя так, щоб утримувати себе та виконувати свої батьківські обовязки щодо дитини, в тому числі утримувати її, а також утримувати дружину до досягнення дочкою [PERSON] трьох років і з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на дружину у розмірі 300 грн. щомісяця до досягнення дитиною [PERSON] трьох років. На думку суду, вказаний розмір аліментів буде розумним, достатнім і не буде порушувати прав та інтересів відповідача. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити за їх безпідставністю. Враховуючи положення ч.1 ст.79 та ч.1 ст.191 СК України стягнення аліментів присуджується відповідачу від дня предявлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial