Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі в період часу з 2007 по 17.03.2010 рік (свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] від 17.03.2010 р., від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 11.07.2008 р.), який проживає з нею за адресою [ADDRESS] та знаходиться на повному її забезпеченні. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.12.2011 року було присуджено стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення повноліття. Також позивачка зазначила, що відповідач не виконував рішення суду належним чином, від сплати аліментів ухиляється. Такі неправомірні дії відповідача позбавляють дитину можливості отримувати нормальний розвиток. Син [PERSON] відвідує дитячий садочок, який є досить дорогим на сьогоднішній день, хворіє на дисплазію з'єднувальнух тканин та гипоксично-Ішемічного ураження ЦНС, що підтверджується виписками Харківської міської неврологічної лікарні №5, та спеціалізованного медико-генетичного центру, дитина потребує регулярного обстеження, медикаментозного лікування, декілька курсів масажів на рік, ЛФК у басейні та ортопедичне взуття. Загальна сума витрат на лікування дитини (медикаменти,обстеження,внески за лікування дитини у стаціонарі) за останні 1,5 роки складає 12544 грн., з яких позивачем була сплачена вся сумма. Також дитина потребує повноцінного медичного обстеження, повноцінного харчування, сповненого вітамінами, належний відпочинок. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 травня 2014 року стягнуто з [PERSON], [INFO] неустойку (пеню) за несвоєчасну виплату аліментів у розмірі 31885 грн. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 15.07.2014 р. рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 травня 2014 року змінено - зменшено розмір стягнутої з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки (пені) за несвоєчасну виплату аліментів з 31885,00 грн. до 4692,05 грн. [PERSON] вказала, що [PERSON] повинен сплачувати аліменти згідно виконавчого листа про стягнення аліментів у розмірі 500.00гр. щомісячно починаючи з 21.10.2011 р. Проте сплачує досить безвідповідально,затримуючи виплати до 20 місяців. Відповідач може сплачувати більше 500 грн.,про що сам повідомив у суді про розгляді позовних вимог про стягнення аліментів. Згідно пояснень позивача, вона також, має ще одну дитину та знаходить у декретній відпустці, має державну виплату по народженню у розмірі 1012 грн., з яких 500.00 грн. витрачає на дитину. В зв*язку з зазначеним, позивачка просить суд визначити та стягнути з відповідача додаткові витрати на дитину у твердій грошовій сумі щомісячними платежами по 1000грн. Також стягнути з відповідача 1/2 частину від суми витраченої на лікування в санаторії дитини, медикаменти, басейн, спеціальне взуття, одяг та підготовку до школи, що складає 6272 грн. В судове засідання позивачка [PERSON] не з*явилася, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, надала суду заяву про слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити в повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з*явився про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу реєстрації відповідача, повідомленням під розписку та телефонограмою на зазначений телефон відповідача (а.с. 31, 33, 35, 63) заперечень на позов не надав, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до наданого свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 17 березня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 11.07.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського міського управління юстиції [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно пояснень позивачки та підтверджується довідкою з КП «Жилкомсерві» дільниця № 17 від 31.10.2014 р. № 226 [PERSON], [INFO] проживає разом з матір*ю та знаходиться на повному її забезпеченні. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Статтею 181 ч.1, 2 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.12.2011 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. щомісячно починаючи з 21.10.2011 року до досягнення повноліття. Відповідно до рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 травня 2014 року з [PERSON], [INFO] стягнуто неустойку (пеню) за несвоєчасну виплату аліментів у розмірі 31885 грн. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 15.07.2014 р. рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 травня 2014 року змінено - зменшено розмір стягнутої з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки (пені) за несвоєчасну виплату аліментів з 31885,00 грн. до 4692,05 грн. Згідно зі ст. 185 СК України - той із батьків, з якого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, ( розвитком здібностей дитини, її хвороби ). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідачем не надано суду даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов'язку участі у додаткових витратах на дитину. При визначенні розміру участі відповідача у додаткових витратах на дитину суд враховує стан здоров'я відповідача, його матеріальний стан, наявність утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї. Згідно наданих медичних документів позивачем (а.с. 9-17), [PERSON], [INFO], з народження знаходиться на обліку в Харківській міській неврологічній лікарні № 5 з діагнозом - дисплазія з'єднувальних тканин та гипоксично - ішемічне ураження ЦНС та періодично проходе лікування, шляхом знаходження на стаціонарі. Також, відповідно до медичних висновків, лікування дитині виписано на наступний рік, з повторним санаторним лікуванням, та повторним загальним обстеженням. Позивачка в позовних вимогах зазначила, що кожного місяці разом з дитиною проходе медичне обстеження, здає аналізи сина, рентгени, УЗІ, купує ліки, на що йдуть великі затрати грошових коштів. Також дитина потребує, медикаментозного лікування, декілька курсів масажів на рік, ЛФК у басейні та ортопедичне взуття. Як вбачається з наданих позивачем квитанцій за 2014 р. (а.с. 38-60) за лікування дитини, придбання ортопедичного дитячого взуття, проходження медичних обстежень, підготовчі курси дитини до школи, дитячій садок, абонемент до басейну, [PERSON], витрачено за півтори роки 12544 грн. 00 коп. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із аналізу найменування ліків вказаних в медичній довідці та назви ліків в чеках, суд зробив висновки, що позивач дійсно купувала вказані ліки і несе додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини. Враховуючи, що проходження медичних обстежень, абонемент до басейну було рекомендовано дитині, вказана обставина також є особливою і такою, що потребує додаткових витрат. Відповідно до частини 2 ст. 185 СК України - розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пункт 18 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3, звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі. Обидва батьки зобов'язані утримувати дитину у рівних частинах, але як встановлено в судовому засіданні, позивачка не працює і знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. При встановленні розміру додаткових витрат, суд бере до уваги, що позивач не довела, що відповідач може надавати додаткові аліменти у вказаному розмірі, а крім цього, суд враховує те, що з відповідача на користь позивача вже стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини щомісяця 500 грн. і це підтверджується копією рішення Київського районного суду м. Харкова від 14.12.2011 року. При таких обставинах, з урахуванням вимог позивача, суд вважає необхідним стягнути з відповідача частину понесених додаткових витрат на дитину, пов'язаних з її лікуванням, а саме - 500 гривень щомісячно починаючи з 18 листопада 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Додаткові витрати підлягають стягнення з відповідача з 18 листопада 2014 року, з часу звернення позивачки до суду з позовною заявою. Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми виплати за один місяць. Також, вимога позивачки про стягнення з відповідача половини понесених нею витрат на придбання ліків, сплачення за консультації лікарів, придбання спеціального взуття для дитини, сплату за підготовчі курси дитини до школи, дитячій садок, абонемент до басейну підлягає задоволенню з тих підстав, що ці витрати викликані особливими обставинами. Згідно наданих квитанцій, позивачка у 2014 році понесла додаткові витрати на дитину на обстеження та консультацію у лікарів Харківської міської неврологічної лікарні №5 та спеціалізованого медико-генетичного центру, придбання ліків, які в медичних висновках лікарів та квитанціях про сплату за ліки ідентичні, придбання спеціального ортопедичного взуття, а всього у розмірі 12544,00 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягує з відповідача 1/2 частину понесених позивачкою витрат на дитину у розмірі 6272 грн. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати, а саме: за судовий збір розмірі 243 грн. 60 коп., так як позивач по вказаній категорії справ, звільнена від сплати судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial