Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

Позивачка вимоги мотивувала тим, що 13 травня 1988 року помер її батько [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно - будинок № 21 по вул. Щорса в с. Клишки Шосткинського району Сумської області, який знаходиться на земельній ділянці розміром 0,45 га, з яких 0,02 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та для ведення особистого підсобного господарства 0,43 га. За своє життя [PERSON] з невідомих причин не отримав свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок та Державні акти на землю 07 червня 1986 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все майно заповів позивачці. Вказаний заповіт був посвідчений секретарем (головою) виконавчого комітету Клишківської сільради, та зареєстрований в реєстрі за № 16. В подальшому даний заповіт не скасовувався та ні змінювався. Однак, при складанні даного заповіту, була допущена описка у викладені імені [PERSON], а саме: замість правильного «Марія», записано - «Мирии» (на рос. мові), тому для визнання права власності позивачки на спадкове майно батька в порядку спадкування ЗА заповітом, вона вимушена встановити факт належності їй заповіту. У встановлений законом строк [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у звязку з тим, що відсутні дані про правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, а без цього зазначена нотаріальна дія не може бути вчинена. Таким чином, позивачка є спадкоємцем, який не має наміру відмовлятись від прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька, але оформити прийняття спадщини не має можливості по причині відсутності правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, тому вона була вимушена звернутися до суду, прохала встановити факт належності житлового будинку померлому [PERSON], встановити факт належності їй заповіту, та визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надав заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, мотивував тими ж обставинами, прохав розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача Клишківської сільської ради у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій вказав, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення судовим рішенням, прохав розглянути справу без його участі. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій вказав, що позов підтримує, не заперечує проти його задоволення судовим рішенням, прохав розглянути справу без його участі. Дослідивши по справі докази, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер 13 травня 1988 року в м. Шостка Сумської області /а.с.10/. Відповідно до копії заповіту від 07 червня 1986 року, посвідченого секретарем (головою) виконавчого комітету Клишківської сільради та зареєстрованого в реєстрі за № 16. [PERSON] все належне йому на день смерті майно заповідав «Пилипець Мирии Михайловне». /а.с. 14/. Копіями свідоцтв про народження та одруження підтверджується, що позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] /а.с.7-8/ Згідно довідок виконкому Клишківської сільської ради Шосткинського району № 486, 489, 488 від 08.04.2015 року [PERSON] на день смерті проживав і був зареєстрований в [INFO]. [PERSON] зареєстрована та постійно проживає за вищевказаною адресою, в тому числі проживала разом зі спадкодавцем на день його смерті. /11-13/ Вказаними довідками також підтверджується, що даний будинок з господарськими спорудами числяться за [PERSON] З технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що за адресою вул. Щорса 21, с. Клишки Шосткинського району розташований житловий будинок, збудований в 1938 році, загальною площею 71,4 кв. м, житловою 14,3 кв. м, позначений на схематичному плані земельної ділянки літерою «А», з прибудовою, позначеною літерою «а» та верандою, позначеною «а1», та з господарськими спорудами, збудованими в 1938-1939 роках: сараєм, позначеним літерою «Б», сараєм, позначеним літерою «В», погребом, позначеним літерою «Пг», вбиральнею «У», колодязем «к», ворота з хвірткою «№1», огорожею «№ 2» та штахетником «№3» ( а.с. 17-22) Враховуючи, що будинок та господарські споруди були збудовані в 1938-1939 роках, тобто до прийняття Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року «Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель» ні будинок, ні господарські споруди не є самочинно збудованими та введення в експлуатацію і державної реєстрації не потребували. Як вбачається з довідок Шосткинського міськрайонного управління Держсанепідслужби у Сумській області від 27.04.2015 року № 309, Шосткинського міськрайонного відділу управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Сумській області від 27.04.2015 року № 691 та сектору містобудування та архітектури Шосткинської РДА від 26.12.2014 р. № 01-06/63 будинки і споруди по вул. Щорса 21 в с. Клишки Шосткинського району Сумської області не порушують встановлених законодавством норм та правил. (а.с.23-25) 13.09.1988 року [PERSON] звернулась до Шосткинської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після [PERSON] (а.с. 15) Заявою [PERSON] від 02.04.2015 року підтверджується, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини та не претендувала, і не претендує на отримання спадщини після матері - [PERSON], яка померла 21.03.1984 р., та після батька - [PERSON], який помер 13.05.1988 року. (а.с. 16) Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 червня 2015 року, нотаріус відмовив позиваці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно померлого [PERSON], у звязку з тим, що відсутні дані про правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями /а.с.26/. Виходячи із положень п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку може бути встановлено належність особі правовстановлюючихчих документів, прізвище, імя, по батькові якої, зазначені у цьому документі не збігаються з цими-ж даними зазначеними у свідоцтві про народження або паспорті, якщо встановлення належності цього документу має юридичне значення для заявника, тобто впливає на його законні права. Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.01.1995 року на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. На час відкриття спадщини діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 р. Відповідно до ст. 9 ЦК УРСР цивільна правоздатність громадянина припиняється у момент його смерті, тобто за особою не може бути визнане право власності, а лише може бути встановлений факт належності на праві власності померлому та визнане право власності за живою особою в порядку успадкування. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Стаття 392 ЦК України, передбачає те, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі відсутності чи втрати документів які посвідчують право власності. Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується факт належності заповіту, складеного [PERSON] 07 червня 1986 року, позивачці, а також підтверджено, що за життя [PERSON] належав будинок з господарськими спорудами, а позивачка є спадкоємицею за заповітом, яка прийняла спадщину. Враховуючи вказане, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved