Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

Позивачка звернувся з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 1,3280 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, по смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Мотивує свій позов тим, що [INFO] помер [PERSON] , позивачка прийняла спадщину і є його спадкоємцем за заповітом. Враховуючи вищенаведене, просить поданий позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити, а справу слухати у її відсутності. Представник відповідача Пермильської сільської ради в судове засідання не з`явився, в письмовій заяві до суду позов [PERSON] визнав повністю, щодо визнання його права власності на вказане вище майно не заперечує. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення . Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] помер [INFO] . По смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкоємцем за заповітом є позивачка [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 лютого 2020 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом першої черги на ім`я [PERSON] після смерті [PERSON] було відмовлено. З довідки Пермильської сільської ради Горохівського району Волинської області від 23 липня 2019 року №1033 вбачається, що 29 листопада 2017 року за № 113 посвідчувався заповіт від імені [PERSON] Заповіт не змінено і не скасовано. У заповіті, посвідченого 29 листопада 2017 року секретарем Перемильської сільської ради Горохівського району Волинської області, зареєстрованого в реєстрі за № 113, вбачається, що [PERSON] заповів земельну ділянку площею 1,3280 га, для ведення особистого селянського господарства, [PERSON] . У спадковій справі відкритій по смерті спадкодавця [PERSON] який помер [INFO] , містяться заява від імені [PERSON] про прийняття спадщини. Також у спадковій справі наявна заява дружини спадкодавця [PERSON] про відмову від спадщини та від належної їй обов`язкової частки в спадщині. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після померлого [PERSON] та прийняла спадщину. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved