Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивачка звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до Андрушівської міської ради Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що 05 березня 2004 року помер її батько [PERSON], який до дня смерті проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на земельні ділянки: площею 0,10 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по вул. Дмитрівській (до перейменування 22 [PERSON]), 58 в м. Андрушівка Житомирської області; площею 0,02 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Дмитрівській (до перейменування 22 [PERSON]) в м. Андрушівка Житомирської області. Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на падщину за законом на житловий будинок № 58 в м. Андрушівка. Інших спадкоємців немає. Однак позивачка не може оформити свої спадкові права, оскільки на вищевказані земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, які не були виготовлені ще за життя власника (спадкодавця). Просила визнати за нею право власності на спадковий будинок та земельні ділянки, як на спадщину за законом після смерті батька, оскільки вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. В судове засідання позивачка не зявилась, направила заяву про розгляд справи в її відсутність, заначила, що позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: 05 березня 2004 року помер батько позивачки [PERSON], який до дня смерті проживав в [INFO] (а.с. 5,9,11). Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на земельні ділянки: площею 0,10 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по вул. Дмитрівській (до перейменування 22 [PERSON]), 58 в м. Андрушівка Житомирської області; площею 0,02 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Дмитрівській (до перейменування 22 [PERSON]) в м. Андрушівка Житомирської області, які були передані [PERSON] у приватну власність рішенням Воконкому Анрушівської міської [PERSON] народних депутатів № 85 від 20.03.1994 року (а.с.12,23). Позивачка є спадкоємцем за законом першої черги, прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на падщину за законом на житловий будинок № 58 в м. Андрушівка (а.с. 10,11,27,28). Інших спадкоємців немає. Однак позивачка не може оформити свої спадкові права, оскільки на вищевказані земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, які не були виготовлені ще за життя власника (спадкодавця) (а.с. 16). Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст.ст.328, 1225, 1269 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, ст. ст.81, 120, 125 ЗК України. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 1225 ЦК України, відповідно до якої право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст.1269 ЦК України, згідно якої, спадкоємець, який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», згідно з яким, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавиця була власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Ст.125 ЗК України, де вказано, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації. Згідно ст.120 ЗК України, набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення, відсутність у спадкодавців державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки, відсутність державної реєстрації, в даному випадку правового значення не має. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачкою право власності земельні ділянки: площею 0,10 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по вул. Дмитрівській, 58 в м. Андрушівка Житомирської області; площею 0,02 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. Дмитрівській в м. Андрушівка Житомирської області, як на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], померлого 05 березня 2004 року, оскільки в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості оформити своє право на спадщину.

Outcome: approved