Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернулася до суду із позовом та просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем [PERSON] 22 вересня 2016 року у Рожнятівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 37, малолітню дитину залишити проживати разом з нею та залишити їй прізвище [PERSON] . Також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини, та стягнути з відповідача судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22 вересня 2016 року. Від спільного проживання в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість. Крім того, вони є різними за характерами люди, в них різні погляди на спільне сімейне життя та сімейні проблеми. Це призвело до того, що з лютого місяця 2019 року вони спільно не проживають та жодних сімейних відносин не підтримують, шлюб існує формально. Позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача, вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому просить шлюб розірвати. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Самій їй важко на достатньому рівні забезпечувати й утримувати дитину, нести матеріальні витрати на дитину, оскільки вона не працює, перебуває в декретній відпустці. Єдиним її джерелом доходів є соціальна допомога по догляду за дитиною до трьохрічного віку, що складає 1032 грн. на місяць. Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює та отримує нерегулярні доходи, а тому має змогу сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. У зв`язку з цим вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила про задоволення позову, не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав, заяв про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності не подавав. На підставі письмової заяви позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому ст.ст. 247, 280-282 ЦПК України. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22 вересня 2016 року вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2016 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження (а.с.7). Дочка сторін [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] , та перебуває на її матеріальному утриманні, що підтверджується довідкою №282 виданої Рожнятівською селищною радою 14.03.2019 року (а.с.8). Позивачка [PERSON] знаходиться на обліку в Рожнятівському управлінні соціального захисту населення та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 1032 грн. на місяць, що підтверджується довідкою № 48, виданої Рожнятівським РУСЗН 13.03.2019 року (а.с.9). Відповідач [PERSON] на розірвання шлюбу з позивачкою згідний, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 14.03.2019 року (а.с 15). Відповідно до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони протягом останніх чотирьох місяців спільно не проживають, шлюбні відносини не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного, примиритися не бажають, шлюб існує формально, майнового спору між сторонами не має, а тому суд вважає, що є всі підстави для розірвання шлюбу. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставни, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, судом враховані наступні обставини: матеріальний стан позивачки, яка не працює, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі 1032 грн., має на утриманні малолітню дитину, потреби дитини на її фізичний та духовний розвиток, а також суд враховує фізичний та майновий стан відповідача, який є фізично здоровою людиною, може працювати та надавати матеріальне утримання, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у розмірі в якому просить позивачка. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України (частина друга статті 182 СКУ із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2019 рік в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 грн, з 1 липня - 1699 грн, з 1 грудня - 1779 гривень. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з відповідача в користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень щомісячно. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у виді судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 768 грн. 40 коп., що відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на її користь у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved