Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом, в якому просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання дружини 1/6 частину доходу в у зв'язку з вагітністю і вподальшому до досягнення дитиною трьох років. Як вказує позивачка у позові, відповідач є її чоловіком, шлюб укладений 29.08.2014 р. в виконавчому комітеті Петрівської сільради Куп'янського району Харківської області, актовий запис № 6. В теперішній час вона вагітна 30 тижнів, не працює, а тому потребує матеріальної допомоги від чоловіка. Добровільно її чоловік не надає допомогу. Крім того, вона зазначила, що відповідач може її утримувати, так як працює в Куп'янському управлінні водоканалу, отримує щомісячно заробітну плату, інших утриманців не має. 6.10.2015 р., представник відповідача [PERSON] надала до суду заперечення на позовну заяву, у яких зазначила, що позовні вимоги позивачки повинні бути задоволені частково, а саме у розмірі 1/15 від усіх доходів [PERSON], оскільки середньомісячний заробіток відповідача становить 2249 грн., що підтверджується Довідкою про доходи з місця роботи - КП «Ком сервіс» від 25.09.2015 року за №325. Також 1 вересня 2015 року [PERSON] був зарахований на заочне навчання у Харківський Національний Університет міського господарства ім. О.М. Бекетова, що підтверджується Договором про навчання від 24.07.2015 року. Згідно п. 5.3 вищевказаного договору, загальна вартість освітньої послуги становить 12000 грн., а вартість навчання за рік становить 4800 грн., що при його заробітній платі є значною сумою. Присудження позивачці ? частини доходу призведе відповідача у вкрай скрутне матеріальне становище, бо при сплаті аліментів позивачці, та коштів за навчання, вказаний залишок його доходу не зможе забезпечити йому навіть прожитковий мінімум для працездатних осіб, який становить 1218 грн. Крім того вона зазначила, що у відповідності до ст.84 СК України позивачка має беззаперечне право на утримання від [PERSON] Але у відповідності до ст.80 СК України, суд при визначенні розміру аліментів, повинен враховувати усі обставини, що мають істотне значення. В даному випадку істотне значення має соціальна політика держави, закріплена в Законі України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». А саме позивачка у відповідності до ст.10 вказаного Закону, має право на отримання державної допомоги при народженні дитини. Ст. 11 цього ж Закону, встановлює вичерпний перелік документів, необхідних для призначення допомоги. Всі документи на отримання такої допомоги у позивачки є, про що свідчать її копії, додані до позовної заяви. Згідно ст. 12 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» розмір допомоги становить 41280 грн. з яких 10320 грн. виплачуються одноразово, а залишок рівними частинами протягом 36 місяців. Тобто до трьохрічного віку дитини. У відповідності до даного Закону, ніяких виключень з нього не має. Отже і позивачка має право на отримання від держави грошової допомоги у зв'язку з народженням дитини. Ця обставина має істотне значення для суду при визначенні розміру аліментів, які позивачка просить стягнути з [PERSON] Крім того, суд повинен врахувати доходи позивачки. У судове засідання позивачка не з'явилася, згідно письмової заяви просить справу розглянути без її участі, у зв'язку з тим, що знаходиться у стаціонарному лікуванні, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить суд їх задовольнити. Також вказала, що з запереченнями відповідача ознайомлена. Із урахуванням даних заперечень згодна на зменшення позовних вимог, але не менше 1/6 частки всіх його доходів. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні, заперечивши проти позову, підтримала доводи , викладені у запереченнях. Заслухав представника відповідача, прийнявли до уваги доводи, викладені у письмових запереченнях, а також поячснення позивачки на заперечення відповідача, дослідив матеріалди справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] непрацездатна у зв'язку з вагітністю (30 тижнів, термін пологів 9.11.2015 р.) (а.с.3). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 29.08.2014 р. (а.с.4). Згідно договору про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг від 24.07.2015 р. [PERSON] навчається в ХНУМГ імені О.М.Бекетова з 1.09.2015 р. по 31.01.2018 р. на заочній формі навчання. Загальна вартість освітньої послуги становить 12000 грн. Вартість за навчальний рік становить 4800 грн. (а.с.16). Відповідно до довідки про доходи, [PERSON] працює в Комунальному підприємстві «Комсервіс» Куп'янської міської ради Харківської області на посаді слюсаря АВР в. Загальна сума доходу за період з червня 2015 р. по серпень 2015 р. становить 6748,00 грн. Статтями 1, 2 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як зазначене у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України. кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.75 Сімейного Кодексу України, право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1,2 ст.84 Сімейного Кодексу України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 1 ст.85 Сімейного Кодексу України, право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встанолвено, що один з пожружжя, а саме, позивачка, є непрацездатною у зв'язку з вагітністю, і , безумовно, потребує матеріальної допомоги. В судовому засіданні встановлено, що відповідач працює, має стабільний заробіток, з чого можна зробити висновок, що він може надавати матеріальну допомогу. У суда не викликає сумнівів, що відповідачем не надається матеріальна допомога на утримання дружини в у зв'язку з її вагітністю, оскільки ним не надано доказів, які б спростовували доводи позивачки, викладені у позові. Відповідно до ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд вважає необгрунтованими посилання представника відповідача у запереченнях на ст. 80 СК України, оскільки вона регламентує розмір аліментів одному з подружжя, статус якого встановлений ст. 75 СК України. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач, який є чоловіком позивачки, може надавати матеріальну допомогу, оскільки працює і має стабільний заробіток. Суд вважає передчасними доводи відповідача стосовно того, що позивачка має право на отримання державної домопоги при народженні дитини, оскільки позивачка ще не народила дитину і не отримувала цієї допомоги. Доводи відповідачка, що він сплачує за навчання, внаслідок чого присудження відповідачці аліментів у розмірі ? частини доходу призведе його у вкрай скрутне становище, суд вважає необгрунтованими, оскільки він повинен був розрахувати свої матеріальні можливості, передбачивши, у першу черну, інтереси сім'ї , а 1/15 частина його доходів, на думку суду, є нікчемною. Разом з цим, визначаючи розмір аліментів, суд вважає справедливим призначити аліменти в розмірі 1/7 доходів відповідача. На думку суду, вказаний розмір аліментів не вплине негативно на матеріальний стан відповідача, враховуючи існуючий на теперішній час розмір прожиткового мінімуму , який складає 1378 грн., а також витрати відповідача на навчання. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ст. 88 ч.3 ЦПК України. Згідно п1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. Аліменти стягуються, починаючи з дати звернення позивачки до суду, тобто з 02.09.2015 р.

Outcome: partial