Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування шкоди. В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку. В обгрунтування вимог вказувала, що 15.04.2008 року між нею та [PERSON], який представляв інтереси [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки пл. 0,0674 га, що в садівничому товаристві «ВОСХОД» на території Вовківської сільської ради, Пустомитівського район, Львівської області. За умовами договору продаж було вчинено за 30 000,00 грн., які нею було повністю сплачено. Також, за умовами договору вони зобовязались протягом трьох місяців посвідчити такий нотаріально. Після укладення вказаного договору, вона почала користуватись землею, якою користується до даного часу, та відповідач не має жодних заперечень. Проте, відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору. Відповідач [PERSON] поручився за належне виконання [PERSON] зобовязань про нотаріальне посвідчення договору, і погодився нести відповідальність, у випадку невиконання [PERSON] зобовязань щодо посвідчення договору. Оскільки, [PERSON] не виконав умови договору та не посвідчив нотаріально договір, а тому просить стягнути з [PERSON] заподіяну шкоду. Також, просить визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку, оскільки таку вона фактично набула. В судове засідання позивачка не зявилась, направила на адресу суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності та задоволити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, проте подав суду письмову заяву у якій просить суд розглядати цивільну справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує, позов просить задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, заяв про розгляд справи без участі чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: З Державного акту на право приватної власності на землю серії ЛВ № 14695 виданого Вовківською сільською радою народних депутатів Пустомитівського району Львівської області 16 квітня 1997 року вбачається, що [PERSON] являється власником земельної ділянки площею 0,0674 га, що розташована в садівничому товаристві «ВОСХОД» на території Вовківської сільської ради, Пустомитівського район, Львівської області яка надана для ведення садівництва кадастровий номер 4623681800:08:000:0216. Вказаний акт було зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за 1997 рік за № 274. Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 658 ЦК України визначає, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Частина 1 статті 317 ЦК України визначає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. (ч. 1 статті 237 ЦК України) Згідно ч. 1 статті 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. З довіреності від 11.09.20107 року вбачається, що [PERSON] уповноважив [PERSON] бути його представником про розпорядженні (продажі) земельної ділянки площею 0,0674 га, що розташована в садівничому товаристві «ВОСХОД» на території Вовківської сільської ради, Пустомитівського район, Львівської області яка надана для ведення садівництва кадастровий номер 4623681800:08:000:0216. Судом встановлено, що 15.12.2008 р. між позивачкою та [PERSON], від імені якого діяв [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки площею 0,0674 га, та яка належала [PERSON] Згідно п. 4.7 Договору укладеного між сторонами, такі взяли на себе зобовязання протягом трьох місяців нотаріально посвідчити Договір. Частина 1 статті 239 ЦК України визначає, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Як встановлено судом, відповідач ухилився від виконання зобовязань визначених умовами договору, та не звернувся до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору. Згідно ч. 2 статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Стаття 662 ЦК України визначає, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Згідно статті 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Частина 1 статті 664 ЦК України визначає, що обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Як встановлено судом, сторони досягли згоди щодо істотних умов договору, а також, відбулось повне виконання такого, оскільки позивачкою було повністю оплачено вартість земельної ділянки, та їй фактично було передану таку в користування, якою вона користується до даного часу, а отже на думку суду остання набула право власності на таку, та відповідач не заперечував вказану обставину. Стаття 15 ЦК України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частина 1 статті 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем в частині визнання за нею права власності на спірну земельну ділянку підставні та підлягають задоволенню. Щодо стягнення шкоди з [PERSON] слід відмітити наступне: Стаття 546 ЦК України визначає, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Частина 2 статті 59 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем не надано належних доказів на підтвердження його покликань, про те, що [PERSON] поручився за належне виконання [PERSON] своїх зобовязань та що було досягнуто домовленості щодо компенсації позивачу шкоди. На підставі наведеного та

Outcome: partial