Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради на її користь заподіяну шкоду за період з дня народження сина [PERSON], [INFO], до 01.01.2016 року (за 110 місяців) в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за період з дня народження доньки [PERSON], [INFO], до 01.01.2016 року (за 74 місяці) в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що вона з 2003 року перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради (далі - Управління) як отримувач допомоги на дітей одиноким матерям та до 01.01.2016 року отримувала зазначену допомогу у мінімальному розмірі на дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується, зокрема, протоколом від 04.02.2003 року про призначення цієї допомоги заявнику [PERSON] на утримання [PERSON] [INFO], розпорядженням від 24.09.2015 року на перерахунок допомоги та розпорядженням від 30.12.2015 року на припинення допомоги з 01.01.2016 року. Згідно з п.1.2 Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, яка затверджена наказом Мінпраці та соцполітики України № 345 від 19.09.2006 року, працівники Управління повинні надавати громадянам... роз'яснення з питань призначення та виплати всіх видів соціальної допомоги, пільг та компенсацій, при потребі надавати їм допомогу в одержанні необхідних документів, довідок тощо від підприємств, установ і організацій та контролювати своєчасність їх подання. Проте, лише у 2017 році Управління листом № 112/04.20 від 28.02.2017 року з посиланням на пункт 34 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми (далі - Порядок) роз'яснило, що до складу сім'ї особи, що звертається за призначенням зазначеної допомоги, включаються... рідні... діти віком до 18 років... (абзац другий пункту 34 в редакції Постанови КМ № 315 від 21.04.2005 року, № 1060 від 01.08.2006 року; із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 1167 від 16.11.2011 року, № 1181 від 25.12.2015 року); до складу Вашої сім'ї входите Ви та Ваші діти: доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] Після одержання зазначеного листа № 112/04.20 від 28.02.2017 року позивачка [PERSON] ознайомилась з відповідними редакціями пункту 34 вказаного Порядку, під час чого дізналась, що згідно останнього абзацу пункту 34 Порядку «зазначена допомога призначається на кожну дитину» (пункт 34 доповнено абзацом згідно з Постановою КМ № 315 від 21.04.2005 року). Отже, внаслідок бездіяльності Управління, яке до 2017 року не роз'яснило вищевказаного, позивачка [PERSON] не знала, що до складу сім'ї одинокої матері включаються її рідні діти ([PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] р.н.) та після 21.04.2005 року зазначена допомога призначається на кожну дитину. Тому, до 01.01.2016 року вона одержувала зазначену допомогу у мінімальному розмірі лише на дитину [PERSON], [INFO], внаслідок чого їй завдана шкода в розмірі неодержаної допомоги на дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності та подала письмові пояснення з приводу заперечення відповідача. Пояснила, що до 2016 року вона не могла звернутись за вказаною допомогою на рідних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], внаслідок бездіяльності відповідача, яка тривала до 2017 року і не спростована поданим ним запереченням. Зокрема, у позовній заяві щодо бездіяльності Управління зазначено про порушення правил п. 1.2 Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, за яких працівники Управління повинні надавати громадянам роз'яснення з питань призначення та виплати всіх видів соціальної допомоги. Проте, лише у 2017 році Управління, з посиланням на пункт 34 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, надало їй наступне роз'яснення: до складу сім'ї особи, що звертається за призначенням зазначеної допомоги, включаються ... рідні ... діти віком до 18 років ... (абзац другий пункту 34 в редакції Постанови КМ № 315 від 21.04.2005 року, № 1060 від 01.08.2006 року; із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 1167 від 16.11.2011 року, № 1181 від 25.12.2015 року); до складу Вашої сім'ї входите Ви та Ваші діти: доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] При цьому, згідно останнього абзацу пункту 34 Порядку «Зазначена допомога призначається на кожну дитину» (пункт 34 доповнено абзацом згідно з Постановою KM № 315 від 21.04.2005 року). Отже, за наданих Управлінням роз'яснень, що до складу її сім'ї як отримувача допомоги на дітей одиноким матерям входять її діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зазначена допомога має надаватись на кожну дитину, включаючи дітей [PERSON] та [PERSON], тому позовні вимоги не можуть вважатись безпідставними і надуманими, інакше слід вважати безпідставним і надуманим роз'яснення Управління, що до складу її сім'ї входять всі її діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Представник відповідача Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду заперечення проти позову, в обґрунтування якого покликається на те, що в силу ч. 1 ст. 18-1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 року № 2811-XII право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентним органом іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. [PERSON] перебуває на обліку в управлінні з 01.03.2003 року як одержувач допомоги одинокій матері на дочку [PERSON], [INFO]. З заявою про призначення допомоги одинокій матері на дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], позивач не зверталась та документів, які б підтверджували її право на отримання цієї допомоги на цих дітей, зокрема, визначених ст. 18-2 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» не надавала. Згідно наявних в матеріалах особової справи [PERSON] копій: свідоцтва про народження дитини [PERSON] (серія [NUMBER] від 03.01.2003 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Стрийського міського управління юстиції Львівської області) у графі «Мати» зазначена [PERSON], у графі «Батько» [PERSON]; довідки відділу РАЦС Стрийського міського управління юстиції Львівської області, виданої [PERSON], в книзі реєстрації актів про народження відділу реєстрації актів цивільного стану Стрийського міського управління юстиції Львівської області 03.01.2003 року проведено запис № 6 про народження [PERSON], відомості про батька вказані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України; свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 19.10.2006 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 19 жовтня 2006 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів 19 жовтня 2006 року зроблено актовий запис №450; свідоцтв про народження дитини [PERSON] (серія [NUMBER] від 07.11.2006 року) та дитини [PERSON] (серія [NUMBER] від 19.11.2009 року), виданих відділом реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, у графі «Мати» зазначена [PERSON], у графі «Батько» [PERSON]. Враховуючи наведене позовні вимоги є безпідставними та надуманими. Правових підстав для призначення допомоги одинокій матері на дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], немає, тому просить відмовити в задоволені позовних вимог про стягнення шкоди за безпідставністю. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що у задоволенні даного позову слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно зі ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно зі ст.ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради з 01.03.2003 року як одержувач допомоги одинокій матері на дочку [PERSON], [INFO]. Згідно з розпорядженням від 01.01.2016 року виплата такої допомоги припинена /а.с. 2/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.01.2003 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] /а.с. 16/. Згідно з довідкою відділу РАЦС Стрийського міського управління юстиції Львівської області в книзі реєстрації актів цивільного стану Стрийського міського УЮ Львівської області 03 січня 2003 року проведено запис № 6 про народження [PERSON]. Відомості про батька дитини записані за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України /а.с. 15/. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.10.2006 року [PERSON] та [PERSON] 19.10.2006 року зареєстрували шлюб, після чого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] /а.с. 19/. Згідно зі свідоцтвами про народження від 07.11.2006 року, 19.11.2009 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с. 17, 18/. З пояснень, наданих відповідачем у запереченні проти позову, судом встановлено, що позивачка не зверталась із заявою про призначення допомоги одинокій матері на дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], документів, які б підтверджували її право на отримання цієї допомоги на цих дітей, зокрема, визначених ст. 18-2 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», не надавала. Доказів протилежного позивачкою не надано і таких у судовому засіданні не здобуто. Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради у своїй відповіді на запит позивачки за № 112/04.20 від 28.02.2017 року повідомило її про те, що відповідно до п. 34 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім'ям з дітьми в редакції від 30.11.2016 року допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матерям (батькам) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою у загальоноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах І-IV рівня акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше, ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. (Абзац перший пункту 34 в редакції Постанов КМ № 315 від 21.04.2005 року, № 1060 від 01.08.2006 року; із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 1167 від 16.11.2011 року, № 1181 від 25.12.2015 року). До складу сім'ї особи, що звертається за призначенням зазначеної допомоги, включаються чоловік (дружина); рідні, усиновлені та підопічні діти віком до 18 років, а також діти віком до 23 років, які навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах І-IV рівня акредитації і не мають власних сімей незалежно від місця проживання або реєстрації…(Абзац другий пункту 34 в редакції Постанови КМ № 315 від 21.04.2005 року; із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 311 від 15.03.2006 року, № 661 від 22.06.2011 року). До складу сім'ї позивачки [PERSON] входить вона та її діти: доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] /а.с. 2 на звороті/. Відповідно до п. 36 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ № 171 від 27.12.2001 року, для призначення допомоги на дітей одиноким матерям до органу соціального захисту населення подається заява про призначення допомоги, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що позивачка із заявою про призначення допомоги на дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради не зверталася, як і за роз'ясненням щодо порядку її отримання, хоча, перебуваючи на обліку в управлінні з 01.03.2003 року як одержувач допомоги одинокій матері на дочку [PERSON], [INFO], була обізнана про необхідність звернення з відповідною заявою для призначення соціальної допомоги, оскільки подавала таку до Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради 29 січня 2003 року /а.с. 13,14/. Із запитом до відповідача позивачка [PERSON] звернулася на початку 2017 року, отримавши відповідь за № 112/04.20 від 28.02.2017 року, з якої вбачається, що Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради 28.02.2017 року повідомило останню про те, хто саме має право на отримання допомоги на дітей одиноким матерям, в якому розмірі вона надається, як визначається середньомісячний дохід сім'ї та хто входить до складу сім'ї особи, що звертається за призначенням такої допомоги, а відтак, виконало обов'язки, покладені на нього п. 1.2 Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, який зобов'язує працівників Управління надавати громадянам і представникам підприємств, установ і організацій роз'яснення з питань призначення та виплати всіх видів соціальної допомоги, пільг та компенсацій, при потребі надавати їм допомогу в одержанні необхідних документів, довідок тощо від підприємств, установ і організацій та контролювати своєчасність їх подання. Згідно із ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Норма ст. 22 ЦК України зазначає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частинами 1 та 4 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою, АРК або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Статті 1173, 1174 ЦК України передбачають спеціальні підстави і умови відповідальності при завданні фізичній або юридичній особі шкоди у позадоговірних правовідносинах, які відрізняють їх від інших норм, що містять загальні правила позадоговірної (деліктної) відповідальності у цивільно-правових правовідносинах і полягають у спеціальному суб'єктному складі відповідальних осіб, спеціальній сфері діяльності цих суб'єктів та характері їх дій (владно-адміністративний, юридично-обов'язковий, односторонній). Сферою застосування зазначених норм є правовідносини із заподіяння шкоди фізичній чи юридичній особі у зв'язку з прийняттям зазначеними суб'єктами незаконних рішень, вчинення ними незаконних дій чи неправомірної бездіяльності при здійсненні ними своїх владних повноважень, визначених Конституцією і законодавством України. При цьому, із долучених до справи матеріалів та здобутих в ході судового розгляду справи доказів судом не встановлено неправомірної бездіяльності дій відповідача, а відтак, відсутні підстави для відшкодування шкоди. Окрім того, неодержана позивачкою допомога на дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], не є шкодою в розумінні ст. 22 ЦК України. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, та є вина зазначеної особи. Відтак, обов'язковими умовами відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди є наявність вини у діях особи, яка заподіяла таку шкоду, та причинний зв'язок між протиправним діянням та шкодою. Позивачкою в силу наведеного не надано суду жодних доказів, які б беззаперечно вказували на те, що матеріальної шкоди завдано з неправомірної бездіяльності відповідача, не доведено причинно-наслідковий зв'язок між діями чи бездіяльністю відповідача та наслідками, що настали, а власне недбальство чи незнання закону позивачкою не є підставою для відшкодування шкоди. У відповідності до частини 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, фактами, з якими матеріальний закон пов'язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння майнової шкоди, є : наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням відповідача, а також вини останнього в її заподіянні. А тому доводи позивачки про заподіяння майнової шкоди суд вважає непереконливими, оскільки наявні в матеріалах справи докази та встановлені на їх підставі обставини справи не підтверджують сукупність необхідних складових для притягнення відповідача до цивільної відповідальності, а отже, не дають і достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення майнової шкоди. Відтак, в задоволенні позовних вимог до Управління праці та соціального захисту населення Стрийської міської ради слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed