Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням і в обґрунтування позовних вимог вказала про те, що їй на праві власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На даний час в квартирі зареєстровані: позивачка та її син, який є відповідачем по справі, - [PERSON] До 2015 року відповідач проживав разом з нею за вищевказаною адресою, але з кінця березня 2015 року за місцем своєї реєстрації та постійного місця проживання не проживає. 21.02.2015 року відповідач зареєстрував шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу син з дружиною протягом місяця мешкав у спірній квартирі, а наприкінці березня 2015 року вони стали мешкати за адресою: [ADDRESS] , де мешкає колишній чоловік позивачки, який є батьком відповідача. Всі свої речі відповідач забрав з собою, коли залишив належну позивачці квартиру. Перешкод в користуванні житлом відповідачу позивачка не створювала, ключі від квартири і на даний час знаходяться у нього, замки в квартирі не змінювала. Відповідач добровільно, без поважних причин не проживає за місцем реєстрації протягом чотирьох років. З цього часу він жодного разу не з`явився в спірній квартирі, комунальні витрати він не сплачує, їх повністю сплачує позивачка з особистих коштів. Реєстрація відповідача в належній позивачці квартирі створює перешкоди в користування та розпорядженні власністю, а саме: позивачка не має можливості оформити субсидію по оплаті комунальних послуг. Крім того, останнім часом на адресу зазначеної квартири надходять банківські листи та листи колекторів з питання боргів, які має відповідач перед банківськими установами, дзвонять колектори, які погрожують описати належне позивачці майно. Тому позивачка змушена звернутись до суду і просить визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] . До початку судового засідання від позивачки надійшла заява, в якій вона просить справу розглянути без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не з`явився 27.06.2019 року, 23.08.2019 року. Про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Від нього не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутність, відзиву суду не подав. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та перевіривши письмові докази справи, встановивши такі юридичні факти та відповідні їм правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] на підставі договору дарування від 04.01.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Дувановою Т.П., зареєстрований в реєстрі за № 54. З довідки про склад сім`ї № 14.03-08/37011 від 15.05.2019 року, виданої Управлінням ЦНАП у м. Суми Сумської міської ради, вбачається, що до складу сім`ї, зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , входять: [PERSON] , [INFO] , та її син [PERSON] , [INFO] . Відповідач з 2015 року не проживає за адресою: [ADDRESS] , не оплачує комунальні послуги. Згідно ч. 2 ст. 48 Закону України «Про власність» власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, користування і відшкодування завданих цим збитків. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України вбачається, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 107 Житлового кодексу України у разі вибуття наймача або членів сім`ї на інше постійне місце проживання, така особа втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Із змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Із змісту п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року вбачається, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 Житлового кодексу України. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, оскільки відповідач не вносить плату за комунальні послуги, не проживає в жилому приміщенні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , з 2015 року та вибув в інше жиле приміщення, відтак суд дійшов висновку про те, що все це в сукупності свідчить про усунення відповідача від права користування даною квартирою без наміру збереження права користування нею. Таким чином, на основі з`ясованих обставин, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved