Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. від 12.02.2021, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 12222,52 грн та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] судові витрати сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що на ім`я позивачки [PERSON] . 12 лютого 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. видано виконавчий напис № 23740 про стягнення з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 12222,52 грн. 01 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, а також постанова від 22 березня 2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивачка вважає вказаний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. У виконавчому написі зазначено, що 26 січня 2008 року між позивачкою [PERSON] та ПАТ «Родовід Банк» був укладений кредитний договір Ск-537-000666/1-2008, за яким [PERSON] допущено прострочення платежів та сума заборгованості складає 11572,52 грн за період з 04 липня 2019 року по 27 січня 2021 року. Позивачка дійсно визнає, що вказаний договір був укладений, проте стверджує, що повністю за ним розрахувалася ще у 2010 році, жодних заборгованостей на теперішній час немає. Зазначає, що отримала споживчий кредит у розмірі 8000 грн строком до 26 січня 2010 року. На її думку, нотаріус при вчиненні виконавчого напису порушив загальний строк позовної давності, не врахувавши вимоги законодавства щодо строків позовної давності, зазначені у гл. 19 ЦК України. Вказані строки вийшли ще у 2013 році. Про правонаступника ПАТ «Родовід Банк» ТОВ «Вердикт Капітал» нічого не знала, відповідних підтверджуючих документів не бачила. А отже, сума заборгованості, зазначена ТОВ «Вердикт Капітал» у зверненні до нотаріуса не була безспірною. Окрім того, що нотаріус не перевірив розмір заборгованості та факт одержання боржником письмової вимоги про усунення порушень, яку відповідач не направляв їй перед зверненням до нотаріуса, хоча повинен був це зробити, він також не з`ясував строк виконання основного зобов`язання. До того ж, нотаріус видав виконавчий напис при тому, що відповідач не направляв боржнику письмову вимогу щодо усунення порушень за кредитною угодою, не дотримавшись при цьому 30-денного строку, установленого в пп. 2.3 п. 2 гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Також при подачі документів до нотаріуса повинні пред`являтися лише первинні документи, оформлені в порядку ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які встановлюють розмір заборгованості та які б підтверджували наявність або відсутність заборгованості, а також являються належними доказами. Крім того, позивачка посилається на те, що вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ\~№ 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема, в частині п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами. Також позивачка зазначає, що 24 лютого 2021 року у зв`язку з неодноразовим порушенням приватним нотаріусом чинного законодавства, грубими порушеннями закону, що завдали шкоду державі, фізичним та юридичним особам, та набранням законної сили рішеннями суду про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні нотаріальних дій, Міністерством юстиції було видано наказ про анулювання свідоцтва на право зайняття нотаріальною діяльністю від 26 грудня 2011 року за № 8679 на ім`я [PERSON] . Від представників позивачки [PERSON] адвокатів Мороза С.В., [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, просять задовольнити позов на підставі наявних обставин та доказів. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки в суд не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причин неявки в суд не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. У зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 12.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. видано виконавчий напис за реєстровим № 23740, за яким нотаріус пропонує звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором Ск-537-000666/1-2008 від 26.01.2008, укладеним між нею та ПАТ «Родовід Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за період з 04.07.2019 по 27.01.2021 в загальній сумі 12222,52 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4564,25 грн, прострочена заборгованість за комісією 3237,78 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 376,04 грн, строкова заборгованість за комісією 418,43 грн, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 2985,02 грн, а також витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 650 грн /а.с.19/. 01 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, а 22 березня 2021 року постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника /а.с.20-21/. Згідно ст.\~10\~ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За змістом ст.ст. 12,81,89\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. За загальним правилом статей 15,16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» встановлений порядок оскарження нотаріальних дій: «Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти». Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України, а саме Постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172. Згідно з п. 1 постанови Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172\~«Про затвердження\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Так, при вчиненні виконавчого напису № 23740 від 12.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. на підставі кредитного договору Ск-537-000666/1-2008 від 26.01.2008, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Родовід Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Вердикт Капітал», не враховано, що розмір заборгованості перед відповідачем, а також суми комісії та відсотків, зазначені у виконавчому написі, не є безспірними. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-887цс 17 від 05 липня 2017 року з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17. Судом встановлено, що з виконавчого напису не вбачається на підставі якого розрахунку був вчинений напис. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що [PERSON] отримувала лист з вимогою про усунення порушень стосовно зобов`язання за кредитним договором, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином,\~з матеріалів\~справи вбачається,\~що [PERSON] \~не отримувала\~вимоги про\~можливе стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~шляхом вчинення\~виконавчого напису\~нотаріуса.\~Нотаріусом,\~у свою\~чергу,\~не було\~перевірено надіслання\~такої вимоги\~і отримання\~її позивачем,\~що унеможливило\~подання останнім\~нотаріусу обґрунтованих\~заперечень щодо\~вчинення виконавчого\~напису або\~письмової згоди. Крім того, суд звертає увагу, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису посилався на неіснуючу нормативно-правову базу. Так, пункт 2 Переліку документів, на які послався нотаріус під час вчинення своєї дії, визнано нечинним за рішенням суду. Відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа №826/20084/14)\~ постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, п. 2 вказаних змін, а саме доповнення Переліку новим\~розділом «Стягнення\~заборгованості з\~підстав,\~що випливають\~з кредитних\~відносин» визнано нечинною та незаконною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Отже, під час вчинення спірного виконавчого напису, правової норми, яка б дозволяла вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, укладених в простій письмовій формі, не існувало, оскільки положення Переліку в частині документів, що підтверджують безспірність вимог за кредитними договорами, визнані незаконними у судовому порядку. Не маючи правових підстав для вчинення виконавчого напису, нотаріус права на його вчинення не мав. Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за якими стягнення заборгованості може проводитися у безспірному порядку, тому стягнення не могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення виконавчого напису. Таким чином, в даному випадку нотаріус всупереч вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, вчинив виконавчий напис без дотримання умов його вчинення в частині подання стягувачем документів на підтвердження безспірності розміру заборгованості боржника, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, нотаріусом порушено не тільки порядок вчинення напису щодо безспірності, але й вчинено його поза нормами законодавства, що є достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що\~не підлягає виконанню. Відповідно до\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок, що спірний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, оскільки виконавчий напис вчинено на підставі положення нормативно-правового акту, який станом на дату вчинення виконавчого напису був нечинним та скасованим судом, а сума стягнутої заборгованості не була безспірною. Відтак, суд задовольняє позов [PERSON] до АТ «ПУМБ» та визнає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 908 грн, які були сплачені позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved