Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулася до суду із зазначеним позовом та після зменшення розміру позовних вимог просила стягнути з [PERSON], суму коштів в розмірі 3 200 грн - аванс, моральну шкоду в розмірі 500 грн та понесені судові витрати. В обґрунтування вимог посилалася на те, що 03.09.2013р., вона домовилася з відповідачем про те, що відповідач виготовить і встановить металеві ворота за місцем її проживання не пізніше 16.09.2013р. На виконання домовленостей, нею було передано відповідачу, для проведення робіт обумовлену суму в розмірі 3 200 грн, про отримання яких відповідачем було складено відповідну розписку. 23.09.2013р., нею було встановлено, що відповідач навіть не розпочав роботи з виготовлення воріт, а отримані кошти витрачені ним на власні потреби. Протягом жовтня 2013р., вона ще декілька разів зверталася до відповідача з проханням виконати взяті зобов'язання, але відповідач відмовився та відмовляється повернути отримані кошти. Невиконання умов договору та неповернення коштів призвели до моральних страждань, оскільки вона є пенсіонеркою, додавала зусилля для збирання необхідної суми коштів, які відповідач не повертає. Відповідач, вимоги позову, у зменшеному розмірі, визнав в повному обсязі. Крім визнання позову встановлено, що 03.09.2013р., [PERSON], домовилася з [PERSON], (не є фізичною особою - підприємцем) про те, що [PERSON], виготовить і встановить металеві ворота за місцем проживання [PERSON], не пізніше 16.09.2013р. На виконання домовленостей, [PERSON], передала а [PERSON], отримав передплату за проведення робіт з виготовлення та встановлення воріт в сумі 3 200 грн, про отримання зазначених коштів відповідачем було складено відповідну розписку (а.с. 6). 23.09.2013р., [PERSON], було встановлено, що відповідач не розпочав роботи з виготовлення воріт, а отримані кошти витрачені ним на власні потреби. Протягом жовтня 2013р., [PERSON], ще кілька разів зверталася до [PERSON], з проханням виконати взяті зобов'язання, але відповідач відмовився від виготовлення воріт та відмовляється повернути отримані кошти. В силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 5 ст. 174 ЦПК України, суд не приймає визнання позову відповідачем, якщо визнання позову суперечить закону. Згідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Статтею 623 ЦК України встановлено, що, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Крім того, виниклі між сторонами правовідносини взагалі не є грошовим зобов'язанням, в силу ст. 570 ЦК України, якою передбачено, що, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Аванс повертається у будь якому випадку в тому самому розмірі в якому був отриманий. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню збитки завдані порушенням зобов'язання в розмірі 3 200 гривень. В частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що вимоги позову задоволенню не підлягають, оскільки такі вимоги не грунтуються на законі, - стягнення моральної шкоди в договірних правовідносинах можливе лише у випадку, якщо це прямо передбачено договором або законом (на відміну від делікту). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені нею судові витрати.

Outcome: partial