Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що із відповідачем по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Стверджує, що від даного шлюбу із [PERSON] в сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачкою та перебувають на повному її утриманні, так як відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків та не надає їй жодної матеріальної допомоги. Вказує, що відповідач офіційно не працевлаштований та має мінливий заробіток, а тому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн., по 1500 грн. на кожну дитину, щомісячно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] у звязку з не працевлаштуванням відповідача зменшила позовні вимоги та просила суд стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1900 грн. щомісячно, а саме 1000 грн. на утримання сина [PERSON] та 900 грн. на утримання дочки [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] в судовому засіданні просить суд при вирішенні позову по суті врахувати, що відповідач немає постійного місця праці, у такого відсутнє майно та кошти на рахунках, має тимчасові підробітки, розмір яких в середньому за місяць складають 3000 гривень. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 листопада 2010 року у Стоянцівській сільській раді Мостиського району Львівської області, про що зроблено актовий запис № 06. Від подружнього життя в сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з матірю, позивачкою по справі, та перебувають на її повному утриманні. Відповідач [PERSON] добровільно не надає кошти на утримання дітей, не піклується про їх матеріальне забезпечення. Вказані обставини сторонам и не оспорюються та підтверджуються такими доказами по справі, зокрема: копією свідоцтва про шлюб між сторонами серії І-СГ №144258; копією свідоцтва про народження дитини [PERSON], 10.05.2011р.н.; копією свідоцтва про народження дитини [PERSON], 05.10.2014р.н.; копією паспорта позивачки [PERSON]; іншими матеріалами справи. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ст.182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як відомо із змісту ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Судом враховано матеріальне становище позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], що весь тягар по утриманню дітей [PERSON] і [PERSON] лежить на позивачці, а також те, що відповідач є працездатним і на утриманні жодних інших дітей немає, проживає з матірю [PERSON], яка є пенсіонером, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» для дітей віком до 6 років з 1 січня становить 1492 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років - 1860 гривень та інші обставини, що мають істотне значення, а також те, що обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків та інтереси їхньої дитини будуть у такий спосіб захищені. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Беручи до уваги усі наведені обставини, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на утримання дітей сина: [PERSON], 10.05.2011року народження та дочки [PERSON], [INFO], аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 1900 гривень щомісячно, а саме 1000 гривень на утримання сина [PERSON] та 900 гривень на утримання дочки [PERSON] щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Із зміною матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, або інших обставин, що мають значення, сторони мають право звернутися до суду з відповідною позовною заявою про зміну розміру аліментів. Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved