Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21.06.2013 між нею та [PERSON] , був укладений шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за №619 та видано свідоцтво про шлюб від 21.06.2013 серія [NUMBER] . За час перебування в шлюбі, мають спільну дитину (сина) - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 04.06.2014 серія [NUMBER] . Шлюб між мною та відповідачем розірвано 26.04.2017 року, що підтверджується копією Рішення Золотоніського міськрайонного суд Черкаської області від 26.04.2017 шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає з нею, що підтверджується довідкою про місце проживання. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач деякий час допомагав матеріально дитині, однак починаючи з 2020 року припинив надання будь-якої матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач з 01.01.2020 року не бере участі у вихованні та утриманні нашої спільної дитини. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому батько, який є працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), оскільки працює арбітражним керуючим та є фізичною особою-підприємцем, інших осіб на утриманні не має, має нерухоме майно, транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати. На підставі викладеного просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 22.03.2021 року і до повноліття дитини. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2021, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Кондрацька Н.М., у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/1915/21. Ухвалою суду від 14.04.2021 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач, скориставшись своїм правом, 29.04.2021 надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що повністю визнає позовні вимоги позивача про стягнення з аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 22.03.2021 року і до повноліття дитини. Окремо просив звернути увагу суду на ті обставини, що він звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір». В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.04.2017 шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 21.06.2013 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції за актовим записом №619, розірвано. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.06.2014. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №285324 від 03.05.2019 малолітній [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, малолітня дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Вказані обставини сторонами визнаються та підтверджуються матеріалами справи, у зв`язку із цим, суд відповідно до ст. 82 ЦПК України, визнає вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно до ч. ч. 2, 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, що не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому на підставі ч.4 ст.206 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем. Стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідатиме інтересам дитини та зможе покрити витрати на її утримання. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки встановлено, що позивач звільнена від сплати судового збору згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач як інвалід другої групи звільнений від сплати судового збору згідно п.9 ч.1 ст.5 вказаного Закону, судовий збір у даній справі компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: approved