overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ., посилаючись на те, що пропустила строк з поважних причин, оскільки на момент смерті матері та до теперішнього часу м. Зоринськ Перевальського р-ну Луганської обл. знаходиться на тимчасово окупованій території України, там не діють державні органи влади та у позивачки не було коштів для того, щоб виїхати на підконтрольну територію України для збору необхідних документів для реєстрації смерті матері, встановлення факту смерті якої прийшлося встановлювати в судовому порядку, рішення суду вона отримала лише 16.10.2018 р. Позивачка у позовній заяві просила справу розглядати за ї відсутності. Представник відповідача у письмовій заяві позов визнав, попереджений про наслідки визнання позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 26 березня 2018 р. померла мати позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилось спадкове майно. Позивачка є єдиним спадкоємцем. 19 жовтня 2018 р. позивачка звернулась до приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Глаговської О.В. із заявою про прийняття спадщини, на що 29 жовтня 2018 р. отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини встановлений ст.ст. 1268-1270 ЦК України. Позивачка пропустила строк з поважних причин, оскільки на момент смерті матері та до теперішнього часу м. Зоринськ Перевальського р-ну Луганської обл. знаходиться на тимчасово непідконтрольній території України, там не діють державні органи влади та у позивачки не було коштів для того, щоб виїхати на підконтрольну територію України для збору необхідних документів для реєстрації смерті матері, встановлення факту смерті якої прийшлося встановлювати в судовому порядку, рішення суду вона отримала лише 16.10.2018 р. Відповідно до ст. 1272 ч.3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає поважними причини пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті рідної тітки [PERSON], яка померла 16.01.2017 р., посилаючись на те, що пропустила строк з поважних причин, оскільки вона доглядала за рідною тіткою похилого віку [PERSON], яка померла 16.01.2017 р. та разом з нею вела сумісне господарство, здійснила її поховання, тобто фактично прийняла спадщину. Позивачка у наданій суду письмовій заяві позов підтримала. Представник відповідача [PERSON] у письмовій заяві позов визнав, попереджений про наслідки визнання позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 16 січня 2017 р. у померла рідна тітка позивачки [PERSON], після смерті якої відкрилось спадкове майно у вигляді житлового будинку №28 по вул. Вовчоярівська у м. Лисичанську Луганської обл. Позивачка є єдиним спадкоємцем. 08 серпня 2017 р. позивачка звернулась до Другої Лисичанської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на що того ж дня отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки вона не подала відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а також на підставі ст.ст. 1270-1272 ЦК України у відповідний строк не подала заяву про прийняття спадщини. Позивачка вважає, що пропустила строк з поважних причин, оскільки вона доглядала за рідною тіткою похилого віку [PERSON], яка померла 16.01.2017 р. та разом з нею вела сумісне господарство, здійснила її поховання, тобто фактично прийняла спадщину. Відповідно до ст. 1272 ч.3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає поважними причини пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після тітки [PERSON], яка померла 27.12.2015 р., посилаючись на те, що пропустила строк з поважних причин, оскільки доглядала хворого чоловіка [PERSON], який отримав складний перелом ноги та був довгий час нерухомий, окрім того, на момент смерті тітки в м. Алчевську тривала та триває анти терористична операція та м. Алчевськ знаходиться на території, яка непідконтрольна державній владі України. На зазначеній території проводились бойові дії, можливості виїхати в шестимісячний строк після смерті тітки з тимчасово окупованої території у звязку з загрозою життю у позивачки не було. Представник позивачки у судове засідання не зявилась, справу просила розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, у письмовій заяві позов визнав, не надав заперечень проти обставин, викладених у позові, попереджений про наслідки визнання позову, справу просив слухати за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 27 грудня 2015 р. померла тітка позивачки [PERSON]. У 2004 році тітка склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачці та її сестрі [PERSON], яка 20.03.2014 р. померла. Відповідач є сином померлої сестри. Таким чином, згідно даного заповіту позивачка є єдиним спадкоємцем майна, що належало її тітці. Позивачка вважає, що пропустила строк з поважних причин, оскільки доглядала хворого чоловіка [PERSON], який отримав складний перелом ноги та був довгий час нерухомий, окрім того, на момент смерті тітки в м. Алчевську тривала та триває анти терористична операція та м. Алчевськ знаходиться на території, яка непідконтрольна державній владі України. На зазначеній території проводились бойові дії, можливості виїхати в шестимісячний строк після смерті тітки з тимчасово окупованої території у звязку з загрозою життю у позивачки не було. Відповідно до ст. 1272 ч.3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає поважними причини пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, тому позов підлягає задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 551,2 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після чоловіка [PERSON], який помер 10.09.2014 р., посилаючись на те, що пропустила строк з поважних причин, оскільки чоловік помер в той час, коли на території Луганської області проводилися активні бойові дії та оскільки спадок знаходиться на тимчасово окупованій території, то на час звернення до нотаріуса, за місцезнаходженням спадку, для складання заяви про прийняття спадщини нотаріальні контори не працювали і не було порядку за яким розяснювалось, як спадкоємцям потрібно чинити в таких ситуаціях. Представник позивачки в судове засідання не зявився, у наданій суду письмовій заяві позов підтримав, просив справу слухати у його відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини незявлення не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. 3-тя особа у судове засідання не зявилась, справу просила розглядати за її відсутності, про що надала письмову заяву. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 10 вересня 2014 р. помер чоловік позивачки [PERSON]. За життя ним було складено заповіт, посвідчений 11 березня 2013 р. секретарем виконкому Селезнівської селищної ради Перевальського району Луганської області [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №13, згідно якого чоловік заповідав позивачці належну йому квартиру [ADDRESS]. 16 січня 2018 р. позивачка звернулась до приватного нотаріуса Новоайдарського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, на що отримала відмову №11/01-16 від 16.01.2018 р. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вона не прийняла спадщину у встановлений законом шестимісячний термін та не вступила в права спадкоємця фактично. Позивачка вважає, що пропустила строк з поважних причин, оскільки чоловік помер в той час, коли на території Луганської області проводилися активні бойові дії та оскільки спадок знаходиться на тимчасово окупованій території, то на час звернення до нотаріуса, за місцезнаходженням спадку, для складання заяви про прийняття спадщини нотаріальні контори не працювали і не було порядку за яким розяснювалось, як спадкоємцям потрібно чинити в таких ситуаціях. Відповідно до ст. 1272 ч.3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає поважними причини пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила виключити запис про батька в актовому записі про народження [PERSON], [INFO] у Львівському МВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області за № 588 від 28.02.2017 року. Позов мотивували тим, що з квітня 2016 р. вона зі своїм чоловіком фактично припинили шлюбні відносини та сумісне проживання, біологічним батьком дитини є [PERSON]. Представник позивачки у судове засідання не зявився, просив справу розглядати за його та позивачки відсутності, позов підтримав, про що надав суду письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив. 3-тя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, справу просив розглядати за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог, про що надав письмову заяву. Представник 3-ої особи Львівського МВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області у судове засідання не зявився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив. У судовому засіданні досліджені наступні докази: копії свідоцтв про народження; копія свідоцтва про шлюб; копія довідки №608 від 16.05.2017 р.; заява про визнання батьківства; копія відповіді ГЦ ОСІ ДПС від 16.05.2017 р.; копія відповіді УСБУ в Луганській області від 13.05.2017 р.; копія відповіді ГЦ ОСІ ДПС України від 12.06.2017 р.; копія відповіді Координаційної групи ОТУ «Луганськ» від 06.06.2017 р.; копія постанови про відкриття виконавчого провадження. Дослідивши докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що з 11 грудня 2004 р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] З початку квітня 2016 р. сторони не ведуть спільне господарство та не проживають разом. 16 лютого 2017 р. позивачка народила дитину доньку Вєроніку, батьком якої у звязку із перебуванням позивачки у шлюбі з відповідачем був зареєстрований [PERSON], однак біологічним батьком дитини є [PERSON], який визнав своє батьківство. В свою чергу відповідач не заперечує факт походження Вєроніки від іншого чоловіка Згідно ст.136 ч. 2 СК України у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Відповідно до ч.1 ст. 138 СК України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, предявивши позов виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. За змістом ч. 2 цієї статті така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Оскільки відповідач не є батьком дитини, а [PERSON] визнає себе батьком дитини, позов підлягає задоволенню. Суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 640 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила встановити режим окремого проживання з чоловіком [PERSON] В обґрунтування позову зазначала, що з 1987 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем в період якого у них народились діти, дочка [PERSON] [INFO], син [PERSON] [INFO]. З 26.04.2013 року через складні стосунки у сім`ї переїхала на постійне проживання до Республіки Польща, а малолітній син залишився проживати з батьком. У найближчий час вона не має наміру повертатись на територію України, не бажає претендувати на майно та доходи, набуті чоловіком за час їхнього окремого проживання, а також не вважає за доцільне розривати шлюб з [PERSON], тому на її думку єдиним способом вирішення сімейних питань є встановлення режиму окремого проживання. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала, просила задовольнити його вимоги. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що не вважає за необхідне встановлювати режим окремого проживання з дружиною. На його думку, вставлення такого режиму позивачці потрібне для вчинення якихось сумнівних угод. Разом з тим зазначив, що способом вирішення їхніх відносин може бути лише розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, позов слід задовольнити. Відповідно до статті 119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя. Згідно до ст. 120 названого Кодексу встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов'язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов'язків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання: 1) майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; 2) дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка. Установлено, що з квітня 2013 року подружжя [PERSON] спільно не проживає, позивачка перебуває в Республіці Польща і не бажає найближчим часом повертатись до України та проживати разом з відповідачем, а тому наявні підстави для встановлення режиму окремого проживання вказаного подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила встановити факт прийняття спадщини після матері [PERSON], яка померла 12.06.2002 р. у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями №79 по пров. Зашкільний м. Алчевська Луганської області та визнати за нею право власності на зазначений будинок. Позивачка в судове засідання не зявилась, позов підтримала, справу просила розглядати в її відсутність, про що надала суду заяву. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, справу просив розглядати за його відсутності, про що надав письмову заяву. У судовому засіданні досліджені докази: копія свідоцтва про народження; копія свідоцтва про укладення шлюбу; копія заповіту; копія свідоцтва про смерть; копія свідоцтва про право на спадщину; копія домової книги; копія висновку про вартість майна; копія листа нотаріуса. Суд, дослідивши докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 12 червня 2002 р. померла мати позивачки [PERSON], після смерті якої відкрилось спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарчими будівлями №79 по пров. Зашкільний м. Алчевська Луганської області, зазначений будинок померла заповіла позивачці. Згідно зі ст. 549 ч.1 п.1 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Оскільки позивачкою надані копії документів про право власності спадкодавця на спадкове майно та технічна документація, суд вважає факт прийняття позивачкою спадщини. Згідно з [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців. Згідно наказу МЮУ від 17.06.2014 р. № 953/5, зареєстрованого в МЮУ 17.06.2014 р. за № 640/25417 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян та території проведення антитерористичної операції» тимчасово припинений доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи МЮУ, а саме: Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру прав на нерухоме майно, Спадкового реєстру, до закінчення антитерористичної операції на сході України на території: Луганська область м. Алчевськ. Таким чином, оскільк5и позивачка не має можливості оформити право на спадщину за місцем відкриття спадщини і знаходження спадкового майна, суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими і задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просила змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання їхнього сина [PERSON]. [INFO] відповідно до рішення суду, яким зобов'язано [PERSON] сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. щомісячно, встановивши новий розмір - 1/4 частину заробітку відповідача. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що на даний час матеріальний стан [PERSON] змінився, він працевлаштувався, має постійний регулярний дохід. В судове засідання позивачка не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, та про підтримку своїх вимог. Відповідач також в суд не прибув, він повідомлявся про час та місце проведення розгляду справи за зареєстрованою адресою, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, тому відповідно до ст. 224 ЦПК суд проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази суд приходить до висновку про можливість задоволення позову. Встановлено, що відповідача згідно рішення цього ж суду від 10.06.2008 року зобов'язано сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дитини в розмірі - 250 грн. щомісячно. Відповідно до ст.192 СК - розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або за домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я когось із них. Оскільки з дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів, змінились зазначені вище обставини, зокрема [PERSON] працевлаштувався, має регулярний дохід у виді заробітної плати, що дає підстави відповідно до ст.183 СК визначити розмір аліментів у частці від його заробітку, яка з врахуванням обставин названих в ст.182 СК на думку суду має становити - 1/4 частину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просила змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання їхньої дочки [PERSON], [INFO], встановивши їх новий розмір 1000 грн. щомісячно. В обґрунтування позову [PERSON] зазначала, що рішенням цього ж суду від 28.04.2010 року постановлено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 400 грн. щомісячно. Визначених сум аліментів на теперішній час недостатньо для нормального забезпечення дитини, а відповідач неофіційно працює в м. Київ, має щомісячний дохід не менше пяти тисяч грн., тому він спроможний сплачувати кожного місяця аліменти на дитину в сумі 1000 грн. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав частково, пояснив, що він погоджується на збільшення розміру аліментів, однак в розмірі не 550 грн. щомісяця. При цьому заперечив наявність у нього доходів в розмірах на які вказує [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково. Встановлено, що з відповідача згідно рішення Полонського районного суду від 28.04.2010 року стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 400 грн. на місяць. Відповідно до ст.192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров` я платника або одержувача. Оскільки з дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів, змінились зазначені вище обставини, зокрема доходи боржника та стягувачки, визначений законом інший мінімальний розмір сплати а ліментів на дітей, тому суд вважає можливим встановити новий розмір аліментів. Так як [PERSON] має мінливий, нерегулярний дохід, тому відповідно до ст.184 СК розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі, який з врахуванням обставин названих в ст.182 СК на думку суду має становити 600 грн. щомісячно.

Outcome: partial