Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] міської ради \~\~ про визначення\~ додаткового\~ строку\~ для прийняття\~ спадщини, що залишилася після смерті сестри, [PERSON], яка померла 11 травня 2006 року. В обґрунтування позову зазначила, що після смерті її сестри [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді частки квартири спільної сумісної власності , загальна частина, якої складає 57/100, що розташована за адресою: [ADDRESS], належній їй на підставі свідоцтва про право власності на житло. [PERSON] померла 11 травня 2006 року. При зверненні позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з пропуском строку. Позивачка вважає, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки хворіла та перебувала на стаціонарному лікуванні, юридично не обізнана, та бракувало часу, у звязку з чим просить суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини , як єдиної спадкоємиці після смерті сестри, яка померла 11.05.2006 року. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі в обґрунтування позову додатково зазначила, що пропустила строк для подання заяви до нотаріальної контори з поважних причин, оскільки 16.10.2006 року знаходилась на стаціонарному лікуванні з приводу інфікованої кісти Бейкера лівого колінного суглобу. 20.10.06. та 09.11.2006 року їй були проведені операції та 04.12.2006 року її було виписано з лікарні. На день виписки закінчився строк для прийняття спадщини. Після операції вона постійно знаходилась під наглядом лікарів. ЇЇ сину було встановлено 2 групу інвалідності, а її пенсії ледве хватало на лікування та підтримку життєвих сил.. З урахуванням матеріального становища та хворобливого стану , вона не могла собі дозволити витрати на таксі, поїздки до нотаріальної контори, зібрати необхідні документи та звернутись до суду. Представник відповідача [PERSON] міської ради до канцелярії суду надав заперечення на позовну заяву, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Суд, вислухавши думку, пояснення, доводи позивача по справі, ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов не підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02.07.1996 року № 1425 [PERSON] набула право спільної сумісної власності на квартиру, загальна частина, якої складає 57/100, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3). [PERSON] померла 11.05.2006 року відповідно до свідоцтва про смерть серія І-СР № 034086 виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Сміла Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області 17 травня 2006 року (а. с. 9). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 липня 2017 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] відмовлено, з причин пропуску строку для прийняття спадщини (а. с. 30). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через брак часу , то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та 4 листопада 2015 року (справа № 6-1486цс15), від 14 вересня 2016 року (справа за № 6-1215цс16), яка для суду є обовязковою відповідно до положень ст.. 360-7 ЦПК України. Підстави пропуску строку на які посилається позивач про те, що вона постійно знаходилась на стаціонарному лікуванні, не мала фізичної можливості звернутись до нотаріуса а ні особисто , а ні через пошту, через тяжкий фізичний та матеріальний стан, брак часу та юридична необізнаність не можуть бути визнані судом поважними з наступних підстав. Відповідно до роз'яснень, які містяться у абз. 6 п. 24 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7, згідно з якими поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача необізнаність щодо звернення до нотаріальної контори поштою, або оформлення доручення, тяжкий матеріальний стан, заклопотаність та брак часу. Крім того відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого від 04.11.2006 року № 7208 [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні з 16.10.2006 року по 04.12.2006 року з діагнозом інфікована кіста Бейкера лівого колінного суглобу (а. с. 15) , що спростовує ствердження позивачки про її постійне знаходження нестаціонарному лікуванні. Відповідно до ч. 1 ст.\~10, ч. 1 ст.\~11, ст.\~60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися\~\~на припущеннях. В порушення цих вимог процесуального\~закону\~ будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачка [PERSON] у \~встановлений законом строк не прийняла спадщину у звязку з наявністю обєктивних, непереборних та істотних труднощів на вчинення цих дій, нею не надано, а тому підстав на визначення\~позивачці додаткового\~ строку\~ для прийняття\~ спадщини, що залишилася після смерті брата [PERSON], яка померла 11 травня 2006 року, суд не вбачає. Також слід зауважити, що по батькові позивача «Яківна» не збігається з по батькові спадкодавці «Яківлівна», що ставить під сумнів родині звязкі між позивачем та померлою, як між рідними сестрами. Оскільки позов залишено без задоволення, підстав для стягнення з відповідача витрат по сплаті судового збору не має, що відповідає положенням ст.. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed