Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи тим, що 04 вересня 1999 року зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають, діти живуть разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач коштів на утримання дітей в достатньому розмірі не надає. Тому просила стягувати з [PERSON] аліменти в свою користь на утримання дочок в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали повністю з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідачка визнала факт оплати відповідачем житлово-комунальних послуг в квартирі, в якій вона на даний час проживає з дітьми. Представник позивачки додатково пояснив, що враховуючи наявність постійного заробітку у відповідача, аліменти слід стягувати з нього в частці від заробітку в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів на двох дітей щомісячно. При цьому будь-яких заяв стосовно зміни позовних вимог суду не надав. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечив, так як позивачка та дитина перебувають повністю на його утриманні. З часу погіршення шлюбних стосунків з позивачкою, він як батько дітей відповідально ставиться до виконання батьківських обов'язків. За відсутності доказів на підтвердження неналежного виконання ним батьківських обов'язків стосовно утримання дітей просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивачки, її представника та відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 04 вересня 1999 року. Як вбачається з копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 06 серпня 2002 року та [NUMBER] від 26 листопада 1999 року сторони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач офіційно працює на посаді директора у ТзОВ «Західно-Український Бізнес Ресурс». За період з жовтня 2013 року по березень 2014 року його дохід склав 7 320 грн. Про способи виконання обов`язку утримувати дитини в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Статтею 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки він на даний час працює. Тому аліменти слід стягувати в частці від його заробітку, а не в твердій грошовій сумі. Що стосується розміру частки, то суд враховує те, що відповідач довів в судовому засіданні, що допомогу на утримання дітей він надає, про дітей піклується. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За приписами ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Із зазначених підстав суд вважає, що вимога про стягнення аліментів на утримання дітей підлягає до часткового задоволення в розмірі, який суд за внутрішнім переконанням вважає достатнім, а саме в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів відповідача на двох дітей щомісячно, але не менше 30 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову в суд. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного, ст. ст. 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial