Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за нею прав та обов'язків спадкодавця на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] чоловіка [PERSON], з правом реєстрації за нею права власності вказаного житлового будинку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідними органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначала, що її чоловік [PERSON] помер [INFO], при цьому після смерті останнього відкрилася спадщина до складу якої входить і житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS]. 17.08.2017 року, звернувшись до Юр'ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно у вигляді вищевказаного житлового будинку, позивачка отримала відмову, в зв'язку з відсутністю у неї документу, який би посвідчував право власності спадкодавця на зазначене майно (правовстановлюючого документу). Разом з тим, відповідно до рішення Юр'ївської селищної ради № 65 від 12.12.1984 року саме за чоловіком позивачки [PERSON] було визнано право особистої власності на спірне домоволодіння, побудоване в 1971 році, яке раніше обліковувалося за адресою [ADDRESS], при цьому вирішено просити начальника Павлоградського БТІ оформити технічні документи та видати [PERSON] свідоцтво про право власності на житловий будинок. Однак, оскільки чоловік позивачки за життя право власності на належний йому житловий будинок за собою не зареєстрував позивачка, в даний час , позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у вигляді вказаного майна в порядку спадкування та не має іншого способу захистити свої права, інакше, як в судовому порядку. За таких обставин, посилаючись на ст. ст. 328, 1216, 1218, 1220, 1223, 1261 ЦК України, позивачка просила визнати за нею права та обов'язки спадкодавця на житловий будинок [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], з правом реєстрації за нею права власності на вказаний житловий будинок. В судове засідання позивачка [PERSON] та представник останньої [PERSON] не з'явилися, надавши суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, при цьому позовні вимоги повністю підтримали та судові витрати просили залишити за позивачем по справі (ас. 99-101, 104, 105). Відповідач по справі Юр'ївська селищна рада Юр'ївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності та позовні вимоги про визнання за позивачем прав та обов'язків спадкодавця визнали в повному обсязі (ас. 102). Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог Юр'ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, при цьому, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином (ас. 97). Третя особа по справі на стороні відповідача без самостійних вимог Юр'ївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, що були залучені до участі у справі на підставі ухвали суду від 19.09.2017 року (ас. 31-32), в судове засідання не з'явилися, при цьому надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності та проти позовних вимог не заперечували (ас. 98). Третя особа по справі на стороні позивача без самостійних вимог [PERSON], в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутності та проти позовних вимог не заперечував (ас. 106). Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності не з»явившихся сторін по справі, на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд знаходить встановленими наступні обставини: - відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 10.04.1987 року, вбачається, що позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON] (ас. 23). Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] від 24.06.2016 року чоловік позивачки [PERSON] помер [INFO] (ас. 22). В позові позивачка зазначала, що за життя її чоловіку [PERSON] належав житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS], однак, право власності на такий [PERSON] за життя належним чином не зареєстрував, що позбавляє позивачку можливості реалізувати свої спадкові права на вказане нерухоме майно та отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину. Щодо визнання за позивачкою прав та обов'язків спадкодавця на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] суд виходить з наступного: - так, як вбачається зі свідоцтва [NUMBER] від 22.04.1970 року на забудову садиби в населених пунктах Української РСР, виданого виконкомом Павлоградської районної ради народних депутатів Павлоградського району Дніпропетровської області, на підставі рішення правління колгоспу «Заповіт Леніна» та рішення Юр'ївської селищної ради народних депутатів від 31.12.1970 року [PERSON] під забудову виділено земельну ділянку площею 0, 05 га та дозволено будівництво житлового будинку з надвірними будівлями, зі строком закінчення такого в травні 1971 року (ас. 14). Згідно копії акту приймання в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку з господарськими спорудами від 10.12.1984 року, збудований [PERSON] житловий будинок з господарськими спорудами, розташований в [ADDRESS], прийнятий в експлуатацію з відміткою «добре» (ас. 15). Відповідно до рішення виконавчого комітету Юр'ївської селищної ради народних депутатів Павлоградського (нині Юр'ївського) району № 65 від 12.12.1984 року «Про визнання права особистої власності на домоволодіння» за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, збудований в 1971 році в [ADDRESS], при цьому вирішено просити начальника Павлоградського міськінвентарбюро технічної інвентаризації оформити технічні документи та видати свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок з господарськими спорудами [ADDRESS] [PERSON] (ас. 13). Відповідно до рішення Юр'ївської селищної ради Дніпропетровської області № 486-40/VI від 06.12.2013 року за результатами розгляду заяви [PERSON] сесія селищної ради вирішила присвоїти домоволодінню, яке обліковувалося під [ADDRESS] та вважати адресою такого [ADDRESS] (ас. 12). Згідно довідки Юр'ївської селищної ради № 1483 від 10.10.2017 року вбачається, що відповідно до рішення № 12-2/ VIІ від 07.12.2015 року та на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вулицю «Кірова» перейменовано на вулицю «ім. Героя України Муравченка Ф.М.» (ас. 103). Відтак, збудований [PERSON] в 1971 році житловий будинок з господарськими спорудами в теперішній час має наступну адресу - [ADDRESS]. З повідомлення КП «Павлоградське МБТІ» № 74 від 26.09.2017 року вбачається, що згідно технічної інвентаризації житлового будинку [ADDRESS], проведеною станом на 17.08.2016 року, самочинно збудованого нерухомого майна не виявлено, крім того, матеріали інвентаризаційної справи на будинок містять схематичний план земельної ділянки, план житлового будинку, експлікацію приміщень житлового будинку, технічну характеристику будинку, господарських будівель і споруд (ас. 88-92). Також у матеріалах справи міститься копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] від 06.11.2013 року, виготовлений на ім'я власника [PERSON] з приміткою про те, що на житловий будинок з господарськими спорудами право власності не оформлено (ас. 17-21). З досліджених в судовому засіданні доказів не виявлено інших осіб відносно яких, окрім [PERSON], виконкомом Юр'ївської селищної ради народних депутатів приймалося б рішення про визнання за ними права власності на спірний житловий будинок. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Згідно раніше діючого законодавства до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення житлових будинків та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад ( Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року № 112/5 та 12.05.1985 року № 5-24-26 ). Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Зважаючи на дане, а також те, що відповідне рішення виконавчого комітету Юр'ївської селищної ради народних депутатів № 65 від 12.12.1984 року про визнання права особистої власності на спірний будинок прийнято саме відносно [PERSON], а не будь - яких інших осіб, суд вважає встановленими обставини щодо належності чоловіку позивачки [PERSON] житлового будинку [ADDRESS] на праві власності і вказане у суду сумнівів не викликає. Разом з тим, в судовому засіданні достовірно встановлено, що за життя і по день смерті [PERSON] право власності на належний йому житловий будинок не зареєстрував. Зважаючи на відсутність у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, позивачці постановою державного нотаріуса Юр'ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 17.08.2017 року № 367/01-31 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно у вигляді спірного житлового будинку (ас. 10). З матеріалів спадкової справи № 106/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] (ас. 69-87), вбачається, що єдиним спадкоємцем за законом після смерті останнього, є його дружина позивачка по справі [PERSON], яка 02.08.2016 року, у встановлені законом строки, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] (ас. 70). Окрім того, з матеріалів спадкової справи вбачається, що інший спадкоємець за законом, а зокрема син померлого [PERSON], відмовився від прийняття спадщини за законом (ас. 71). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлене судом. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок , то і спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Разом з тим, суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно , як на об'єкт нерухомого майна. При цьому, наприклад, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно. Таким чином, оскільки до складу спадщини входять лише ті права та обов'язки носієм яких за життя був сам спадкодавець і які належали йому на законних підставах, то не набуття права власності на річ спадкодавцем не дає підстав для виникнення такого права у спадкоємців останнього. Відповідно до приписів ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Отже, вирішення порушених в позовній заяві вимог можливе шляхом звернення позивача до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а саме відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», з заявою про державну реєстрацію переходу права власності на житловий будинок [ADDRESS] Оскільки, [PERSON], померши [INFO] , за життя не зареєстрував за собою право власності на належний йому житловий будинок, його права та обов'язки, як спадкодавця, а саме, зареєструвати право власності на дане майно, перейшли до спадкоємця [PERSON]. Таким чином, з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи волю позивача та представника такого щодо залишення судових витрат по справі за позивачем (ас. 104, 105), суд знаходить можливим залишити судові витрати по справі за позивачем.

Outcome: approved