Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на її користь на час навчання їх спільного сина [PERSON] , щомісячно в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу (заробітку), починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення сином 23-річного віку. В своєму позові позивачка посилається на те, що в наявний час син [PERSON] навчається на другому курсі денної форми навчання Одеського національного морського університету на контрактній основі, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від батька. Також позивачка вказує, що відповідач працює та має можливість надавати таку допомогу та крім того, такий обов`язок покладений на нього законодавством, зокрема ст. 199 СК України.\~ Сторони у судове засідання не з`явились. Від позивачки надійшла письмова заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України. При цьому позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання (викликався на 22.10.2015р. та 16.11.2015р.). Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення судових повісток про виклик до суду. Про причину своєї неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. В зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Крім того, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані з обов`язком батьків утримувати повнолітньої дитини під час навчання, до досягнення нею 23-річного віку, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Сімейним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається із свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , відповідач [PERSON] є його батьком, а позивачка матір`ю (а.с. 9), шлюб між якими був розірваний відповідно до рішення Арцизького районного суду Одеської області від 19.09.2013 року (а.с. 5-6).\~ Згідно довідки, виданої садівничим кооперативом №12 м. Ізмаїл Одеської області, [PERSON] проживає разом з матір`ю (а.с. 15). На підставі рішення Арцизького районного суду Одеської області від 27.05.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягувались аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.12.2012 року до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] (а.с. 7-8). Також судом встановлено, що відповідач [PERSON] сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття, що підтверджено виконавчим листом, виданим Арцизьким районним судом Одеської області 20 червня 2013 року. В підтвердження необхідності матеріальної підтримки від батька під час навчання позивачка надала суду чеки, які підтверджують її витрати на навчання сина (а.с. 16-17). Згідно довідки\~ Одеського національного морського університету від 14.09.2015 року № 2169, [PERSON] \~ дійсно є студентом денної форми навчання 2 курсу спеціальності правознавство Одеського національного морського університету. Термін навчання з 01.09.2014 року до 15.07.2018 року. Навчання на контрактній основі (а.с. 14, 28). Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , який досяг повноліття [INFO] , є студентом другого курсу денного навчання факультету правознавство Одеського національного морського університету та потребує матеріальної допомоги від батька. В теперішній час відповідач [PERSON] проходить службу в військовій частині [NUMBER] . Середньомісячна заробітна плата за останні 6 місяців становить 5\~717,53 грн., що підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] [INFO] (а.с. 33). Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто для виникнення вищезазначеного аліментного зобов`язання ст. 199 СК України передбачає наявність сукупності наступних юридичних фактів: продовження навчання дочкою, сином після досягнення ними повноліття; недосягнення дочкою, сином встановленого законом віку 23 років; потреба дочки, сина у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням; наявність у батьків можливості надавати матеріальну допомогу. Такі висновки суду узгоджуються з п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», яким Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як зазначалося вище судом встановлено, що в теперішній час відповідач [PERSON] проходить службу в військовій частині [NUMBER] та його середньомісячна заробітна плата за останні 6 місяців становить 5\~717,53 грн. Крім того, відповідач заперечень того факту, що може надавати своєму повнолітньому сину матеріальну допомогу під час його навчання суду не надавав. Отже суд робить висновок, що відповідач має можливість надавати повнолітньому непрацездатному сину матеріальну допомогу під час його навчання. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітнього сина. Суд при визначенні розміру аліментів, виходить з положень ст. 200 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Отже, суд у відповідності до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище позивачки; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; а також інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач в теперішній час проходить службу в військовій частині [NUMBER] та отримує постійний заробіток, про що зазначила в позовній заяві позивачка, та чого не спростовував відповідач. Таким чином, суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження такі факти, як потреба повнолітнього [PERSON] в отриманні матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням та можливість надавати йому таку допомогу батьком [PERSON] і з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти в розмірі у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), щомісячно, на утримання повнолітнього сина [PERSON] , за умови продовження ним навчання, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому по наявній справі аліменти з відповідача мають бути присуджені з 03.09.2015 року. Суд також вважає за необхідне у відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 487,20 гривень. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved