Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка [PERSON] просить ухвалити рішення, яким, стягнути з [PERSON] сільської ради на її користь 50000,00грн., моральної шкоди, завданої неправомірними діями органу місцевого самоврядування. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до рішення [PERSON] сільської ради народних депутатів від 02.11.1993 року, їй було передано у приватну власність земельні ділянки площею 0,4530 га, в тому числі спірну земельну ділянку № 5, площею 0,15 га, в урочищі Сигла 1 ряд в селі Княжолука Долинського району. Згідно рішення 4-ї сесії [PERSON] сільської ради №228/4/2009 від 08.10.2009 року було внесено зміни в рішення [PERSON] сільської ради від 02.11.1993 року «Про передачу земель у приватну власність», в частині визначення (уточнення) площі і цільового призначення земельної ділянки [PERSON] та викладено його в такій редакції: передано їй у власність земельні ділянки, в тому числі 0,15 га для ведення особистого селянського господарства в урочищі Сигла. Надана їй земельна ділянка, площею 0.15 га, в урочищі «Сигла» в 1 ряду на підставі рішення сесії [PERSON] сільської ради Долинського району від 02.11.1993 року, та рішення 4-ї сесії [PERSON] сільської ради №228/4/2009 від 08.10.2009 року, вилучена у неї не була і вона добровільно не відмовлялась від права користування даною земельною ділянкою. Ця земельна ділянка обліковується за нею по погосподарських книгах. Однак, не зважаючи на це, [PERSON] сільська рада прийняла рішення № 48/2/2009 від 14.04.2009 року про надання згоди на передачу у власність її земельної ділянки, площею 0,15 га, в урочищі «Сигла» [PERSON] для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд, з наданням їй дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки та виготовлення проекту відведення в ліцензованій проектній організації, чим порушила її право власності на спірну земельну ділянку, яке не було припинене у порядку, визначеному земельним законодавством. Крім цього, цільове призначення земельної ділянки, площею 0,15 га в урочищі «Сигла», яка передана їй у власність, є ведення особистого селянського господарства, а [PERSON] сільська рада передала земельну ділянку для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд, хоча рішення про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки не приймалось, вона не була переведена в категорію землі житлової та громадської забудови. Пізніше, рішенням № 153/5/2011 від 20.10.2011 року [PERSON] сільська рада повторно цю ж земельну ділянку передала [PERSON] для ведення, особистого селянського господарства. З підстав порушення її прав та інтересів, та враховуючи недотримання вимог законодавства про зміну цільового призначення, суд першої інстанції визнав неправомірними і скасував рішення [PERSON] сільської ради № 48/2/2009 від 14.04.2009 року та № 152/5/2011 від 20.10.2011 року. Також цим же рішенням задоволена її позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення сесії [PERSON] сільської ради № 685/19/2014 від 12.05.2014 року про затвердження акту комісії від 28.03.2014 року, в якому зафіксовані факти порушення ст.ст. 116 ч. 5, 141 ЗК України, а саме: факт обміну земельними ділянками між [PERSON] та [PERSON] не оформлявся за відсутності заяв, а також той факт, що вона втратила право користування земельною ділянкою площею 0.15 га в урочищі «Сигла» 1 ряд за терміном давності, хоча такої підстави ст. 141 ЗК України не передбачає. Таким чином Долинський районний суд рішенням від 24.11.2014 року по справі № 343/801/14-ц, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17.02.2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29.07.2015 року, встановив незаконність та протиправність дій [PERSON] сільської ради щодо позбавлення її можливості володіти, користуватися та розпоряджатися її майном. Після розгляду цивільної справи № 343/801/14-ц та набрання рішеннями всіх інстанцій законної сили, вона звернулася в проектну організацію та розпочала виготовляти технічну документацію із землеустрою, однак один зі суміжників - секретар сільської ради [PERSON], відмовився погоджувати межі її земельної ділянки, нічим це не обґрунтовуючи і не мотивуючи, хоча жодних накладок її земельної ділянки на його немає. По цій причині вона знову змушена була звертатися у різні інстанції, щоб захистити свої земельні права, на що витрачено багато часу, що підтверджується великою кількістю відповідей з Долинської районної ради, прокуратури, поліції. В той час, як окремі особи [PERSON] сільської ради свідомо затягували процес оформлення її права власності на земельну ділянку, щоб ще більше створити перешкод їй у реалізації її конституційного права, всупереч рішенням судів, які обовязкові для виконання, а факти ними встановлені, мають преюдиційне значення, 22.09.2015 року був складений акт, а 02.10.2015 року [PERSON] сільською радою винесене рішення № 1000/26/2015, яким сільська рада затвердила акт земельної комісії від 22.09.2015 року та вирішила, що рішення [PERSON] сільської ради від 08.10.2009 року № 228 в частині п. 1.2 п.п. 3 про передачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,15 га в урочищі «Сигла» вважається таким, що втратило чинність та земельну ділянку площею 0,15 га в урочищі «Сигла» залишено в землях запасу [PERSON] сільської ради. Такі дії відповідача змусили її знову звертатися до суду. Долинський районний суд рішенням від 17.02.2016 року у справі № 343/2368/15-ц визнав нечинним та скасував вищевказане рішення [PERSON] сільської ради, чим повторно захистив та відновив її порушене право на земельну ділянку. Рішення суду першої інстанції залишено без змін ухвалами апеляційної та касаційної інстанцій. Всупереч нормам українського законодавства [PERSON] сільська рада неодноразово вчиняла неправомірні дії, приймаючи незаконні рішення щодо її земельної ділянки, надаючи її іншим особам та незаконно позбавляючи її права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Внаслідок таких дій відповідача на її земельній ділянці для ведення особистого селянського господарства незаконно розміщено фундамент, що позбавляє її можливості у повній мірі використовувати цю земельну ділянку для сільськогосподарських потреб. Крім того, уже більше року вона не може закінчити оформлення технічної документації з встановлення (відновлення) меж її земельної ділянки, так як її сусід тривалий час не погоджував межу на ґрунті неприязних з нею відносин, хоча безпосередньо до межі жодних претензій не мав. У таких випадках чинним законодавством передбачена можливість розгляду такого спору комісією органу місцевого самоврядування, що і було зроблено. Однак без будь-яких причин немотивованим рішенням № 140/3/2016 від 12.04.2016 року [PERSON] сільська рада відмовила в затвердженні акту земельної комісії від 04.03.2016 року. І знову ж її права були порушені і на їх відновлення вона витратила значний час. Факт, що відповідачем було вчинено неправомірні дії відносно неї є доведеним, адже він встановлений судом під час розгляду справ про визнання нечинними та скасування рішень [PERSON] сільської ради, а тому наявність неправомірних дій відповідача не викликає сумнівів та не потребує додаткового доказування. Внаслідок неправомірних дій відповідача вона не може вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном, не може зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку, закінчити виготовлення технічної документації, змушена неодноразово звертатися до відповідача, районної ради, міліції (поліції), прокуратури, адвокатів та суду за захистом та відновленням її порушених прав. На все це вона витрачає багато зусиль та коштів. Вона є особою похилого віку, пенсіонером, проживає в сільській місцевості, має мінімальну пенсію. З урахуванням віку, віддаленості від районного центру та мінімального доходу, вона змушена прикладати значних зусиль, щоб захистити та відновити свої права, а також їй доводиться просити допомоги та підтримки, в тому числі і матеріальної, в родичів, чим завдає їм клопотів та порушує їх звичний спосіб життя. Все це негативно відбивається на її здоровї та самопочутті, психологічному та фізичному стані. У звязку з неправомірними діями відповідача, для захисту та відновлення своїх порушених прав вона змушена їздити в районний центр на консультації до працівників органів державної влади, адвокатів, для звернення до суду, що негативно впливало на стан її здоровя, змушувало її хвилюватися, переживати, витрачати багато часу на дорогу, очікування на прийом, тощо. Після кожного випадку, коли вона дізнавалася, що відповідач неправомірно діє по відношенню до неї, у неї піднімався тиск, виникали головні та сердечні болі. З цього приводу вона неодноразово зверталася до лікаря, що підтверджується записами у її медичній картці. Той факт, що навіть після розгляду судами всіх інстанцій цивільної справи №343/801/14-ц та набрання рішеннями законної сили, відповідач не відновив її порушені права та знову приймав незаконні рішення, змусивши її знову звертатися до суду, не брав до уваги рішення судів, які є обовязковими на всій території України та для всіх осіб, викликав у неї відчуття приреченості, беззахисності та безнадійності, у зв'язку із чим вона значно втратила життєві сили, постійно переживала, знаходилась у безпорадному стані. Крім того, для відновлення її порушених прав, враховуючи її похилий вік та стан її здоровя, для підтримки її морального (психологічного) стану, її часто супроводжували члени її родини, зокрема дочка [PERSON] Остання також затратила значних зусиль, хвилювалася та переживала за неї, проводила з нею багато часу, який витрачала для відновлення її порушених прав, супроводжуючи її по різних інстанцій та діючи в її інтересах самостійно, що негативно відобразилось на її особистих та сімейних справах. Внаслідок протиправної поведінки відповідача вона зазнала значних душевних страждань. У зв'язку з тим, що не існує та не може існувати точних критеріїв матеріального еквіваленту душевних переживань, порушення звичного ритму життя, нервових переживань, свій субєктивний стан оцінює з урахування обставин, що заслуговують на увагу, а саме: системність та тривалість порушення її прав, її вік, соціальний та матеріальний статус, глибина, характер та тривалість душевних і фізичних страждань, істотність недоотриманих благ, характер правопорушення, позбавлення її можливості реалізації свого права на оформлення земельної ділянки у приватну власність, стан її здоров'я, те, що вона вже тривалий час хворіє, а тому будь-які хвилювання ще більше погіршують її стан,

Outcome: approved