Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивачка в позові вказує, що 02 червня 2015 року помер її батько [PERSON], який проживав в [INFO]. Після його смерті батька відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в с.Павлівка по вул. Пушкіна за № 49, який належав померлому на підставі свідоцтва про право власності, виданого 15.01.1989 року на підставі рішення виконкому Калинівської районної ради № 108 від 31.03.1988 року . За життя, 17.06.2008 року, батько склав заповіт на все своє майно, яке заповів в рівних частках їй та сину. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Павлівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 380. Крім неї спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендували на неї немає, оскільки її мати [PERSON] померла 09.09.2007 року , а відповідач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. Тому, вона як спадкоємець за заповітом і за законом першої черги прийняла спадщину після смерті батька у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України. Однак, оформити своїх спадкових прав не маю можливості по тій причині , що у вказаному вище свідоцтві про право власності на будинковолодіння записано, що батько не власник, а голова колгоспного двору, оскільки станом на день видачі свідоцтва про право власності - 15.01.1989 року , житловий будинок відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір. За вказаних обставин вона звернулася в суд з даним позовом. Позивачка в судове засідання не зявилась, проте в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання також не зявився, згідно заяви, наявної в матеріалах справи, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 02 червня 2015 року помер батько позивачки-Козицький [PERSON], який проживав в [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається з житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого в с.Павлівка по вул. Пушкіна за № 49, який належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на будинковолодіння, виданого 15.01.1989 року на підставі рішення виконкому Калинівської районної ради № 108 від 31.03.1988 року . За життя, 17.06.2008 року, [PERSON] склав заповіт на все своє майно, яке заповів в рівних частках позивачці та відповідачу. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Павлівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 380. Крім позивачки, спадкоємців, які б прийняли спадщину або претендували на неї немає, оскільки її мати [PERSON] померла 09.09.2007 року , а відповідач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. Тому, вона як спадкоємець за заповітом і за законом першої черги прийняла спадщину після смерті батька у відповідності до вимог ст.1269 ЦК України. Однак, оформити своїх спадкових прав не має можливості по тій причині , що у вказаному вище свідоцтві про право власності на будинковолодіння записано, що [PERSON] не власник, а голова колгоспного двору, оскільки станом на день видачі свідоцтва про право власності - 15.01.1989 року , житловий будинок відносився до суспільної групи господарств колгоспний двір. Відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлювався виходячи з рівності часток усіх членів двору. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Таким чином, [PERSON] на день своєї смерті був повноправним власником вищезазначеного житлового будинку з господарськими будівлями, що також підтверджується довідкою №2903 від 23.11.2017 року виконкому Павлівської сільської ради. Згідно ст.1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 02.06.2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved