Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовною заявою про розподіл майна подружжя та визнання права власності, посилаючись на те, що 20 липня 1996 року вона уклала шлюб з [PERSON] 24 квітня 2000 року вони придбали трьохкімнатну квартиру [ADDRESS]. Херсонської області, а 11 червня 2012 року рішенням суду їх шлюб було розірвано. У зв'язку з чим позивач просить суд поділити спільне сумісне майно, а саме: визнати за нею права власності на 1/2 частину зазначеної квартири. В судове засідання позивачка не з'явилась у адресованій суду заяві просила суд справу розглядати у її відсутність, позов підтримала та просила його задовільними. Відповідач в судове засідання не з'явився у адресованій суду заяві просив суд справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутність сторін на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так з матеріалів справи вбачається, що 20 липня 1996 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], змінила своє прізвище на [PERSON]. Згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу [PERSON] 24 квітня 2000 року [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS] 11 червня 2012 року рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, та відновлено [PERSON] її дошлюбне прізвище «[PERSON]». У відповідності до ст. 60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. У відповідності до ст. 60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку; до ч.1 ст. 68 Сімейного Кодексу припинення шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу; до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з роз'ясненнями у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Згідно п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч. 4,5 ст. 71 СК України, щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] визнав позов в повному обсязі, та не заперечував проти визнання за позивачем [PERSON] право власності на 1/2 частину спірної квартири. Відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України протягом усього часу судового розгляду відповідач має право визнати позов, і в цьому випадку суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, перевіривши усі матеріали справи, суд приходить до висновку, що порушень прав, свобод чи інтересів сторін судом не встановлено, визнання відповідачем вимог зазначеного позову не суперечить діючому законодавству, крім того іншим способом встановити його право власності не представилось можливим, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved