overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина, який навчається та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця з дня звернення в суд і до закінчення сином навчання, тобто до 30.06.2020 року. Позов мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням суду. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], відповідач на його утримання виплачував аліменти до повноліття сина. На даний час син навчається у Кіровоградському державному педагогічному університеті ім. В.Винниченка на денній формі навчання, потребує матеріальної допомоги, а тому посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду розірвано 13.10.2010 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який згідно довідки вих. № 172 від 16.02.2017 року є студентом 11 групи 1 курсу факультету історії та права денної форми навчання на державній основі Кіровоградського державного педагогічного університету ім. В.Винниченка, термін навчання з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року. Дитина проживає разом з матір»ю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою КП «ЖЕО №2 КМР» від 13.02.2017 року за вих. № 1007. Відповідно до вимог ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 ч.1 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення ст. 182 Сімейного Кодексу України та те, що дитина є студентом денної форми навчання, не працює, відповідач працює, має стабільний заробіток, позов визнає. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Частиною 3 статті 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 640 грн. щодо позовних вимог про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини доходу відповідача щомісяця з 23.11.2016 року і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, тобто до 30.06.2020 року. Позов мотивує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням суду 29.05.2013 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], відповідач на його утримання виплачував аліменти до повноліття. На даний час син навчається на денному відділенні Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут», відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, а тому посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з червня 1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 29.05.2013 року розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який згідно довідки вих. № 2803 від 15.09.2016 року є студентом групи ОТ-261-1 Інституту енергозбереження та енергоменеджменту НТУУ «КПІ» денної форми навчання і закінчує університет 30.06.2020 року. Сина утримує мати. Відповідно до вимог ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на озернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 ч.1 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення ст. 182 Сімейного Кодексу України та те, що син є студентом денної форми навчання, не працює, відповідач має пенсію, проти задоволення позову не заперечує. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з 23.11.2016 року, тобто з дня виповнення сину 18 років. Частиною 3 статті 88 ЦПК України передбачено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 551,20 грн. щодо позовних вимог про стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 26 жовтня 2001 року , який зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис № 653. Від спільного подружнього життя мають двох синів: Олександра , [INFO] та Ярослава , [INFO]. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда з [PERSON]О стягнуто на користь позивачки аліменти в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина Олександра, [INFO]. Позивачка просить суд стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення сином [PERSON] повноліття - до 03.01.2030 року, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не зявилась про час та місце слухання справи повідомлена, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся, надав суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2001 року зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, актовий запис № 653. Від спільного подружнього життя мають двох синів: Олександра , [INFO] та Ярослава , [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження, а саме: сина [PERSON] [INFO] - свідоцтво серія І-ОЛ №078227, видане Центральним відділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградського обласного управління юстиції, , сина [PERSON] [INFO], свідоцтво серія І-ОЛ №122889, видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції. При стягненні розміру аліментів судом враховано вимоги ст. 183 СК України, а саме, що відповідач працює у КЗ «Центральна міська лікарня м. Кіровограда», має стабільний дохід, виплачує аліменти на старшого сина [PERSON], визнає позов про стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини доходу. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття . За таких підстав суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст. 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. В позовній заяві вказала, що 20 березня 2013 року вона позичила відповідачу грошові кошти в сумі 18500 гривень, які відповідач зобов'язався повернути до 20 березня 2014 року. Договор позики укладений в письмовій формі шляхом видачі відповідачем письмової розписки. Незважаючи на те, що строк повернення позики минув, відповідач позичені кошти не повернув. У зв'язку з цим позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь 18500 гривень в рахунок повернення коштів за договором позики, 3% річних від простроченої суми у зв'язку з неповерненням суми боргу у визначений договором позики термін за період з 20 березня 2014 року по 12 грудня 2014 року, що становить 972 гривні та судові витрати по справі в загальній сумі 793,60 грн. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги. Відповідач позов визнав та пояснив, що сплатити суму боргу одноразово він не має можливості. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, підстав для неприйняття визнання позову відповідачем немає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення коштів на своє утримання, мотивуючи тим, що з відповідачем по справі зареєструвала шлюб 24 грудня 2011 року. Від шлюбу вони мають малолітнього дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у них з відповідачем не склалося з вини відповідача, який залишив сім'ю і проживає окремо. Шлюб між ними не розірваний. На даний час відповідач не виконує належним чином обов'язки утримувати родину і її, як його дружину, не надає належної матеріальної допомоги, що становить її у вкрай скрутне матеріальне становище. Так як вона тимчасово не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дочкою [PERSON] до виповнення нею 3 років. Місце роботи відповідача і розмір його заробітку їй не відомі. В судове засідання позивачка не з'явилася, надавши до суду письмову заяву про підтримання позову і про розгляд справи у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи і не повідомив суд про причини неявки в судове засідання, а також не подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. В судовому засіданні встановлені слідуючі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається із копії свідоцтв про народження серія [NUMBER] сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Батьком дітей значиться [PERSON]. Згідно довідки виконкому Прогресівської сільської ради, Козелецького району від 13 серпня 2014 року № 426 дочка [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачкою. Згідно ст. 84 ч.2 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, відповідач добровільно допомогу не надає, хоча спроможний це робити. За таких обставин, враховуючи матеріальне положення позивачки, відповідача, який на даний час працює, є працездатним, а також з урахуванням його витрат на своє утримання та на утримання майна, суд задовольняє вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини. Відповідно до ст. 79 ч. 1 Сімейного Кодексу України аліменти на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню і стягненню аліментів з відповідача на користь позивачки в розмірі у розмірі 1/4 частини його заробітну (доходу), щомісячно до досягнення дочки [PERSON], [INFO], трирічного віку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідачів про визнання втративши право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником будинку №12 по вул. Верхня в м. Краматорську. В даному будинку зареєстровані відповідачі, які з червня 2000 року не проживають. В теперішній час житловий будинок їй необхідний для особистого проживання та її сімї. Відповідачі комунальні послуги не сплачують, особистих речей в будинку не зберігають, але добровільно з реєстрації не знімаються. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у вказаному будинку. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідачі в судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Суд приходить до висновку про слухання справи на підставі доказів які маються в матеріалах справи. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з договору купівлі-продажу нерухомого майна від 20.12.1989 року, посвідченого нотаріусом, позивачці належить на праві приватної власності будинок №12 по вул. Верхня в м. Краматорську. Відповідачі зареєстровані у [INFO] , не проживають з червня 2000 року, що підтверджується довідкою та актом про не проживання складених комітетом мікрорайону №5 Краматорської міської ради. У відповідності зі ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, передбачає стаття 391 ЦК України. При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, а відповідачів визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в будинку №12 по вул. Верхня в м. Краматорську, знявши їх з реєстрації із спірної житлової площі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідачів про визнання втративши право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником будинку №15 по вул. Сінна в м. Краматорську. В даному будинку зареєстровані відповідачі, які не проживають більше року. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку №150 по вул. Сінна у звязку з не проживанням в ньому без поважних причин більше року. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги визнають. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з договорів дарування позивачу на праві приватної власності належить будинок №15 по вул. Сінна в м. Краматорську . Відповідачі [PERSON], [PERSON] зареєстровані у [INFO], що підтверджується домовою книгою для прописки громадян. У відповідності зі ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, передбачає стаття 391 ЦК України. Відповідно до статті 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Актом про не проживання підтверджується, що відповідача на проживають за адресою [INFO] з 2008 року. При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, а відповідачів визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинок №15 вул. Сінна в м. Краматорську, знявши їх з реєстрації із спірної житлової площі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідачів про визнання втративши право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В даній квартирі зареєстровані [PERSON] та її син [PERSON], [INFO], які не проживають і ніколи не проживали з дня реєстрації, речей особистих у квартирі не зберігають, але з реєстрації не знялися. Останні проживають постійно та зареєстровані у м. Санкт Петербурзі. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у вказаній квартирі. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Відповідачка [PERSON] надала суду заперечення із яких видно, що вона просить суд не знімати з реєстрації її сина, так як у випадку форс- мажорних обставин він зміг повернутись у м. Краматорськ. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів, квартира у якій зареєстровані відповідачі належить позивачці на праві приватної власності. Відповідачі зареєстровані у [INFO]? що підтверджується довідкою. Свідки [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні показали, що відповідачі не проживали у квартирі позивачки та не проживають. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресом [INFO], окрім цього відповідач [PERSON] є громадянином РФ. Вказане підтверджується копіями паспортів. У відповідності зі ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, передбачає стаття 391 ЦК України. При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, а відповідачів визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], знявши їх з реєстрації із спірної житлової площі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідачів про визнання втративши право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири №93 у будинку №2 по б. Краматорському в м. Краматорську. В даній квартирі зареєстровані відповідачі, які не проживають з червня 2014 року, речей особистих у квартирі не зберігають, але з реєстрації не знялися. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у вказаному будинку. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідачі судове засідання не зявилися, надали суду заяви з якої видно, що позовні вимоги визнають. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як видно з договору купівлі- продажу позивачці належить на праві приватної власності квартира №93 у будинку №2 по б. Краматорському в м. Краматорську. Відповідачі зареєстровані у дані квартирі, що підтверджується довідкою ОСББ «Відродження». Відповідно акту, складеного представником житлового органу у присутності двох свідків, відповідачі не проживають у спірній квартирі з червня 2014 р. З заяв відповідачів, посвідчених нотаріусом видно, що відповідачі є громадянами РФ, просять зняти їх з реєстрації з житлової площі позивачки. У відповідності зі ст. 150 ЖК України громадяни, що мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання й вправі розпоряджатися цією власністю за своїм розсудом. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, передбачає стаття 391 ЦК України. При таких обставинах суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, а відповідачів визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою №93 у будинку №2 по б. Краматорському в м. Краматорську, знявши їх з реєстрації із спірної житлової площі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що відповідачами по справі є дружина її онука [PERSON] - [PERSON] та їхній син [PERSON], які зареєстровані у належному позивачці на праві приватної власності будинку [ADDRESS]. У 2007 р. онук позивачки розірвав шлюб з відповідачкою [PERSON], і з того часу відповідачі залишили сім'ю, забрали свої речі і виїхали у невідомому напрямку. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити. Відповідачі повторно не з'явились у судове засідання, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином за адресою свого місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не повідомили суду про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що відповідачі як колишні члени сім'ї позивачки - власника житлового будинку [ADDRESS] - не проживають у цьому будинку без поважних причин більше одного року, а саме з 2007 р. Відповідачі, вибравшись з будинку позивачки, не знялися з реєстрації, що порушує права і інтереси позивачки як власника житлового будинку. Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], копією свідоцтва про право власності на будинок (а.с.5), довідками Марковецької сільської ради (а.с. 4, 9), наявними в матеріалах справи довідками про реєстрацію місця проживання або місця перебування фізичної особи. Відповідно до вимог ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Тому відповідачів слід визнати такими, які втратили право на користування вказаним житлом. На підставі наведеного, відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved