Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та просить позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що відповідач [PERSON] - її колишній чоловік, шлюб з яким розірвано 20.05.2010 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Син постійно проживає з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. На підставі рішення Стрийського міськрайонного суду відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання сина, але він цього не робить і злісно ухиляється від виконання цього зобов'язання. З вересня 2009 року по 01 червня 2015 року у відповідача виникла заборгованість по аліментах в сумі 44749 грн. 63 коп., яку він відмовляється сплачувати. [PERSON] взагалі не цікавиться своїм сином, ні його здоров'ям, ні вихованням, ні матеріальним становищем, ніколи не відвідує його. Син навіть не знає, як виглядає його батько. Відповідач постійно змінює місце свого проживання і працівники виконавчої служби ніяк не можуть його знайти. Абсолютно випадково виявила його проживаючим у Польщі, домовилася про зустріч у Варшаві і пояснила, що хочу позбавити його батьківських прав щодо їх сина, так як він не займається його вихованням, не утримує дитину і взагалі не бажає бачити сина. Відповідач з радістю погодився піти з нею до нотаріуса і написати відмову від дитини. Після перевірки представниками органу опіки і піклування всіх обставин життя її сина [PERSON] та участі батька [PERSON] у його вихованні, виконком Стрийської міської ради ухвалив рішення № 172 від 17.07.2015 року про дозвіл на позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Представник третьої особи з боку відповідача - Органу опіки і піклування Стрийської міської ради Кухар З.Р. позов визнала, проти його задоволення не заперечила. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, на виклик суду не з'явився, про причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення представника позивачки, представника третьої особи, перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам, вважає, що позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 66 від 20.05.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 20.05.2010 року. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.06.2006 року відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. На підставі виконавчого листа Стрийського міськрайонного суду Львівської області по справі № 2-3319, виданого 21.12.2009 року, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.09.2009 року, і до досягнення дитиною повноліття, за відповідачем числиться заборгованість за період з 18.09.2009 року по 01.06.2015 року на загальну суму 44749 грн. 63 коп., що підтверджується довідкою ВДВС Бориславського міського управління юстиції Львівської області № 09-26/1648/3 від 08.06.2015 року та розрахунком заборгованості по аліментах щодо виконання виконавчого листа № 1648. Долученою до матеріалів справи заявою, засвідченої нотаріусом в м. Варшава 04.05.2015 року, реєстраційний № 764/2015, [PERSON] дав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно його сина [PERSON], оскільки він протягом 4 років жодним чином не опікувався своєю дитиною та не надавав йому жодної допомоги в матеріальному, емоційному, виховному плані та не цікавився долею свого сина, зрікся батьківських прав, так як надалі не буде спроможний виховувати його або ним опікуватися морально, матеріально чи емоційно. Рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області № 172 від 17.07.2015 року «Про дозвіл на позбавлення батьківських прав гр. [PERSON]» надано дозвіл на позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю [PERSON], у зв'язку з тим, що батько впродовж тривалого часу не бере участі у вихованні свого сина, не відвідує його, життям та здоров'ям не цікавиться, не сплачує аліментів на утримання сина, дав письмову нотаріально завірену згоду на позбавлення його батьківських прав. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. - дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно-правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Обов'язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплена в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна заява є підставною і підлягає задоволенню, оскільки відповідач без поважних причин не виявляє щодо свого сина батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, маючи юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, а тому його слід позбавити батьківських прав.

Outcome: approved