Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування своєї заяви пояснила, що вони з відповідачем з 24. 09. 1994 року по 30. 08. 2001 року перебували у шлюбі. Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу між сторонами, син проживає та знаходиться на утриманні матері. До досягнення сином повноліття, відповідач сплачував на його утримання аліменти. Станом на теперішній час [PERSON] є студентом 1 курсу «Криворізького Національного Університету», група ТТ-17, транспортний факультет, денна форма навчання. Термін навчання за ступенем вищої освіти бакалавр 3 роки 10 місяців. Оскільки він навчається на бюджеті, то не має можливості працювати, щоб повноцінно забезпечувати себе. Позивачу важко одній утримувати повнолітню дитину. Позивачка вважає, що на сьогоднішній час у відповідача немає нікого на утриманні, він не є хворою людиною та має фінансову можливість допомагати сину матеріально та сплачувати на його утримання аліменти на час його навчання. Просить суд винести рішення, яким стягувати щомісячно з [PERSON] на користь позивача на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на час навчання сина, але не довше ніж до досягнення ним 23 річного віку. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просить слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просить слухати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Судом встановлено, що 24. 09. 1994 року по 30. 08. 2001 року перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.3). Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Після розірвання шлюбу між сторонами, син проживає та знаходиться на утриманні матері. До досягнення сином повноліття, відповідач сплачував на його утримання аліменти. Станом на теперішній час [PERSON] є студентом 1 курсу «Криворізького Національного Університету», група ТТ-17, транспортний факультет, денна форма навчання. Термін навчання за ступенем вищої освіти бакалавр 3 роки 10 місяців, що підтверджується довідкою з місця навчання ( а. с. 4). Оскільки він навчається на бюджеті, то не має можливості працювати, щоб повноцінно забезпечувати себе. Позивачу важко одній утримувати повнолітню дитину. Відповідач на утримання сина добровільно кошти не надає, хоча його стан здоров'я, матеріальне становище, відсутність інших утриманців дозволяють йому надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Так, відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Виходячі з норм ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно роз?яснень викладених в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Із врахуванням матеріального становища позивача, відповідача, інших обставин справи, що мають суттєве значення, суд вважає, що аліменти на утримання повнолітнього сина на час його навчання слід стягувати з відповідача щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше ніж до досягнення ним 23 років. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 704,80 грн. по сплаті судового збору. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved