Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на ті обставини, що вона була власником квартири [ADDRESS] році помер її син [PERSON] . Після смерті її сина з близьких родичів залишився лише онук та невістка, у зв`язку з чим вона склала заповіт на ім`я онука. В 2006 році, до неї стала приходити сусідка [PERSON] - відповідачка по справі. Спочатку просто приділяла їй увагу, приносила поїсти, інколи допомагала по господарству, а потім в якийсь час вона вмовила її укласти договір довічного утримання. Згідно договору, відповідачка повинна була забезпечувати її продуктами, одягом, необхідною допомогою, прибирати квартиру, купувати ліки. Однак на протязі тривалого часу, відповідачка не виконує вимоги договору, у зв`язку з чим вона, будучи особою похилого віку змушена самостійно докладати зусилля для організації свого життя. Просить суд розірвати договір довічного утримання укладений 22 травня 2006 року з [PERSON] у зв`язку з його не виконанням. Ухвалою суду від 5 грудня 2018 року відкрито провадження по справі та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24 січня 2019 року доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецький та Запорізькій областях призначити [PERSON] адвоката та забезпечити його явку. Листом Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецький та Запорізькій областях № 253/02 від 8 лютого 2019 року було відмовлено у виконанні ухвали суду, у зв`язку з необхідністю підтвердження належності до однієї з категорії осіб, передбачених ч.1 ст. 14 ЗУ «Про безоплатну правову допомогу». Ухвалою суду від 2 квітня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та справа призначена до судового розгляду. 16 серпня 2019 року в судовому засіданні позивачем [PERSON] було заявлене клопотання про залучення в якості її представника - [PERSON] , надав при цьому посвідчену довіреність. Представництво фізичної особи на підставі довіреності передбачене Конституцією України. Відповідно до п. 11 Перехідних положень передбачено що представництво відповідно до п.3 ч.1 ст. 131-1 та ст.. 131-2 Конституції виключно прокурорами або адвокатами у судах першої інстанції з 1 січня 2019 року. Позовна заява [PERSON] до [PERSON] надійшла до суду 29 листопада 2018 року тоб то до набрання чинності змінами до Конституції. Враховуючи похилий вік особи, рівень її життя, можливість позбавлення її будь-якої юридичної допомоги, що в свою чергу може потягнути обмеження її доступу до правосуддя, що суперечить сталій практиці Європейського суду з прав людини (зокрема, рішенням Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії, Перетяка і Шереметьев проти України та ін.), суд прийшов до висновку про можливість залучення в якості представника позивача [PERSON] по довіреності [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, вислухав позивача та свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, за наступних підстав. В судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила, що вона є особою похилого віку та їй самостійно дуже важко себе утримувати. На день розгляду справи їй виповнилося 96 років. В силу свого віку останні декілька років вона не може себе обслуговувати самостійно у зв`язку з чим в 2006 році уклала договір довічного утримання з [PERSON] , яка є її сусідкою по квартирі, та яка запевнила її що буде допомагати та утримувати її до кінця днів. Потім в подальшому [PERSON] викрала в неї документи на квартиру та не бажає їх повертати. Після укладання договору довічного утримання вона продовжувала проживати в своїй квартирі. [PERSON] , спочатку допомагала їй по господарству, інколи купувала їй продукти харчування, але завжди забирала суму грошей витрачених на придбання продуктів. За комунальні послуги вона завжди сплачувала самостійно. В останні 5-6 років, [PERSON] взагалі припинила допомагати. Гроші на харчування не надає, продукти не купляє, їжу не готує, в квартирі взагалі не прибирає, та навидь не заходить. Не дивлячись на свій похилий вік, вона змушена була самостійно виходити на вулицю, щоб купити продукти харчування та ліки. На теперішній час, на протязі майже року за нею доглядає її невістка, без якої вона б не вижила. Невістка купує продукти, готує їжу, прибирає в квартирі, доглядає за нею. Оскільки відповідачка не виконує умови договору, просить суд розірвати договір довічного утримання, укладений між нею та відповідачкою. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідачкою не виконуються вимоги п.5 та п.6 договору довічного утримання укладеного 22 травня 2006 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого відповідачка повинна довічно повністю утримувати [PERSON] , забезпечувати її харчуванням , одягом, доглядом, необхідною допомогою і зберігати в її безплатному довічному користуванні вищевказану квартиру. А саме, відповідачка не забезпечує [PERSON] харчуванням, одягом, доглядом. Взагалі не надає будь якої допомоги, за комунальні послуги [PERSON] сплачує самостійно з власної пенсії. Враховуючи вищенаведене, просить суд розірвати договір довічного утримання у зв`язку з його не виконанням та привести сторони в первісний стан. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином шляхом надіслання судових повісток за адресою її реєстрації, про причини своєї неявки суд не повідомила. Разом із тим, вживши всі можливі заходи виклику відповідача, та виходячи з практики Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи; розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору; нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасникам справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції, суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю [PERSON] , та зі згоди позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280, 281 ЦПК України. Третя особа - Приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу Борисевич Т.С. в судове засідання не зьявилась, надала суду заяву с проханням розглядати справау у її відсутність. Дослідивши доводи позову та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22 травня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Борисевич Т.С. та зареєстрований в реєстрі за № 994. ( а.с.11) За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. У статті 749 ЦК України закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша цієї статті). Відповідно до п. 5 Договору довічного утримання, укладеного 22 травня 2006 року, [PERSON] зобов`язується довічно повністю утримувати [PERSON] , забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і зберігати в її безоплатному довічному користуванні квартиру. Відповідно до п. 6 вищезазначеного договору, вартість матеріального забезпечення ( Харчування, одягу, догляду та необхідної допомоги) визначена сторонами у розмірі 100 гривень в місяць. ( а.с.11) За змістом пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Положення частини першої статті 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення статті 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору. Частиною другою статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає разом з позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] в одному під`їзді протягом дуже тривалого часу. Пояснила, що позивачка [PERSON] останні роки проживала самостійно в своїй квартирі. Ніякого догляду за нею не було. [PERSON] дуже часто приходила до неї с проханням нагодувати її, оскільки їсти було нічого. Ніколи не чула та не бачила, щоб [PERSON] яка проживає поряд з [PERSON] , в одній перегородці, годувала позивачку, доглядала за нею, або якимось чином доглядала. На протязі трьох чотирьох років, вона та деякі сусіди приходили до [PERSON] в квартиру щоб прибрати, оскільки в під`їзді стояв такий сморід, що не можливо було дихати. Квартира була захаращена, [PERSON] в силу свого віку не могла прибирати квартиру, та викидати сміття, у зв`язку з чим все складувалося в квартирі. Квартира знаходилася в антисанітарному стані. [PERSON] інколи навидь приходила, щоб вона її покупала, оскільки в неї в квартирі був поламаний кран. [PERSON] при цьому нічого в квартирі не робила, а коли сусіди скаржилися на сморід, що стоїть в під`їзді, вона розводила руками, та казала що нічого не може вдіяти. Після того як за [PERSON] почала доглядати невістка, в квартирі було наведено порядок, сморід в під`їзді зник, [PERSON] ходить чистенька та нагодована. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні, пояснила, що тривалий час проживає в будинку [ADDRESS] , та є сусідкою як позивачки так і відповідачки. Підтвердила той факт, що тривалий час ніхто за [PERSON] не доглядав, не забезпечував її харчуванням, не прибирав в квартирі, оскільки з квартири [PERSON] йшов такий сморід, що неможливо було дихати. Вона сама періодично годувала [PERSON] , або відносила їжу до неї до дому. Ніколи не бачила, що [PERSON] допомагала [PERSON] , або прибирала в неї в квартирі. Одного разу, роки два тому, коли зібралися сусіди з під`їзду, щоб привести квартиру [PERSON] до ладу, [PERSON] як сусідка допомогла помити посуд. [PERSON] мила у себе в квартирі, оскільки їй не подобався той сморід що стояв в квартирі [PERSON] Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] допитані в судовому засіданні підтвердили що за [PERSON] на протязі більш року доглядає її невістка [PERSON] та онук [PERSON] [PERSON] , оскільки більше не ма кому доглядати за [PERSON] Відповідачку [PERSON] вони ніколи не бачили. При укладенні договору позивачу та відповідачу було достовірно відомо про всі істотні умови договору, що засвідчується їх підписом на договорі довічного утримання, тому позивачка в праві вимагати від відповідачки виконання умов договору. Зі слів самої позивачки [PERSON] , які підтверджені в судовому засіданні показами свідків, відповідачка [PERSON] не виконувала вимоги договору зазначені в п.5,п.6, а саме не надавала їй повного утримання, не забезпечувала одягом, харчуванням, доглядом, та не надавала необхідної допомоги, у зв`язку з чим суд вважає, що є всі підстави для розірвання договору довічного утримання. У частині першій статті 756 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, та не скористалася своїм правом на підтвердження або спростування викладених [PERSON] позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України, при розірванні договору, зобов`язання сторін припиняються. Оскільки судом встановлені підстави для розірвання договору довічного утримання, то квартира [ADDRESS] підлягає поверненню у власність [PERSON] . За ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем [PERSON] під час подання позову а також під час розгляду справи не було заявлено вимог щодо стягнення з відповідача на її користь судового збору, суд вважає за необхідне судові витрати залишити за рахунок позивача [PERSON] . На підставі ст. ст. 610-611, 615, ч. 2, 3 ст. 651, ст. ст. 653, 749, п. 1 ч. 1 ст. 755, ч. 1 ст. 756 ЦК України,

Outcome: approved