Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що у 1952 р. її сусідка [PERSON] самовільно побудувала будинок із господарськими побудовами за адресою: м. Донецьк, [ADDRESS]. У 1997 р. [PERSON] почала оформляти документи на домоволодіння та рішенням Виконкому Ленінської районної ради народних депутатів № 88/2 від 12.03.1997 р. вказане домоволодіння за адресою: [ADDRESS] визнане житловим. Але [PERSON] не встигла оформити своє право власності на житловий будинок із господарськими побудовами через те, що [INFO] р. вона померла. 28.02.1997 р. її сусідка [PERSON] заповідала їй усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, в тому числі будинок [ADDRESS] в м. Донецьку. Але у заповіті була зроблена помилка у написанні її прізвища, у заповіті було зазначено «[PERSON]», натомість вона є [PERSON]. Встановлення факту належності заповіту складеного [PERSON] 28.02.1997 р. та посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, потрібно їй для оформлення її права власності на будинок [ADDRESS] у м. Донецьку. За життя її сусідка хворіла та потребувала стороннього догляду, який вона їй надавала, бо вона проживала у [ADDRESS] та в неї не було родичів. Після смерті [PERSON] вона звернулася у шестимісячний термін до Сьомої донецької державної нотаріальної контори, де за її заявою була заведена спадкова справа № 510/1997 р., але вона не отримала свідоцтво про прийняття спадщини через відсутність правовстановлюючих документів на будинок [ADDRESS] Після смерті [PERSON] вона знесла забір між будинком, де вона проживає за адресою: [ADDRESS] та будинком [NUMBER] та фактично почала ним користуватися, робити поточні ремонти будинку та господарських будівель, доглядати земельну ділянку. Вважає, що вона протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця [PERSON] виконала усі вищезазначені дії, пов'язані з фактичним прийняттям спадщини. Просила суд встановити факт приналежності заповіту, складеного [PERSON] на її користь, встановити факт прийняття нею спадщини у порядку спадкування за заповітом на домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Донецьк, [ADDRESS] після смерті [PERSON], померлої [INFO] р. та визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Донецьк, [ADDRESS] та складається з: житлового будинку літ. А-1, сіней літ. а, вбиральні літ. В, сараю літ. Е, сараю літ. Д, забору № 1 До суду представником позивачки [PERSON] - [PERSON] надано заяву про уточнення позовних вимог, в обґрунтування якої вказано, що у 1952 р. був самовільно побудований житловий будинок із господарськими та побутовими спорудами за адресою: м. Донецьк, [ADDRESS] Дані обставини підтверджуються актом прийомки домоволодіння міською приймальною комісією Ленінського району м. Донецька від 20.03.1997 року, який був складений за зверненням [PERSON], а також технічною інвентаризацією спірного житлового будинку. Факт проживання та користування спірним житловим будинком [PERSON] також підтверджується домовою книгою, яка була заведена у 1.07.1955 року, згідно запису вона була зареєстрована 29.03.1976 році де проживала до смерті, померла [INFO] р. [PERSON] за своє життя почала оформляти право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими побудовами та спорудами за адресою: м. Донецьк, [ADDRESS]. 12.03.1997 році рішенням Виконкому Ленінської районної ради народних депутатів № 88/2 було встановлено, що домоволодіння по [ADDRESS] самочинно збудоване, було вирішено визнати будинок літ. А-1 житловим та зареєструвати на загальних підставах. Запропоновано [PERSON] звернутися до суду за встановленням права власності на вказаний житловий будинок. 20.03.1997 році був складений акт прийомки домоволодіння міською приймальною комісією Ленінського району м. Донецька згідно якого встановлено, що будівництво розпочато у 1952 році, житлова площа 11,0 кв.м., корисна 19,3 кв.м., та комісія вважала, що пред'явлене до здачі домоволодіння [PERSON] по [ADDRESS] Ленінського району у м. Донецьку - вважати прийнятим. [INFO] р. [PERSON] померла, тому не встигла оформити своє право власності на спірний житловий будинок [ADDRESS] 25.12.2013 р. КП БТІ м. Донецька проводило технічну інвентаризацію спірного житлового будинку, згідно технічного паспорту житловий будинок за адресою: м. Донецьк, [ADDRESS], складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 28,4 кв.м., житловою площею - 11,0 кв.м., забору № 2-4. Вважає, що за життя [PERSON] фактично володіла на праві приватної власності житловим будинком з належними до нього господарськими та побутовими спорудами, розташованим за адресою: м. Донецьк, [ADDRESS], та який складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 28,4 кв.м., житловою площею - 11,0 кв.м., забору № 2-4. Просила суд встановити факт володіння при житті [PERSON] на праві приватної власності житловим будинком з належними до нього господарськими та побутовими спорудами, який знаходиться за адресою: м. Донецьк, [ADDRESS], та який складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею - 28,4 кв.м., житловою площею - 11,0 кв.м., забору № 2-4, встановити факт приналежності заповіту, складеного [PERSON] на користь [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 28.02.1997 р. за реєстраційним № 266, [PERSON], встановити факт прийняття [PERSON] спадщини у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] р у вигляді житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими спорудами за адресою: м. Донецьк, [ADDRESS], який складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 28,4 кв.м., житловою площею - 11,0 кв.м., забору № 2- 4 та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після [PERSON], померлої [INFO] р., на житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими спорудами, який знаходиться за адресою: м. Донецьк, [ADDRESS], та який складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 28,4 кв.м., житловою площею - 11,0 кв.м., забору № 2-4. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явились, про час слухання справи буди повідомлені належним чином. Позивачка [PERSON] надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність. Уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Виконкому Ленінської районної у м. Донецьку ради у судове засідання не з'явився , про час слухання справи був повідомлений належним чином, надав заяву в якій просив суд слухати справу у його відсутність та ухвалити рішення згідно діючого законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що у 1952 р. сусідка позивачки, [PERSON] самовільно побудувала будинок із господарськими побудовами за адресою: м. Донецьк, [ADDRESS]. Дані обставини підтверджуються актом прийомки домоволодіння міською приймальною комісією Ленінського району м. Донецька від 20.03.1997 року, який був складений за зверненням [PERSON], а також технічною інвентаризацією спірного житлового будинку. 12.03.1997 році рішенням Виконкому Ленінської районної ради народних депутатів № 88/2 було встановлено, що домоволодіння по [ADDRESS] самочинно збудоване, було вирішено визнати будинок літ. А-1 житловим та зареєструвати на загальних підставах. Запропоновано [PERSON] звернутися до суду за встановленням права власності на вказаний житловий будинок. 20.03.1997 році був складений акт прийомки домоволодіння міською приймальною комісією Ленінського району м. Донецька згідно якого встановлено, що будівництво розпочато у 1952 році, житлова площа 11,0 кв.м., корисна 19,3 кв.м., та комісія вважала, що пред'явлене до здачі домоволодіння [PERSON] по [ADDRESS] Ленінського району у м. Донецьку - вважати прийнятим. Так згідно вимог ст. 105 ЦК України (редакції 1963 року) були наслідки самовільного будівництва житлового будинку, якщо не було дозволу на будівництво виконкому районної або міської Ради, [PERSON] отримала рішення виконкому районної ради щодо введення самовільно збудованого житлового будинку в експлуатацію, чим уникнула негативних наслідків самовільного будівництва. [INFO] р. [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть, тому не встигла оформити своє право власності на спірний житловий будинок [ADDRESS] у м. Донецьку. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами та доповненнями) зазначено, що при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. 28.02.1997 р. [PERSON] заповідала позивачці усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, в тому числі будинок [ADDRESS] в м. Донецьку, яке було нотаріальне посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим № 266. У заповіті була зроблена помилка у написанні прізвища позивачки, у заповіті було зазначено [PERSON], натомість позивачка є [PERSON], згідно даних паспорту Позивача. До того ж у заповіті неправильно було зазначена назва вулиці, у заповіті зазначено, що вулиця називається [ADDRESS], натомість правильна назва вулиці українською мовою є [ADDRESS]. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним в свідоцтві про народження або в паспорті. Вказані положення також закріплені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику зі справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення» З урахування усіх обставин справи, повно і всебічно дослідивши усі докази по справі, суд прийшов до висновку, що заповіт,який складений [PERSON] на користь [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 28.02.1997 року за реєстровим номером 266 належить позивачці [PERSON] Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги у цій частині. Окрім того у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] хворіла та потребувала стороннього догляду, який позивачка їй надавала, бо вона проживала у [ADDRESS] та в неї не було родичів. Те, що [PERSON] мешкала у будинку одна підтверджується копією домової книги. Після смерті [PERSON], позивачка звернулася у шестимісячний термін до Сьомої донецької державної нотаріальної контори, де за її заявою була заведена спадкова справа № 510/1997 р., але вона не отримала свідоцтво про прийняття спадщини через відсутність у спадодавця правовстановлюючих документів на житловий будинок [NUMBER] по вул. [ADDRESS] у м. Донецьку. Після смерті [PERSON], позивачка у 1997 році знесла забір між будинком, де вона мешкає за адресою: м. Донецьк, вул. [ADDRESS], 53, та будинком [NUMBER] та фактично почала ним користуватися, робити поточні ремонти будинку та господарських будівель, доглядати земельну ділянку. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу УРСР (редакції 1963 року), який діяв на момент смерті [PERSON] визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Враховуючи вказані норми, а також вищевказані обставини, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] законні, обґрунтовані і такі що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. ст. 529, 549 ЦК України (в редакції 1963р.), положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,

Outcome: approved