Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивачка в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши, що [PERSON] був власником земельної ділянки площею 3,07 га, розташованої в межах Іванівської сільської ради Чигиринського району, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 084718. [INFO] [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина на вище вказану земельну ділянку. На день смерті [PERSON] разом з ним були зареєстровані та проживали син [PERSON] та дочка [PERSON]. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України вони, будучи неповнолітніми, вважаються такими, що прийняли спадщину після померлого батька. Однак, звернувшись до державного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку на підставі недоведеності батьківства між батьком та дітьми, так як в їх свідоцтві про народження батьком значиться «[PERSON]», а не «[PERSON]». А тому просить встановити факт визнання батьківства [PERSON], померлим [INFO] року, стосовно її сина [PERSON] та дочки [PERSON], а також визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину вище вказаної земельної ділянки в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивачка як законний представник неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] підтримала свої позовні вимоги та прохала їх задовольнити, пояснивши суду, що вона проживала з [PERSON] в незареєстрованому шлюбі 12 років, під час якого у них народилося двоє дітей. Вони спільно вели господарство, [PERSON] піклувався про дітей, приймав участь у їхньому вихованні та матеріальному забезпеченні. [INFO] року він помер і після його смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки. Коли вона звернулася до нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав, то нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що прізвище померлого та прізвище батька дітей, записане в свідоцтвах про народження, відрізняються. У зв'язку з цим просить встановити факт визнання [PERSON] батьківства відносно їх дітей [PERSON] та [PERSON] та визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування. Представник позивачки [PERSON] також підтримав позов та прохав його задовольнити, пояснивши суду, що в свідоцтві про народження по-батькові неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] записано як «[PERSON]» та «[PERSON]» відповідно, що є підтвердженням батьківства [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилася земельна ділянка, яка належала йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Крім дітей померлого, інші спадкоємці відсутні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду листа про розгляд справи без участі представника сільської ради та про визнання позову. Свідок [PERSON] пояснив суду, що є рідним дядьком позивачки та хрещеним батьком її сина. [PERSON] та [PERSON] проживали в цивільному шлюбі, від якого в них народилося двоє дітей. [PERSON] від батьківства не відмовлявся, займався вихованням дітей та визнавав, що це його діти. Свідок [PERSON] пояснила суду, що померлий [PERSON] доводиться їй племінником, з позивачкою він проживав однією сім'ю з 1997 року і по день його смерті. У них народилося двоє спільних дітей, від яких померлий не відмовлявся та ніколи не заперечував свого батьківства, виховував та піклувався про них. Вислухавши позивачку як законного представника неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], представника позивачки, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON], що [PERSON] перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON]. Від сумісного проживання у них народилися діти: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] та [NUMBER], де батьком дітей записаний - [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Оскільки юридично шлюб між ними не був зареєстрований, то запис про батька дітей вчинено за прізвищем матері, а їх ім'я та по-батькові записані за її вказівкою. [INFO] року [PERSON] помер (свідоцтво про смерть [NUMBER]) і після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 3,07 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовану в межах Іванівської сільської ради Чигиринського району. Вказана земельна ділянка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 084718, що також підтверджується витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 581/03-01 від 06.03.2014 року. Як встановлено судом, оформити спадкові права [PERSON] та [PERSON] не вбачається можливим, так як в їхніх свідоцтвах про народження батько записаний як «[PERSON]», а не як «[PERSON]». Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України. З огляду на те, що [PERSON] та [PERSON] 1998 та 2001 року народження, при вирішенні спору суд застосовує норми діючого на той час Кодексу про шлюб та сім'ю України. Ст. 53 КпШС України визначено, що підставою для встановлення факту батьківства може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи (довідка № 46/02-09 від 17.02.2014 року, видана Іванівською сільською радою), що [PERSON] як співмешканка, а також діти [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані та постійно проживали разом з померлим [PERSON] до дня його смерті. Також факт визнання батьківства [PERSON] щодо неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON], наданою позивачкою фотографією, з якою вони були ознайомлені в судовому засіданні та вказали, що на ній зображені батько [PERSON] та його діти [PERSON] та [PERSON], з чого слідує, що померлий проживав разом з [PERSON], вони спільно вели господарство, а також він визнавав своїх дітей та вважав себе їхнім батьком, приймав участь у їхньому вихованні та утриманні. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно до відомостей, наданих Чигиринською державною нотаріальною конторою № 251/01-16 від 17.03.2014 року, спадкоємці із заявами про прийняття спадщини, із заявами про відмову від прийняття спадщини після померлого [INFO] року [PERSON] не зверталися, спадкові справи не відкривалися. Тому в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України неповнолітні діти спадкодавця вважаються такими, що прийняли спадщину та відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом на майно [PERSON] як син та дочка померлого. Таким чином, суд, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, вважає можливим встановити факт визнання батьківства [PERSON], померлим [INFO] року, стосовно дітей [PERSON] і [PERSON], та визнати за кожним з них право власності на 1/2 частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом. На підставі викладеного та,

Outcome: approved