Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: державний нотаріус Першої Харківської нотаріальної контори Христенко Наталія Леонідівна про розірвання договору довічного утримання, в який зазначає, що 24.12.2009 року між позивачкою, її покійним чоловіком [PERSON] та їх онуком - відповідачем по справі, [PERSON] було укладено договір довічного утримання, згідно якого квартира за адресою: [ADDRESS] (яка належала позивачці та її покійному чоловікові [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя, так як набувалась подружжям в період зареєстрованого шлюбу) була передана у власність [PERSON], який зобов'язався довічно утримувати її та її покійного чоловіка [PERSON] Відповідно до вищезазначеного договору відповідач зобов'язаний був довічно повністю утримувати їх з чоловіком, забезпечувати продуктами харчування, одягом, необхідною допомогою, а в разі смерті похоронити з усіма ритуальними послугами. Але після укладення угоди відповідач умов договору не виконував, ніякої матеріальної допомоги не оказував, не забезпечував продуктами харчування, ліками, не здійснював оплату за комунальні платежі. У зв'язку з чим позивачка просить суд розірвати вищезазначений договір довічного утримання. Позивачка в судове засідання з'явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, Відповідач в судове засідання з'явився, проти задоволення позовних вимог не заперечував, та підтвердив той факт, що з моменту підписання договору довічного утримання жодної умови договору ним виконано не було. Третя особа до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, при ухвалені рішення покладається на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши забрані докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що між позивачкою та відповідачем було укладено договір довічного утримання серія ВМО № 869601 від 04 грудня 2009 р. по якому [PERSON], [PERSON] передали у власність [PERSON], належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS], у свою чергу [PERSON] зобов'язався довічно повністю утримувати [PERSON], [PERSON], забезпечуючи їх харчуванням, одягом та необхідною допомогою (а. с. 9-12) Але після укладення угоди відповідач умов договору не виконував, ніякої матеріальної допомоги [PERSON], [PERSON] не оказував, не забезпечував продуктами харчування, ліками, не здійснював оплату за комунальні платежі. Згідно квитанцій про сплату комунальних послуг, починаючи з жовтня 2013 року та по грудень 2013 року, сплата проводилась виключно [PERSON] (а. с. 22-26); Відповідно до ст.. 755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків , незалежно від його вини. Відповідно до умов пункту 5 Договору довічного утримання, відповідач взяв на себе зобов'язання забезпечити позивачку харчуванням, одягом, необхідною допомогою. Відповідно до пункту 10 Договору довічного утримання, цей договір може бути розірваний за згодою сторін, а в разі невиконання умов та відмови від добровільного розірвання однієї із сторін - у судовому порядку. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25 серпня 2010 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 66 років, про що було зроблено актовий запис № 12140 (а. с. 21) Як вбачається з матеріалів справи, підтверджується поясненнями позивача та відповідача, відповідач самоусунувся від виконання обов'язків щодо забезпечення позивачів харчуванням, одягом, доглядом й необхідною допомогою, до позивачів не навідувався, при цьому відповідач не заперечував той факт, що після смерті [PERSON] ним не були виконані умови щодо поховання останнього. Згідно ч. 1 ст. 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. Оскільки Договір довічного утримання укладався також з [PERSON], який помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, то відповідно до частини 2 ст. 755 ЦК України договір в частині відчужувача [PERSON] припинив свою дію. Таким чином, розірвання договору довічного утримання від 04 грудня 2009 року у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов зазначеного договору, є підставою для визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими, не суперечить закону, та підлягають до часткового задоволення. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial