Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , залишити їй шлюбне прізвище і стягнути з останнього судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 25 листопада 2007 року Добренською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області, актовий запис № 12. Від шлюбу є троє дочок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вважає, що ознаки притаманні сім`ї, відсутні. На протязі останніх років сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалось, неодноразово виникали сварки, непорозуміння, причиною яких є зловживання відповідачем спиртними напоями. Все це в кінцевому результаті призвело до припинення між ними сімейних відносин. В підготовчому судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позові підстав і пояснила, що твердо вирішила розірвати шлюб, примиритися не бажає. Відповідач [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов визнав повністю і не заперечив проти розірвання шлюбу, про що подав письмову заяву. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) з 25 листопада 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 25 листопада 2007 року Поступельською сільською радою Ратнівського району Волинської області (а.с. 7). Від шлюбу у сторін є троє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 9, 10). Як пояснила в судовому засіданні позивачка, близько двох років вони з відповідачем не підтримують шлюбних стосунків, хоча й проживають в одному житловому будинку. Відповідач зазначені обставини не заперечив і пояснив, що згідний на розірвання шлюбу і строк для примирення йому не потрібен. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнав, і таке визнання ним позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим шлюб необхідно розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка виявила бажання залишити шлюбне прізвище, тому змінювати їй прізвище немає підстав. За згодою позивачки [PERSON] суд не стягує з відповідача на її користь понесені судові витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved