Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що вона разом із своєю сім'єю проживає в квартирі [ADDRESS]. При цьому, відповідачі, які мешкають у сусідній квартирі № 67, без згоди та у відсутність їх сім'ї встановили зовнішній блок кондиціонера перед вікном квартири позивача. Трубка для відведення конденсату також знаходиться перед вікном позивачки. Робота кондиціонера створює підвищений шум, який не дає можливості для відпочинку та проживання їхньої сім'ї, псує вигляд з вікна. Відповідачі в квартирі [ADDRESS] не проживають, але у цій квартирі постійно проживають інші особи. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати дії відповідачів щодо встановлення перед вікном житлового приміщення зовнішнього блоку кондиціонера неправомірними; зобов'язати відповідачів зняти зовнішній блок кондиціонера зі стіни перед вікном квартири [ADDRESS] з наступним усуненням пошкоджень стіни. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] на початку судового розгляду заперечувала проти задоволення позову. У подальшому відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідачки. Відповідач [PERSON] на початку судового розгляду заперечував проти задоволення позову. У подальшому відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача. Вислухавши пояснення позивача та відповідачів, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] разом із своєю сім'єю зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS]. Відповідачі, які проживають у квартирі [ADDRESS] у 2007 році встановили зовнішній блок кондиціонера над вікном своєї квартири. У своїх позовних вимогах позивачка вказує про те, що дії відповідачів щодо встановлення кондиціонеру є неправомірними. Крім того, робота кондиціонера створює підвищений шум, який не дає можливості для відпочинку та проживання. Саме це і стало підставою для звернення позивачки до суду. Відповідно до ст. 152 Житлового кодексу України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Контроль за утриманням квартир, що належать громадянам, згідно до ст.154 Житлового кодексу України, здійснюють виконавчі комітети місцевих Рад. Згідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд це фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване в установленому законом порядку. Відповідно до положень ст. 179 Житлового кодексу України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинкової території, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45, передбачено, що власник наймач (орендар) приміщень житлових будинків має право на: переобладнання та перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування. Обладнання житлових будинків додатковим обладнанням, не визначеним проектом забудови будинку, та отримання дозволу на його встановлення здійснюється у відповідності до Правил забудови міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 27 січня 2005 року № 11/2587 із змінами від 22 січня 2009 року №37/1092 і Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051. Отже, вказані нормативні та підзаконні акти не визначають розміщення кондиціонерів на зовнішніх фасадах, стінах житлових будинків як переобладнання чи перепланування жилих будинків, жилих і нежилих приміщень будинку або встановлення додаткового обладнання у житловому будинку, на здійснення якого особа (власник або користувач) повинна обов'язково отримати відповідний дозвіл органу місцевого самоврядування. Як визначено у ст. 383 Цивільного кодексу України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 10 Житлового Кодексу України громадяни зобов'язані використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями. Відповідно до ст. 29 Житлового Кодексу України державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду має своїм завданням забезпечити додержання громадянами правил користування житловим фондом і утримання його в технічно справному стані. Згідно зі ст. 15, 30 Житлового Кодексу України державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду здійснюється виконавчими комітетами районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством, на території району, міста, району в місті. Згідно зі ст. 24 Закону України «Про основи містобудування» державний контроль у сфері містобудування здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, органами місцевого самоврядування та іншими уповноваженими на це державними органами. Порядок підготовки дозволів на проектування та реконструкцію, реставрацію та капітальний ремонт об'єктів, перепланування квартир та нежилих приміщень, інших вбудовано-прибудованих приміщень, опорядження фасадів, встановлення антен стільникового (мобільного) зв'язку та переведення жилого будинку (житлового приміщення) до нежитлового фонду у місті Києві затверджений наказом Головного управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища від 30 січня 2010 року № 59, цим порядком не передбачено отримання дозволу на встановлення побутового кондиціонера в житловому будинку. Статтею 24 Закону України «Про забезпечення санітарного і епідемічного благополуччя населення» встановлено обов'язок органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій і громадян при вчиненні будь-яких видів діяльності вживати заходів до зменшення шкідливого впливу шуму. Зокрема на захищених об'єктах (жилих будинках і прилеглих територіях; лікувальних, санаторно-курортних установах; будинках-інтернатах, освітніх закладах, установах культури; парках, скверах, зонах відпочинку й ін.) у нічний час із двадцяти двох до восьмої години забороняються голосний спів і вигуки, користування звуковідтворюючою апаратурою й іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів. Допустимі рівні шуму, у свою чергу, установлюються Санітарними нормами допустимого шуму проникаючого в приміщення жилих та громадських будівель від зовнішніх та внутрішніх джерел, і допустимі рівні шуму на території жилих забудов, затвердженими Головним державним санітарним лікарем СРСР 03.08.1984 № 3077-84. Як роз'яснено у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Разом з тим, всупереч вимог ст. 60 ЦПК України позивачка [PERSON] на підтвердження заявлених позовних вимог щодо незаконного встановлення кондиціонеру, який створює підвищений шум, не долучила висновку спеціалістів інженерно-технічного обстеження будівельних конструкцій будинку [ADDRESS], досліджень санітарно-епідеміологічної служби щодо шумового навантаження та інфразвуку під час використання побутового кондиціонеру, розташованого на фасаді житлового будинку, а також не подала будь-яких доказів, що підтверджують незаконне встановлення побутового кондиціонеру, та, як наслідок проведеного перепланування, погіршення технічного стану будинку в цілому чи його несучих конструкцій та створення кондиціонером підвищеного шуму, що не відповідає санітарним нормам. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими, оскільки в межах даного спору позивачкою не доведено факт недотримання відповідачами порядку встановлення побутового кондиціонеру, зважаючи на відсутність законодавчо визначеного порядку отримання дозволу на встановлення побутового кондиціонеру, відсутні відомості про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності в порядку, передбаченому ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не надано висновку експерта (експертної служби) щодо шумового навантаження та інфразвуку під час використання побутового кондиціонеру, в той же час докази, які надано позивачкою не підтверджують порушення відповідачами чинного законодавства чи прав позивачки. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка [PERSON], як на підстави для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed