Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 02.09.2005 року вона з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 03.06.2011 року було розірвано. Від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею. З моменту розірвання шлюбу вона, позивачка залишилася мешкати в м. Рубіжне, і відповідачу було відомо, де вона мешкає разом з сином. Після розлучення вона, позивачка неодноразово спілкувалася з відповідачем з приводу виконання ним батьківських обов'язків щодо їх неповнолітнього сина [PERSON], але відповідач залишався байдужим до дитини. Ніяких перешкод у можливості спілкуватися з дитиною нею, позивачкою відповідачу не створювалось. Після розірвання шлюбу відповідач декілька разів навідав сина, а у вересні 2011 року покинув місто, не виявляв бажання зустрічатись та спілкуватись з сином. Відповідач позбавив сина будь-якої батьківської уваги, його вихованням взагалі не займається, ніколи не цікавиться здоров'ям дитини, морально та матеріально дитину не підтримує, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню і утриманню дитини. На підставі рішення суду з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] стягнуті аліменти, а також пеня за прострочення сплати аліментів. 19.07.2013 року вона, позивачка одружилася з [PERSON], від якого народила сина [PERSON]. На даний час вона, позивачка зі своїм чоловіком [PERSON], її неповнолітнім сином [PERSON] та спільним з [PERSON] сином [PERSON] спільно проживають однією сім'єю. Її син [PERSON] вважає її чоловіка [PERSON] своїм батьком. Просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі та додатково пояснила, що з народженням сина [PERSON] її стосунки з відповідачем [PERSON] погіршилися, тому в 2011 році вони розірвали шлюб. Після розлучення відповідач декілька разів приходив до сина, але матеріально дитині не допомагав. Тому в судовому порядку з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] було стягнуто аліменти, які відповідач не сплачує, має дуже велику заборгованість зі сплати аліментів. Також за рішенням суду з відповідача на її користь було стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, яку відповідачем також до теперішнього часу не сплачено. Останній раз вона з відповідачем спілкувались через інтернет-мережі в 2012 році, після цього зв'язок між ними втрачено. Через знайомих вона намагалась знайти відповідача, але безрезультатно. Ніхто не повідомив їй, де відповідач знаходиться, бо він просив знайомих не казати про своє місцезнаходження. Також вона зверталася до поліції з питання встановлення місцезнаходження відповідача, де їй було повідомлено, що його місцезнаходження встановлено, але сказати де знаходиться відповідач їй не можуть. Ніхто з родичів відповідача не проживає на території м. Рубіжне. В січні 2017 року батько відповідача по телефону повідомив їй, що останній раз спілкувався зі своїм сином по телефону на новорічні свята, але де саме він знаходиться не знає. На її думку, відповідач можливо проживає на території Російської Федерації. Дитина знає, що у нього за документами є батько, якого звуть [PERSON], але він його не пам'ятає, бо коли останній раз бачив батька, був дуже малий. Батьком дитина називає її теперішнього чоловіка [PERSON], а відповідача називає дядя [PERSON]. Якби відповідач мав бажання хоча би побачити дитину, то міг би це безперешкодно зробити. З 2012 року відповідач до сина жодного разу не приходив, не телефонує, дитиною не цікавиться, зі святами не вітає, матеріально не допомагає. Вважає, що позбавлення батьківських прав жодним чином не вплине на дитину, оскільки, як вона вже зазначила, батьком її син [PERSON] називає її теперішнього чоловіка [PERSON] Представник третьої особи - Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради Кравцова О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що Служба у справах дітей вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки батько дитини з 2012 року життям сина не цікавиться, вихованням не займається, матеріально не утримує, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Вихованням дитини займається тільки мати - позивачка по справі. В серпні 2014 року позивачка зверталась до Служби у справах дітей з питанням позбавлення батьківських прав батька дитини [PERSON] Висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав Службою у справах дітей був наданий ще в 2014 році. Висновок про позбавлення батьківських прав відповідача відносно його сина [PERSON] наданий Службою у справах дітей також і 28.12.2016 р. Як на момент складення першого висновку, так і на даний час [PERSON] матеріально дитину не утримує, долею дитини не цікавиться, взагалі її не бачить. Коли представник Служби у справах дітей спілкувався з дитиною, то [PERSON] казав, що його батько - [PERSON], тобто теперішній чоловік позивачки. А батько - дядя [PERSON] дуже давно до нього не приходив і він його не пам'ятає. Відносини у сім'ї позивачки дуже доброзичливі, умови проживання задовільні. Авторитетом чоловіка у дитини користується [PERSON] Як дитячий садок, який відвідував хлопчик, так і школа, в якій навчається дитина, надали інформацію про те, що вихованням дитини батько не займається. Представники Служби у справах дітей виходили за місцем реєстрації відповідача, але він там не проживає. Відповідачу було залишено виклик до Служби, але відповідач так і не з'явився. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило. Відповідно до ч.4 ст. 169, 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі доказів, які додані до справи, та ухвалити заочне рішення. 17.01.2017 року згідно ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідків, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі з 02.09.2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 03.06.2011 року. (а.с.13) Батьками [PERSON], [INFO], являються [PERSON] та [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження, копія якого додана до матеріалів справи (а.с.7). [PERSON] після укладення шлюбу 19.07.2013 р. з [PERSON] прийняла прізвище «[PERSON]» (а.с.14). Згідно довідки Центру надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради від 19.10.2016 року №201620202[PERSON] разом з сином [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). При цьому, з акту обстеження житлово-побутових умов від 22.12.2016 року вбачається, що позивачка [PERSON], її неповнолітній син [PERSON], чоловік позивачки [PERSON] і їх спільний з позивачкою син [PERSON] проживають в квартирі за адресою: [ADDRESS]. В квартирі створено всі умови для виховання, розвитку та проживання дитини, відносини в сім'ї доброзичливі (а.с.44). З актів від 26.12.2016 року, 05.01.2017 року та 11.01.2017 року, складених за участі представників Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради, вбачається, що з метою обстеження умов проживання відповідача [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], було здійснено неодноразові виходи за вказаною адресою. Було встановлено, що [PERSON] за місцем реєстрації відсутній, відповідачу залишено повідомлення про явку до Служби у справах дітей (а.с. 49, 50, 51). З довідки Комунального дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №9 «Дельфін» від 26.06.2014 року вбачається, що за той час, що малолітній [PERSON] відвідував зазначений заклад (з 09.04.2012 року), батько дитини - [PERSON] в дошкільному закладі жодного разу не з'являвся. До дошкільного закладу дитину приводила мати, яка приймає активну участь у вирішенні питань розвитку і виховання дитини. (а.с.19). З інформації, наданої Рубіжанською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 9 від 21.04.2016 року та 28.12.2016 року, де з 01.09.2015 року та по теперішні час навчається малолітній [PERSON], вбачається, що батько дитини - [PERSON] зв'язок зі школою не підтримує, не відвідує батьківських зборів, не цікавиться успіхами та досягненнями свого сина. Вихованням сина займається його мати [PERSON] та вітчим [PERSON], які регулярно відвідують школу, цікавляться успіхами, досягненнями та шкільним життям [PERSON] (а.с. 20, 43). З інформації, наданої Рубіжанським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 11.10.2016 року № 11697 та № 11704, вбачається, що [PERSON] має загальну заборгованість по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 47380, 00 грн. та пені за прострочення сплати аліментів в сумі 148901, 25 грн. (а.с. 28, 29). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка є її дочкою, а відповідач - колишнім зятем. Її дочка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, але спільне життя не склалось, тому вони розлучились. У шлюбі сторін народився син [PERSON]. Їй відомо, що останній раз відповідач бачив свого неповнолітнього сина [PERSON] у червні-липні 2011 року. З того часу відповідач взагалі вихованням дитини не займається, не телефонує, не приходить, зі святами не вітає, матеріально не утримує. Якби відповідач хотів побачити дитину, мав би змогу це зробити. Батьком неповнолітній [PERSON] називає теперішнього чоловіка позивачки - [PERSON]. При цьому хлопчик знає, що у нього є батько [PERSON], бо про це йому казала позивачка. [PERSON] відповідача не пам'ятає, бо коли останній раз його бачив, був ще дуже малий. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивачка є його дружиною, з якою вони перебувають у шлюбі з 2013 року та мають спільну дитину. З ними також живе син позивачки від першого шлюбу [PERSON]. З 2011 року вони всі проживають однією сім'єю. Відповідач [PERSON] з сином [PERSON], починаючи з другого півріччя 2011 року не спілкується, вихованням не займається, матеріально не утримує, жодного разу не приходив до дитини до дитячого садку та школи. [PERSON] називає та вважає його, свідка своїм батьком, але знає, що у нього є біологічний батько [PERSON], якого він називає дядя [PERSON]. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Служба у справах дітей Рубіжанської міської ради у своєму висновку від 28.12.2016 року №474 зазначила, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], відповідає інтересам дитини. В обґрунтування зазначеного висновку, зокрема, посилається на те, що з 2012 року [PERSON] життям та здоров'ям сина не цікавиться, вихованням не займається, аліменти не сплачує, іншої матеріальної допомоги дитині не надає. До Служби у справах дітей з будь-яких питань не звертався. До дошкільного навчального закладу та школи, де в теперішній час навчається дитина, [PERSON] ніколи не приходив, успіхами сина не цікавився. В ході бесіди з працівниками Служби у справах дітей неповнолітній [PERSON] розповів, що у нього є два батька, один батько - [PERSON], який з ними живе та все купує, а другий - дядя [PERSON], якого він ніколи не бачив (а.с. 42). Суд також вважає за можливе взяти до уваги наявний в матеріалах справи висновок Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради від 01.09.2014 року №318 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], оскільки обставини, які слугували підставою для надання такого висновку, повністю узгоджуються з обставинами, які були встановлені Службою в 2016 році і стали підставою для надання висновку Служби у справах дітей Рубіжанської міської ради від 28.12.2016 року №474 (а.с.26). Згідно ч.ч. 2-5 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності з п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки дитини, чи один з них, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, судом встановлено, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виховання свого малолітнього сина [PERSON], свідомо протягом тривалого часу не піклується про його стан здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує його матеріально, тим самим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та розвитку своєї дитини, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що є в наявності всі підстави для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON]. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved