Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідачки про визнання права власності на домоволодіння №22 по пров. Променистому у м. Дніпропетровську за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона починаючи з квітня 1997 року проживає у домоволодінні №22 по пров. Променистому у м. Дніпропетровську. Зазначене домоволодіння було придбано позивачкою у [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті своїх батьків: [PERSON] та [PERSON], за 8000 грн., що підтверджується письмовим договором від 15.04.1997 року. Позивачка вказує на те, що 3/4 частини вказаного домоволодіння на праві власності належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 24.04.1961 року, реєстровий №2-2594, та свідоцтва про право на спадщину від 24.04.1961 року, реєстровий №2-2596, інша 1/4 частина належала [PERSON]. Відповідачка [PERSON] 16.04.1998 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частини домоволодіння №22 по пров. Променистому у м. Дніпропетровську, однак належним чином угоду з позивачкою про купівлю-продаж будинку не уклала, в теперішній час проживає у [INFO]. Позивачка зазначає, що з квітня 1997 року по теперішній час постійно проживає в домоволодінні №22 по пров. Променистому у м. Дніпропетровську, відкрито та безперервно користується будинком та господарськими будівлями і спорудами, сплачує всі комунальні послуги, зробила ремонт будинку, підтримує його в належному стані, постійно користується земельною ділянкою, на якій розташований будинок, у зв'язку з чим просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння №22 по пров. Променистому у м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 57,4 м.кв., житловою 18,4 м.кв., споруди №1-3, в порядку набувальної давності. Позивачка у судове засідання не з'явилась, представник позивачки [PERSON] надав суду письмову заяву, якою підтримав позовні вимоги у повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомила, про час слухання справи повідомлялась належним чином, до суду не надійшло заперечень проти позову або заяви про слухання справи у її відсутність, тому зі згоди представника позивачки суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] придбала домоволодіння №22 по пров. Променистому у м. Дніпропетровську у [PERSON], яка фактично прийняла спадщину після смерті своїх батьків: [PERSON] та [PERSON], за 8000 грн., що підтверджується письмовим договором від 15.04.1997 року. 3/4 частини вказаного домоволодіння на праві власності належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 24.04.1961 року, реєстровий №2-2594, та свідоцтва про право на спадщину від 24.04.1961 року, реєстровий №2-2596, інша 1/4 частина належала [PERSON]. Відповідачка [PERSON] 16.04.1998 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 3/4 частини домоволодіння №22 по пров. Променистому у м. Дніпропетровську, однак не зареєструвала своє право на вказане домоволодіння в цілому. Договір купівлі-продажу між сторонами у встановленому законом порядку не укладався.. Як встановлено судом, позивачка з квітня 1997 року по теперішній час постійно проживає в домоволодінні, відкрито та безперервно користується будинком та господарськими будівлями і спорудами, сплачує всі комунальні послуги, зробила ремонт будинку, підтримує його в належному стані, постійно користується земельною ділянкою, на якій розташований будинок, що підтверджується довідкою голови квартального комітету від 07.09.2016 року, письмовими заявами сусідів [PERSON] та [PERSON] від 31.08.2015 року, іншими документами, що знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до положень ч.1, 4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна власність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно положень ст.5 ЦК України про дію закону у часі та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, відповідно до якого правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки питання про визнання права власності за набувальною давністю вирішується в судовому порядку, та у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що [PERSON] постійно проживає в домоволодінні, відкрито та безперервно користується будинком та господарськими будівлями і спорудами, сплачує всі комунальні послуги, що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає визнати за нею право власності на домоволодіння №22 по пров. Променистому у м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 57,4 м.кв., житловою 18,4 м.кв., споруди №1-3, за набувальною давністю.

Outcome: approved