Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 17.02.2017 року. Спільних дітей не мають. В листопаді 2020 року через різні погляди на сімейні відносини і відсутність взаємопорозуміння їх сім`я розпалася. З зазначеного часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Зазначаючи на тому, що їх сім`я розпалася остаточно і збереження шлюбу є неможливим, позивачка просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати, залишивши їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача на її користь судовий збір, сплачений при зверненні до суду, в розмірі 908 грн. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Згідно заяви відповідача, позовні вимоги про розірвання шлюбу ним визнаються повністю. Зважаючи на зазначені обставини та відсутність підстав для обов`язкової явки сторін, суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд без їх участі. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 17 лютого 2017 року Мирноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №32 (арк.спр.7). Як свідчать викладені в позовній заяві обставини, спільних дітей від шлюбу сторони не мають, шлюбно-сімейні стосунки ними припинені в листопаді 2020 року. Відповідач правом на відзив не скористався, викладених в позовній заяві доводів не спростував. Згідно ст.24 Сімейного Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 110 цього Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їх дітей. Встановлені судом обставини, поведінка сторін вказують на їх небажання відновлювати та продовжувати сімейні стосунки, що дає суду підстави для розірвання шлюбу з огляду на неможливість його збереження. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу чи свідчили про те, що заява про розірвання шлюбу не відповідає дійсній волі чоловіка і дружини та що в разі розірвання шлюбу можуть бути порушені їхні особисті та майнові права, судом не встановлено. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем, як того просить позивачка, або відновити своє дошлюбне прізвище. Право вибору прізвища після розірвання шлюбу належить виключно особі, яка змінила його у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд вважає за необхідне відповідно до ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений нею при подачі позову судовий збір в розмірі 908 грн.

Outcome: approved