Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання, вказавши, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 21.02.2015 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №328. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка, посилаючись на те, що відповідач пішов з сім'ї, проживає окремо, в добровільному порядку не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, чим ставить її в скрутне матеріальне становище, оскільки вона крім соціальних виплат по догляду за дитиною, не має інших доходів, у зв'язку з чим просить суд стягувати з відповідача аліменти на її утримання, як дружини у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, починаючи з 17.02.2016 року до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнала частково лише в частині стягнення алміенти на суму не більше 600 грн. щомісячно. Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі з 21.02.2015 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №328. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивачка на даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за сином до досягнення ним 3-річного віку. Відповідно до ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. При визначенні розміру аліментів суд, разом з тим, відповідно до статті 182 СК України, ураховуючи матеріальне положення платника аліментів, робить висновок про те, що відповідач є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання позивачки, однак при цьому також враховує наявність у відповідача хворого батька та розмір його середньомісячного заробітку (а.с.61-63). При цьому суд враховує, що відповідач утримує малолітню дитину [PERSON], [INFO], а оскільки малолітня дитина проживає з позивачкою, яка не працює, то відповідач повинен сплачувати аліменти і на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. Стаття 182 Сімейного Кодексу України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на дитину, визначається судом. Так, відповідно до абз.1, 4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при вирішенні справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», №3 від 15.05.2006р., ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом та максимальний розмір аліментів, що підлягатимуть стягненню з боржника, не може перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Враховуючи, що максимальний розмір аліментів, що підлягатимуть стягненню з боржника, не може перевищувати 50% заробітної плати цієї особи, а також враховуючи, що відповідач має утримувати неповнолітню дитину від цього шлюбу, де дружина перебуває у декретній відпустці, тому з відповідача на користь позивача на утримання останньої підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку, починаючи стягнення з 17.02.2016 року (моменту подання позовної заяви). Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial