Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

Позивачка в позові вказує, що 05.05.2001 року помер її батько [PERSON], який до дня смерті проживав [INFO]. На день його смерті відкрилась спадщина яка складається серед іншого з 17/25 житлового будинку з господарськими будівлями по вул.Шевченка,14, в м.Калинівка, вартістю 30316,44 грн. Вищевказана частина будинковолодіння належала померлому на праві особистої власності на підставі Договору про надання земельної ділянки в безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку посвідченого нотаріально 28.01.1958 року і зареєстрованого згідно Реєстраційного свідоцтва за № 5/872 від 30.09.1969 року. В подальшому 8/25 цього будинковолодіння [PERSON] було подаровано [PERSON], згідно договору дарування від 03.11.2000 року за реєстровим № 5533, про що нотаріусом [PERSON] було зроблено відповідний запис в реєстраційному посвідченні. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 06.10.2014 року зареєстрованих в реєстрі за № 1397 та № 1401, спадкоємцями 8/25 будинковолодіння по вул.Шевченка,14 м.Калинівка, які належали [PERSON]В.в 1/2 частині є син [PERSON] та дочка [PERSON]. В свідоцтвах про право на спадщину визначено, які кімнати будинку та частка господарських будівель входить до спадщини. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, позивачка є спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги. Після смерті [PERSON] позивачка прийняла спадщину, так як вступила в управління та володіння 17/25 будинковолодіння по вул.Шевченка.14 м.Калинівка та на протязі шести місяців після смерті батька здійснювала там ремонт. До смерті батька проживала з ним однією сімєю, вела спільне господарство, що підтверджується довідками Калинівської міської ради Вінницької області. Спадкоємців за заповітом та інших спадкоємців першої черги у померлого не було. Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто до нотаріальної контори не звертався, що підтверджується відповіддю Державного нотаріального архіву Вінницької області від 12.10.2015 року № 1449/01-18, наданою на запит Калинівською районною державною нотаріальною конторою. На даний час виникла потреба оформити право власності на спадщину, але в звязку з тим, що оригіналів правовстановлюючих документів на будинковолодіння після смерті батька не виявилось, знайшлась лише копія Реєстраційного свідоцтва за № 5/872 від 30.09.1969 року, тому нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому вона звернулась до суду за захистом своїх прав. В судове засідання позивачка не зявилась, однак згідно заяви, вона позовні вимоги підтримує і просить слухати справу без її участі. Представник Калинівської міської ради в судове засідання не зявився, однак згідно наданої заяви Калинівська міська рада не заперечує проти визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька і просять слухати справу без участі представника міської ради. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, однак згідно письмових заяв просять слухати справу без їх участі. Згідно ст.158 ч.2 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, 05.05.2001 року помер батько позивачки [PERSON], який до дня смерті проживав [INFO]. На день його смерті відкрилась спадщина яка складається серед іншого з 17/25 житлового будинку з господарськими будівлями по вул.Шевченка,14, в м.Калинівка, вартістю 30316,44 грн. Вищевказана частина будинковолодіння належала померлому на праві особистої власності на підставі Договору про надання земельної ділянки в безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку посвідченого нотаріально 28.01.1958 року і зареєстрованого згідно Реєстраційного свідоцтва за № 5/872 від 30.09.1969 року. В подальшому 8/25 цього будинковолодіння [PERSON] було подаровано [PERSON], згідно договору дарування від 03.11.2000 року за реєстровим № 5533, про що нотаріусом [PERSON] було зроблено відповідний запис в реєстраційному посвідченні. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 06.10.2014 року зареєстрованих в реєстрі за № 1397 та № 1401, спадкоємцями 8/25 будинковолодіння по вул.Шевченка,14 м.Калинівка, які належали [PERSON]В.в 1/2 частині є син [PERSON] та дочка [PERSON]. В свідоцтвах про право на спадщину визначено, які кімнати будинку та частка господарських будівель входить до спадщини. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, позивачка є спадкоємцем [PERSON] за законом першої черги. Після смерті [PERSON] позивачка прийняла спадщину, так як вступила в управління та володіння 17/25 будинковолодіння по вул.Шевченка.14 м.Калинівка та на протязі шести місяців після смерті батька здійснювала там ремонт. До смерті батька проживала з ним однією сімєю, вела спільне господарство, що підтверджується довідками Калинівської міської ради Вінницької області. Спадкоємців за заповітом та інших спадкоємців першої черги у померлого не було. Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто до нотаріальної контори не звертався, що підтверджується відповіддю Державного нотаріального архіву Вінницької області від 12.10.2015 року № 1449/01-18, наданою на запит Калинівською районною державною нотаріальною конторою. На даний час виникла потреба оформити право власності на спадщину, але в звязку з тим, що оригіналів правовстановлюючих документів на будинковолодіння після смерті батька не виявилось, знайшлась лише копія Реєстраційного свідоцтва за № 5/872 від 30.09.1969 року, тому нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину. За вказаних обставин суд вважає за можливе визнати за позивачкою право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті батька. На підставі викладеного та

Outcome: approved