Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 28.05.2011 між сторонами укладено шлюб, від якого вони мають сина - [PERSON], [INFO] Позивачка зазначила, що вона є інвалідом 2-ї групи, їх спільний син є інвалідом з дитинства та має діагноз: синдром рухових порушень у дитини з патологією перинтального періоду. Позивачка вказала, що сімейні стосунки між сторонами відсутні. Тому позивачка звернулась до суду та просила розірвати шлюб, стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їхнього спільного сина у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви та до досягнення сином повноліття, стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмір 1/6 частки від всіх видів доходів, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною шестирічного віку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав, зазначених вище, просила задоволити його в повному обсязі. Відповідач та його представник визнали позов в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. в місяць, мотивуючи скрутним матеріальним становищем відповідача, в задоволенні позову в частині стягнення аліментів на утримання позивачки просили відмовити, мотивуючи тим, що їх спільний син не є інвалідом, оскільки такий статус він втратив з 30.11.2016, тому позивачка вже не має права на її утримання. Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 28.05.2011 між сторонами укладено шлюб (а.с. 6). Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Позивачка є інвалідом 2-ї групи з 23.11.2016 за загальним захворюванням та їй протипоказана регулярна професійна праця (а.с.а.с. 12-17, 19). Відповідно до консультативного висновку Української дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» від 12.09.2011, [PERSON] має діагноз: синдром рухових порушень у дитини з патологією перинатального періоду (а.с. 20). [PERSON] видано посвідчення Серії [NUMBER] 16.01.2012, яке надає їй право на державну соціальну допомогу на дитину інваліда в розмірі 1021,90 грн., термін дії посвідчення з 24.11.2011 по 30.11.2016 (а.с.а.с. 21-22). Зі змісту довідки, виданої ПАТ «Миронівський хлібопродукт» від 15.11.2016 № 96 Б вбачається, що [PERSON] постійно працює з 21.11.2007 на посаді мерчендайзер в Київській філії ПАТ «»Миронівський хлібопродукт» та його фактично виплачений дохід з травня 2016 року по жовтень 2016 року становив 32451,56 грн. (а.с. 89). Відповідачем надано суду рахунки на сплату за ЖКП, електроенергію, газ та інші послуги за адресою: [ADDRESS], які ним оплачені, на підтвердження його щомісячних необхідних витрат (а.с.а.с. 90-101). Крім того, в судовому засідання відповідач зазначив, що проживає разом з батьками та допомагає їм матеріально, оскільки вони є пенсіонерами (а.с. 105). Спільного господарства подружжя не веде, сімейних стосунків не підтримують, мешкають окремо, сім'я сторін існує формально. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням наведеного вище, того, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд не вважає за можливе в подальшому сім'ю сторін зберегти міцною та здоровою, подальше спільне життя може суперечити інтересам сторін та дитини та вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення згідно ст. 200 СК України. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України ураховує обставини, матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача. У відповідності до змісту ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачкою не було обґрунтовано необхідності стягнення аліментів на утримання сина саме в розмір 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, як і відповідачем не було обґрунтовано визнаного ним стягнення аліментів в твердій грошовій сумі саме в розмірі 1000 грн. на місяць. З урахуванням зазначеного вище, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання дитини аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) (але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), щомісячно, починаючи з 19.07.16 р. до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у зв'язку з тим, що їх спільний син, який проживає з нею, є інвалідом. Відповідно до ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Однак, як встановлено в судовому засіданні з 30.11.2016 спільний син подружжя - [PERSON] статусу інваліда не має, тому у позивачки на даний момент вже відсутнє право на отримання аліментів на цій підставі. Однак, на момент звернення до суду з позовом [PERSON] мав статус інваліда, тому за період з 19.07.2016 (звернення до суду з позовом) по 30.11.2016 (позбавлення статусу інваліда) позивачка має право на отримання аліментів на її отримання. З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку, що позов ґрунтується на чинному законодавстві, знайшов свого часткового доведення в судовому засідання та підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. за подачу до суду позову про стягнення аліментів та 551 грн. 20 коп. - за подачу до суду позову про розірвання шлюбу. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 180-182, 84, 191, 200 СК України,

Outcome: approved