Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона, [PERSON] , 05.03.2011 уклала шлюб з [PERSON] . За час перебування у шлюбі, [INFO] у них народився син - [PERSON] , який постійно проживає з нею за адресою: [ADDRESS] і знаходиться на її утриманні. До того ж, на даний час вона із чоловіком подружні стосунки повністю припинила. Крім того, 27.08.2018 рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси шлюб між ними розірвано. Відповідач вже тривалий час належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, з нею зв?язок не підтримує та не бажає спілкуватись. В позовній заяві також вказано, що боржник іншим особам аліменти не виплачує, матеріальну допомогу на утримання дитини надавати може, оскільки є працевлаштованим, зокрема, він є співзасновником юридичної особи, яка займається перевезеннями та будівельною діяльністю, є її керівником та отримує дохід не менший ніж 15000 грн. щомісяця. Отже, на її думку, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень вона одна не зможе забезпечити, тому батько, який здоровий та працездатний, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), оскільки працює та має постійний значний дохід. Таким чином, позивачка просить суд, - стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 24.05.2019 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечували. 21.06.2019 на виконання вимог ст. 278 ЦПК України, відповідач [PERSON] надав до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти заявлених вимог. Вважає, що позов підлягає частковому задоволенню через його безпідставність, необґрунтованість, а також через те, що даний позов не підкріплений належними доказами, і грунтується виключно на припущеннях позивачки, без належного врахування всіх суттєвих обставин, що мають значення для вирішення спору. Свої заперечення обґрунтовує тим, що у зв`язку з досягнутою домовленістю з позивачкою, починаючи з моменту розірвання шлюбу, він регулярно перераховує аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] на банківську карту, що підтверджується відповідними квитанціями. Також зазначає, що ним було оплачено виїзний тренінг сина (квитанція № 122899 від 21.05.2018), а з початку літніх канікул він сплатив вартість відвідування сином шкільного табору. Крім того, він регулярно підтримує спілкування, як із позивачкою так із сином, і твердження позивачки, що він не бажає з нею спілкувалися не відповідає дійсності. До того ж, вказує, що позивачка жодним чином не обґрунтовує заявлений розмір аліментів та не наводить обставин за яких утримання дитини потребує значних витрат. Натомість, позивачка має власний дохід, так як працює на державній службі. В той же час, на даний момент він офіційно працює та отримує місячну заробітну плату в середньому розмірі 3650,00 грн., а тому твердження позивачки, що він отримує заробітну в розмірі 15000,00 грн. щомісячно, не відповідає дійсності. Будь-яких інших доходів він не отримує. З викладеного вбачається, що його матеріальне становище не дає змоги сплачувати аліменти в розмірі 1/3 від доходу, оскільки в такому випадку йому на існування залишиться близько 2000,00 грн. Крім того, заявлений розмір аліментів суперечить вимогам чинного законодавства, а тому просив позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог просив відмовити. В судовому засіданні позивачка [PERSON] погодилась із запропонованим відповідачем у відзиві на позовну заяву розміром аліментів, тобто просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні відповідач [PERSON] зазначив, що у серпні 2018 року шлюб між ним та позивачкою розірвано за рішенням суду. Після розірвання шлюбу вони домовилися, що він з 01.09.2018 до 01.05.2019 буде сплачувати на утримання сина по 1200 грн. щомісячно, проте, він добровільно сплачував по 1500 грн. щомісячно та додатково надавав кошти на оздоровлення. Також вказав, що з початку навчального року син у вихідні дні перебуває з ним, він добровільно оплатив кошти за відвідування сином гуртка з боксу і шкільного табору у 2018 і 2019 роках. Крім того, зазначив, що він отримує мінімальну заробітну плату і розмір аліментів (1500 грн.) це максимально посильний для нього. Спору про батьківство немає. Таким чином, на його думку, можливо стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Заслухавши думку позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.03.2011. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.08.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. За час перебування в шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.09.2011, щодо місця проживання якого між сторонами спору не існує. Батьком дитини записаний відповідач. Спору щодо батьківства між сторонами також немає. Судом також встановлено, що сторони разом не проживають і їхня спільна дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Позивач не має можливості самостійно утримувати неповнолітню дитину. Крім того, при прийнятті рішення по справі, суд враховує той факт, що відповідач є працездатним, працює та отримує регулярний дохід (довідка про доходи №1 про заробітну плату за період з грудня 2018 року до травня 2019 року), в добровільному порядку він постійно приймає участь у вихованні та утриманні дитини, шляхом спілкування з нею, оплати гуртків, які відвідувала дитина та витрачав кошти на придбання їй одягу, про що свідчать квитанції та інші платіжні документи надані відповідачем, з чим погодилась і сама позивач. Також, суд враховує його думку про часткове визнання ним заявлених позовних вимог та згоду на запропонований розмір аліментних платежів позивачкою (заява про зменшення розміру аліментів не було подано). Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей вікoм до 6 років становить: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Отже, встановлені під час розгляду справи обставини, наявні та досліджені докази не дають суду підстав для повного задоволення заявлених позовних вимог. Враховуючи позицію позивачки щодо запропонованого відповідачем розміру аліментів, працездатність відповідача, відсутність у нього інших утриманців, розмір його доходів та доходів позивачки, наміри та бажання утримувати спільну з позивачем дитину й в подальшому, часткове визнання ним позову, а також принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, визначивши розмір аліментів - 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.05.2019 та продовжувати до повнолітня дитини, що є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В іншій частині вимог слід відмовити. Крім того, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, в тому числі, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог. Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини. Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави в сумі 768 грн. 40 коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір». На підставі викладеного та

Outcome: partial