Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує про те, що з 19 липня 2013 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні та вихованні позивачки. Відповідач є батьком дитини, проте матеріальної допомоги на його утримання добровільно не надає, хоча має постійне місце роботи. Вказуючи на ухилення відповідача від утримання малолітнього сина, просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його доходу, але не менше ніж 30 % прожитого мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, за даними телефонограми просить суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує щодо їх задоволення. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивачки, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 27 Конвенції батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2013 року, що підтверджується даними копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], батьками якого є сторони, що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Неповнолітній [PERSON] проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується даними довідки КП «Славутське ЖКО» № 1380 від 10 березня 2015 року. Відповідач [PERSON] є фізично здоровим та працездатним, оскільки має постійне місце роботи, інших осіб, які перебувають на його утриманні не має. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Таким чином, враховуючи вимоги ч.1 ст. 182 та ст. 183 Сімейного кодексу України, позицію відповідача, який визнав позовні вимоги в заявленому розмірі, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнувши аліменти з відповідача на користь позивачки на малолітню дитину в розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved