Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить поділити між нею та відповідачем придбане під час шлюбу майно - квартиру [ADDRESS], визнати за нею, відповідачем, а також їх неповнолітніми дітьми [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на 1/5 частину квартири за кожним, посилаючись на те, що дана квартира придбана під час шлюбу з відповідачем, є спільною сумісною власністю подружжя, однак відповідач чинить перешкоди в користуванні квартирою. Відповідач в судове засідання не з'явився, просить слухати справу у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 3.06.2000р. /ас 13/. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та синів [PERSON] і [PERSON], [INFO]. Під час шлюбу сторонами за договором купівлі-продажу від 11.12.2007р. придбана квартира [ADDRESS] /а.с. 6-8/. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка визнаються рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним Кодексом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦПК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦПК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. При цьому у разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності (п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя»). Враховуючи викладене, суд вважає необхідним залишити квартиру [ADDRESS] у спільній частковій власності, виділивши в порядку поділу майна подружжя у власність позивачці та відповідачу кожному по ? частині квартири, без її реального поділу, оскільки сторонами не вчинено дій, направлених на надання згоди присудження одному з подружжя грошової компенсації вартості частини квартири та не заявлено відповідних позовних вимог. Вимоги позивачки про визнання права власності на частину квартири за неповнолітніми дітьми сторін задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові. Частиною 3 статті 70 СК України передбачено лише збільшення за рішенням суду частки майна дружини, чоловіка, якщо з ним проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, проте відповідної вимоги позивачка не заявляє. Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки згідно пояснень позивачки в даний час в спірній квартирі проживає відповідач, а вона позбавлена вільного доступу до своєї власності, вимога про усунення перешкод в користуванні квартирою є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного ст.ст. 60, 70,71 Сімейного Кодексу України, ст. 391 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial