Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивачка заявила позов до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання дітей. Заявлений позов обґрунтувала тим, що з 19.03.2011 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 24.02.2015 року шлюб між позивачкою і відповідачем розірвано, дітей залишено проживати з матір'ю. 12.09.2012 року, відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду з відповідача стягуються аліменти в твердому грошовому розмірі по 450 грн. на кожну дитину. Відповідач фізично здоровий, працездатний. Їздить на заробітки за кордон. Позивачка на даний час не працює, доглядає за своєю недієздатною матір'ю. Позивачка в судове засідання не з'явилась, від неї до суду надійшла заява, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити, стягувати з відповідача на її користь аліменти по 1600 грн на кожну дитину. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява, в якій просить розглянути справу без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 12.09.2012 року з відповідача стягуються аліменти у розмірі 450 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дитину від 6-ти до 18 років з 01.01.2018 року становить 1860 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved