Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом (у подальшому уточнений), в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона та відповідач 25.11.2011 уклали шлюб, який 20.02.2017 розірвано рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси. Від даного шлюбу у них народилась дочка - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Придніпровського районного суду від 23.03.2017 вирішено стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків та доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з 28.12.2016 і до повноліття. Відповідно до довідки Бердичівського міськрайонного відділу ДВС ГТУ юстиції у Житомирській області, станом на 01.01.2019, [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини у розмірі 16 624,00 грн. Також зазначає, що з 2010 року відповідач перебуває у місцях позбавлення волі. З народження спільної дитини, батько не виявляє своєї зацікавленості щодо долі доньки, не бере участі в її утриманні. Крім того, відповідач [PERSON] неодноразово судимий. 03.04.2018 засуджений Малинським районним судом Житомирської області за ст. 390 КК України. Відбуває покарання у Державній установі «Бердичівська виправна колонія № 70». За інформацією адміністрації державної установи, під час відбування покарання [PERSON] зарекомендував себе недисциплінованим, допускає порушення режиму, безвідповідальний, перебуває на обліку в установі, як «схильний до втечі». До того ж, 16.07.2018 від [PERSON] отримана заява про те, що він погоджується з вимогами щодо позбавлення його батьківських прав. Дана заява завірена начальником ДУ «Бердичівська виправна колонія № 70». У позові також вказано, що з моменту народження дочки відповідач самоусунувся від її утримання та виховання. Дитина проживає, перебуває на утриманні та виховується виключно позивачкою. Відповідач не утримує дитину, не робить їй подарунків, не займається розвитком, відпочинком, ніколи не поздоровляє із святами, не цікавиться її здоров?ям. Дитина не пам?ятає батька та не має до нього ніяких почуттів. Виконавчий комітет Черкаської міської ради у своєму висновку від 11.09.2018 № 502/30-03-03 вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] , 2015 року народження. Як, зазначено вище, відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини у розмірі 16 624,00 грн., а тому це є підставою для нарахування пені, відповідно до положень ст. 196 СК України. Таким чином, позивачка просить суд, - позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дочки [PERSON] [INFO] та стягнути з [PERSON] на її ( [PERSON] ) користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.08.2018 по 01.09.2019 у сумі 2555 грн. 14 коп. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2019, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/1843/19 (а.с. 18). Ухвалою суду від 25.03.2019 вказану цивільну справу прийнято, відкрито провадження та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечували. Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог - Виконавчий комітет Черкаської міської ради та Службу у справах дітей Черкаської обласної державної адміністрації. До того ж, сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи (а.с. 23-25). Крім того, ухвалою суду від 14.05.2019 замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей Черкаської обласної адміністрації на належну - Службу у справах дітей Черкаської міської ради. Цивільну справу визначено розглядати у порядку загального позовного провадження. Призначене підготовче засідання по справі та визначено сторонам строк для подання заяв по суті справи (а.с. 41-42). 20.09.2019 від позивачки [PERSON] до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у якій остання просила лише позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 66). До того ж, 02.10.2019 представницею позивачки [PERSON] - адвокатом Левченко М.Д. подано до суду клопотання про залишення без розгляду позовних вимог щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.08.2018 по 01.09.2019 у сумі 2555 грн. 14 коп. Також зазначено, що вказана позиція адвокатом узгоджена з довірителькою [PERSON] (а.с. 67). Ухвалою суду від 02.10.2019 прийнято до розгляду заяву позивачки [PERSON] про зменшення розміру позовних вимог від 20.09.2019. Замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей Черкаської міської ради на належну - Орган опіки та піклування м. Черкаси. Закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні (а.с. 69). Також, ухвалою суду від 15.11.2019 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування м. Черкаси про позбавлення батьківських прав, стягнення неустойки (пені) по заборгованості з виплати аліментів, - в частині позовних вимог про стягнення неустойки (пені) по заборгованості з виплати аліментів, - залишено без розгляду, на підставі п.5 ч.1 ст. 257 ЦПК України. У судовому засіданні представниця позивачки [PERSON] - адвокат Левченко М.Д. підтримала уточнені позовні вимоги (у редакції від 20.09.2019) та просила задовольнити у повному обсязі. Додатково пояснила, що відповідач [PERSON] відбуває покарання у Державній установі «Бердичівська виправна колонія № 70». За інформацією адміністрації установи, під час відбування покарання [PERSON] зарекомендував себе недисциплінованим, допускає порушення режиму, безвідповідальний. Із самого народження дитини, відповідач нею не цікавився, не приймав участі у її вихованні та утриманні. Крім того, він має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 16624 грн. 00 коп. Таким чином, просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] . Також зазначила, що судові витрати позивачка залишає за собою. У судове засідання позивачка [PERSON] не з?явилася, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. У судове засідання відповідач [PERSON] не з?явився і не доставлявся, хоча про час, дату та місце проведення розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. 04.11.2019 до суду надійшла заява відповідача [PERSON] від 22.10.2019 про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] , визнав у повному обсязі. У судовому засіданні представниця третьої особи Органу опіки та піклування м. Черкаси за довіреністю - Молчанович Н.О. зазначила, що у вересні 2018 року [PERSON] звернулася до органу опіки із заявою щодо вирішення питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] . У свою чергу, [PERSON] надав заяву про згоду щодо позбавлення його батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] . Таким чином, враховуючи інтереси дитини, не заперечувала проти задоволення уточнених позовних вимог. Заслухавши пояснення представниці позивачки та третьої особи, враховуючи думку відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження (серія [NUMBER] від 02.12.2015, актовий запис № 1412) (а.с. 8). Згідно з рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.02.2017 по справі № 711/10608/16-ц, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано (а.с. 9). Крім того, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.03.2017 по справі № 711/11303/16-ц стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.12.2016 та до повноліття дитини (а.с. 10). За даними довідки-розрахунку № 5720 від 27.01.2019, яка видана Бердичівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, - при примусовому виконанні виконавчого провадження АСВП № 5683245, відкритого 25.07.2018 з виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 711/11303/16-ц від 10.04.2017 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28.12.2016 та до повноліття дитини, заборгованість станом на 01.01.2019 нарахована відповідно до ст. 182 СК України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» складає 16624 грн. 00 коп. (а.с. 16). Відповідно до акту опитування сусідів № 646 від 24.09.2018, погодженого секретарем органу самоорганізації населення «Комітет мікрорайону «Припортовий», - [PERSON] проживає разом з дитиною [PERSON] , [INFO] , з дня її народження і по теперішній час за адресою: [ADDRESS] . Дочка постійно знаходиться на утриманні матері. Також, у судовому засіданні достовірно встановлено, що батько дитини - [PERSON] не цікавиться життям дочки, її успіхами та проблемами. Батько тривалий час з дочкою стосунків не підтримує, свідомо уникає спілкування. Крім того, на даний час утримується у місцях позбавлення волі, а саме, відбуває покарання в Державній установі «Бердичівська виправна колонія (№ 70)». Відповідно до висновку № 502/30-03-03 від 11.09.2018 виконавчого комітету Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування, - є доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] . На час розгляду справи, цей висновок батьком [PERSON] не оскаржувався (а.с. 11, 61-62). Згідно заяви [PERSON] від 20.06.2018, підпис якого посвідчено начальником Державної установи «Бердичівська виправна колонія (№ 70)» [PERSON] (зареєстровано за № 35), вбачається, що він дає згоду на позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Дані обставини відповідач також підтвердив у заяві від 22.10.2019, яка надійшла до суду 04.11.2019. Як зазначено у Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 передбачає, що кожна дитина має права на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991, дата набуття чинності для України 27.09.1991): «В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини». Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-XII передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Сімейним Кодексом України. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За положеннями ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Проте, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років (ст. 165 СК України). Статтею 164 СК України визначені підстави позбавлення батьківських прав, в т.ч. - п. 2 ч. 1 - якщо батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них (ч. 3 ст. 164 СК України). Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо. Під час розгляду справи, встановлено факт системного невиконання [PERSON] обов`язку по вихованню дитини та відсутності його намірів, бажання і в подальшому займатись питаннями виховання та утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] ; батько, тобто, відповідач по справі, взагалі не вчиняв жодних дій та заходів, направлених на виконання ним батьківських обов`язків щодо своєї дитини і таких намірів немає, про що зазначив у заявах, які подані до Виконавчого комітету Черкаської міської ради, як органу опіки та піклування та до суду. На думку суду, [PERSON] , як батько дитини не виконує батьківські обов`язки щодо своєї дочки, не цікавиться її життям, здоров`ям, проблемами, не приймає участі у її вихованні, не дбає про нормальне самоусвідомлення дитини, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не відвідує і взагалі не спілкується з дитиною без поважних причин, не забезпечує їй необхідне матеріальне утримання, що вказує на те, що він свідомо ухиляється та фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дочки і таке невиконання батьківських обов`язків не пов`язане із наявністю душевної хвороби чи іншого тяжкого захворювання або з інших незалежних від нього причин. Крім того, відсутні дані, які б свідчили про те, що хтось чинить будь-які перешкоди у спілкуванні батька із дочкою. Таким чином, суд вважає, що батько мав всі достатні та реальні можливості спілкуватися із дочкою та виховувати її. Також, суд вважає, що відсутні підстави вважати висновок органу опіки та піклування № 502/30-03-03 від 11.09.2018 необґрунтованим і таким, що суперечить інтересам дитини. Таким чином, судом встановлено, що зазначені вище обставини підтверджуються доказами, наявними у матеріалах справи і визнаються відповідачем, про що ним особисто зазначено у заяві від 22.10.2019, яка надійшла до суду 04.11.2019. У даному випадку судом прийнято визнання позову відповідачем, відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо неповнолітньої дочки - [PERSON] є наслідком винної поведінки відповідача, а тому є всі підстави для позбавлення його батьківських прав відносно дочки - [PERSON] , [INFO] . При цьому, прийнявши до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде суперечити інтересам дитини, а навпаки буде повністю відповідати її інтересам. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення уточнених позовних вимог у повному обсязі. Приймаючи таке рішення, суд вважає, що воно є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини. Крім того, слід звернути увагу на те, що ч. 1 ст. 166 СК України визначені правові наслідки позбавлення батьківських прав. До того ж, судові витрати (сплачений 25.02.2019 судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. за подачу позову), слід залишити за позивачкою, враховуючи її відповідне клопотання. На підставі викладеного та

Outcome: approved