overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача Підгаєцької сільської Ради в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно по заповіту після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року в с. Кудлаївка Шумського району, яке складається із земельної ділянки. В судове засідання сторони не з»явилися, представили письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності із повним підтриманням та визнанням позовних вимог. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 16 червня 2015 року Підгаєцькою сільською Радою Шумського району, гр.. [PERSON] померла [INFO] року в с. Кудлаївка Шумського райоун, а/з № 7. За свого життя померла [PERSON] здійснила розпорядження належним їй на день смерті майном, заповівши його позивачу та, посвідчивши заповіт в Підгаєцькій сільській Раді 20.07. 2009 року. На день смерті померлій [PERSON] належала земельна ділянка, площею 2.60 га у межах згідно з планом на території Підгаєцької сільської Ради Шумського району, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] на підставі Державного Акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 16 січня 2007 року Шумською райдержадміністрацією Тернопільської області. Позивач в шестимісячний строк з дня смерті [PERSON] спадщину прийняв, як такий, що проживав із померлою постійно в одному господарстві на день її смерті, що стверджується довідкою від 04.09.2016 року, виданою Підгаєцькою сільською Радою Шумського району. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності виникає із підстав , що не заборонені законом . У відповідності до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у зв'язку із смертю власника.. У відповідності до п.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем вважається таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст. 1270 ЦК України він не відмовився від неї. За вказаних обставин суд рахує за доцільне визнати за позивачем [PERSON] право власності на спадкове майно по заповіту , яке залишилось після смерті [PERSON], яка [INFO] року в с. Кудлаївка Шумського району Тернопільської області , яке складається із земельної ділянки, площею 2.60 га у межах згідно з планом, яка знаходиться на території Підгаєцької сільської Ради Шумського району Тернопільської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного Акту н право власності на земельну ділянку, серії [NUMBER], виданого 16 січня 2007 року Шумською райдержадміністрацією Тернопільської області , кадастровий номер [NUMBER]. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що 04 серпня 2012 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління Юстиції у Донецькій області. Від спільного шлюбу маємо одну дитину [PERSON] [INFO]. Фактичні шлюбні відносини із відповідачем були припинені у січні 2014 року через відсутність взаєморозуміння ,відмінність характерів та різних поглядів на життя та сімейні обов`язки. У теперішній час позивачка та відповідач мешкають окремо. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і її збереження неможливе. Спору про поділ майна ,що є спільною власністю,немає. На підставі викладеного, посилаючись на діюче законодавство,а саме ст.110,112 СКУ просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Судові витрати покласти на відповідача. У судове засіданні, позивачка - [PERSON] не з'явилася, надавши суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила про їх задоволення. Відповідач до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справу повідомлявся своєчсано і належним чином, тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №191. Судом всатнволено, що сторони від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, один із подружжя має право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу. Суд, з урахуванням положень ст. 112 Сімейного Кодексу України, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстав для збереження сім'ї не виявлено, сторони не проживають разом, втратили почуття любові та поваги один до одного та подальше сімейне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Крім того, відповідно до положень ст.88 ЦПК України, стягненю з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14 жовтня 2006 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Зі свідоцтва про народження серії 1-НО № 183546, виданого 22 квітня 2008 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №337, вбачається, що [PERSON] народилася 18 квітня 2008 року, в графі «Батьки» зазначено батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно довідки з місця мешкання, виданої КК «Східна» 20.02.2017 року, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], разом з донькою [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. При цьому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обовязку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, а також з урахуванням обставин, передбачених ст.182 Сімейного Кодексу України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати, повязані з розглядом справи, а саме: судового збору у сумі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 14 квітня 2015 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Зі свідоцтва про народження серії І-НО № 585741, виданого 11 червня 2014 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №476, вбачається, що [PERSON] народилася 02 червня 2014 року, в графі «Батьки» зазначено батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно довідки з місця мешкання, виданої ОСББ «Щасливий» 14.04.2017 року, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], разом з донькою [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. При цьому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обовязку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, а також з урахуванням обставин, передбачених ст.182 Сімейного Кодексу України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати, повязані з розглядом справи, а саме: судового збору у сумі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 2013 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, тому суд за наявності письмової згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Зі свідоцтва про народження серії І-НО № 602733, виданого 10 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 600, вбачається, що [PERSON] народилася 30 червня 2014 року, в графі «Батьки» зазначено батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої управлінням соціального захисту населення Лівобережного району Маріупольської міської ради 24 квітня 2017 року, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], разом з донькою [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. При цьому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обовязку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, а також з урахуванням обставин, передбачених ст.182 Сімейного Кодексу України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати, повязані з розглядом справи, а саме: судового збору у сумі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 2007 року, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Зі свідоцтва про народження серії 1-НО № 422023, виданого 21 грудня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції м.Маріуполя Донецької області, актовий запис №959, вбачається, що [PERSON] народилася 13 листопада 2004 року, в графі «Батьки» зазначено батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-НО №113844, виданого 23 листопада 2007 року Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] 23 листопада 2007 року зареєстрували шлюб, про зроблено відповідний актовий запис № 582. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище Куцик. Згідно довідки з місця мешкання, виданої ЖКП «Азовжитлокомплекс» 18.05.2017 року, [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], разом з донькою [PERSON], [INFO]. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, до того ж обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. При цьому обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. При ухиленні від цього обовязку, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Відповідно до п.2 ч.1 та ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, а також з урахуванням обставин, передбачених ст.182 Сімейного Кодексу України, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку та доходів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати, повязані з розглядом справи, а саме: судового збору у сумі 640 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача Рохманівської сільської Ради про визнання права власності на спадкове майно , яке залишилось після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Петриків Тернопільського районну Тернопільської області . В судове засідання сторони не з»явилися , представили письмові заяви про слухання справи у їх відсутності із повним підтриманням та визнанням позовних вимог. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 26 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції у Тернопільській області, гр. [PERSON] померла [INFO] в с.Петриків Тернопільського районну Тернопільської області , а/з № 24 . Померлій [PERSON] на день смерті належала земельна ділянка , загальною площею 1.85 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Рохманівської сільської Ради Шумського району Тернопільської області, призначення якої для ведення особистого товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного Акту серії ЯГ № 461665, виданого 11 грудня 2009 року Шумською районною державною адміністрацією Шумського району Тернопільської області та земельна ділянка , загальною площею 0.18 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Рохманівської сільської Ради Шумського району Тернопільської області, призначення якої для ведення особистого товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного Акту серії ЯГ № 460647, виданого 11 грудня 2009 року Шумською районною державною адміністрацією Шумського району Тернопільської області . За свого життя померла [PERSON] здійснила заповітне розпорядження належним їй на день смерті майном, заповівши його позивачці , та посвідчила заповіт у Рохманівській сільській Раді Шумського району 23 січня 2002 року. 19.06.2014 року за № 1781/02-14 державний нотаріус Тернопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у зв»язку із тим, що державні акти на право власності на земельні ділянки видані на ім.»я [PERSON] , а у свідоцтві про смерть спадкодавець [PERSON] . У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності виникає із підстав , що не заборонені законом . У відповідності до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у зв'язку із смертю власника. За вказаних обставин суд вважає, що дійсно померлій заповідачці на день смерті належали земельні ділянки на підставі Державних Актів, в яких прізвище не відповідає прізвищу, вказаному в свідоцтві про смерті, що й перешкодило позивачці отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі та порушено право підлягає поновленню шляхом визнання за позивачем ,як спадкоємцем по заповіту права власності на спадкове майно , яке залишилось після смерті спадкодавця [PERSON] , яке складається із земельних ділянок , загальною площею ,1.85 га та 0,18 га. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачаСалітицького В.М. про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що25 травня 2002 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів громадського стану Бережанського районного управління юстиції, актовий запис №50. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина – [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем у них не склалося, вони не зійшлися характерами внаслідок чого в сім’ї виникають часті сварки та непорозуміння. Сімейно-шлюбні стосунки відновлювати не має бажання і настоює на розірванні шлюбу, оскільки в них часто виникають непорозуміння та втрачено повагу один до одного. Позивачка 15 липня 2014 року подала в адресу суду письмову заяву, в якій просить дану справу розглядати без неї, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач до постановлення судом ухвали від 08 серпня 2014 року про надання подружжю строку для примирення подав до суду письмову заяву, в якій зазначив, що із позовом про розлучення не згідний, просив дати ще три місяці строку для примирення, оскільки їхні з позивачкою відносини стали покращуватися. Так, на даний час позивачка тимчасово перебуває на заробітках в Польщі, вони ( сторони) постійно спілкуються телефоном, обмінюються передачами. Також зазначив, що дуже хоче зберегти сім»ю, для того, щоб їхня дитина жила в повній та повноцінній родині. Судовий розгляд справи просив провести без його участі. Після наданого судом максимального строку для примирення сторони в судове засідання не з’явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду даної справи; заяв про примирення суду не подали. Розглянувши матеріали справи, враховуючи попередні пояснення сторін по справі та їх заяви, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони протягом тривалого часу не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, перебувають у неприязних відносинах, за час наданого судом максимального строку для примирення не примирилися, їх сім'я фактично розпалася, а тому перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, що може перешкодити їм у реалізації їх інтересів. Отже, суд прийшов до висновку, що сім’я сторін по справі розпалася, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечитьта перешкоджає реалізації інтересів позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved