Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Макарівської селищної ради Макарівського району Київської області, Державного реєстратора прав на нерухоме майно Макарівської селищної ради Дядюри Алли Вячеславівни про визнання права власності на нерухоме майно та скасування запису про державну реєстрацію права власності, посилаючись на те, що, в її приватній власності перебуває земельна ділянка площею 0.0644 га, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS] . На вказаній земельній ділянці розташований побудований позивачкою житловий будинок. Будівництво житлового будинку здійснювалося на підставі свідоцтва на забудову виданого виконавчим комітетом Макарівської районної ради народних депутатів Київської області від 02.12.1992 року, зареєстрованого за №306. Земельна ділянка на якій здійснювалась забудова була надана позивачці відповідно до рішення виконавчого комітету Макарівської селищної ради народних депутатів за №51 від 08.07.1992 року, а відведена в натурі згідно акту затвердженого архітектором Макарівського району 11.05.1993 року. Проте, в ході реєстрації права власності на житловий будинок з`ясувалося, що вона не може зареєструвати право власності на житловий будинок, оскільки за даною адресою зареєстрований неіснуючий будинок, що належав її батькові [PERSON] , померлому [INFO] , що підтверджується рішення про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень від 27.09.2017 року, прийнятим державним реєстратором Дядюрою А.В. Належний батькові будинок був старим та перебував у аварійному стані, тому ще за його життя та за його згодою його будинок було розібрано, та на його місці позивачкою побудований новий будинок. За таких обставин позивачка вважає, що оскільки її право власності не визнається, тому вона вимушена була звернутися до суду з позовом про визнання за нею права приватної власності на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] та скасування запису про реєстрацію за цією адресою житлового будинку, що належав померлому батькові позивачки - [PERSON] . Разом з тим, оскільки за померлим зареєстровано право власності зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, дата реєстрації 30.04.2005 року, реєстраційний номер - [NUMBER] , тому зазначений запис підлягає визнанню недійсним та скасуванню. Крім того, як вбачається з Інформаційного витягу з Реєстру права власності на нерухоме майно, підставою для внесення запису про право власності на вищезазначене нерухоме майно за померлим [PERSON] було свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 16.05.1996 року виданого на підставі рішення виконавчого комітету Макарівської селищної ради №1 від 11.03.1959 року, а відповідно слід визнати недійсним та скасувати дане свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Позивачка просить: -визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на житловий будинок від 16.05.1996 року видане виконавчим комітетом Макарівської селищної ради Київської області на підставі рішення виконавчого комітету Макарівської селищної Ради народних депутатів Київської області №1 від 11.03.1959 року про реєстрацію за [PERSON] права власності на домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] ; -визнати недійсним та скасувати запис за №10657483 в Реєстрі прав власності на нерухоме майно про реєстрацію за [PERSON] права власності на домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] , дата реєстрації 30.04.2005 року; -визнати за нею право власності на житловий будинок, господарські будівлі і споруди за [ADDRESS] загальною площею 126 кв.м., житловою 74.4 кв.м., погріб (літ.Апід), погріб (літ.В), веранду (літ.а), гараж (літ.Б), ганку (літ.а1), колодязь (діт.І), яму вигрібну (літ.ІІ), ворота (літ №1), огорожу (літ.№2), огорожу (літ.№3) та огорожу (літ.№4). В судовому засіданні позивачка [PERSON] , її представник адвокат Левочко Я.А. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача Макарівської селищної ради Макарівського району Київської області до суду не з?явився, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Згідно наданого відзиву просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що наразі, існують перешкоди для визнання за позивачкою права власності на житловий будинок та господарські споруди, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , оскільки згідно з відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно за вказаною адресою розташоване домоволодіння, що належить [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . Позивачкою до позовної заяви додано копію свідоцтва про його смерть. Проте, документів, які б посвідчували, що домоволодіння, право власності на яке зареєстровано за [PERSON] , було знесено або документів, що посвідчували перехід права власності на домоволодіння (свідоцтво про право на спадщину, договору дарування, договору купівлі-продажу і т.ін) від [PERSON] до позивачки, [PERSON] , до позовної заяви не додано. Крім того, за даними технічного паспорта, що доданий позивачкою до позовної заяви, рік побудови спірних житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] , - 1990, в той час, коли свідоцтво на забудову земельної ділянки по [ADDRESS] , видане [PERSON] , зареєстровано 02.12.1992 за №306. До позовної заяви позивачкою також додано копію рішення виконавчого комітету Макарівської селищної ради від 08.07.1992 року №51 «Про надання земельної ділянки в довічне користування та надання дозволу на побудову житлового будинку», яким дозволено побудувати одно/дво/поверховий житловий будинок та слідуючі господарські будівлі: сарай, гараж, літню кухню, погріб, в [ADDRESS] , двом громадянам: [PERSON] та [PERSON] . 15.05.2018 року Макарівською селищною радою було отримано архівний витяг з протоколу №15 засідання виконавчого комітету Макарівської селищної ради народних депутатів від 22.12.1994 року. На цьому засіданні було затверджено акт прийомки державною комісією в експлуатацію будинку по [ADDRESS] , та право власності на нього признано за [PERSON] . Позивачкою до позовної заяви не надано жодного належного, допустимого, достатнього доказу, на підставі якого можна зробити висновок про те, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані по [ADDRESS] , збудовані (придбані, успадковані, прийняті у якості подарунку тощо) нею та належать їй. Державний реєстратор прав на нерухоме майно Макарівської селищної ради Дядюра А .В . до суду не з?явилася, згідно поданого відзиву, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що право власності на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за [PERSON] . Документів, які б посвідчували, що будинок було знесено або документів, що посвідчували перехід права власності на будинок (свідоцтво про право на спадщину, договору дарування, договору купівлі-продажу і т.ін) до позивача не було надано, тому державним реєстратором було відмовлено у реєстрації житлового будинку. Крім того, в Свідоцтві на забудову індивідуальної садиби зазначено адреса: [ADDRESS] , без номера . В рішення від 08.07.1992 року №51 про надання земельної ділянки в довічне користування та надання дозволу на побудову житлового будинку дозвіл на побудову надано [PERSON] та [PERSON] . Житловий будинок належав покійному батьку позивачки. Згідно рішенню Макарівської селищної ради від 19.01.1988 року №2 за ним закріплено адресу: [ADDRESS] . Частина зазначеного будинку належить [PERSON] та має адресу: [ADDRESS] . Право власності на домоволодіння, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 14.02.1995 року, форма власності: спільна часткова, розмір частки 1/2. Свідоцтво видавалось на підставі рішення Макарівської селищної ради від 22.12.1994 року №101. Згідно даного рішення житловий будинок має адресу: [ADDRESS] . Відповідно п.2 вказаного рішення визнано право власності на будинок в [ADDRESS] загальна площа 89,8 кв м, житлова площа 63,0 кв м, за [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтву про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , у віці 80 років (а.с.6). Відповідно рішенню про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №37292137 від 27.09.2017 року, [PERSON] відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки встановлено, що право власності на об`єкт по [ADDRESS] зареєстровано в Реєстрі прав власності за [PERSON] (а.с.7). Із свідоцтва на забудову індивідуальної садиби № [NUMBER] від 02.12.1992 року, виданого виконавчим комітетом Макарівської районної ради народних депутатів Київської області, [PERSON] вказана забудовником садиби за адресою: [ADDRESS] , номер будинку не зазначений (а.с.8). Відповідно рішенню №51 від 08.07.1992 року, виданого виконавчим комітетом Макарівської селищної ради народних депутатів «Про надання земельної ділянки в довічне користування та надання дозволу на побудову житлового будинку», [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на побудову одно/дво/поверхового житлового будинку та слідуючих господарських будівель: сарай, гараж, літня кухня, погріб в [ADDRESS] , (а.с.9). Згідно акту про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, 08.07.1992 року [PERSON] встановлено в натурі межі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку. Площа присадибної ділянки становить 700 кв метрів. Присадибна земельна ділянка розташована в [ADDRESS] , номеру не вказано (а.с.10). Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №70352352 від 12.10.2016 року, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0.0644 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер - [NUMBER] (а.с.11-16). З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що роком побудови вказаного житлового будинку вказаний 1990 рік (а.с.17-23). Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №141068146 від 11.10.2018 року, [PERSON] є власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , форма власності - приватна, частка власності - 1/1, дата внесення запису - 30.04.2005 рік (а.с.48-49). З архівного витягу від 15.05.2018 року №05-04/285, виданого архівним відділом Макарівської районної державної адміністрації вбачається, що згідно протоколу виконавчого комітету Макарівської селищної ради народних депутатів №15 від 22.12.1994 року, затверджено акт прийомки державною комісією в експлуатацію будинку по [ADDRESS] та признано право власності на будинок в [ADDRESS] , загальна площа 89.8 кв м, житлова площа 63.0 кв м за [PERSON] (а.с.50). Відповідно вимог ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно вимог ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно вимог ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючі здобуті докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що не підлягає задоволенню, оскільки під час розгляду справи встановлено, що право власності на будинок в [ADDRESS] , загальна площа 89.8 кв м, житлова площа 63.0 кв м, признано за [PERSON] , яка не є стороною по справі, але права якої можуть порушуватися. Позивачкою не надано жодних доказів, які б підтверджували, що будинок, який належав її померлому батьку [PERSON] , та знаходився за адресою: [ADDRESS] , був знесений. Не заперечуючи факту надання позивачкою документів, а саме: свідоцтва на забудову індивідуальної садиби № [NUMBER] від 02.12.1992 року, рішення №51 від 08.07.1992 року, виданого виконавчим комітетом Макарівської селищної ради народних депутатів «Про надання земельної ділянки в довічне користування та надання дозволу на побудову житлового будинку», акту про відведення в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, достовірно встановлено, що рік побудови будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно технічному паспорту - 1990 рік, а вищеперераховані документи надані позивачкою на підтвердження будівництва нею будинку датовані 1992 роком.

Outcome: dismissed