Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме визнати останнього таким, що втратив право на користування квартирою № 4, що знаходиться у будинку № 93 по вул. Житомирській (Леніна) у м. Бердичеві Житомирської області. Позовні вимоги мотивуються тим, що позивачка є власником 8/100 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться по вул. Житомирській (Леніна)[ADDRESS] у м. Бердичеві Житомирської області, починаючи з 28 березня 1983р., яка належить їй на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу. Право власності на вказане майно підтверджується договором купівлі-продажу від 28 березня 1983 р, який було посвідчено державним нотаріусом Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON] та внесено в реєстр за №1-626 від 28 березня 1983р., зареєстровано Бердичівським БТІ в книзі №36., стр.68, №1065, інвентаризаційна справа № 1101. Відповідач є колишній чоловік позивачки. 12 вересня 2014 року шлюб між ними було розірвано, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області видано Свідоцтво про розірвання шлюбу від 12 вересня 2014 року, актовий запис № 69. Слід зазначити, що на момент розірвання шлюбу з відповідачем, він створив іншу сім'ю, проживає за іншою адресою з іншою жінкою, але при цьому формально залишається зареєстрованим по вул. Житомирській (Леніна), будинок №93, у квартирі №4 у м. Бердичеві Житомирської області. Вказане підтверджується довідкою про кількість зареєстрованх та проживаючих осіб у квартирі, виданої МКВЖРЕП №7 від 10.11.2016р. за №840. Більше двох років відповідач жодного разу не зявився у зазначеній квартирі, не сплачував комунальні послуги, не робив поточні ремонти, не має особистих речей, що підтверджується актом МК ВЖРЕП №7 від 24.11.2016р. У судове засідання позивачка не зявилася, на адресу суду надіслала заяву в якій позов підтримала, просить справу слухати у її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, від нього не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності, позов не оспорив. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - квартира відповідно до статей 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст.71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Суд враховує те, що квартира не приватизована, та наявність реєстрації відповідача у ній обумовлює понесення додаткових витрат позивачки на сплату комунальних послуг. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є підставою для зняття її з реєстраційного обліку. Враховуючи те, що відповідач без поважних причин не проживає у зазначеній квартирі, її станом не цікавиться, не сплачує комунальні рахунки, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право на користування житловим приміщенням. Судовий збір в сумі 551,20 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки при подачі позову до суду.

Outcome: approved