Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивачка в особі представника звернулась до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона зареєстрована в квартирі за [ADDRESS] Вказує, що вищезазначена квартира не приватизована та крім неї в ній зареєстровані також відповідачка - [PERSON], третя особа - [PERSON] з її малолітніми дітьми - [PERSON] та [PERSON] Зазначає, що 09.12.1997 року вона вселилась до вищезазначеної квартири як член сім'ї наймача, однак через неприязне відношення до неї та її матері, вони змушені були залишити вказану квартиру та з 2 000 року в ній не проживали. Вказує, що на даний час проживає разом з матір'ю, за адресою [ADDRESS], однак через складні взаємини з останньою, переважно проживає з бабусею по материнській лінії, а саме за адресою [ADDRESS]. В зв'язку з вищевикладеним, оскільки вона залишила квартиру за місцем її реєстрації не з власної волі та оскільки з боку відповідачки всіляко чиняться дії, які перешкоджають здійсненню нею права користування спірною квартирою, змушена звернутись до суду та просить визнати причину її відсутності в квартирі [ADDRESS] понад шість місяців поважною та зобов'язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні квартирою, вселити її та визначити порядок користування вказаною квартирою. В судовому засідання позивачка та її представник підтримали позов та просили його задоволити повністю з підстав, викладених в ньому. В судовому засіданні відповідачка та її представник первісний позов не визнали та просили в його задоволенні відмовити повністю, посилаючись на його безпідставність. Крім того, заявили зустрічний позов про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою за [ADDRESS], мотивуючи тим, що хоча з 09.12.1997 року [PERSON], яка є онукою відповідачки за первісним позовом, зареєстрована у вищезазначеній квартирі однак, фактично проживала в ній один рік, оскільки з 1999 року переїхала до своєї матері у квартиру [ADDRESS] та на протязі останніх 14 років не проживає в ній, не цікавиться нею, не приймає участі в утриманні квартири, оплаті жилого приміщення та комунальних послуг, особисті речі в квартирі відсутні, в добровільному порядку з реєстрації не знялась. Крім того, представник [PERSON] - [PERSON] зазначила, що [PERSON] з [PERSON] майже не спілкувались та не підтримували сімейних стосунків, крім того, перешкод в користуванні спірною квартирою останній не чинилось, натомість остання ніколи не прагнула проживати у цій квартирі, оскільки була забезпечена житлом (разом з її матір'ю за адресою [ADDRESS], та з бабусею по материнській лінії за адресою [ADDRESS]), а реєстрація за нею зберігалась формально. У зв'язку з вищевикладеним підтримала зустрічну позовну заяву та просила її задоволити повністю з підстав, викладених в ній. Третя особа [PERSON], яка діє також в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні первинний позов не підтримала та просила в його задоволенні відмовити повністю, натомість зустрічний позов підтримала та просила його задоволити повністю з підстав, викладених в ньому. Представник служби у справах дітей Подільської районної у м.Києві державної адміністрації в судове засідання 08.04.2014 року не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, однак подала до суду заяву, в якій первинний позов не підтримала та просила в його задоволенні відмовити повністю, оскільки він порушує права малолітніх [PERSON] та [PERSON], натомість зустрічний позов підтримала та просила його задоволити повністю з підстав, викладених в ньому та проводити судовий розгляд без її участі. В свою чергу позивачка за первісним позовом та її представник зустрічний позов не визнали та просили в його задоволенні відмовити повністю, мотивуючи тим, що вона не проживала у спірній квартирі довгий час та не сплачувала витрати за комунальні послуги з поважних причин, оскільки відповідачка та третя особа за первісним позовом всіляко їй перешкоджали у цьому. Вислухавши пояснення позивачки за первісним позовом та її представника, пояснення відповідачки та її представника, третю особу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов задоволенню не підлягає, натомість зустрічний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами визнаються будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, спір виник щодо квартири за [ADDRESS], житловою площею 40,4 кв.м., яка складається з трьох окремих кімнат, власником особового рахунку якої є відповідачка за первісним позовом [PERSON], відповідно до ордера № 7297 серії Б, виданого виконавчим комітетом Подільського районної Ради народних депутатів м. Києва за №7297 серія Б від 15.09.1982 року (а.с.56). Як встановлено в судовому засіданні позивачка за первісним позовом [PERSON] з 09.12.1997 року зареєстрована в квартирі за [ADDRESS], що підтверджується довідкою по формі №3 КП Галицьке» від 17.04.2013 року №541 (а.с.10). Крім того, у вказаній квартирі також зареєстровані відповідачка - [PERSON], третя особа - [PERSON] з її малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] Судом встановлено, що на даний час у спірній квартирі проживають - відповідачка [PERSON], третя особа [PERSON] та її малолітні [PERSON] та [PERSON] Судом встановлено і дані обставини не були спростовані сторонами, що з 2000 року [PERSON] у спірній квартирі не проживала та не проживає, квартирою не цікавилась, витрат по оплаті квартплати та комунальних послуг не несла, у квартирі особистих речей або особистого майна, яке належить їй немає, тривалий час ніяких прав на житло не заявляла. На даний час в добровільному порядку з реєстраційного обліку не знялась. Дані обставини також підтверджується актами КП «Галицьке» від 11.05.2012 року (а.с.48), від 03.09.2013 року (а.с.47). Крім того, слід зазначити, що позивачка за первісним позовом [PERSON] з метою вселення в спірну квартиру зверталась до Подільського РУ ГУ МВС України (а.с.4), однак як вбачається з матеріалів справи, відповідно до висновку від 12.04.2012 року, затвердженого начальником Подільського РУ ГУ МВС України (а.с.5) їй було повідомлено та зазначено, що [PERSON] та [PERSON] не впускають її до квартири з тих підстав, що [PERSON] не сплачує за комунальні послуги, крім того, жила площа квартири не дозволяє нормальному проживанню в ній такої кількості осіб. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно 4.2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 року за № 9, передбачено, що необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність реєстрації самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Передбачених ч. 2 ст. 71 ЖК України випадків, коли жиле приміщення зберігається за відсутнім членом сім'ї наймача понад шість місяців, у судовому засіданні не встановлено. Підстав для продовження строку відсутності особи у квартирі понад шість місяців не виявлено, а відтак, [PERSON] потрібно визнати такою, що втратила право користування житлом - квартирою [ADDRESS] Не спростовують висновків суду також посилання [PERSON] та її представника, що вона з поважних причин була відсутня у спірній квартирі, оскільки їй перешкоджали в цьому, так як ці твердження спростовуються матеріалами справи та поясненнями сторін, відповідно до яких остання разом зі своєю матір'ю залишили квартиру добровільно, протягом багатьох років на квартиру не претендувала, будь-яких заяв з приводу своєї тимчасової відсутності не подавала, постійно проживала зі своєю матір'ю за адресою [ADDRESS] або з бабусею по материнській лінії за адресою [ADDRESS]. Будь-яких інших доказів, які підтвердили б позовні вимоги [PERSON] ні останньою ні її представником відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, в ході судового розгляду надано не було, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що підстав для задоволення первісного позову не вбачається, оскільки він є недоведеним та таким, що не ґрунтується на належних доказах. Крім того, враховуючи вищезазначене, а також ті обставини, що в спірній квартирі житловою площею 40,4 кв.м. проживають чотири особи, з яких двоє неповнолітніх дітей, а також те, що позивачка за первісним позовом [PERSON] зареєстрована у вищезазначеній квартирі однак, фактично не проживала в ній з 2000 року, витрат по оплаті квартплати та комунальних послуг не несе, проживає за іншою адресою, особистих речей у спірній квартирі не має, поважні підстави для продовження строку для збереження за [PERSON] житлового приміщення відсутні, в зв'язку з чим в задоволенні її позову необхідно відмовити. Що стосується зустрічного позову [PERSON] до [PERSON], треті особи - [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], служба у справах дітей Подільської районної у м.Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі наявності спору - судом. Крім цього, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року № 2 « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову. В зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.ст.57-60 ЦПК України позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] та її представником в обгрунтування позову про визнання [PERSON], такою, що втратила право користування жилим приміщенням було приведено достатньо доказів правомірності своїх вимог. Тому, враховуючи ті обставини, що у спірній квартирі за адресою [ADDRESS], житловою площею 40,4 кв.м. проживають чотири особи, з яких двоє неповнолітніх дітей, а також те, що відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] зареєстрована у вищезазначеній квартирі однак, фактично не проживала в ній з 2000 року, витрат по оплаті квартплати та комунальних послуг не несе, проживає за іншою адресою та забезпечена житлом, особистих речей у спірній квартирі не має, тому відсутні поважні підстави для продовження строку збереження житлового приміщення у зв'язку з чим зустрічний позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed