overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] . Відповідачі по справі зареєстровані у вказаному житловому приміщенні, але з 2006 р. не проживають у ньому. У зв`язку з тим, що факт реєстрації відповідачів у вказаному приміщенні створює перешкоди власнику у здійсненні її прав, позивачка просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що на праві приватної власності [PERSON] належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 18.07.2002 р /а.с. 6/ Відповідачі по справі [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з 2005 року зареєстровані у будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 10.05.2019 року № 3237 /а.с. 14/. Позивачка зазначила, що з 2006 року відповідачі не проживають у спірному приміщенні, витрати на утримання житла не несуть, а їхні речі в квартирі відсутні. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідачі не бажають, чим створюють суттєві перешкоди для здійснення позивачкою її прав, як власника квартири. Обставина відсутності відповідачів за вказаною адресою підтверджується також актом про фактично проживаючих осіб № 87 від 30.05.2019 р. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Нормою ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним право користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом було встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірному житловому приміщенні без поважних причин понад 10 років, а тому їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником будинку № 60 по вул. Грибоєдова у м. Біла Церква Київської області. Відповідачка по справі зареєстрована у вказаному житловому приміщенні, але не проживає\~ у ньому з квітня 2014 р. Позивачка просила суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинку № 60 по вул. Грибоєдова у м. Біла Церква Київської області. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про розгляд справи була належним чином повідомлена, причини неявки суду не сповістила, відзив не подала. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником будинку № 60 по вул. Грибоєдова у м. Біла Церква Київської області. Наведене підтверджується договором дарування, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] від 27.06.2012 р. та зареєстровано в реєстрі за № 2184 /а.с. 15/. Відповідачка по справі [PERSON], [INFO] є донькою позивачки [PERSON] Крім неї у спірному будинку зареєстровані [PERSON], 01.01. [INFO] та малолітня [PERSON], [INFO] В судовому засіданні позивачка ствердила, що відповідачка [PERSON] у вказаному будинку не проживає понад рік, витрати на утримання житла не несе, а її речі у квартирі відсутні. Добровільно знятися з реєстраційного обліку [PERSON] не бажає, чим створює суттєві перешкоди для здійснення позивачкою її прав, як власника квартири. Аналогічні пояснення надали свідки [PERSON] та [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.06.2017 р. [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо доньки [PERSON], [INFO] [PERSON] призначено опікуном над малолітньою [PERSON] Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Нормою ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним право користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом було встановлено, що відповідачка [PERSON] не проживає у спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, а тому її слід визнати такою, що втратила право користування будинком № 60 по вул. Грибоєдова у м. Біла Церква Київської області. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачка по справі у вказаному житловому приміщенні не проживає майже з моменту реєстрації (2006 р.). Позивачка просила суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, до суду направила заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримує. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи була належним чином повідомлена, причину неявки суду не сповістила, заяви про відкладення судового розгляду справи до суду не надходило. Згідно ст.ст. 280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Наведене підтверджується свідоцтвом на право власності на житло виданого 27 вересня 1995 р. за № 12894 /а.с. 12/. Відповідачка по справі, [PERSON], [INFO], є донькою позивачки [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] у вказаній квартирі не проживає понад рік, витрати на утримання житла не несе, а її речі у квартирі відсутні. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідачка не бажає, чим створює суттєві перешкоди для здійснення позивачкою її прав, як власника квартири. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Нормою ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним право користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, а тому її слід визнати такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач по справі у вказаному житловому приміщенні був зареєстрований за згодою власника, але ніколи у ньому не проживав. Позивачка просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, причину неявки суду не сповістив, заяви про відкладення судового розгляду справи до суду не надходило. Згідно ст.ст. 280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Наведене підтверджується договором дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області від 30.10.2009 р. та зареєстровано в реєстрі за № 2-5797 /а.с. 4/. Відповідач по справі [PERSON], [INFO] є племінником\~ позивачки. у вказаній квартирі ніколи не проживав, витрати на утримання житла не несе, а його речі у квартирі відсутні, про що зазначила позивачка [PERSON] у своїх поясненнях та підтвердили свідки: [PERSON], [PERSON] Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає, чим створює суттєві перешкоди для здійснення позивачкою її прав, як власника квартири. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Нормою ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним право користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування квартирою № 131 по вул. Митрофанова буд. 3 у м. Біла Церква Київської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач по справі у вказаному житловому приміщенні не проживає майже з травня 2012 р. Позивачка просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Позивачка направила до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був належним чином повідомлений, причину неявки суду не сповістив, заяви про відкладення судового розгляду справи до суду не надходило. Згідно ст.ст. 280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Наведене підтверджується договором купівлі продажу, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області від 29.06.2006 р. та зареєстровано в реєстрі за № 1-3490 /а.с. 8/. Відповідач по справі, [PERSON], [INFO] є сином позивачки [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] у вказаній квартирі не проживає понад рік, витрати на утримання житла не несе, а його речі у квартирі відсутні. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає, чим створює суттєві перешкоди для здійснення позивачкою її прав, як власника квартири. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Нормою ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним право користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 20 лютого 1993 року. Від шлюбу мають спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка вважає, що подальше продовження шлюбних відносин із відповідачем неможливе через зловживання чоловіком спиртними напоями та сварки. Спільне господарство та фактичні шлюбні відносини припинені з січня 2017 року. Також повідомила, що після розірвання шлюбу бажає надалі іменуватися прізвищем, отриманим при реєстрації шлюбу - «[PERSON]». Позивач в судове засідання не прибула, до суду подала заяву від 12.06.2017 року згідно якої просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання також не прибув, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (судової повістки), про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань не подавав. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. У відповідності до вимог частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 20 лютого 1993 року, актовий запис №4. З матеріалів справи судом встановлено, що від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям та ведення спільного господарства припинені. Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів. Шлюб носить формальний характер. Примирення і подальше спільне проживання неможливе і суперечить інтересам позивачки. Майнового спору між сторонами на час розгляду справи немає. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Судові витрати, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22.08.1992 року. Від даного шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалося у звязку з тим, що у подружжя виявились різні погляди на питання сімейного життя внаслідок чого між ними постійно виникають сварки, що привело до втрати почуття кохання, взаєморозуміння та до розпаду сімї. Намагання зберегти сімю результату не дали. Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем та після розірвання шлюбу прізвище залишити [PERSON]. Позивачка в судове засідання не зявилася на адресу суду надала заяву згідно якої підтримала заявлені вимоги та просила суд їх задовольнити з підстав викладених у позові та розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22.08.1992 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Херсона, актовий запис №463. З матеріалів справи судом встановлено, що від шлюбу дітей не мають. Майнового спору між сторонами на час розгляду справи немає. Враховуючи ці обставини, суд приходить до висновку про те, що сторони прийшли до стійкого переконання про необхідність розірвання шлюбу, оскільки судом встановлено, що подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи вище наведене позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона проживає та зареєстрована в кімнаті гуртожитку, який знаходиться в м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе 214/2, кім. 12. Разом з позивачкою у вказаному житловому приміщенні зареєстровані [PERSON] дочка позивачки та [PERSON] відповідачка по справі. Дане житло не приватизоване, знаходиться на балансі комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора №1. Відповідачка [PERSON] з листопада 1998 року в даній кімнаті не проживає, кошти за комунальні послуги не сплачує. Позивачка просила суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням кімнати № 12 в будинку №214/2 по вул. Сквирське шосе в м. Біла Церква Київської області, як такої, що не проживає в кімнаті без поважних причин більше шести місяців на підставі ст.ст.71,72 ЖК УРСР. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі посилаючись на обставини, які є аналогічними наведеним у позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про розгляду справи була належним чином повідомлена, причину неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно ст.ст. 280-282 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] разом зі своєю дочкою [PERSON] та відповідачкою по справі [PERSON] зареєстровані в кімнаті гуртожитку, що за адресою м. Біла Церква, вул. Сквирське шосе 214/2, кім. №12. Реєстрація позивачки за вказаною адресою підтверджується даними з паспорта громадянина України серії СК 905191. Відповідачка у вказаній кімнаті не проживає з листопада 1998 року, про що начальником КП БМР ЖЕК №1 [PERSON] складено акт від 05 жовтня 2017 року. [PERSON] витрати на утримання житла не несе, а її речі у квартирі відсутні, про що зазначала позивачка у своїх поясненнях та підтвердила свідок [PERSON] Згідно ст.71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст.72 ЖК УРСР, Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Визнати відповідачку [PERSON] втратившою право на користування житловим приміщенням, позивачці необхідно для оформлення субсидії, оскільки вона самостійно сплачує кошти на утримання житла. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні без поважних причин понад шість місяців, а тому її слід визнати такою, що втратила право користування кімнатою №12 в будинку №214/2 по вулиці Сквирське шосе в м. Біла Церква Київської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вони з відповідачем знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2010 року, актовий запис № 16. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з різними поглядами на життя та різними правилами співжиття, збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Позивачка в підготовче засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, в якій просила позовні вимоги задовольнити та шлюб розірвати. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , про що зроблено актовий запис №16. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] . На теперішній час сторони шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім`ї суперечило б їхнім інтересам. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved