Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 24.04.2008 року перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 01.06.2009 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ? частки зі всіх видів його доходу щомісяця. Дитина є інвалідом з дитинства з діагнозом - ранній дитячий аутизм, у зв'язку з чим їй призначена індивідуальна програма реабілітації. Уточнивши позовні вимоги, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь 6774,25 грн. - тобто половину вартості витрат, понесених нею на лікування, розвиток і реабілітацію сина [PERSON], судові витрати покласти на відповідача. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, у якій уточнений позов підтримала, просила суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи у його відсутність чи про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило. За таких обставин, з урахуванням думки позивачки, яка не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе заочно розглянути справу у відсутності відповідача. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 01.06.2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] стягнуто аліменти в розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини, починаючи з 07.05.2009 року (а.с.21). Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 29.08.2011 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). Відповідно до тимчасового посвідчення №89 від 29.07.2014 року [PERSON] є інвалідом з дитинства (а.с.15). Згідно з індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда №207 від 20.11.2013 року на [PERSON] вбачається, що останньому надана психіатрична допомога, проходив заняття з дефектологом та заняття в реабілітаційному центрі з психологом (а.с.12-14). Як вбачається з квитанцій позивачкою витрачено на розвиваючі дитину товари та на медичні послуги значні кошти (а.с.3-11), які відповідно до надання розрахункових документів складають 6774,25 грн. У відповідності до вимог ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, законом передбачено, що як матір, так і батько дитини повинні приймати участь, окрім сплати аліментів, у додаткових витратах на дітей, які пов'язані з лікуванням дитини, причому, не обов'язково, якщо це лікування пов'язане з каліцтвом чи тяжким захворюванням. Крім того, батьки рівною мірою повинні також розвивати здібності своїх дітей, якщо у дітей є схильність до музики, образотворчого мистецтва тощо, купувати приладдя для цього, оплачувати заняття і таке інше. Те, що дитина проходила різні обстеженя, також підтверджується відповідними квитанціями, товарними чеками. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення додаткових витрат на дитину є законними, обґрунтованими, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. З відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved