Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання договору дарування недійсним . В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 22 липня 2010 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір дарування квартири. Даний договір дарування квартири був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за р.№ 2969 22.07.2010 року. Відповідно до договору дарувальник, позивач по справі, передала, а обдарована, відповідач по справі, прийняла безоплатно у власність квартиру за номером 153, що знаходиться в будинку за [ADDRESS]. Квартира складається з двох жилих кімнат, загальна площа квартири становить 61,0 кв.м., житлова площа становить 33,1 кв.м. Позивач [PERSON] є літня людина, [INFO], часто хворіє та потребує стороннього догляду. Відповідач до серпня 2014 року постійно піклувалася про позивача. Надавала грошову допомогу купувала ліки та продукти. Протягом останніх трьох місяців 2014 року відповідач зовсім не піклувалася про позивача , а на неодноразові прохання позивача про допомогу відповіла відмовою та пояснила, що вона незобов'язана взагалі піклуватися про позивача, а квартира останньою була їй подарована. Позивачка підписуючи договір вважала, що відповідач буде постійно за нею дбати та піклуватися , при укладенні договору позивачка помилялася щодо обставин, котрі мають істотне значення. У зв'язку з чим позивачка звернулось до суду з позовом та просить суд визнати недійсним договір дарування квартири №153, що знаходиться в будинку за [ADDRESS], р.№ 2969 від 22.07.2010 року укладений між [PERSON] та [PERSON] посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зобов'язати приватного нотаріуса ХМНО [PERSON] видати зі справи приватного нотаріуса та повернути позивачу, [PERSON] , договір купівлі-продажу квартири №153, що знаходиться в будинку за [ADDRESS], від 20.04.2010 року р.№ 1588 на підставі якого посвідчувався договір дарування р.№ 2969 від 22.07.2010 року. Відповідачка [PERSON] проти позову не заперечувала , визнала позовні вимоги в повному обсязі та просила слухати справу у її відсутність, що підтверджується заявою в матеріалах справи. 3-тя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання на з'явилась, просила слухати справу у її відсутність та винести рішення на підставі діючого законодавства. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, дійшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 22 липня 2010 року між позивачем [PERSON]. та відповідачем [PERSON] був укладений договір дарування квартири. Даний договір дарування квартири був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за р.№ 2969 22.07.2010 року. Відповідно до договору Дарувальник, позивач по справі, передала, а обдарована, відповідач по справі, прийняла безоплатно у власність квартиру за номером 153, що знаходиться в будинку за [ADDRESS]. Квартира складається з двох жилих кімнат, загальна площа квартири становить 61,0 кв.м., житлова площа становить 33,1 кв.м. Спірна квартира належала дарувальнику, позивачу по справі, на праві приватної власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 20.04.2010 року, приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за р.№ 1588. Відповідач до серпня 2014 року постійно піклувалася про позивача. Надавала грошову допомогу купувала ліки та продукти. Протягом останніх трьох місяців 2014 року відповідач зовсім не піклувалася про позивача а на неодноразові прохання позивача про допомогу відповіла відмовою та пояснила, що вона незобов'язана взагалі піклуватися про позивача, а квартира останньою була їй подарована. Посилання позивача на те , що підписуючи договір дарування вона вважала, що відповідач буде постійно за нею дбати та піклуватися та при укладенні договору позивач помилялася щодо обставин, котрі мають істотне значення , не були оспоренні відповідачкою. Відповідно до ч.З ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ч.І ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 N 9, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Таким чином, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження позовні вимоги позивачки [PERSON] , відповідачкою визнаний позов в повному обсязі, у зв'язку з чим, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved