overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] у серпні 2014 року звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 12 серпня 2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці, про що зроблено актовий запис за №974. Від вказаного шлюбу у них [INFO] року народилася донька [PERSON]. Разом з тим, подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейні обов'язки. З квітня 2013 року вони припинили фактичні шлюбні відносини та на даний час проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. У зв'язку із тим, що їх шлюб носить тільки формальний характер, просила його розірвати та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Надала заяву, у якій розгляд справи просила провести без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному об'ємі та просила їх задовольнити. Вважає, що примирення з відповідачем неможливе. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 12 серпня 2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м.Чернівці, про що зроблено актовий запис за №974 (а.с.4). Від вказаного шлюбу у сторін [INFO] року народилася донька [PERSON] (а.с.6). Спільне життя сторін склалось невдало через різні погляди на сімейні обов'язки. З квітня 2013 року вони не підтримують шлюбних відносин та на даний час проживають окремо. Таким чином, суд вважає, що збереження сім»ї неможливе, оскільки сім»»я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім»я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Крім того, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, понесені останньою у зв'язку із зверненням до суду з даним позовом

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] у серпні 2014 року звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 21 лютого 2004 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції м.Чернівці, про що зроблено актовий запис за №188. Від вказаного шлюбу у них [INFO] року народився син [PERSON] та [INFO] року [PERSON]. Разом з тим, подружнє життя не склалося через зловживання відповідачем алкогольними напоями, його пристрастю до азартних ігор, через що між ними часто виникали суперечки та непорозуміння. На даний час вони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. У зв'язку із тим, що їх шлюб носить тільки формальний характер, просила його розірвати та стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Надала заяву, у якій розгляд справи просила провести без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному об'ємі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 21 лютого 2004 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці, про що зроблено актовий запис за №188 (а.с.4). Від вказаного шлюбу у сторін [INFO] року народився син [PERSON] та [INFO] року [PERSON] (а.с.6-7). Спільне життя сторін склалось невдало через різні погляди на сімейне життя та постійні суперечки. На даний час вони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Таким чином, суд вважає, що збереження сім»ї неможливе, оскільки сім»»я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім»я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Крім того, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати, понесені останньою у зв'язку із зверненням до суду з даним позовом

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] у серпні 2014 року звернулася до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 22.10.1994 року шлюб із відповідачем існує формально. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалась, через різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22.10.1994 року. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із пояснень позивачки та відповідача в судовому засіданні встановлено, що сторони протягом останніх трьох місяців разом не проживають, не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] у серпні 2015 року звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 15 листопада 1996 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1700. Разом з тим, подружнє життя не склалось через різні погляди на життя. З 30 січня 2015 року вони припинили фактичні шлюбні відносини. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. У звязку із тим, що шлюб носить тільки формальний характер, просила його розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Надала заяву, у якій розгляд справи просила провести без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обємі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 15 листопада 1996 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1700 (а.с.4). Від вказаного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Спільне життя сторін склалось невдало через різні погляди на шлюб. З 30 січня 2015 року вони припинили фактичні шлюбні відносини. Таким чином, суд вважає, що збереження сім»ї неможливе, оскільки сім»я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім»я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] у серпні 2016 р. звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває у шлюбі з відповідачам. Від шлюбу мають двох малолітніх дочок: Даріну, [INFO] та Ангеліну, [INFO]. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання позивача не надає, а вона сама не працює, доглядає за дітьми до досягнення ними віку трьох років. Просила стягувати аліменти з відповідача розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісяця, на її утримання до досягнення дітьми віку трьох років. В судове засідання позивач та відповідач не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява, в якій вона прохає розглянути справу у її відсутність, позов підтримує, відповідач поважність причини неявки не повідомив. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі знаходяться в зареєстрованому 04 липня 2014 р. шлюбі. Від шлюбу мають двох малолітніх дочок: Даріну, [INFO] та Ангеліну, [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В даний час позивач [PERSON] ніде не працює, оскільки доглядає за дитиною, до досягнення нею трирічного віку і потребує матеріальної допомоги, яку працездатний відповідач їй в змозі надавати. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] у серпні 2018 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 2-4). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 13 листопада 1998 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх місяців сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення, починаючи з листопада 2012 року, шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Оскільки нормальні стосунки між подружжям неможливі, прохає розірвати шлюб. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення (а.с. 57). Вислухавши пояснення позивачки, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих ними межах, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони 13 листопада 1998 року уклали шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 754 (а.с. 22). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 13), яка мешкає разом із позивачкою. На даний час сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Судові витрати по справі складають 704 гривень 80 копійок судового збору та 250 гривень витрат на правову допомогу (а.с. 1, 16). Згідно з вимогами ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам позивачки, а збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Після розірвання шлюбунеповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з позивачкою, залишити мешкати разом з нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] у серпні 2018 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 2). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 27 серпня 2011 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Протягом останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Оскільки нормальні стосунки між подружжям неможливі, прохає розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з проханням провести судове засідання у її відсутність та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 14). Відповідач, в силу вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання не з`явився, письмових заяв та клопотань суду не надав. Враховуючи, що відповідач, зловживаючи своїми процесуальними правами, не отримує поштові конверти із судовими повідомленнями за зареєстрованим місцем проживанням, які повертаються до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 14-15, 28-29, 33-34, 37-38), суд, спираючись на норми ст. 247, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку, за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалив заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих ними межах, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони 27серпня 2011 року уклали шлюб у виконавчому комітеті Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 45 (а.с. 3). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На даний час сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Судові витрати по справі складають 704 гривні 80 копійок (а.с. 1). Згідно з вимогами ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам позивача, а збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] у серпні 2019 року звернулась до суду із позовом, у якому прохала стягувати на її користь з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходу, але не менш 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 1-2). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що відповідач є батьком її неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на її утриманні не надає. Прохає суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих межах, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітніх доньок - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4, 5). Діти мешкають з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст.182 СК України. Суд враховує,\~що відповідач\~зобов`язаний утримувати\~дітей до\~досягнення ними\~повноліття,\~але матеріальної\~допомоги на\~їх утримання\~не надає.\~Тому доходить\~висновку про\~можливість стягнення\~з відповідача\~на користь\~позивачки аліментів\~на утримання\~неповнолітніх доньок у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку, оскільки такий розмір буде достатнім для утримання дітей. Разом з тим, суд стягує з відповідача судовий збір на підставі приписів ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] у серпні 2019 року звернулась до суду із позовом, у якому прохала стягувати на її користь з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх видів його доходу, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що відповідач є батьком її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Дитина знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на її утриманні не надає. Прохає суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Дитина мешкає з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст.182 СК України. Суд враховує, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але матеріальної допомоги на її утримання не надає. Тому доходить висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, оскільки такий розмір буде достатнім для утримання дитини. Разом з тим, суд стягує на користь Держави з відповідача судовий збір на підставі приписів ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved