Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивачка зазначила, що від їхнього з відповідачем шлюбу народилося двоє дітей - [PERSON] та [PERSON], [INFO], котрі проживають разом із нею та перебувають на її повному утриманні. На даний час шлюб між ними розірвано. Оскільки відповідач як батько на протязі тривалого часу не працює, проживає окремо і відносин із сім'єю не підтримує, змушена звернутися до суду із даним позов і просила стягнути з відповідача в її (позивачки) користь аліменти в розмірі 800, 00 грн. на утримання дочки [PERSON], [INFO] та 800,00 гривень на утримання дочки [PERSON], [INFO], а всього стягнути в її користь аліменти в розмірі 1600,00 гривень на утримання дітей до досягнення ними повноліття. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та уточнила, що просить стягувати з відповідача на утримання кожної дитини по 800,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дітей. Також пояснила, що після розлучення з відповідачем проживають окремо. Їхні двоє доньок проживають із нею та перебувають на її утриманні. Щомісячно вона витрачає по 2 000,00 гривень на кожну дитину, - купляє продукти харчування, м'ясо, рибу, фрукти, одяг, взуття, возить дітей на відпочинок та оздоровлення. З початку 2014 року відповідач, як батько дає на потреби дітей по 200,00 гривень на кожну дитину щомісячно. Вважає, що цієї суми не достатньо, а достатньою є сума у заявленому нею розмірі. Однак, як зазначила позивачка в судовому засіданні, вона не може нічим обґрунтувати та пояснити суду, чому обрала саме такий розмір та вид стягнення аліментів. Також зазначила, що вона має щомісячний дохід від підприємницької діяльності в розмірі 6 000,00 гривень, нерухомого та рухомого майна у власності вона немає, її стан здоров'я та дітей є добрим. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, вимогу про стягнення коштів в твердій грошовій сумі не визнав, погодився сплачувати в користь позивачки на утримання дітей аліменти в розмірі 13 частини від всіх своїх видів доходу та заробітку щомісячно але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини певного віку на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дітей. Також пояснив, що він дійсно є батьком [PERSON] та [PERSON], [INFO], які проживають із позивачкою, яка є їх матір»ю. З часу розлучення він щомісячно сплачує позивачці на кожну дитину по 200,00 гривень. На даний час він не працює і немає змоги платити аліменти у виді й розмірі заявленому позивачкою. Також зазначив, що стан його здоров'я поганий, хворіє хронічним гастритом, має порушений обмін речовин, в минулому мав перелом ноги. Факт витрат позивачки по 2 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно не визнає, вважає цю суму завищеною. Суд, взявши до уваги пояснення позивачки та відповідача, дослідивши подані суду докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинні довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 61 ЦПК України, підстави звільнення від доказування - обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно із ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття…. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено наступні факти та обставини. Позивачка [PERSON] є матір'ю, а відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] та [PERSON], [INFO], котрі проживають разом із позивачкою. Після розірвання шлюбу, відповідач надає кошти на утримання дітей в розмірі по 200,00 гривень щомісячно на кожну дитину. Зазначений факт сторонами в судовому засіданні визнано та не заперечено. Суд вважає, що зазначений розмір матеріальної допомоги дітям зі сторони відповідача не є достатнім для забезпечення їх потреб в побуті та для забезпечення їх належного рівня розвитку й життя. Також в судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач є працездатними особами, відповідач має у своїй власності нерухоме майно, стан здоров'я позивачки та дітей є добрим. Однак, суд вважає недоведеним факт захворювання відповідача, оскільки позивачка його не визнала, а відповідач не подав суду в підтвердження цього жодного доказу. Окрім цього, суд прийшов до висновку, що позивачка не довела в судовому засіданні факту витрачання щомісячно на потреби кожної дитини 2 000,00 гривень, оскільки не подала суду, як і не послалася на жодний доказ такого факту, в той час, як відповідач такої суми витрат не визнав. Також позивачка в судовому засіданні не обґрунтувала жодним доказом заявлений нею розмір та вид стягнення аліментів на утримання дітей. При цьому позивачка сама пояснила, що нічим не може обґрунтувати та пояснити такий розмір та вид аліментів. Відповідач, в свою чергу, виду та розміру аліментів, які заявлені позивачкою не визнав і у такому виді та розмірі сплачувати їх не згідний. Зважаючи на вищевикладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, в межах визнання їх стороною відповідача. А тому, з врахуванням всіх встановлених у справі обставин, суд вважає за доцільне визначити до стягнення з відповідача матеріальну допомогу (аліменти) для неповнолітніх дітей в розмірі 13 частини від всіх видів доходу та заробітку відповідача, але не менше як 30% від прожиткового мінімуму для дитини певного віку, яке проводити щомісячно і до повноліття дітей. Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати;…. якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial