Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] та просить змінити розмір аліментів на утримання дитини та стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно виконавчого листа № 2-189/06 виданого 08 вересня 2006 року Фрунзівським районним судом Одеської області, відповідач зобов'язаний сплачувати на користь позивачки, аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 120 гривень на місяць, починаючи з 01 серпня 2006 року до її повноліття [INFO] року. Вказаний виконавчий лист перебував на виконанні у відділі державної виконавчої служби Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції Одеської області і за розрахунком цього відділу заборгованість по аліментам станом на 01 серпня 2014 року становить 10 980 гривень. Заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, оскільки він є працездатним і мав можливість на протязі 2006 - 2014 років сплачувати аліменти на доньку, проте усвідомлено та навмисно не сплачував аліменти. Відповідно до розрахунку, загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 листопада 2006 року по 01 січня 2008 року становить 52 573, 20 гривень. Крім того, з дня ухвалення рішення про стягнення аліментів, у позивачки відбулася зміна її матеріального та сімейного стану, яка викликає необхідність у збільшенні розміру аліментів. Так, у позивачки народились син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Також з 04 жовтня 2014 року позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що виплачувати аліменти на утримання доньки не мав змоги, оскільки в період з 15 вересня 2006 року по 13 вересня 2013 року перебував в місцях позбавлення волі та не мав змоги працювати. Що стосується збільшення розміру аліментів, то в нього немає коштів на сплату аліментів і він не може працевлаштуватися. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 січня 2006 року, відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. Згідно виконавчого листа № 2-189/06 виданого 08 вересня 2006 року Фрунзівським районним судом Одеської області, відповідач зобов'язаний сплачувати на користь позивачки, аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 120 гривень на місяць, починаючи з 01 серпня 2006 року до її повноліття [INFO] року. Відповідач [PERSON] аліменти на утримання дочки сплачував вкрай рідко, за весь час ним було перераховано поштовим переказом 660 гривень. В зв'язку з чим станом на 01 серпня 2014 року в нього утворилася заборгованість в сумі 10 980 гривень. Дана обставина підтверджується розрахунком заборгованості, який був наданий відділом ДВС Великомихайлівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, що зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно наданого позивачкою розрахунку, загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 листопада 2006 року по 01 січня 2008 року становить 52 573, 20 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно до роз'яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 Сімейного кодексу України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. [PERSON] в період з 15 вересня 2006 року по 13 вересня 2013 року перебував в місцях позбавлення волі. Дана обставина підтверджується довідкою № 010121, виданою Ладижинською ВК № 39 на ім'я [PERSON], [INFO]. Враховуючи, що матеріальний стан відповідача є скрутним, він тимчасово не працює та немає стабільного заробітку, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (пені) до 20 000 гривень. Крім того, позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку з 04 жовтня 2013 року по [INFO] року. Зазначене підтверджується довідкою № 842 від 15 серпня 14 року наданою КУ «Фрунзівська центральна районна лікарня». Згідно довідки наданої Фрунзівською селищною радою за № 3839 від 18 серпня 2014 року до складу сім'ї позивачки входять: чоловік - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], дочка - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено в ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Враховуючи, що матеріальний стан позивачки погіршився, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, також на даний час значно збільшився розмір прожиткового мінімуму доходів громадян, зокрема і дітей віком до 18 років, збільшились ціни на продукти харчування, товари та інші послуги, що потребує від позивачки значно більших витрат на утримання доньки. Також суд враховує матеріальний стан відповідача, а саме те, що він ніде не працює та немає стабільного заробітку. За таких обставин суд задовольняє частково позовну вимогу позивачки щодо збільшення розміру аліментів та збільшує розмір аліментів які підлягають стягненню на користь позивачки на утримання доньки до 700 гривень на місяць. Позивачем при зверненні до суду не було сплачено судовий збір, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню із сторін пропорційно до задоволених позовних вимог. Так, за вимогою про збільшення аліментів судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. та за вимогою про стягнення заборгованості по пені в розмірі 243 грн. 60 коп. слід стягнути на користь держави з відповідача.

Outcome: partial