Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про зобов'язання провести ремонт стояка водовідведення, який проходить через кухню квартири [ADDRESS]. Позивачка позовні вимоги уточняла неодноразово, в заяві про збільшення позовних вимог від 07 листопада 2014 року просила зобов'язати відповідача провести ремонт стояка холодного водопостачання, який проходить через кухню квартири [ADDRESS]; зобов'язати відповідача провести ремонт стояка водовідведення, який проходить через кухню квартири [ADDRESS]; стягнути з відповідача 10 000 моральної шкоди та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в кухні квартири позивачки знаходиться стояк водопостачання та водовідведення, який не працює. Кожного місяця позивачка сплачує відповідачу кошти за послуги, які ним надаються, в тому числі за обслуговування мереж холодного водопостачання та водовідведення. Позивачка зверталась до відповідача із проханням провести ремонт стояків, однак відповідач повідомив позивачку, що можливості провести ремонт стояків немає та позивачці запропоновано підключитись до стояка водовідведення, який знаходиться у ванній кімнаті квартири позивачки. Однак, налагодити таке підключення технічної можливості немає. Внаслідок того, що позивачка не може в повній мірі користуватись послугами, за які сплачує, їй завдано моральних страждань, які позивачка оцінює в 10 000 грн. В судовому засіданні представники позивачки позовні вимоги підтримали з мотивів наведених в позовній заяві та у додаткових письмових поясненнях, просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, наддала суду письмові заперечення на позов, просила в задоволенні позову відмовити, оскільки мережі ремонту не підлягають. Свідок [PERSON], яка працює інженером-інспектором в КП «ЄРЦ» суду пояснила, що відновити стояки водопостачання та водовідведення у кухні позивачки неможливо, оскільки жодних планів будинку та квартир немає. У ванній кімнаті позивачки є діючий стояк водовідведення до якого можна підключитись, однак позивачка не погоджується на такий варіант. Свідок [PERSON], яка є матір'ю позивачки, суду пояснила, що до середини 2011 року у кухні позивачки було водопостачання та водовідведення, згодом вода перестала поступати. Свідок [PERSON] суду пояснив, що його майстерня знаходиться на п'ятому, а квартира позивачки на четвертому поверсі. Підключитись до стояка холодного водопостачання та водовідведення позивачки, який проходить в кухні, свідок не зміг, оскільки він не працює, тому свідок підключився до стояка водопостачання та водовідведення позивачки, який проходить у ванній кімнаті і таким чином провів у своїй майстерні водовідведення. Заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Будинок №2, який розташований на вул. Мазепи в м. Івано-Франківську перебуває на балансі КП «ЄРЦ». Позивачці на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.3). Квартира позивачки розташована на четвертому поверсі та складається з двох кімнат, кухні, вбиральні, ванної кімнати, коридору та комори (а.с.4-5). Як вбачається з акту від 16 жовтня 2013 року, будинок 1937 року забудови. Під кухнею квартири № 13 знаходяться житлові кімнати квартир № 8 та № 9 . Внаслідок багаторазових реконструкцій мереж водопостачання та водовідведення одним із стояків, а саме стояком водопостачання та водовідведення, який проходить через кухню користується тільки квартира № 13. Стояки водопостачання та водовідведення, які знаходяться в кухні позивачки знаходяться в несправному стані (а.с.8). Листом від 27 грудня 2013 року відповідач повідомив позивачку про те, що технічно можливе підключення водовідведення, що знаходиться в приміщенні кухні квартири № 13 до стояка водовідведення у ванній кімнаті. Технічної можливості проведення ремонту стояків водопостачання та водовідведення, які знаходяться в кухні не має (а.с9). Як вбачається з копій інвентаризаційної справи (а.с.52-69), в квартирах, що знаходяться нижче квартири позивачки неодноразово проходили перепланування, а в технічні паспорти вносились зміни. Комунальне підприємство «Єдиний розрахунковий центр» являється унітарним комерційним підприємством створеним на базі відокремленої частини комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська і входить до сфери управління Івано-Франківської міської ради. Підприємство створене для здійснення господарської та управлінської діяльності, спрямованої на задоволення потреб наймачів, орендарів та власників житла в житловому фонді та нежитлових приміщень, в частині надання житлово-комунальних послуг, обслуговування об'єктів благоустрою, а також обслуговування громадян, суб'єктів підприємницької діяльності, установ та організацій різних форм власності з питань їх інформаційно-аналітичного та консультаційного забезпечення. У відповідності до Типового договору про надання послуг з утримування будинків і споруд та прибудинкових територій, який оприлюднений КП «ЄРЦ» як договір приєднання, позивачка являється споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 № 76, утримання будинків і прибудинкових територій це господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Відповідно до п. 2.1 Правил, система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових та позапланових оглядів. Планові огляди житлових будинків розподіляють на загальні та профілактичні. Загальні огляди передбачають комплексне обстеження комісією елементів приміщень будинку, а також їх зовнішнього благоустрою з метою визначення технічного і санітарного стану, виявлення несправностей і прийняття рішень щодо їх усунення, а також визначення готовності будинків до експлуатації в наступний період. Загальний огляд проводиться з періодичністю два рази на рік - навесні та восени (весняний та осінній огляди). Згідно п. 2.1.2 Правил, основними завданнями загального огляду будинків є: визначення обсягу робіт з підготовки жилих будинків до експлуатації у весняно-літній і осінньо-зимовий періоди; встановлення технічного стану жилих будинків, що підлягають відповідно до плану капітальному або поточному ремонту в наступному році; уточнення обсягів робіт щодо поточного ремонту будинків, що включені в план на поточний рік; перевірка готовності жилих будинків, комунікацій, обладнання і елементів благоустрою до експлуатації в осінньо-зимовий період; визначення обсягів та видів ремонтних робіт щодо кожного будинку для врахування під час формування плану на наступний рік або уточнення відповідних планів поточного року. Згідно п. п. 2.2.1, 2.2.2 Правил, позапланові огляди передбачають огляд окремих елементів будинку або приміщень після злив, ураганних вітрів, сильних снігопадів, повеней та інших явищ стихійного характеру, що викликають ушкодження окремих елементів будинків, а також у разі аварій на зовнішніх комунікаціях чи при виявленні деформації конструкцій і несправності інженерного обладнання, що порушують умови нормальної експлуатації. Виявлені у процесі загального та позапланового огляду несправності та причини, що їх викликали, а також технічний стан елементів жилого будинку записуються в журналі обліку результатів огляду. Згідно п. 2.3.1 Правил, склад робіт з технічного обслуговування жилих будинків і терміни їх виконання відображаються в плані-графіку, що складається виконавцем послуг на тиждень. місяць і рік. Структура, періодичність та строки надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м. Івано-Франківську затверджені рішенням сесії міської ради від 15.09.2011 року. Відповідно до п. 1.3.1. затвердженого графіку проведення робіт з технічного обслуговування житлових будинків в м. Івано-Франківську, роботи щодо перевірки та ремонту системи водовідведення проводяться в міру необхідності у строки передбачені графіками виконання робіт. Згідно визначеного графіку відповідачем у встановлені строки та періодичністю було виконано роботи щодо планового технічного обслуговування будинку [ADDRESS]. Пунктом 4.3. Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій чітко визначено, що Споживач зобов'язаний своєчасно інформувати Виконавця про виявлення несправностей в інженерних мережах, конструктивних елементах житлового будинку, квартири, приміщення. Свідок [PERSON], яка є співвласником квартири вказала, що водопостачання та водовідведення в кухні перестало працювати наприкінці 2011 року, однак, із заявою до відповідача позивачка звернулась аж в 2013 році (а.с.6). Відповідно до п. 2 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», централізоване водовідведення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у відведенні стічних вод, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових централізованих систем водовідведення. Відповідач послуги надає, договір виконує, однак реальної, технічної можливості провести ремонт стояка у відповідача немає з об'єктивних причин. Що стосується вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В п. 3 Постанови Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав наданих споживам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 4 Постанови також передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. При вирішенні спору в частині вимоги позивачки про стягнення з відповідача моральної шкоди суд врахував роз'яснення, викладені в Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а тому виходив з оцінки причинного зв'язку між такою шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, встановленої судом, та з'ясував, що факт заподіяння позивачці моральних страждань та втрат немайнового характеру не доведено представником позивачки. Із зазначених підстав суд вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає до задоволення. Судом враховано також те, що договором, який укладений між сторонами не передбачено відшкодування моральної шкоди, а тому у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачки є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 16, 23 Цивільного кодексу України, ст. ст. ст. 3, 4, 10, 11, 15, 60, 61 ЦПК України,

Outcome: dismissed