Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: завідувач Баришівського РС УДМС України в Київській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття її з реєстрації. Позовні вимоги мотивує тим, що в її будинку, який розташований по [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], який на протязі дев'яти років у вказаному житловому будинку не проживає, що підтверджується актами про обстеження - матеріально побутових умов, та може бути підтверджено свідченнями сусудів. Позивачка просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], та зобов'язати завідувача Баришівського РС УДМС України в Київській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала свої позовні вимоги, викладені в заяві до суду та пояснила, що у [INFO] помер її чоловік. З 2005 року у її будинку [PERSON] не проживає і де знаходиться на даний час їй не відомо. Позивачка хоче продати будинок і переїхати до дочки у м. Київ. В її будинку ніякого майна, яке належало б відповідачу немає. Реєстрація в її будинку відповідача є причиною додаткових витрат по оплаті комунальних послуг та перешкоджає [PERSON] у вільному розпорядженні будинком. Просить суд позов задовольнити. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач [PERSON] на попередній розгляд справи 14 квітня 2014 року та на розгляд справи 30 квітня 2014 року не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, а також за допомогою оголошення у пресі «Час Київщини». Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав. Заява від відповідача про розгляд справи за його відсутності до суду також не надійшла. Тому, суд ухвалив заочне рішення за згодою позивачки відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Третя особа завідувач Баришівського РС УДМС України в Київській області в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. До суду від завідувача Баришівського РС УДМС України в Київській області надійшов лист про розгляд справи у відсутність їх представника. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що відповідача по справі він в помешканні позивачки з 2004 року не бачив жодного разу. Де проживає на даний час відповідач йому не відомо. В судовому засіданні свідок [PERSON] - сусідка позивачки, повідомила, що відповідача в будинку позивачки вона не бачила тривалий час. Заслухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 11 жовтня 2002 року є власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по провулку [ADDRESS], в якому вона проживає. За вищевказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON], син її покійного чоловіка, який за місцем реєстрації не проживає. Відповідач у 2005 році, зібравши свої речі, добровільно покинув місце проживання та переїхав проживати в інше місце, не повідомивши їй ні адресу свого перебування, ні контактний телефон. Згідно з актами обстеження будинку по провулку [ADDRESS] на предмет проживання в ньому [PERSON], зазначено, що в будинку він зареєстрований, але фактично не проживає за даною адресою. Вищевказані акти обстеження будинку від 13.01.2014 року, 20.02.2014 року та від 24.03.2014 року підписані депутатом Баришівської селищної ради Тур Н.В. та сусідами: [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Таким чином, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені також і ст. 16 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира. За правилами ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання (ст. 380 ЦК України). Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Враховуючи те, що відповідач [PERSON], як встановлено в ході судового розгляду, не набув самостійного права на житло, оскільки будь-яких передбачених законом правочинів щодо користування житлом не укладав, а тому, відповідно, не набув самостійного права на житло, то за таких обставин, позовні вимоги [PERSON] в частині позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням, є повністю обґрунтованими, оскільки власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Так, відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. За таких обставин, суд вважає за необхідне також задовольнити вимоги [PERSON] щодо зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання. Встановлені судом обставини підтверджуються: - ксерокопією паспорта [PERSON], серії [NUMBER], виданого 16 листопада 1999 року; - ксерокопією будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS]; - ксерокопією свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 жовтня 2002 року; - ксерокопією посвідчення громадянки [PERSON], яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1), серія [NUMBER]; - іншими матеріалами справи.

Outcome: approved