Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання об'єктів нерухомого майна особистою приватною власністю подружжя, просила визнати квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 30.10.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON](р.№1107), зареєстрована в КП «ОМБТІ та РОН» 24.11.2009 року за № 1349, в книзі: 628 пр-141 особистою власністю [PERSON], визнати квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] (р.№ 1219) і зареєстрована в КП «ОМБТТ та РОН» 19.01.2012 року за № 563, в книзі 772 пр-14 особистою власністю [PERSON] та визнати квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] (Р.№ 2019), зареєстрована в КП «ОМБТІ та РОН» 29.11.2012 року за № 2062, в книзі:782 пр-62, особистою власністю [PERSON]. В обґрунтування позову посилалася на наступне. Оскільки вказані об'єкти нерухомості були придбані позивачем та відповідачем за особисті кошти в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, між подружжям в останній час погіршились стосунки і виникли розбіжності у взаєморозумінні, позивач звернулася із зазначеними позовними вимогами до суду. Відповідач надав суду заяву, якою позовні визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, наслідки визнання позову відповідачу в судовому засіданні роз'яснено. Позивач надала суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, [PERSON] та [PERSON] з 14 липня 2006 року перебувають у шлюбі, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу вчинено актовий запис за № 878. За час перебування у шлюбі сторонами набуто право власності на таке нерухоме майно: - на квартиру [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 11.12.2006 року, договором купівлі-продажу від 30.10.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON](р.№1107), зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» 24.11.2009 року за № 1349, в книзі: 628 пр-141; - на квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.08.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] (р.№ 1219) і зареєстрована в КП «ОМБТТ та РОН» 19.01.2012 року за № 563, в книзі: 772 пр-14; - на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.11.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] (Р.№ 2019), зареєстрована в КП «ОМБТІ та РОН» 29.11.2012 року за № 2062, в книзі:782 пр-62. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 24.11.2009 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. За витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.01.2012 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 29.11.2012 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. При цьому, судом враховано, що зазначена спірна нерухомість придбана сторонами під час шлюбу, втім за кошти, що належали позивачеві та відповідачу їм особисто. На зазначений факт вказує та обставина, що сторони придбали майно за кошти, що отримані ними особисто від реалізації іншого нерухомого майна, яке не було об'єктом спільного права власності подружжя. Згідно п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до п.24 постанови №11 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Таким чином, оскільки спірні об'єкти нерухомості придбані сторонами за кошти, що належали їм особисто, підстав визначати це майно, як спільне сумісне майно подружжя, немає. Беручи до уваги до уваги факт визнання позову відповідачем, а також враховуючи положення ст.57 СК України, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Таким чином, виходячи з встановлених обставини по справі, суд має визнати квартиру [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON], квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON] Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про визнання права. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Outcome: approved