Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивачка в позовній заяві вказує, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 398368 вона являється власником земельної ділянки площею 2,0755 га, яка знаходиться на території Дружелюбівської сільської ради. 01.01.2012 року між сторонами було укладено договір оренди землі, відповідно до якого позивачка передала вищезазначену земельну ділянку в оренду строком до 01.01.2014 року. Вищевказаний договір не передбачає його продовження. По закінчені строку дії договору відповідач продовжує незаконно використовувати дану земельну ділянку, на неодноразові звернення про повернення земельної ділянки не реагує, тому звертається до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивачки за договором про надання правової допомоги [PERSON] підтримав заявлені вимоги, суду пояснив, що [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 398368 являється власником земельної ділянки площею 2,0755 га, яка знаходиться на території Дружелюбівської сільської ради Калинівського району Вінницької області. 01.01.2012 року вона уклала договір оренди землі з відповідачем, відповідно до якого передала вищезазначену земельну ділянку в оренду строком до 01.01.2014 року. 16.10 2012 року позивачка направила відповідачу письмову заяву, що немає наміру продовжувати договір оренди. По закінчені строку дії договору відповідач продовжує незаконно використовувати дану земельну ділянку, на неодноразові звернення про те, що [PERSON] не бажає більше здавати земельну ділянку в оренду та хоче розпоряджатися нею самостійно не реагує, земельну ділянку не повертає. Це призвело до того, що позивачка не може розпорядитися земельною ділянкою на власний розсуд, вона мала намір передати земельну ділянку в оренду ТОВ «Моноліт» , яке сплатило б її 3596.28 грн. орендної плати, тому вважає, що відповідач повинен компенсувати дану суму, як матеріальну шкоду. Крім того, в зв'язку з незаконним використанням земельної ділянки, позивачка переживає постійні душевні страждання, тому просить стягнути з відповідача також моральну шкоду в розмірі 2000 грн. Представник відповідача, директор ПОСП «Дружелюбівське» , а також представник за дорученням Тупчієнко Д.М. позов не визнають. Суду пояснили, що дійсно 01.01.2012 року було укладено договір оренди землі з [PERSON], відповідно до якого остання передала вищезазначену земельну ділянку в оренду строком на 2 роки, тобто до 01.01.2014 року. В серпні 2013 року згідно з запланованим сівооборотом на даній земельній ділянці було засіяно озимий ріпак. В листопаді 2013 року позивачка отримала орендну плату, будь-яких намірів забрати земельну ділянку не було. Взимку 2014 року позивачка звернулася з вимогою про повернення орендованої ділянки, її було роз'яснено, що на її ділянці засіяний ріпак. Збір урожаю запланований на липень місяць, тому ділянка буде повернута зразу після збору урожаю з виплатою орендної плати, що передбачено п. 29 договору оренди, де зазначено, що сторони погоджуються, що у зв'язку із закінченням строку договору оренди земельної ділянки договір може бути продовжений до закінчення збирання врожаю і вивезення його з поля; Земельну ділянку в оренду ТОВ « Моноліт» позивачка не передавала, є письмова довідка, орендна плата в розмірі 3596.28 грн. є надуманою, як і вимоги про відшкодування моральної шкоди. В даний час земельна ділянка вільна і позивачці направлено лист, що вона може її забрати. Будь-якого умислу не повертати земельну ділянку відповідач не мав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними докази в їх сукупності суд вважає позов задовольнити частково з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачка являється власником земельної ділянки площею 2,0755 га, яка знаходиться на території Дружелюбівської сільської ради. 01.01.2012 року між сторонами було укладено договір оренди землі, відповідно до якого позивачка передала вищезазначену земельну ділянку в оренду строком до 01.01.2014 року . 16.10 2012 року позивачка направила відповідачу письмову заяву, що немає наміру в майбутньому продовжувати договір оренди, проте в 2013 році за рік до закінчення строку дії договору, як то зазначено в договорі, такого наміру не підтвердила. В серпні 2013 року згідно з запланованою сівозміною відповідачем на даній земельній ділянці було засіяно озимий ріпак, , що підтверджується результатами перевірки Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області. Збір врожаю з засіяної культури проводиться в липні місяці наступного року Відповідно до п. 29 договору оренди землі без № від 1.01.2012 року сторони погодилися , що у зв'язку із закінченням строку договору оренди земельної ділянки договір може бути продовжений до закінчення збирання врожаю і вивезення його з поля . Відповідно до п. 31 договору оренди землі урожай і прибутки одержані від сільськогосподарського використання орендованої земельної ділянки, належать виключно Орендарю. Пунктом 28 «б» даного договору оренди землі визначені обов'язки Орендодавця, а саме : не втручатися у виробничу діяльність Орендаря. Згідно ст.373 ЦК України власник земельної ділянки має право використовувати її на власний розсуд відповідно до її цільового призначення. Таким чином, враховуючи, що на день розгляду справи відповідач зібрав врожаю і вивіз його з поля, земельна ділянка позивачки вільна, тому вимоги позивачки щодо її повернення підлягають задоволенню. Інші вимоги позивачки щодо відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3596.28 грн , як упущеної вигоди, отриманої внаслідок укладення в 2014 році договору оренди землі з ТОВ «Моноліт» с. Котюжинці задоволенню не підлягають, оскільки ґрунтуються на припущені позивачки про її отримання. Згідно довідки ТОВ « Моноліт» № 1605 від 15.05.2014 року договір оренди земельної ділянки з [PERSON] не укладався, орендна плата її не нараховувалася. Не підлягають задоволенню і вимоги позивачки про відшкодування її моральної шкоди, оскільки правовідносини сторін регулюються договірними зобов'язаннями, крім того, не підтверджені будь-якими доказами. Відповідно ч .1,4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно с.10 ЦПК України цивільне законодавство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. Вимоги представника позивачки про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 800 грн. задоволенню не підлягають, так як з наданої квитанції , без відповідного розрахунку, не вбачається, який час використано особою на надання юридичної допомоги, та виходячи з якого встановленого розміру погодинної оплати праці цієї особи , було визначено таку суму. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь позивачки понесені нею судові витрати, які складаються з суми судового збору.

Outcome: partial