Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та відсотків за користування коштами вказуючи, що: 06.11.2013року рішенням Сосонівського районного суду м. Черкаси з відповідачки було стягнуто на користь [PERSON] 32882,17 грн. безпідставно набутих коштів, 1577,02 грн. судових витрат, а всього було стягнуто 34459,19 грн. 29.01.2014р. на виконання рішення суду Соснівським відділом ДВС Черкаського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] 34459,19 грн. заборгованості. 11.05.2014р. [PERSON] відступив за договором про уступку права вимоги на користь [PERSON] усі права, що випливають з грошового боргового зобов'язання, підтвердженого рішенням суду, в тому числи право на стягнення процентів за користування грошовими коштами, 3 відсотків річних та інфляційних втрат. 24.06.2014р. ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси було змінено стягувача за виданим судом виконавчим листом з [PERSON] на [PERSON] з підстав уступки права вимоги. 27.11.2014р. на виконання вказаної ухвали постановою Соснівського ВДВС також було змінено сторону виконавчого провадження з [PERSON] на [PERSON] До цього часу відповідачка борг не погасила, триває примусова стадія виконання рішення суду. Вважає, що відповідно до ст. 625 ЦК України вона має право на відшкодування інфляційного збільшення та 3% річних за період з 06.11.2013року по 27.07.2015року в сумі 35042,75 грн, оскільки кошти не повернуті. Представник позивача [PERSON] направив суду заяву про розгляд справи за його відсутність, вимоги підтримав, просив суд позов задоволити. Відповідачка в судове засідання не з»явився, належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи від отримання кореспонденції суду ухилилася. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що передбачено ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки судом встановлено, що 06.11.2013року рішенням Сосонівського районного суду м. Черкаси з відповідачки було стягнуто на користь [PERSON] 32882,17 грн. безпідставно набутих коштів, 1577,02 грн. судових витрат, а всього було стягнуто 34459,19 грн. 29.01.2014р. на виконання рішення суду Соснівським відділом ДВС Черкаського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] 34459,19 грн. заборгованості. 11.05.2014р. [PERSON] відступив за договором про уступку права вимоги на користь [PERSON] усі права, що випливають з грошового боргового зобов'язання, підтвердженого рішенням суду, в тому числи право на стягнення процентів за користування грошовими коштами, 3 відсотків річних та інфляційних втрат. 24.06.2014р. ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси було змінено стягувача за виданим судом виконавчим листом з [PERSON] на [PERSON] з підстав уступки права вимоги. 27.11.2014р. на виконання вказаної ухвали постановою Соснівського ВДВС також було змінено сторону виконавчого провадження з [PERSON] на [PERSON] Станом на 27.07.2015року кошти не повернуті. Відповідно до ст. 625 ЦК України позивач має право на відшкодування інфляційного збільшення та 3% річних за період з 06.11.2013року по 27.07.2015року. Відповідно до розрахунку позивача інфляційне збільшення за період з 06.11.2013р. по 27.07.2015р. склало 26 510, 18 гривень. Відповідно до розрахунку позивача три проценти річних за період з 06.11.2013р по 27.07.2015р. склало 8532,57 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. На даний час відповідач не повернув боргу та не виконав своїх зобов'язань. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник повинен повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки відповідач не повернув весь борг у встановлений строк, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.1050 та ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими на законі та такими, що підлягають до задоволення, а саме стягнути із [PERSON], ІПН [NUMBER], на користь [PERSON] 8532,57 грн процентів за користування грошовими коштами, 26510,18 грн інфляційних витрат, а всього 35 042,75 грн. При подачі позову позивач сплатив судовий збір в сумі 350,43 грн., а тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 350,43 грн

Outcome: approved