Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі 2500 гривень щомісячно, почина.чи з 17.01. 2014 року та стягнення на її користь заборгованість по аліментам у розмірі 40 000 ( сорок тисяч) гривень з 17 січня 2014 року. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила, підтримала та просила їх задовольнити, пояснивши, що з 20.12. 2003 року по 17 січня 2014 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Син проживає з нею на утримання якого відповідач не допомагає добровільно, проживає окремо з січня 2014 року, вона звернулася до суду про стягнення аліментів тому, що одній їй дуже скрутно утримувати сина, одягати, харчувати, разом з тим, вона в Києві винаймає житло та сплачує комунальні послуги, відповідач проживає окремо, не працює , а отже, добровільно не хоче надавати матеріальну допомогу сину, оскільки неповнолітній син потребує підвищеної уваги та догляду для забезпечення його належного стану здоров'я та розвитку, тому просить стягнути аліменти з відповідача на утримання сина у розмірі 2500 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття починаючи від дня розірвання шлюбу, тобто з 17 січня 2014 року та стягнути заборгованість по аліментам яка утворилася з 17 січня 2014 року у розмірі 40 000( сорок тисяч) гривень. Відповідач у судове засідання не з'явився, проживає в межах АТО, повідомлений через сайт Дарницького районного суду м. Києва, що являється належним повідомленням. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України, про що не заперечує і сама позивачка. Вислухавши пояснення позивачки , дослідивши матеріали справи у їх сукупності , суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності з ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з копії свідоцтва про народження ( а.с. 4) відповідач [PERSON] являється батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 181 СК України , кошти на утримання неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, оскільки відповідач являється батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. і не надає постійної матеріальної допомоги на його утримання , то з нього необхідно стягнути аліменти на користь позивачки по 1/4 частині всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 08 квітня 2015 року тобто з моменту звернення позивачки з вказаною заявою до суду. Оскільки позивачка доказів про його фінансовий та матеріальний стан позивачка не надала, раніше не зверталася до суду про стягнення аліментів, а також не надала доказів, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла отримати у зв'язку з ухиленням останнього, як встановлено в судовому засіданні відповідач на даний час не працює, проживає у зоні АТО, а тому для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 2500 грн. , та заборгованості у розмірі 40 000 ( сорок тисяч) гривень у суду підстав немає. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також підлягає стягненню судовий збір з відповідача у відповідності з ст. 88 ЦПК України при частковому задоволенні позовних вимог.

Outcome: partial