Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на наступні обставини. 14 вересня 2005 року між нею, [PERSON], [INFO] та відповідачем [PERSON], [INFO], було укладено та зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу мають спільних дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Понад три роки, а саме з 2013 року шлюбні відносини фактично між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сімї вважає неможливим. Вона з 2014 року і по даний час проживає з новим чоловіком у цивільному шлюбі та знаходиться на 8 місяці вагітності від іншого чоловіка. Тому, у відповідності до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення. Просила суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 14 вересня 2005 року виконавчими комітетом Красилівської сільської ради Ставищенського району Київської області (а. с. 2). В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу у її відсутності та наполягала на задоволенні позовних вимог. Після розірвання шлюбу прізвище просила залишити [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, з позовними вимогами позивачки повністю згоден. Зазначена заява відповідача [PERSON] нотаріально посвідчена. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Судом встановлені наступні обставини. 14 вересня 2005 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Виконавчим комітетом Красилівської сільської ради Ставищенського району Київської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 14.09.2005 року зроблено відповідний актовий запис за № 5, де прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії 1-ОК № 010155, виданого 14 вересня 2005 року ( а. с. 5 ). Встановлено, що подружжя від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження ( а. с. 6, 7 ). Встановлено, що спільне життя у подружжя не слалось, з 2013 року шлюбні відносини між подружжям припинені, спільне господарство подружжям не ведеться. З 2014 року позивачка [PERSON] і по даний час проживає з новим чоловіком у цивільному шлюбі та знаходиться на восьмому місяці вагітності. Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 1 СК України, завданням Сімейного кодексу України є зміцнення сімї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб. Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 1 цього Кодексу, завданням Сімейного кодексу України є побудова сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні було досліджено нотаріально посвідчену заяву відповідача [PERSON], в якій останній визнав позовні вимоги позивачки [PERSON] та згоден повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, спільне життя у подружжя не склалось, шлюбні відносини між подружжям припинені з 2013 року, господарство сумісно не ведеться, позивачка з 2014 року і по даний час мешкає з іншим чоловіком та знаходиться на восьмому місяці вагітності від нього, суд приходить до висновку, що родина фактично розпалась та її поновлення неможливе, у звязку з чим, шлюб необхідно розірвати. Спору щодо місця проживання дітей у подружжя немає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви у сумі 640 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved