overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 30.05.1998 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні побутові конфлікти, різні погляди на сімейне життя та обов′язки, відсутність взаємопорозуміння та поваги один до одного, що призвело до припинення шлюбних відносин, спільного проживання та ведення спільного господарства, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності та задовольнити позов. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позову. За вказаних вище обставин, приймаючи до уваги заяву відповідачки про визнання позову, суд у відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Враховуючи положення ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 травня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №157. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, позивачка згідно поданої заяви підтримала позов, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на вільній згоді жінки та чоловіка, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Згідно заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище позивачки слід залишити - [PERSON]. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 30.08.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що з червня 2016 року шлюбні відносини з відповідачем, спільне проживання та ведення спільного господарства було припинено, через різні погляди на життя, сімейні стосунки та обовязки, виховання дитини, постійні сварки та скандали з цього приводу, втрату почуття любові та поваги один до одного та не можливість примирення, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності та задовольнити позов. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позову. Враховуючи подані сторонами заяви та визнання позову відповідачем, відповідно до положень ч.3 ст.200, ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 серпня 2008 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №380. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що сторони з червня 2016 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними протягом вказаного тривалого часу не відбулось, позивачка згідно поданої заяви підтримала позов та наполягала на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Згідно заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище позивачки слід залишити [PERSON]. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 30.08.2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось через протилежні погляди на сімейне життя, постійні сварки та суперечки з приводу неналежної поведінки відповідача, втрату розуміння сутності проблем. Вже декілька місяців шлюбні відносини фактично припинено та подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має. В зв'язку з викладеним позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи у її відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. З урахуванням поданої позивачкою заяви та повторної неявки в судове засідання відповідача, судом у відповідності до ст.158,169,197,224 ЦПК України, було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 серпня 2014 року Виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №42. Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що подружні стосунки між сторонами припинено, спільне господарство не ведеться, примирення за цей час не відбулось та позивач згідно поданої заяви наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, протирічить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 31.03.2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, пріоритети та плани на майбутнє, припинення спільного проживання та ведення спільного господарства, позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності, задовольнивши позов. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з відповідачкою. Заслухавши пояснення представника позивачки та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 березня 2006 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №172. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що згідно пояснень представника позивачки та відповідача в судовому засіданні сторони з січня 2016 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, той факт, що відповідач в судовому засіданні визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, а остання згідно позовної заяви наполягала на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Згідно заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище позивачки відновити на дошлюбне - [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 31.07.1998 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність порозуміння та взаємної поваги, припинення з 26.11.2013 року шлюбних відносин та ведення спільного господарства, неможливість примирення та подальшого спільного проживання, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання заявленого позову. Відповідач в наданій заяві та письмових поясненнях також просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позову. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 липня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис №545. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Таким чином, враховуючи фактичні взаємини подружжя, зокрема, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства з листопада 2013 року, проживають разом та примирення між ними протягом вказаного тривалого часу не відбулось, позивачка згідно поданої нею заяви наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечував проти цього, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу, який може будуватись лише на паритетних засадах, суперечитиме інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 31.08.1968 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільне життя з відповідачем було припинено багато років тому. Останній раз вони бачились в 1993 році. За вказаних обставин, оскільки шлюб носить формальний характер, позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання заявленого позову. Відповідач на неодноразові виклики до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. Враховуючи подану позивачкою заяву. повторну неявку відповідача, відповідно до положень ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 серпня 1968 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська, актовий запис №1848. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що сторони припинили шлюбні багато років по тому та не відновлювали останні, проживають окремо, спільного господарства не ведуть та позивачка згідно поданої заяви наполягала на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Згідно положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище позивачки слід залишити - [PERSON]. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що є співвласником квартири [ADDRESS]. Іншими співвласниками квартири є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які також зареєстровані в квартирі. Відповідач є її сином на в 2002 році виїхав з території України на постійне місце проживання і зараз проживає в Австралії. В звязку з цим, оскільки відповідач в квартирі тривалий час не проживає, перебуваючи за кордоном не може подати заяву про зняття з реєстрації. Позивачка просила суд зняти відповідача з реєстрації місця проживання в [INFO]. В судовому засіданні позивачка підтримала поданий позов та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився. Від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника.. З урахуванням зазначеного, думки позивачки та відповідно до положень ст.ст.169,224 ЦПК України судом було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 19.01.2000 року позивачка, відповідач, а також [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] та зареєстровані у останній. В своєму позові позивачка просила зняти відповідача з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі, посилаючись на те, що з 2002 року він вибув на постійне проживання до іншої країни, а наявність реєстрації відповідача в останній змушує її нести додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Таким чином, положення ст. 317 ЦК України, яка розкриває зміст права власності, та ст. 319 ЦК України, яка гарантує кожному власнику право володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, включають також і право бути зареєстрованим за місцезнаходженням жилого приміщення, яке особі належить на праві приватної власності. В звязку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про зняття відповідача з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS], співвласник ком якої є останній, не ґрунтуються на законі. Крім того, суд вважає, що позивачкою обрано спосіб захисту, що не передбачений законом та, зокрема, ст.16 ЦК України, та позивачка не позбавлена можливості захистити свої права, з урахуванням підстав предявленого позову, у інший спосіб. З урахуванням зазначеного в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити повністю, а сплачені останньою при подачі позову судові витрати віднести на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 01.12.1995 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Посилаючись на те, що внаслідок чергової сварки в червні 2013 року відповідач пішов від неї назавжди та припинення шлюбних відносин з цього часу, втрату почуття любові та поваги, неможливість подальшого спільного життя та збереження шлюбу, позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання заявленого позову. Відповідач в наданому клопотання також просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позову. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 грудня 1995 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська, актовий запис №1347. Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, зокрема, що сторони припинили шлюбні відносини в червні 2013 року, з цього часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть, що примирення між ними до теперішнього часу не відбулось та сторони згідно поданих ними до суду заяв наполягали на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу, який може будуватись лише на паритетних засадах, суперечитиме інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище останньої слід залишити - [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 02.12.2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, відсутність будь-яких спільних інтересів, втрату почуття любові та поваги, фактичне припинення шлюбних відносин та спільного проживання, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій письмовій заяві позивачка просила розглядати справу без її участі, зазначивши про підтримання позову. Відповідач на неодноразові виклики до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.3 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 грудня 2011 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1748. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи не спростовані відповідачем доводи позовної заяви щодо припинення шлюбних відносин між сторонами та неможливості їх поновлення, окреме проживання сторін та наполягання позивачки на розірванні шлюбу та не бажання відновлювати та продовжувати сімейні стосунки з відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між нею та відповідачем. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved