Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідачки, в якої просить суд стягнути з [PERSON] на її користь в порядку зворотної вимоги (регресу) за виконане грошове зобов'язання за кредитним договором № 805/2007/980-Э/17/029 від 14 листопада 2007 року, забезпеченого договором поруки б/н від 14 листопада 2007 року в розмірі 30797 гривень 65 копійок, додаткові витрати викликані оплатою заборгованості в розмірі 598 гривень 809 копійок, витрати за надання юридичної допомоги за договором від 03.09.2013 року в сумі 23069,31 гривень, витрати за надання юридичних послуг за договором від 10 грудня 2013 року в розмірі 8716,51 гривень, штраф за порушення строків виконання зобов'язань по кредитному договору - 25% в розмірі 7699,41 гривень та судові витрати по справі. Вимоги мотивовані тим, що вона сплатила 31 жовтня 2013 року за рішенням Ялтинського міського суду АР Крим заборгованість за кредитним договором від 14 листопада 2007 року у розмірі 30797 грн. 65 коп., 598 грн.80 коп. судові витрати, які вона просить стягнути у порядку регресу. Також просить стягнути інші вказані суми, що є витратами на юридичні послуги та штрафні санкції. В судове засідання позивачка не з'явилась, а її представник - [PERSON] за дорученням, оформленим нотаріально як фізичної особі - позов підтримала у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась. Її представник за дорученням [PERSON] з позовом не погодився, надав суду письмові заперечення, які долучені до матеріалів справи. Заслухав сторони, з'ясував письмові докази, які надані суду, встановивши усі необхідні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), - за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, - у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 556 ЦК України, - після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Відповідна до ч. 1 ст. 544 ЦК України, - Боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Судом встановлено, що 14 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційного банку «Надра» та відповідачкою [PERSON] був укладений кредитний договір № 805/2007/980-Э/17/029, згідно з якого відповідачка отримала кредит в розмірі 30000 грн. на 24 місяця з 14 листопада 2007 року по 13 листопада 2009 року, з оплатою 30% річних від суми виданого кредиту. В забезпечення зобов'язань 14 листопада 2007 року між Банком та позивачкою [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з яким [PERSON] поручилась перед Банком за належне виконання [PERSON] зобов'язань по виконанню умов договору кредиту в тому ж порядку, що й вона. Однак, відповідачка [PERSON] та позивачка [PERSON] зобов'язання покладені на них договором не виконали, у зв'язку з чим станом на 02 червня 2010 року мала місце заборгованість у розмірі 39 366 грн.66 коп.. Вказані факти були встановлені рішенням Ялтинського міського суду АР Крим від 28 вересня 2010 року за позовом Відкрито акціонерного товариства комерційний банк «Надра» в особі Філіалу ВАТ КБ «Надра» Кримського регіонального управління до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» в особі ВАТ КБ «Надра» Кримського регіонального управління було задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» в особі Філіалу ВАТ КБ «Надра» Кримського регіонального управління заборгованості за кредитним договором № 805/2007/980-Э/17/029 від 14 листопада 2007 року у розмірі 39366 (тридцять дев'ять тисяч триста шістдесят шість) гривень 66 копійок. Стягнуто в рівних частках з [PERSON] та [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» в особі Філіалу ВАТ КБ «Надра» Кримського регіонального управління судові витрати у вигляді судового збору в сумі 393,67 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 гривень, а всього 513 (п'ятсот тринадцять ) гривень 67 копійок. Зазначене судове рішення набрало законної сили 08 жовтня 2010 року (а.с.9). Постановою державної виконавчої служби від 10 серпня 2011 року було відкрито виконавче провадження окремо відносно позивачки, як солідарного боржника та почата була процедура примусового виконання рішення суду (а.с.11-12). 31 жовтня 2013 року між Банком та [PERSON] була укладена додаткова угода № 1 згідно до якої вона погасила заборгованість за тілом кредиту та за нарахованими простроченими комісіями в розмірі 30797 грн.65 коп. + 598 грн.80 коп., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.13-15). Таким чином, станом на 01 листопада 2013 року позивачка сплатила заборгованість Банку та зобов'язання по договору повністю виконані, про що Банк надав відповідні довідки (а.с.18). 06 листопада 2013 року державна виконавча служба винесла постанову № ВП 28082553 про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню, яка також надана суду (а.с.34;35). Таким чином, судом достовірно встановлено, що позивачка повністю погасила заборгованість перед Банком у розмірі 30797 грн.65 коп. по зобов'язанням, які не виконані були [PERSON], а тому у цій частині позов підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] має право на вимогу у порядку регресу, як солідарний боржник. Суд не може погодитись з вимогами позивача про стягнення з відповідачки додаткових грошей, пов'язаних зі сплатою заборгованості у розмірі 598 грн.80 коп. та штрафних санкцій (25%) за порушення строків сплати за кредитним договором у розмірі 7699 грн.41 коп., які вона просить стягнути на підставі ст. 556 ч. 2 ЦК України. Суд вважає, що на час виконання зобов'язань позивачкою, вона вже не була поручителем по договору з Банком, а була солідарним боржником разом з відповідачкою за рішенням суду. Тому, до позивачки не може застосовуватись ця норма Закону, оскільки вона, як поручитель своєчасно не виконала свої зобов'язання перед Банком. Що стосується вимог позивачки про стягнення з відповідачки 23069 грн.31 коп. та 8716 грн. 51 коп., які були витрачені нею за договорами про надання юридичних послуг від 03 вересня та 10 грудня 2013 року, то в цій частині позов також не підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 03 вересня 2013 року позивачка уклала договір з приватним підприємцем [PERSON], який взяв на себе зобов'язання про надання юридичних послуг у проведенні переговорів з Банком з метою укладання додаткової угоди по зменшенню суми боргу за кредитним договором (п.1.1. договору) (а.с.19-20). 10 грудня 2013 року позивачка уклала з [PERSON] ще один договір на надання юридичних послуг по стягненню грошей з [PERSON] по договору поручительства, збитків та штрафних санкцій (п.1.1. договору) (а.с.21-23). Відповідно до ст. 901 ЦК України, - за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Згідно зі ст. 903 ЦК України, - якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Закон «Про адвокатуру» визначає дотримання правил адвокатської етики як одного з основних зобов'язань адвоката, які він бере на себе, складаючи Присягу адвоката. Договір, який був укладений 03 вересня 2013 року був направлений виключно на зменшення суми боргу перед Банком та позивачка виступала в ньому як боржник перед Банком за рішенням суду. Договір від 10 грудня 2013 року був укладений вже після закінчення примусового стягнення з позивачки боргу. У судовому засіданні позивачку представляла за дорученням фізична особа -[PERSON], яка не надала суду жодних доказів того, що приватний підприємець [PERSON] є адвокатом чи має юридичну освіту, як фахівець права та чи має він право на надання правової допомоги. Не надано було суду довідки про витрату робочого часу на надання правової допомоги по договорам. Не було надано суду акту приймання-передачі послуг за договорами. На наданих суду квитанціях про сплату вказаних сум за договорами позивачкою взагалі немає ніякої печатки ані адвоката ані приватного підприємця, а тому не може вважатись належним документом у підтвердження сплати вказаних грошей. Судом з відповідачки стягується на користь позивачки судовий збір відповідно до Закону у розмірі пропорційно стягнутої суми 308 грн.. Вся інші доводи представника позивача не мають ніякого правового значення для вирішення справи по суті. На підставі викладеного та

Outcome: partial