Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що 01.08.2009 року вона з Відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Тлумацького РУЮ Івано-Франківської області зареєстрували шлюб, актовий запис № 63. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Вказує, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на життя, Відповідач не поважає її як дружину, вчиняє сврки, ображає її нецензурними словами, а тому у лютому 2015 року вона перейшла проживати до своїх батьків. У зв'язку з тим, що Відповідач не бажає змінити своєї поведінки, шлюбні відносини не підтримуються, спільне господарство не ведеться, шлюб існує формально, спільно нажитого майна немає, просила шлюб між ними розірвати, місце проживання малолітніх дітей визначити по її місцю проживання та залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». В судове засідання Позивачка [PERSON] не з'явилась, однак до суду надіслала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просила його задовольнити та розгляд справи провести без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом опублікування оголошення в газеті «Галичина», в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з врахуванням того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачка подала достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд постановив про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01 серпня 2009 року між Позивачкою та Відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Тлумацького районного управління юстиції Івано-Франківської області зареєстровано шлюб (а.з. № 63), що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). За час перебування у шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5, 6). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Судом встановлено, що Відповідач та Позивачка шлюбних відносин не підтримують, примирення між ними не можливе. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивачки, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам Позивачки і даний шлюб слід розірвати. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі Позивачки, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті й майнові права сторін, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовну вимогу Позивачки, суд вважає, що після розірвання шлюбу їй слід залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою сторін. Враховуючи те, що Позивачка просила місцем проживання дітей, визначити її місце проживання, а Відповідач в судове засідання не з'явився та жодних заперечень на позов не подав, суд вважає, що місцем проживання малолітніх: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання їх матері - [PERSON] (Позивачка). Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі вищенаведеного, відповідно до ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved