Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати за неповнолітньою [PERSON] право власності на 2/3 частини земельної ділянки, площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованої на території Новобілоуської сільської ради с. Масани, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] та скасувати арешт, накладений Центральним ВДВС ЧМУЮ на все нерухоме майно [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина на 2/3 частини земельної ділянки, загальною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованої в с. Масани на території Новобілоуської сільської ради Чернігівського району. Зазначає, що неповнолітня [PERSON] є спадкоємцем після смерті батька і у встановленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за її згодою, як законного представника, [PERSON] Однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку та накладенням арешту на все спадкове нерухоме майно спадкодавця, що позбавляє можливості одержати їй свідоцтва про право на спадщину на зазначену земельну ділянку. У судове засідання позивачка та її представник [PERSON] не з'явилися, надали заяву про уточнення позовних вимог, зазначили, що просять визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частини земельної ділянки загальною площею 0,10 га розташованої в с. Масани на території Новобілоуської сільської ради Чернігівського району, просили розгляд справи провести без їх участі. Представники відповідачів територіальної громади в особі Новобілоуської сільської ради Чернігівського району, Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиціїв судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають, проти їх задоволення не заперечують. Відповідачка - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідачка [PERSON]в судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що не заперечує проти визнання за [PERSON] права власності на 1/3 частини зазначеної земельної ділянки. Третя особа - Приватний нотаріус Коваленко В.В. в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін, оскільки в справі є достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.9). Після його смерті відкрилась спадщина. До спадкового майна належить, крім іншого, і земельна ділянка загальною площею 0,10 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована в с. Масани, на території Новобілоуської сільської ради Чернігівського району. Зазначена земельна ділянка належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 06 травня 1997 року, посвідченого державним нотаріусом Чернігівської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованим за реєстровим № 1-2214 (а.с.17-18). З копії спадкової справи наданої Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Коваленко В.В. вбачається, що 28 жовтня 2009 року була відкрита спадкова справа № 8 після померлого [INFO] [PERSON]. З заявою про прийняття спадщини 28 жовтня 2009 року до нотконтори в інтересах неповнолітньої [PERSON], дочки спадкодавця, звернулася її законний представник [PERSON]. Із заявою про прийняття спадщини 12 листопада 2009 року до нотконтори в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулась [PERSON], яка прийняла спадщину за законом. 07 грудня 2009 року до нотаріальної контори з заявою про відмову від частки у спадщині на користь онуки [PERSON] звернулася мати спадкодавця [PERSON]. Рішенням Чернігівського районного суду від 19 липня 2011 року за [PERSON] визнано право власності на ? частину спільного майна подружжя, у тому числі і на спірну земельну ділянку, загальною площею 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка розташована в с. Масани, на території Новобілоуської сільської ради Чернігівського району, за [PERSON] визнано право власності на 1/6 частину зазначеної земельної ділянки (а.с.10-14). Отже неуспадкованою залишилась 1/3 зазначеної земельної ділянки ( з якої [PERSON] та [PERSON] мають право по 1/6, а враховуючи, що [PERSON] в установленому законом порядку відмовилась від своєї частки на користь [PERSON], то [PERSON] має право на 1/3 спірної земельної ділянки). Положення ст. ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Стаття 1225 ЦК України визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку спадкодавець не отримав, позивачка позбавлена можливості отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі. Враховуючи те, що ст. 392 ЦК України дозволяє визнавати право власності у разі втрати документу, що його засвідчує, суд вважає можливим, оскільки такий документ на ім'я спадкодавця не видавався, визнати за неповнолітньою [PERSON] право власності на 1/3 частини земельної ділянки, площею 0,10 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, розташованої на території Новобілоуської сільської ради с. Масани Чернігівського району в порядку спадкування за законом після померлого [PERSON], з наведених вище підстав. Як вбачається здовідки Головного державного виконавця Центрального ВДВС Чернігівського МУЮ від 19 грудня 2015 року на виконанні у відділі перебував виконавчий лист № 2-4300 від 19 січня 2009 року, виданий Деснянським районним судом м. Чернігів про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 10 880 грн. 88 коп. Постановою державного виконавця від 26 червня 2012 року виконавче провадження було закінчене відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку зі смертю боржника. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пунктом 4.17 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, передбачено, що якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Зі змісту ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», вбачається, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Наявність арешту на земельну ділянку загальною площею 0,10 га розташовану в с. Масани на території Новобілоуської сільської ради Чернігівського району обмежує право позивачки на оформлення та розпорядження спадковим майном. У зв'язку з цим арешт підлягає скасуванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved