Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідач не виконує рішення Білоцерківського міськрайонногосу суду Київської області, згідно з яким із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина, [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Внаслідок невиконання вказаного рішення у відповідача утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Позивачка просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментах в розмірі 37 000 грн. та пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 37 000 грн. Позивачка [PERSON] позов підтримала. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що за виконавчим документом № 2-8/2011 від 21.03.2012 р. виданого Білоцерківським міськрайонним судом з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 500,00 грн., щомісячно, починаючи з 14.12.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не виконував свої зобов`язання за судовим рішенням, внаслідок чого станом на 02.05.2019 р. утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 37 000,00 грн., що підтверджується розрахунком № 460 від 26.04.2019 р. виданою Білоцерківського міським відділом ДВС. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК України, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України. Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження» і суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Саме до цього зводяться висновки ВСУ викладені під час розгляду справи №6-850 св 17. Враховуючи, що [PERSON] не оспорює визначений державним виконавцем розмір утвореної заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 37 000,00 грн., вказана сума не підлягає стягненню в судовому порядку, а має стягуватись державним виконавцем у порядку передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Утворена з вини відповідача [PERSON] заборгованість по аліментах є підставою для нарахування йому пені за неналежне виконання зобов`язання. Згідно із ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Оскільки неустойка у вигляді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо. Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Позивачкою визначено розмір пені у розмірі 37 000,00 грн., про що надано відповідний розрахунок. Відповідач не надав суду доказів на його спростування, як і не надав альтернативний розрахунок, тому суд вважає, що зазначена сума пені підлягає стягненню з відповідача. Виходячи з розрахунку Білоцерківського районного відділу ДВС заборгованість за аліментами станом на 02.05.2019 р. становить 37 000,00 грн. Згідно розрахунку пені наданого позивачкою, її розмір становить 492 514,00 грн., проте в силу вимог ч. 1 ст. 196 СК України, позивачка просила стягнути пеню у розмірі 37 000,00 грн. Отже, вимога позивачки про стягнення з відповідача на її користь пені по заборгованості за несплату аліментів на суму зазначену вище є не обґрунтованою, а тому підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 133, 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по справі: судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial