Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], Черкаська районна державна нотаріальна контора про визнання довіреності, заяви, договору купівлі-продажу недійсними, виселення з квартири. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що 15.11.2011 року нею була придбана у [PERSON] трикімнатна квартира [ADDRESS], про що був складений договір, серія та номер 3601 від 15.11.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в Державному реєстру правочинів. 22.04.2014 року позивачка намагалась потрапити до своєї квартири, але їй це не вдалось, так як замок був змінений та від сусідів вона дізналась, що квартира має іншого власника - [PERSON] Так як позивачка ні кому не давала доручення про продаж даної квартири, вона звернулась до правоохоронних органів з відповідною заявою. На даний час заява внесена 21.05.2014 року до ЄДР по факту шахрайських дій та підробки документів. Із повідомлення правоохоронних органів [PERSON] дізналась, що від її імені були підроблені документи на відчуження даної квартири і по цим документам [PERSON] зазначена вище квартира була продана [PERSON] Із матеріалів кримінального провадження позивачка дізналася, що 22.01.2014 року нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори [PERSON] була нотаріально посвідчена довіреність від її імені на ім'я [PERSON], зареєстрована в реєстрі за № 2-81. На підставі цієї довіреності відповідачу [PERSON] було надано повноваження бути представником з питань підготовки для відчуження всієї належної [PERSON] на праві приватної власності квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та продажу вказаної вище квартири за ціну та умовах, які будуть визначатись самостійно. В даній довіреності не було вказано повноважень відповідача [PERSON] по питаннях, пов'язаних з поновленням втраченої документації та правовстановлюючих документів або отримання дублікатів документів на квартиру за [ADDRESS] проте, приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу [PERSON], у якої вона оформляла договір-купівлі даної квартири у [PERSON], надала йому всі необхідні документи для відчуження квартири. Оригінали правовстановлюючих документів на вище вказану квартиру у позивачки є в наявності, вона їх не втрачала та не доручала жодній особі здійснювати від її імені відчуження даної квартири. Враховуючи викладене, позивачка просить суд визнати недійсною довіреність, видану нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 22.01.2014 року та зареєстровану в реєстрі за № 2-81; визнати недійсною заяву, видану нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 20.12.2013 року та зареєстровану в реєстрі за № 2-1954; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] м.Черкаси, виданий приватний нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] 27.01.2014 року, та зареєстровану в реєстрі за № 146; виселити жильців квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідачів судовий збір. Заявою від 07.08.2014 року позивачки збільшила позовні вимоги та просила суд вилучити зареєстроване право власності за № 4420527 від 27.01.2014 року на квартиру [ADDRESS] на [PERSON] з державного реєстру прав на нерухоме майно. В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Позивачка пояснила, що з відповідачем [PERSON] вона взагалі не знайома, більш того, не доручала йому відчужувати свою власність - квартиру [ADDRESS]. Стверджувала, що підпис від її імені в довіреності, яка зареєстрована в реєстрі за № 2-81 від 22.01.2014 року, виданою нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори [PERSON] виконано не нею, вищезазначену довіреність відповідачу [PERSON] вона не видавала, нікому не доручала, у будь-який спосіб розпоряджатись вищевказаною квартирою та намірів її продавати взагалі не мала. Крім даної довіреності, була надана заява, посвідчена нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 20.12. 2013р. та зареєстрована в реєстрі за № 2-1954 від її чоловіка [PERSON] про надання нібито згоди від її імені на продаж квартири [ADDRESS]. Даної заяви її чоловік [PERSON] не складав, не підписував, підпис виконано не ним. Адвокат позивачки суду пояснила, що правовстановлюючі документи на купівлю-продаж квартири між відповідачами [PERSON] та [PERSON], були оформлені приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] 27.01.2014 року, в порушення вимог чинного законодавства, а саме Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року № 20/5. Так, до матеріалів посвідчення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 27.01.2014 року між відповідачами [PERSON] та [PERSON] надана заява від відповідача [PERSON], де він дає згоду на купівлю, укладання та підписання його дружиною [PERSON] договору купівлі - продажу зазначеної квартири, проте, чомусь приватний нотаріус [PERSON] засвідчує справжність підпису [PERSON]. Прийнявши дану нікчемну заяву приватний нотаріус [PERSON] здійснює оформлення договору купівлі-продажу. Також стверджувала, що по даному договору занижена оціночна вартість квартири, яка була придбана позивачкою за 512262 грн., в той час як вона була придбана відповідачкою [PERSON] за 257169 грн., що свідчить про її недобросовісність, як покупця. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, мотивуючи тим, що при укладанні оспорюваних правочинів, нотаріуси перевіряли всі документи на підставі яких здійснювалися відповідні нотаріальні дії. Вважає, що [PERSON] та [PERSON] погоджували відчуження квартири, оскільки його довірителю - відповідачці [PERSON] були передані ключі від квартири і домофону. Вони надавали доступ до квартири, оскільки представники агентства нерухомості показували квартиру покупцям, оцінювач проводив огляд квартири з метою її оцінки. У пункті 2 договору купівлі-продажу квартири вказано, що право власності [PERSON] на квартиру підтверджено дублікатом договору купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом [PERSON] від 14.11.2013 року за р № 3182. Після видачі дубліката документу його оригінал втрачає свою силу і не може використовуватися. До того ж станом на 27.01.2014 року в Державному реєстрі прав на нерухоме майно містився запис про право власності № 3500831 від 19.01.2013 року, який був внесений саме на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 14.11.2013 року за реєстраційним № 3182, а не того договору, копія якого додана позовної заяви. Тому є всі підстави стверджувати, що у листопаді 2013 року [PERSON] подала приватному нотаріусу Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] письмову заяву про видачу дубліката договору купівлі-продажу у зв'язку із втратою оригіналу, розписалась в журналі про вчинення нотаріальної дії щодо видачі дубліката договору, подала заяву про реєстрацію права власності на підставі дубліката договору купівлі-продажу. Проведення цих дій свідчить про намір [PERSON] продати квартиру [ADDRESS] в місті Черкаси. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з»являвся, письмово клопотав 03.11.2014 року про зупинення провадження у справі до вирішення кримінального провадження по обвинуваченню [PERSON] за ч.4 ст. 190 КК України щодо вчинення останнім шахрайських дій по відчуженню спірної квартири. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з»явилася, скерувала до суду копії документів, на підставі яких нею було посвідчено договір купівлі-продажу від 27.01.2014 року, та копію з реєстру реєстрації нотаріальних дій стосовно вказаного вище договору. Представник третьої особи Черкаської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, скерували до суду заяву, якою просили суд розгляд справи проводити без участі представника нотаріальної контори, у вирішенні справи покладалися на компетентність суду. Суду скерували на виконання запиту фотокопію з фотокопії паспорта [PERSON] з фотокопією довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім.»я, яка долучена до довіреності, посвідченої нотаріусом Черкаської районної нотаріальної контори [PERSON], від 22.01.2014 року по реєстру 2-81, оскільки, відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, інші документи, крім, документа, що встановлює особу та документа з даними реєстраційного номера облікової картки платника податків при посвідченні довіреностей не витребовуються. Заслухавши сторони, їх адвокатів, експертів, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 3601, позивачка [PERSON] придбала у [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS]. Заявою від 20.12.2013 року, посвідченої нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за № 2-1954, [PERSON] надає згоду своїй дружині - [PERSON], з якою 02.06.1979 року відділом РАЦС Золотоніського району Черкаської області зареєстровано шлюбу, на продаж квартири [ADDRESS] за ціною на свій розсуд. Довіреністю від 22.01.2014 року, посвідченої нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори [PERSON], та зареєстрованою в реєстрі за № 2-81, [PERSON] уповноважено бути представником [PERSON] з питань підготовки документів для відчуження всієї належної їй на праві приватної власності квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та продажу вказаної вище квартири за ціну та на умовах, які будуть визначатись нею самостійно. 27.01.2014 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] за № 146, відповідачка [PERSON], за попередньою згодою свого чоловіка - відповідача [PERSON] на купівлю, укладання та підписання договору купівлі-продажу квартири, придбала у [PERSON], від імені якої діє [PERSON], квартиру за [ADDRESS] м. Черкаси, за ринковою вартістю квартири 257169 грн. В п.2 даного договору вказано, що квартира належить продавцю на праві особистої приватної власності на підставі дублікату договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] від 14.11.2013 року за № 3182, зареєстрованої в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.11.2013 року, номер запису про право власності 3500831, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 220063871101, згідно з Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 16559429 від 22.01.2014 року. Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 статті 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Видача довіреності, письмового документу, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами - є одностороннім правочином ( ст. 244 ЦК України). Згідно з ст.203 ЦК України загальними засадами, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є 1) його зміст не може суперечити законодавству та моральним засадам суспільства, 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати достатній обсяг цивільної дієздатності, 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, 4) правочин має вчинятись у формі, встановленій законом, 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст.215 ЦК України підставами недійсності правочину є недодержання в момент правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Висновком № 1/722 від 22.06.2014 року головного експерта сектору технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи відділу криміналістичної експертизи науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Черкаській області [PERSON] при дослідженні довіреності № 356090 від 22.01.2014 року шляхом порівняння досліджуваного підпису від імені [PERSON] з наданими вільними, умовно-вільними та експериментальними зразками підпису [PERSON], встановлено, що підпис від імені [PERSON] та рукописний текст у графі «підпис» в довіреності виконані не [PERSON], а іншою особою. З висновку № 1/723 від 24.06.2014 року, проведеного начальником сектору технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи відділу криміналістичної експертизи науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Черкаській області [PERSON] при дослідженні заяви № 356020 від 20.12.2013 року встановлено, що підпис та рукописний текст від імені [PERSON] в графі «підпис» виконані не [PERSON], а іншою особою. Експерти [PERSON] та [PERSON]. в судовому засіданні підтвердили той факт, що підписи від імені [PERSON], [PERSON] виконані не ними, у своїх твердженнях спиралися на проведені дослідження методом порівняння. Суду пояснили, що під час своїх досліджень підпису від імені [PERSON], [PERSON] вони порівнювали їх з наданими вільними, умовно-вільними та експериментальними зразками підписів [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, що передбачено статтею 236 ч. 1 ЦК України. Посилання адвоката відповідачки [PERSON] на той факт, що нібито позивачка та її чоловік надавали згоду на відчуження спірної квартири і остання була придбана за відповідними та належними документами не узгоджуються з іншими матеріалами справи. Суду надана копія позовної заяви самої [PERSON], що міститься матеріалах кримінального провадження відносно [PERSON], якою вона просить суд стягнути з [PERSON] на її користь завдану їй матеріальну шкоду на загальну суму 1000000 грн. у зв'язку шахрайськими діями, під час вчинення яких він здійснив продаж квартири [ADDRESS], маючи при собі підроблені документи. З витягу з кримінального провадження № 12014250040001993, внесеного до ЄРДР 21.05.2014 року, вбачається, що 20.05.2014 року до СВ Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області надійшло повідомлення про те, що невстановлена особа умисно з корисливих мотивів вчинила шахрайські дії відносно [PERSON], а саме заволоділа квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]. Оскільки довіреність на ім.»я [PERSON], видана від імені [PERSON], фактично є недійсною, [PERSON] не може вважатися особою, уповноваженою позивачкою на представлення її інтересів, в т.ч. на укладення від її імені договору купівлі-продажу. Судом достеменно встановлено та підтверджено наявними доказами, що згоди на продаж квартири чоловік позивачки - [PERSON] не надавав, заяву, видану нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 20.12.2013 року та зареєстровану в реєстрі за № 2-1954, не підписував, за таких підстав суд вважає за необхідне визнати таку заяву недійсною. Відповідно до ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009 N9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Пунктом 7 Постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року передбачено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. За змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по доведенню обставин справи покладено на кожну із сторін, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання довіреності, заяви, договору купівлі-продажу недійсними, оскільки позивачем у справі доведено порушення у момент укладення договору вимог частин 1-3, 5, 6 статті 203 ЦК України, доведено незаконність набуття [PERSON] права власності на квартиру, з огляду на що підлягають задоволенню також і вимоги про стягнення з винної особи - продавця [PERSON] на користь добросовісного покупця - [PERSON] грошових коштів отриманих за оспорюваним договором у сумі 257169 грн. (відповідно до звіту про оцінку майна від 30.10.2013 року, проведеної ТОВ «Південні зірки»), а також вимога позивача щодо вилучення запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON], оскільки вона є похідною від основних вимог. Вимога позивача про виселення [PERSON] з оспорюваної квартири до задоволення не підлягає, оскільки в ході розгляду справи з»ясовано і не заперечується сторонами, що відповідачка [PERSON] та члени її сім»ї не мешкають у спірній квартирі, не зареєстровані та не несуть витрати по утриманню житла. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовій збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial