Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] померла [PERSON], [INFO], яка впродовж 16 років з 1976 по 1992 роки мешкала з її рідним дідом - [PERSON] - [INFO], який помер [INFO]. Після смерті її дідуся - [PERSON], [PERSON] мешкала однією сім'єю разом з позивачкою та її батьками - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у будинку [ADDRESS], оскільки інших родичів, крім них, в неї не було. За час сумісного мешкання вони мали з [PERSON] сумісний бюджет та вели сумісне господарство. Оскільки вона хворіла, то позивачка була вимушена доглядати за нею, купувати ліки, викликати лікарів, турбуватися, готувати їжу. [PERSON] отримувала мінімальну пенсію, була учасником війни та за станом свого здоров'я не могла себе обслуговувати. Факт сумісного мешкання підтверджується актом обстеження від 26.02.2013 року. За життя [PERSON] 17.08.1993 року отримала свідоцтво про право власності на однокімнатну квартиру [ADDRESS] за № 12067, яка зареєстрована в КП БТІ м. Донецька за реєстром № 9/3-276. 13.11.1993 року в Дев'ятій Донецькій державній нотаріальній конторі [PERSON] залишила заповіт, згідно якого, квартиру [ADDRESS], вона заповіла [PERSON] - відповідачці по справі. Заповіт зареєстровано за реєстром № 1-7343 та на день смерті спадкодавця не змінявся та не відмінявся. Після смерті [PERSON] позивачка та її батьки поховали [PERSON], вона фактично прийняла спадщину шляхом постійного догляду за спадковим майном та сплати комунальних послуг за квартиру. Крім того, вона звернулась до Третьої Донецької державної нотаріальної контори з проханням видати їй свідоцтво про право на спадщину, однак нотаріус пропонувала їй звернутися до суду з позовною заявою. Оскільки спадкоємцем за заповітом на однокімнатну квартиру є відповідачка, то вона була вимушена звернутися до неї з проханням прийняти спадщину. Однак, відповідач письмово звернулась до нотаріальної контори із заявою від 05.07.2013 року, якою відмовилась від належної їй спадщини на її користь. Також в заяві про відмову від спадщини відповідачка визнала той факт, що позивачка постійно мешкала разом з її бабусею - [PERSON] протягом останніх кількох десятків років. Оскільки державний нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, вона змушена звертатися з позовною заявою до суду. Просила встановити факт спільного мешкання однією родиною з [PERSON] на протязі з 1992 року по день її смерті - [INFO]. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Відповідачка до судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. (а.с. 22-24). Представник третьої особи до судового засідання не з'явився, відповідно до заяви просили розглядати справу за їх відсутністю. (а.с. 21). Заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке. Квартира за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про право власності на квартиру № 12067 від 17 серпня 1993 року. (а.с. 8). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.(а.с. 6). За життя - 13.11.1993 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого, належну їй квартиру за адресою: [ADDRESS] заповіла своїй онуці - [PERSON]. (а.с. 9). Станом на теперішній час заповіт є чинним. Разом з тим, [PERSON] відмовилась від спадщини на користь [PERSON], з якою [PERSON] проживала разом на протязі кількох десятків років (а.с. 12). З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи померлої [PERSON] вбачається, що [PERSON] (позивачка по справі) 11.10.2012 року звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, зазначивши, що вона є спадкоємцем четвертої черги та буде звертатися до суду за визнанням факту спільного проживання однією сім»єю з померлою. В обґрунтування своїх позовних вимог, [PERSON] надала акт, підписаний головою комітету мікрорайону «Вертикальна», з якого вбачається, що позивачка проживала спільно з померлою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] по день її смерті - [INFO], вели спільне господарство. (а.с. 7). Свідок [PERSON], який є батьком позивачки суду показав, що в 1975 році померла його мати. В 1976 року його батько - [PERSON] став проживати з [PERSON]. В 1978 році свідок створив власну родину та вони стали проживати всі разом в одному будинку. В [INFO] батько помер та після його смерті [PERSON] залишилась проживати разом з ними, а до своєї квартири лише навідувалась. Між ними склались добрі, дружні стосунки. Останнім часом [PERSON] дуже хворіла та дружина разом з донькою доглядати за нею, готували їжу, купували ліки, надавали допомогу. За життя [PERSON] склала заповіт, яким залишила квартиру своїй онуці. Але вона відмовилась він спадщини на користь його доньки, оскільки проживає в Ізраїлі та не має наміру повертатися до України. Також зазначив, що донька доглядає за спадковим майном, сплачує комунальні послуги. Свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідками позивачки, підтвердили суду факт того, що дійсно [PERSON] зі своєю родиною спільно проживали з [PERSON] тривалий період часу до її смерті. При цьому вони ставились один до одного як родичі, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, доглядали за нею. Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи наведене, суд вважає, що є всі підстави для встановлення факту спільного проживання. Разом з тим, позовні вимоги про визнання права власності на квартиру задоволенню не підлягають з огляду на таке. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Однак, відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину, як в матеріалах справи, так і в спадковій справі, відсутня. Крім того, ст. 3 Цивільно-процесуального кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В даному випадку не вбачається, що права позивача порушені, невизнані або оспорювані. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного, ст. 256 ЦК України,

Outcome: partial