Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася та подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що вироком Косівського районного суду від 22.06.2020 року [PERSON] засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) місяців арешту. В даному кримінальному провадженні позивачку визнано потерпілою, однак він цивільний позов не заявляла, так як вважала, що завдані збитки заподіяні злочином будуть відшкодовані. Загальна сума матеріальних збитків складає 3 500 грн. які позивачка просить стягнути з відповідача в повному обсязі, а також в частині моральної шкоди просить стягнути частково в розмірі 2 500 грн. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являється, хоча був повідомлений належним чином про дату, час на котре було назначено слухання по справі, заяв про відкладення від нього не надходило. Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, а на підставі ст.ст.280, 281, 282, 283 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вивчивши матеріали справи вважає, позов підставним і таким, що підлягає до часткового задоволення, із наступних підстав: Вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області № 3471801/19 від 22.06.2020 року [PERSON] засуджено за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 (три) місяці арешту (а.с. 3-5). Зі змісту вироку видно, що [PERSON] викрав у [PERSON] 3 500 грн., з яких отже сума матеріальних збитків становить 3 500 грн., які підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою , яка її завдала, якщо не доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відшкодування моральної шкоди прописано в ст. 23 ЦК України, якою передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року за № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині відшкодування відповідачем [PERSON] моральної шкоди, суд бере до уваги понесені позивакою моральні страждання від даного кримінального правопорушення, враховує те, що відповідач зневажливо ставиться до відшкодування збитків заподіяних ним позивачці, які він не відшкодував взагалаі. А тому, зважаючи на принципи розумності, справедливості, глибини фізичних та душевних страждань понесених позивачкою після злочину, а також з врахуванням реальної можливості відшкодувати завдану шкоду, суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] - 2 500 грн. моральної шкоди. На підставі наведеного, ст.ст. 22, 23, 166, 167 ЦК України та

Outcome: approved