Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у суд з первісним позовом, посилаючись на те, що 04 серпня 2005 року між нею та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб у відділ РАЦСу Хустського РУЮ за актовим записом № 171. За період перебування у шлюбі з відповідачем, 28.01.2008 року ними придбано квартиру № 511 за адресою м. Хуст, вул. Пирогова, 27А, що підтверджується договором купівлі-продажу. Право власності на квартиру оформлено у Хустському ДПТІ 12.02.2008 року. Також, у шлюбі придбано автомобіль марки Форд Транзит Коннект, 2004 року випуску, д.н.з. [NUMBER], білого кольору, вартістю 8500 доларів США. За спільні кошти подружжя ними було придбано ноутбук марки Асеr вартістю 8200 грн., нетбук марки Lenovo вартістю 1950 грн., супутникову антену фірми Триколор вартістю 2300 грн., плазмовий телевізор марки Samsung вартістю 4000 грн., духова піч Whirlpool вартістю 2100 грн., електричну кухонну плиту однокамфорну вартістю 1050 грн., кухонний комбайн фірми Bosch вартістю 1500 грн., кавоварку Delonghi вартістю 600 грн., газову плиту Piramida вартістю 1100 грн., мультиварку фірми Brand вартістю 2000 грн., диван вартістю 3000 грн., диван вартістю 2000 грн., 6 кухонних стільців вартістю 1200 грн., стіл кухонний вартістю 850 грн., килими 3 штуки вартістю 2000 грн., 300 грн. та 200 грн., холодильник фірми Samsung вартістю 4000 грн., пральну машину фірми Samsung вартістю 2800 грн., 4 відеокамери вартістю 8000 грн., кухню вартістю 1900 грн., шафу купе вартістю 2000 грн., шафу купе вартістю 1900 грн., пилосос Samsung вартістю 600 грн., кондиціонер вартістю 3500 грн. Усе це рухоме майно на загальну суму 59050 грн. є спільною сумісною власністю подружжя, а тому підлягає поділу у рівних частках між нею та відповідачем. Просить суд винести рішення яким, визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], визнати за відповідачем право власності на автомобіль марки Ford Connect номер кузова [NUMBER], 2004 року випуску, у порядку поділу майна подружжя виділити їй наступне рухоме майно: нетбук марки Lenovo вартістю 1950 гривень, духову піч Whirlpool вартістю 2100 гривень, кухонний комбайн фірми Bosh вартістю 1500 гривень, кавоварку Delonghi вартістю 600 гривень, газову плиту Piramida вартістю 1100 гривень, диван вартістю 2000 гривень, 6 кухонних стільців вартістю1200 гривень, стіл кухонний вартістю 850 гривень, холодильник фірми Samsung вартістю 4000 гривень, пральну машину фірми Samsung вартістю 2800 гривень, кухню вартістю 1900 гривень, шафу купе вартістю 1900 гривень, плазмовий телевізор марки Samsung вартістю 4000 гривень, пилосос Samsung вартістю 600 гривень всього на суму 26500 гривень, виділити відповідачу наступне рухоме майно: ноутбук марки Acer вартістю 8200 гривень, супутникову антену фірми Триколор вартістю 2300 гривень, електронну кухонну плитку одно камфорну вартістю 1050 гривень, мультиварку фірми Brand вартістю 2000 гривень, диван вартістю 3000 гривень, килими 3 штуки вартістю 2000 гривень, 300 гривень та 200 гривень, 4 відеокамери вартістю 8000 гривень, шафи купе вартістю 2000 гривень, кондиціонер вартістю 3500 гривень всього на суму 32550 гривень. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] заявив зустрічний позов у якому зазначив, що частка у спільно придбаному з позивачкою по первісному позові майні може бути суттєво зменшена, оскільки він утримує їх неповнолітнього сина [PERSON]. Квартира [ADDRESS] була придбана за 10000 доларів США згідно кредитного договору та знаходиться у заставі у ВАТ «[PERSON] Аваль» згідно договору іпотеки. Він сплачує по кредитному зобовязанню кошти за придбання квартири згідно установленого графіку. [PERSON] відмовляється погашати борг за кредитним договором, оскільки має інше місце проживання [INFO]. Він зареєстрований та проживає у цій квартирі, це є його єдине житло і іншого місця проживання він немає. Автомобіль марки Форд Транзит Коннект, 2004 року випуску не підлягає розподілу як спільне майно подружжя і є його особистою приватною власністю, оскільки був придбаний за кошти отримані від продажу автомобіля, яким він володів ще до шлюбу з позивачкою за первісним позовом. Він декілька разів відчужував автомобілі поки придбав останній, однак цей автомобіль є його особистою власністю, оскільки придбаний не за кошти подружжя. Спільно з [PERSON] ним було подано до Олександрівської сільської ради заяву про виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку. Вони вирішили оформити земельну ділянку на позивачку за первісним позовом. 07 лютого 2014 року рішенням Олександрівської сільської ради Хустського району [PERSON] було надано дозвіл на розробку технічної документації на земельну ділянку у розмірі 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку. Ним для виготовлення технічної документації було сплачено ТОВ «Моя Земля» 3000 гривень. Дана земельна ділянка, є їх спільною сумісною власністю як подружжя і її поділ між ним по 1/2 кожному надасть можливість правильно розділити спільне майно та швидко вирішити справу по суті заявлених вимог та заперечень. Просить суд винести рішення, яким визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки розташовано у с. Олександрівка, Хустського району, визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину даної земельної ділянки, визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на: духову піч Whirlpool вартістю 2100 грн., нетбук марки Lenovo вартістю 1950 грн., кухонний комбайн фірми Bosch вартістю 1500 грн., кавоварку Delonghi вартістю 500 грн., мультиварку фірми Brand вартістю 2000 грн., диван вартістю 3000 грн., три кухонні стільці вартістю 600 грн., килими 3 штуки вартістю 2000 грн., 300 грн. та 200 грн., кухню вартістю 1900 грн., садову качелю-ліжко вартістю 3500 грн., мідні труби для парового опалення вартістю 1600 грн., алюмінієвий радіатор 10-ти секційний вартістю 300 грн. на загальну суму 21450 грн.; визнати на ним право власності на: ноутбук марки TOSHIBA вартістю 8200 грн., електричну кухонну плиту одно камфорну вартістю 1050 грн., диван вартістю 2000 грн., 3 кухонні стільці вартістю 600 грн., стіл журнальний вартістю 850 грн., пральну машину фірми Samsung вартістю 2800 грн., 4 відеокамери вартістю 8000 грн., шафу купе вартістю 2000 грн., шафу купе вартістю 1900 грн., пилосос Samsung вартістю 600 грн., на загальну суму 28000 гривень. У судовому засіданні позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом [PERSON], її представник [PERSON] не визнали зустрічний позов [PERSON], подали заяву про збільшення позовних вимог, збільшення предмету та підстав позову. Просили суд визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки Ford Transit Connect 2004 року випуску, номер кузова [NUMBER] укладений між [PERSON] та [PERSON] на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 349826 від 18.03.2014 року, визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] А в м. Хуст Закарпатської області, визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки Ford Transit Connect, номер кузова [NUMBER], 2004 року випуску, виділити їй у порядку поділу наступне нерухоме майно: нетбук марки Lenovo вартістю 1950 гривень, духову піч Whirlpool вартістю 2100 гривень, кухонний комбайн фірми Bosh вартістю 1500 гривень, кавоварку Delonghi вартістю 600 гривень, газову плиту Piramida вартістю 1100 гривень, диван вартістю 2000 гривень, 6 кухонних стільців вартістю1200 гривень, стіл кухонний вартістю 850 гривень, холодильник фірми Samsung вартістю 4000 гривень, пральну машину фірми Samsung вартістю 2800 гривень, кухню вартістю 1900 гривень, шафу купе вартістю 1900 гривень, плазмовий телевізор марки Samsung вартістю 4000 гривень, пилосос Samsung вартістю 600 гривень всього на суму 26500 гривень, виділити [PERSON] у порядку поділу рухоме майно, а саме: ноутбук марки Acer вартістю 8200 гривень, супутникову антену фірми Триколор вартістю 2300 гривень, електронну кухонну плитку одно камфорну вартістю 1050 гривень, мультиварку фірми Brand вартістю 2000 гривень, диван вартістю 3000 гривень, килими 3 штуки вартістю 2000 гривень, 300 гривень та 200 гривень, 4 відеокамери вартістю 8000 гривень, шафи купе вартістю 2000 гривень, кондиціонер вартістю 3500 гривень всього на суму 32550 гривень. Ухвалою суду від 16 березня 2015 року заява позивачки за первісним позовом [PERSON] про збільшення позовних вимог, збільшення предмету та підстав позову у частині визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля марки Ford Transit Connect, номер кузова [NUMBER], 2004 року випуску укладеного між [PERSON] та [PERSON] повернута позивачці. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним [PERSON] позов [PERSON] та збільшені позовні вимоги не визнав, заперечив проти їх задоволення з підстав, викладених у зустрічному позові. Вимоги, зазначені у зустрічному позові підтримав, просив суд їх задоволити. Заслухавши пояснення сторін та свідків, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що основний позов позивачки [PERSON] та зустрічний позов відповідача [PERSON] слід задоволити частково з наступних підстав. У ході розгляду даної справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстрували 04 серпня 2005 року у відділі РАЦСу Хустського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом № 171, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ФМ № 000826 від 04 серпня 2005 року. Рішенням Хустського районного суду від 26 травня 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Від спільного подружнього життя у них народилася одна дитина син [PERSON], [INFO]. Спірні правовідносини між сторонами щодо їхнього рухомого та нерухомого власного майна повинні вирішуватися відповідно до вимог ст.ст. 60, 70 СК України, виходячи з рівності часток подружжя на спільно нажите в шлюбі майно, яке вважається їхньою спільною сумісною власністю. В судовому засіданні сторони не навели доказів, які б давали суду підстави відповідно до вимог ч. 2, ч. 3 ст. 70 СК України, відступати від рівності часток при поділі майна між ними, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Так, впродовж судового розгляду не встановлено доказів, які б вказували не те, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї, або ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків на теперішній час. Крім цього, за час розгляду справи позивачка та її представник не надали доказів про те, що лише вона сама утримує та забезпечує їхню неповнолітню дитину. В судовому засіданні перевіреними доказами встановлено, що перебуваючи у шлюбі сторони придбали та набули рухоме та нерухоме майно. Так, згідно договору купівлі-продажу від 28.01.2008 року відповідач [PERSON] купив у громадянина [PERSON] цілу житлову квартиру [ADDRESS]. Дана квартира була придбана за кошти, отримані у кредит згідно кредитного договору № 0141/4047/82/38404 від 18.03.2008 року, укладеного між ВАТ «[PERSON] Аваль» та відповідачем [PERSON] Зазначена квартира є предметом іпотеки згідно договору іпотеки № 014/4047/82/38404 від 18.03.2008 року. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.01.2008 року квартира належить відповідачу на праві приватної власності. Враховуючи, що квартира набута подружжям за час їх перебування у шлюбі і даний факт не спростований сторонами у судовому засідання та знайшов своє підтвердження у матеріалах справи, суд вважає, що це нерухоме майно належить позивачці та відповідачу на праві спільної сумісної власності, а тому слід визнати право власності на цю квартиру за [PERSON] та [PERSON] у рівних долях по 1/2 частині за кожним. У ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуваючи у шлюбі з позивачкою [PERSON] придбав автомобіль марки Ford Transit Connect, номер кузова [NUMBER], 2004 року випуску. Однак суд не погоджується з вимогою позивачки про те, що даний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя. Як вбачається із матеріалів справи та стверджується допитаними у судовому засіданні свідками [PERSON] та [PERSON] відповідач після розірвання шлюбу з першою дружиною при розподілі майна отримав автомобіль марки Ніссан Блубирт, 1986 року випуску, яким розпоряджався та користувався по довіреності від 22.02.2005 року, виданій громадянином [PERSON], тобто власником транспортного засобу. Даний автомобіль він продав і на виручені від продажу кошти купив інший. Після кількох змін автомобілів, шляхом продажу та обміну він, вже будучи у шлюбі з позивачкою [PERSON] купував інший автомобіль за виручені кошти і приблизно за такою ж ціною. Отже, у суду є всі підстави вважати, що автомобіль марки Ford Transit Connect, номер кузова [NUMBER], 2004 року випуску, не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а відповідно до п. 1 ст. 57 СК України є особистою приватною власністю відповідача [PERSON], оскільки придбаний ним за кошти, вилучені від продажу автомобіля, набутого ним до шлюбу. Також, у судовому засіданні встановлено, що вимога відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним [PERSON] щодо визнання за ним та [PERSON] права власності на земельну ділянку у с. Олександрівка Хустського району у рівних частинах по 1/2 кожному є безпідставною та необґрунтованою, оскільки на земельну ділянку не виготовлено правовстановлюючих документів і вона не надавалась у власність жодному з подружжя, що стверджується довідкою № 1138 від 19.11.204 року, виданою Олександрівською сільською радою, згідно якої рішенням 37 сесії 6 скликання Олександрівської сільської ради від 07 лютого 2014 року позивачці [PERSON] було надано лише дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою с. Олександрівка, вул. Радянська б/н Хустського району. Затвердження даної земельної ділянки на сесії Олександрівської сільської ради не приймалось. Отже, суд приходить до висновку, що земельна ділянка не може бути обєктом розподілу, оскільки подружжя не набуло право власності на неї. Стосовно первісних та зустрічних позовних вимог про розподіл рухомого майна, придбаного сторонами за час шлюбу, суд вважає, що воно є спільною сумісною власністю подружжя, а тому підлягає поділу у рівних частках між позивачкою та відповідачем. Так, [PERSON] слід виділити у порядку поділу таке нерухоме майно: нетбук марки Lenovo вартістю 1950 гривень, духову піч Whirlpool вартістю 2100 гривень, кухонний комбайн фірми Bosh вартістю 1500 гривень, кавоварку Delonghi вартістю 600 гривень, газову плиту Piramida вартістю 1100 гривень, диван вартістю 2000 гривень, 6 кухонних стільців вартістю1200 гривень, стіл кухонний вартістю 850 гривень, холодильник фірми Samsung вартістю 4000 гривень, пральну машину фірми Samsung вартістю 2800 гривень, кухню вартістю 1900 гривень, шафу купе вартістю 1900 гривень, плазмовий телевізор марки Samsung вартістю 4000 гривень, пилосос Samsung вартістю 600 гривень всього на суму 26500 гривень. [PERSON] слід виділити у порядку поділу наступне рухоме майно: ноутбук марки Acer вартістю 8200 гривень, супутникову антену фірми Триколор вартістю 2300 гривень, електронну кухонну плитку одно камфорну вартістю 1050 гривень, мультиварку фірми Brand вартістю 2000 гривень, диван вартістю 3000 гривень, килими 3 штуки вартістю 2000 гривень, 300 гривень та 200 гривень, 4 відеокамери вартістю 8000 гривень, шафи купе вартістю 2000 гривень, кондиціонер вартістю 3500 гривень всього на суму 32550 гривень. Враховуючи, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, з відповідача слід стягнути на користь позивачки грошову компенсацію у сумі 3025 грн. як різницю від ідеальної долі при розподілі рухомого майна. Судові витрати по даній справі, враховуючи, що первісний та зустрічний позови задоволені частково не підлягають стягненню з сторін на користь один одного.

Outcome: approved