Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідачки про визнання права власності на домоволодіння №295 по вул. Чернігівській у м. Дніпропетровську за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона починаючи з 1981 року проживає у домоволодінні №295 по вул. Чернігівській у м. Дніпропетровську. Позивачка зазначає, що її мати відповідачка по справі [PERSON] без відповідного дозволу та права користування земельною ділянкою на початку 1980-х років заселилась у недобудований будинок по вул. Чернігівській 295 та самостійно за власні кошти добудувала його. На теперішній час разом з позивачкою у будинку по вул. Чернігівській 295 проживають її діти: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою голови квартального комітету 02.02.2016 року. Позивачка сплачує земельний податок за користування земельною ділянкою №295 по вул. Чернігівській у м. Дніпропетровську та не має заборгованості, що підтверджується довідкою Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області від 11.12.2015 року №11346/6/04-61-17-05. 29.12.2003 року між позивачкою та ПАТ «ЕК Дніпрообленерго» був укладений договір №5512130 на постачання електроенергії за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чернігівська, 295. На підставі вказаного договору позивачка сплачує послуги за електроенергію, що підтверджується відповідними квитанціями. Посилаючись на те, що з 1981 року по теперішній час позивачка постійно проживає в домоволодінні №295 по вул. Чернігівській у м. Дніпропетровську, відкрито та безперервно користується будинком та господарськими будівлями і спорудами, сплачує всі комунальні послуги, зробила ремонт будинку, підтримує його в належному стані, постійно користується земельною ділянкою, на якій розташований будинок, у зв'язку з чим просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на домоволодіння №295 по вул. Чернігівській у м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ. а-1, літ. а1-1, літ. а2-1 загальною площею 38,7 м.кв., житловою площею 12,8 м.кв., сараю літ. Б, входу у погріб літ. В, погребу ПГ та споруд №1-5. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачка у судовому засіданні проти позову не заперечувала та зазначила, що дійсно вона добудувала спірний будинок власними силами та за власні кошти, але з 1995 року в ньому не проживає, оскільки там проживає її донька [PERSON] з дітьми. Представник третьої особи Дніпропетровської міської ради у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки, актовий запис №923 від 06.05.1976 року, та свідоцтвом про шлюб відповідачки, актовий запис №1051 від 15.10.1993 року. Як встановлено судом та підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], домоволодіння №295 по вул. Чернігівській у м. Дніпропетровську було добудовано [PERSON] на початку 1980-х років. З цього часу там постійно проживає [PERSON], відкрито та безперервно користується будинком та господарськими будівлями і спорудами, сплачує всі комунальні послуги, зробила ремонт будинку, підтримує його в належному стані, постійно користується земельною ділянкою, на якій розташований будинок, що підтверджується довідкою голови квартального комітету від 02.02.2016 року. Позивачка сплачує земельний податок за користування земельною ділянкою №295 по вул. Чернігівській у м. Дніпропетровську та не має заборгованості, що підтверджується довідкою Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області від 11.12.2015 року №11346/6/04-61-17-05. 29.12.2003 року між позивачкою та ПАТ «ЕК Дніпрообленерго» був укладений договір №5512130 на постачання електроенергії за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чернігівська, 295. На підставі вказаного договору позивачка сплачує за електроенергію, що підтверджується відповідними квитанціями. Відповідно до положень ч.1, 4 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна власність). Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно положень ст.5 ЦК України про дію закону у часі та п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, відповідно до якого правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до п. 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. ТОВ «Інститут проектування та будівельних експертиз» складено технічний паспорт на домоволодіння №295 по вул. Чернігівській у м. Дніпропетровську від 17.12.2015 року, згідно з яким воно складається з житлового будинку літ. А-1 з прибудовами літ. а-1, літ. а1-1 та літ. а2-1, загальною площею 38,7 м.кв., житловою площею 12,8 м.кв., сараю літ. Б, входу у погріб літ. В, погребу літ. ПГ та споруд №1-5, І (огорожа, хвіртка, ворота). За даними КП «ДМБТІ» від 10.02.2016 року №1431 відомості щодо реєстрації права власності на домоволодіння №295 по вул. Чернігівській у м. Дніпропетровську відсутні. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», виходячи зі змісту\~частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. У відповідності до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Правовий аналіз положень ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, а саме: визнання права на домоволодіння за набувальною давністю не суперечить положенням ст.\~16 ЦК України. Зокрема, ч. 2 вказаної статті передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Як зазначено у правовій позиції Верховного суду України у постанові від 12.06.2013 року №6-32цс/13, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. З огляду на те, що питання про визнання права власності за набувальною давністю вирішується в судовому порядку, та у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт того, що [PERSON] постійно проживає в домоволодінні, відкрито та безперервно користується будинком та господарськими будівлями і спорудами, сплачує всі комунальні послуги, що підтверджується матеріалами справи, тому суд вважає визнати за нею право власності на домоволодіння №295 по вул. Чернігівській у м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ. а-1, літ. а1-1, літ. а2-1 загальною площею 38,7 м.кв., житловою площею 12,8 м.кв., сараю літ. Б, входу у погріб літ. В, погребу ПГ та споруд №1-5, за набувальною давністю.

Outcome: approved