Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що 27.01.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 38, між сторонами зарєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають двох доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після народження другої доньки між сторонами почали виникати непорозуміння, через що траплялися сварки, неповага та недоброзичливе ставлення один до одного. З квітня 2015 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, з того часу спільне господарство вони не ведуть, мешкають окремо. Поділ спільного майна вирішили добровільно. Позивачка в судове засідання не зявилась, від неї та її представника адвоката [PERSON] надійшли до суду заяви з проханням слухати справу за їх відсутності, на позові наполягають. Після реєстрації розірвання шлюбу просять залишити позивачці прізвище «Пашенько». Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить підпис в рекомендованому поштовому повідомленні, яке повернулося на адресу суду, відомостей про поважні причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення справи або про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв позивачки та її представника про слухання справи за їх відсутності та у звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 27.01.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 38, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб. /а.с. 10/. Як вбачається з копій свідоцтв про народження, від вказаного шлюбу сторони мають двох доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. /а.с. 11,12/. Судом встановлено, що причиною розпаду сімї стало те, що сторонами втрачено почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з квітня 2015 року, спільне господарство сторони не ведуть, проживають окремо. Намірів до відновлення шлюбних відносин не мають. Спір про поділ спільного майна між сторонами відсутній. Питання про утриманні малолітніх дітей сторони вирішуватимуть у передбаченому законодавством порядку. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved