Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивачка за первісним позов [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що в 2012 році вона за власні кошти в сумі 50 000 грн. придбала автомобіль HYUNDAI Н1, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. В середині листопада 2013 року вона звернулася на СТО «[INFO]», що розташоване по вул. Дружби в м. Мелітополі Запорізької області. На вказаній станції вона звернулася до одного із працівників з проханням відремонтувати її автомобіль, а саме двигун автомобіля. Вони подивились автомобіль й запропонували їй купити у них інший двигун. Також вони їй пояснили, що двигун, який вони їй пропонують був вже в використанні й коштує 8000 грн. Вона з чоловіком оглянули двигун й погодились на його купівлю. Також, щоб відремонтувати її автомобіль працівники СТО повідомили, що на це потрібні певні запчастини. Вона сказала їм, щоб вони порахували всі витрати за ремонт автомобіля та сказали їй загальну суму ремонту. Вони порахували та повідомили їй, що вартість ремонту автомобіля обійдеться їй в 16 000 гривень. В цю суму також входила вартість двигуна. Вона погодилась та й одразу пояснила, що на всі витрати по придбанню запчастин їй потрібно будуть квитанції, на що вони погодились. Вона залишила на СТО свій автомобіль та поїхала додому. Також на СТО їй повідомили, що автомобіль буде відремонтовано через три тижні. Нею було внесено частину коштів за ремонт автомобіля в розмірі 9800 грн. Приблизно через місяць вона зателефонувала на СТО та спитала чи відремонтовано її автомобіль, на що їй відповіли що ні. В квітні місяці 2014 року їй подзвонили та повідомили, що автомобіль відремонтували й запропонували їй його забрати. Коли вона приїхала на СТО «[INFO]» в м. Мелітополі їй повідомили, що за ремонт автомобіля вона повинна заплатити ще 13863 грн., а не 6200 грн. Вона попросила надати їй чеки на куплені запчастини, на що їй надали два розрахунки № 28523 від 24.02.2014 року на суму 11750 грн. та № 26444 від 25.02.2014 року на суму 11913 грн. В розрахунку № 28523 від 24.02.2014 року була вказана вартість двигуна б/у в сумі 11750 грн., хоча працівниками СТО «[INFO]» попередньо була вказана вартість двигуна 8000 грн. Запропоновані суми вона відмовилась сплачувати та попросила віддати їй автомобіль у тому вигляді, як вона їм надала, на що вони відмовилися. З відповідною заявою вона зверталася до органів міліції, однак їй було відмовлено та запропоновано звернутися до суду. Вона є приватним підприємцем та відсутність у неї автомобіля повністю зупинило її підприємницьку діяльність. На даний час вказаний автомобіль знаходиться у незаконному володінні відповідача [PERSON], а тому вона змушена звернутися до суду з вказаними позовними вимогами. Позивач фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до суд з зустрічною позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів за проведення ремонту автомобіля, посилаючись на те, що 02.12.2013 року [PERSON] звернулася на СТО «[INFO]» за адресою: [ADDRESS], де він здійснює підприємницьку діяльність з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів, роздрібної торгівлі деталями та приладдям автотранспортних засобів тощо, із проханням відремонтувати автомобіль HYUNDAI Н1 сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER], оскільки в ньому був несправний двигун. Вказаний автомобіль був доставлений на СТО на буксирі, [PERSON] була разом з сином [PERSON]. Після огляду автомобіля, який був проведений у цей же день, співробітниками СТО виявилось, що в автомобілі дійсно необхідно здійснити заміну двигуна та необхідно було докупляти запасні частини для ремонту автомобіля, на що вона погодилась. [PERSON] було повідомлено, що вартість двигуна для його заміни буде складати 11 750 грн., а вартість ремонтних робіт, які потрібно буде провести, - 11 913 грн., а всього 23 663 грн., на що вона погодилась та залишила свій автомобіль на ремонт. 25.02.2014 року ремонт автомобіля було завершено та [PERSON] особисто був наданий рахунок № 26444 на оплату вартості придбаних запасних частин на суму 11 913 грн., та рахунок № 28523 від 24.02.2014 року на оплату вартості придбаного двигуна у сумі 11 750 грн. Було виписано заказ-наряд № 0026444 від 25.02.2014 року, в якому були відображені вартість виконаних робіт та придбаних деталей на суму 23 663 грн. Про те всю суму [PERSON] платити відмовилась, заплативши тільки 9800 грн., від підпису в заказі-нараді вона відмовилась. Таким чином, на теперішній час [PERSON] має заборгованість за проведений ремонт автомобіля в розмірі 13 863 грн., тому він звернувся з зустрічними позовними вимогами. Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] та її представник - адвокат Шарлай Є.В. в судовому засіданні первісний позов підтримали повністю, посилаючись на обставини викладені у первісному позові, просять задовольнити первісний позов в повному обсязі. Зустрічну позовну заяву [PERSON] не визнали в повному обсязі. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] та його представник - адвокат Застрожнікова К.С. в судовому засіданні заперечували проти задоволення первісного позову. На задоволені зустрічного позову наполягали, посилаючись на обставини викладені в зустрічному позові. Суд, вислухавши пояснення позивачки за первісним позов та відповідачки за зустрічним позовом [PERSON] та її представника - адвоката Шарлай Є.В., відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] та його представника - адвоката Застрожнікову К.С., свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити за таких обставин. Згідно листа начальника Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області № 41/2595 від 19.03.2015 року вбачається, що 07.05.2014 року до журналу єдиного обліку заяв та повідомлень Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області за № 7362 зареєстрована заява [PERSON], [INFO], на неправомірні дії [PERSON], [INFO]. За наслідками перевірки 07.05.2014 року був винесений висновок № 4478, згідно якого в діях останнього злочину не встановлено. 26.06.2014 року (ЖЄО) Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області за № 9906 зареєстровано заяву [PERSON], [INFO], на дії [PERSON], [INFO]. За наслідками перевірки 26.05.2014 року було винесено висновок № 6102, згідно якого в діях останнього злочину не встановлено. Згідно даних документів [PERSON] звернулася на СТО «[INFO]» для проведення ремонту її автомобіля HYUNDAI Н1, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] в листопаді 2013 року. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що в листопаді 2013 року [PERSON] звернулася на СТО «[INFO]», що розташоване за адресою: [ADDRESS] із проханням відремонтувати її автомобіль марки HYUNDAI Н1 сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER], оскільки в ньому був несправний двигун. На зазначеному СТО ФОП [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів, роздрібної торгівлі деталями та приладдям автотранспортних засобів. Після огляду вказаного автомобіля, який був проведений у цей же день, співробітниками СТО виявилось, що в автомобілі дійсно необхідно здійснити заміну двигуна та необхідно було докупляти запасні частини для ремонту автомобіля. В усній формі сторони обговорили вартість ремонту автомобіля та строк його ремонту. [PERSON] на СТО було внесено частину суми за ремонт автомобіля в розмірі 9800 гривень. В квітні 2014 року [PERSON] було повідомлено в телефонному режимі співробітниками СТО «[INFO]», що її автомобіль відремонтовано та вона може його забрати. По її приїзду на СТО [PERSON] було повідомлено, що вона повинна за ремонт автомобіля заплатити, ще 13 863 грн. На її прохання, чеків на придбання запчастин [PERSON] їй не надав. [PERSON] були надані два розрахунки та заказ-наряд. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що працює на СТО «[INFO]» в м. Мелітополі менеджером. Він працює з [PERSON] в одному кабінеті. Він був присутній при розмові [PERSON] з [PERSON] [PERSON] відмовилась від підпису в заказ-наряді № 0026444 від 25.02.2014 року, в якому були відображені вартість виконаних робіт та придбаних деталей. Автомобіль [PERSON] разом з сином доставляла на СТО. В цьому автомобілі потрібен був ремонт двигуна і [PERSON] повинен був його відремонтувати. Ціна за ремонт автомобіля обговорювалась в усній формі, приблизно в розмірі 20 000 гривень та вона погодилась з цією сумою. В лютому 2014 року, а потім в квітні 2014 року вона приїжджала на СТО. Запчастини вони заказували у свого поставщика. Коли [PERSON] оглядала автомобіль після ремонту, вона погодилась з якістю ремонту автомобіля. Частину коштів за ремонт автомобіля [PERSON] заплатила. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] в грудні 2013 року дійсно зверталася до [PERSON] з приводу ремонту автомобіля. Він був присутній при розмові, коли вони в усній формі домовлялись про ціну ремонту автомобіля. Ціна становила приблизно 25 000 гривень. [PERSON] погодилась з сумою ремонту автомобіля. Вона прохала чеки на отримані [PERSON] деталі. В квітні 2014 року [PERSON] приїжджала з хлопцем та вони перевіряли якість ремонту автомобіля. Вона давала задаток перед ремонтом автомобіля. Він не бачив, коли вона випробовувала автомобіль після ремонту. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює слюсарем на СТО «[INFO]» в м. Мелітополі. В началі грудня 2013 року до [PERSON] звернулася [PERSON] з проханням відремонтувати її автомобіль. Після огляду автомобіля вони запропонували їй купити у них двигун колишнього застосування. Він здійснював ремонт автомобіля тільки з [PERSON], сам він нічого не робив. Запчастини встановлювались на автомобіль нові. Ремонт автомобіля був закінчений 25 лютого 2014 року. Суд критично ставиться до пояснень свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON], так як вказані свідки разом працюють з [PERSON], знаходяться в дружніх стосунках та можуть бути зацікавлені в результатах розгляду даної цивільної справи. [PERSON] були отримані два розрахунки та заказ-наряд, які відповідно були датовані 24.02.2014 року та 25.02.2014 року. Згідно копії розрахунку № 28523 від 24.02.2014 року вбачається, що ПП [PERSON] на оплату вартості придбаного двигуна витратив 11 750 грн. Згідно копії розрахунку № 26444 від 25.02.2014 року вбачається, що ПП [PERSON] на оплату вартості придбаних запасних частин витратив 11 913 грн. Як вбачається з копії заказ-наряду № 0026444 від 25.02.2014 року, вартість виконаних робіт та придбаних деталей складає 23 663 грн. Суд вважає, що дані фінансові документи не відповідають вимогам закону. Дані документи не підписані бухгалтером, не вказано, хто конкретно підписував розрахунки, немає прізвища посадової особи, немає печатки, не вказано де, коли і по якій вартості були придбані вказані запасні частини. Згідно ст. 837 ч.4 ЦК України до окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів. Стаття 865 ч.1 ЦК України передбачає, що за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Таким чином, суд вважає, що між сторонами було укладено договір «побутового підряду». Відповідно до ст. 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відповідно до ст. 870 ч.2 ЦК України якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи. У випадках, передбачених договором, матеріал може бути наданий підрядником у кредит (із розстроченням платежу). Подальша зміна ціни наданого в кредит матеріалу не призводить до перерахунку, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 873 ЦК України вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Згідно ст. 874 ч. 1, ч.2 ЦК України у разі нез'явлення замовника за одержанням виконаної роботи або іншого ухилення замовника від її прийняття підрядник має право, письмово попередивши замовника, зі спливом двох місяців від дня такого попередження продати предмет договору побутового підряду за розумну ціну, а суму виторгу, з вирахуванням усіх належних підрядникові платежів, внести у депозит нотаріуса, нотаріальної контори на ім'я замовника. Підрядник має право у випадках, визначених частиною першою цієї статті, замість продажу предмета договору побутового підряду притримати його або вимагати відшкодування. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що підрядник [PERSON] замовнику [PERSON] не видав ні квитанції, ні якого іншого документі, який би підтверджував укладення договору. Крім того, вартість матеріалів повинна бути визначена за погодженням сторін та вказана в договорі. Відповідно до ст. 874 ЦК України, підрядник [PERSON] мав право притримати автомобіль замовника [PERSON] лише у випадках передбачених ч.1 ст. 874 ЦК України. Підрядник [PERSON] зобов'язаний був повернути замовнику [PERSON] її автомобіль і у разі необхідності звернутися до суду для захисту своїх інтересів. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] та довідки начальника Центра ДАІ № 2 м. Маріуполя при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області від 30.12.2014 року автомобіль марки HYUNDAI, модель Н1, номер кузова [NUMBER], 2007 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований за ТОВ «Автошляхбуд», юридична адреса: м. Донецьк, вул. Хірургічна, 22. Вказаний автомобіль був придбаний [PERSON] в 2012 році за власні кошти в сумі 50 000 грн. та знаходився у її володінні. Відповідно до п. 2.2 постанови Кабінету Міністрів України «Про правила дорожнього руху України» від 10.10.2001 року № 1306 ( зі змінами та доповненнями) власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Згідно ст. 321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є право володіння. Статтею 396 ЦК України передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] незаконно утримував автомобіль марки HYUNDAI, модель Н1, номер кузова [NUMBER], 2007 року випуску, сірого кольору, державний реєстраційний номер [NUMBER], який знаходиться у володінні позивачки [PERSON] та повинен бути витребуваний із чужого незаконного володіння. Суд вважає, що зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за проведення ремонту автомобіля задоволенню не підлягає, так як не знайшов свого підтвердження в ході судового розгляду. Позивачем [PERSON] не надано суду доказів, підтверджуючих вартість запчастин використаних для ремонту автомобіля та вартість ремонтних послуг. У зв'язку з вищенаведеним, суд вважає, що первісна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння законна, обґрунтована та підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову позовом фізичної особи - підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за проведення ремонту автомобіля слід відмовити. Крім того на підставі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню документально підтвердженні судові витрати в розмірі 500 гривень на користь [PERSON], а вимоги [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] на його користь понесені ним судові витрати задоволенню не підлягають.

Outcome: approved