Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником 39/50 частини будинку [ADDRESS] . Іншим співвласником 11/50 частини вказаного будинку є [PERSON] . Вказує, що на сьогодні в її приватному будинку [ADDRESS] зареєстровано чотири особи: [PERSON] , [INFO] , третя особа [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та відповідач [PERSON] , [INFO] . В лютому 2014 року відповідач зібрав свої особисті речі та залишив вищенаведене домоволодіння і до сьогоднішнього дня в ньому не з`являвся. Тобто, починаючи з лютого 2014 року і по сьогоднішній день [PERSON] в будинку не проживає, будинком не користується, його особисті речі в будинку відсутні, будь-який зв`язок з будинком останній втратив. Реєстрація відповідача у вказаному будинку порушує право позивача на користування власним майном. На сьогоднішній день, вона знаходиться в тяжкому матеріальному стані та не має змоги одноособово сплачувати всі комунальні послуги за всіх осіб, які зареєстровані у її будинку. Також, позивачка не має змоги оформити субсидію. Враховуючи викладене, просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] . Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.03.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, скерували до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити позов, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, із заявами не звертався, відзив на позовну заяву суду не надав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, вказала, що вона є власницею 11/50 частини будинку [ADDRESS] . Підтвердила факт того, що, починаючи з лютого 2014 року по сьогоднішній день відповідач по справі не проживає та не користується будинком [ADDRESS] , його особисті речі в будинку відсутні, будь який зв`язок з будинком він втратив. Зі згоди позивачки, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку із неявкою сторін, фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувальних засобів не проводилася. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі\~статтями 12,\~13\~ЦПК України,\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін,\~при цьому\~суд розглядає\~цивільні справи\~не інакше\~як в\~межах заявлених\~вимог і\~на підставі\~наданих учасниками\~справи доказів. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власницею 39/50 частини будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину № 1-3457, виданого 04 листопада 1998 року Першою Черкаською державною нотаріальною конторою. Згідно з договором купівлі-продажу № 4026, посвідченого 12 листопада 1999 року приватним нотаріусом Мисан А.О. власником інших 11/50 частини будинку [ADDRESS] є [PERSON] . Зі свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 04 грудня 2003 року [PERSON] уклала шлюб зі [PERSON] , в результаті чого змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Заявою від 27.05.2020, скерованою до суду, [PERSON] підтвердила той факт, що відповідач не проживає у будинку [ADDRESS] . З відповіді,\~наданої Управлінням\~з питань\~державної реєстрації\~ЧМР №\~б/н\~від 28.01.2020\~вбачається,\~що в\~будинку [ADDRESS] зареєстровано наступних осіб: [PERSON] , [INFO] , з 23.02.1990 по теперішній час; [PERSON] , [INFO] з 07.07.2004 по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , з 25.11.2005 по теперішній час; [PERSON] , [INFO] , з 11.02.2014 по теперішній час. Актом опитування сусідів від 19.02.2020, затвердженим комісією у складі голови комітету самоорганізації «Дахнівський», мешканки будинку [ADDRESS] , [PERSON] , мешканки буд. [ADDRESS] та [PERSON] мешканки буд. [ADDRESS] , встановлено, що відповідач постійно не проживає в будинку [ADDRESS] , будь який зв`язок з будинком втратив, його особистих речей в ньому немає з квітня 2018 року. За комунальні послуги сплачує позивачка та, також, несе інші витрати по утриманню та ремонту будинку. Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 405 ЦК України право на користування житлом відповідно до закону, мають виключно члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Згідно з ст.391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 386 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у постанові № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР,\~стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс 11, Верховний суд України виклав правову позицію, якою чітко встановлено, який порядок повинен бути застосований до правовідносин щодо вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку особи, яка не являється членом сім`ї власника або ж наймача. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання пред`явивши разом з тим одну з таких вимог: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] тривалий час не проживає у будинку, а саме: з з 2018 року, не здійснює оплату за користування будинком і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню домоволодіння та не приймає участь у спільному побуті вже більше двох років, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved