Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Посилається на те, що шлюб між нею та відповідачем було укладено 12 березня 2005 року у виконкомі Глевахівської селищної ради за актовим записом №8. Шлюб з відповідачем склався невдало та згідно рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2010 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. На даний час позивачка ніде не працює оскільки веде догляд за сином та не має змоги матеріально забезпечити його усім необхідним. Вказує на те, що відповідач постійного місця праці не має, але має тимчасові заробітки, що дає йому можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1500 гривень, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак через канцелярію суду подала заяву про уточнення позовних вимог та просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму. Позовні (уточнені) вимоги підтримала повністю та просила справу розглядати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак згідно окремого доручення Васильківського міськрайонного суду Київської області відповідач був допитаний та визнав позов частково, згідний сплачувати аліменти в розмірі ? частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму встановленого на утримання дитини відповідного віку. Просив справу слухати за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки. Це стверджено свідоцтвом про народження дитини (а.с.3), актом обстеження матеріально-побутових умов, з якого вбачається, що відповідач разом з сімєю не проживає та довідкою виконкому Грушівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, з якої вбачається, що син проживає разом з позивачкою (а.с.4,5,6). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ч.1 ст.183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом та ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із наведених доказів вбачається, що позивачка виховує і утримує дитину, відповідач не приймає участь в утриманні та вихованні дитини, а тому позивач довела своє право на стягнення аліментів із відповідача на їх спільного сина. Беручи до уваги вищенаведене суд вважає, що з відповідача слід стягувати в користь позивачки аліменти на дитину [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Тому

Outcome: approved