Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів в твердій грошовій сумі до відповідача [PERSON], де третьою особою без самостійних вимог виступає Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради, посилаючись на те, що в період з 15.10.2005 року по 08.07.2013 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Рішенням Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 26.06.2013 року даний шлюб було розірвано. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з нею та перебуває повністю на її утриманні. З моменту припинення фактичних шлюбних відносин (з вересня 2012 року) і по даний час відповідач участі в утриманні та вихованні сина не приймає. Жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться життям сина, не відвідує його вдома та в навчальному закладі. Позивачка вказує, що в зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської області та обставинами, які безпосередньо склалися в м Краснодон, де проживали вона разом із сином, вони вимушені були тимчасово переміститись з окупованої території України та на теперішній час проживають і зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Вона створює всі належні умови для повного та всебічного розвитку сина. Працює продавцем непродовольчих товарів у ФОП [PERSON], має стабільний дохід, веде здоровий спосіб життя, не вживає алкогольні напої, не палить, за місцем проживання характеризується позитивно. Дитина відвідує 3-ій клас Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 25 м. Чернівці, характеризується позитивно, виявляє активність у громадській та суспільно-корисній роботі, приймає активну участь в конкурсах, виставках, ярмарках. З боку батька ніякої допомоги у навчанні та вихованні немає. За час навчання дитини, батько жодного разу у школі не з'являвся, навчанням та вихованням дитини не цікавиться. Згідно медичної довідки № 132 від 21.02.2017 року, виданої КМУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Роша» [PERSON] здоровий, на диспансерному обліку не перебуває. Відповідач до КМУ «ЦПМСД «Роша» з питання стосовно стану здоров'я сина не звертається. Зазначені обставини, на думку позивачки, дають підстави для позбавлення для позбавлення відповідача батьтківських прав. Зазначає, що вона за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувалася. Крім того, позивачка посилається на те, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Угоду про добровільну сплату аліментів з відповідачем досягнуто не було. У відповідача інших дітей немає, стягнень за виконавчими документами з нього не проводиться. На основі викладеного позивачка просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], [INFO], стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Позивачка та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві. Доповнили, що вона з відповідачем спілкувалась по мобільному телефону. Відповідач одружився вдруге в 2014 році. Вона приїжджала в липні 2014 року в м.Сорокине (колишнє м.Краснодон), однак відповідач і там їй не допомагав та ніколи не брав дитину. Вона взимку 2017 року їхала до своїх батьків і перебуваючи там, син телефонував до відповідача, однак він з сином так і не зустрівся. Крім того, влітку 2016 року син був три місяці в Луганській області і за цей період відповідач жодного разу не бачив дитину та навіть не привітав його з днем народження. Відповідач останній раз бачив сина в 2014 році. Просять задовольнити позовну заяву. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про день і час розгляду справи через оголошення у пресі, що передбачено вимогами ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в його відсутність та постановити заочне рішення. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради в судовому засіданні підтримав висновок про позбавлення батьківських прав відповідача, однак без зазначення позиції з окресленого питання (доцільності/недоцільності), у зв'язку із неможливістю з'ясування причин відсутності батьківського піклування. Не заперечував проти задоволення позовних вимог. Свідок [PERSON] показав суду, що він є сусідом позивачки приблизно 2-3 роки. Сина позивачки [PERSON] знає, дитина ніколи нічого не говорить про батька. Йому відомо, що батько [PERSON] перебуває в Луганській області, він його ніколи не бачив. Батько до дитини не приїжджає, вихованням дитини не займається; зі слів позивачки допомоги на утримання дитини - не надає. На даний час позивачка проживає з іншим чоловіком. Свідок [PERSON] показала суду, що вона знайома з позивачкою приблизно два роки. Вона часто спілкується і з позивачкою і з її сином [PERSON]. Дитина про свого батька ніколи не говорить, лише каже, що тато не дзвонить і не приїжджає. Позивачка дуже гарно доглядає за сином. Їй відомо, що відповідач проживає в м.Краснодон. Вона його ніколи не бачила. Батько не займається вихованням та утриманням дитини. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника третьої особи, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували з 15.10.2005 року в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Краснодонського міськрайонного суду Луганської області від 26.06.2013 року (а.с.7). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.8), який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з позивачкою та перебуває повністю на її утриманні. В зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської області та обставинами, які безпосередньо склалися в м.Краснодон, де проживали позивачка разом із сином, вони вимушені були тимчасово переміститись з окупованої території України та на теперішній час проживають і зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копіями довідок № 144 від 31.03.2017 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.10-11). Син сторін [PERSON] відвідує 3-ій клас Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №25 Чернівецької міської ради, що підтверджується копією довідки № 01-27/42 від 20.02.2017 року (а.с.9). Відповідно до характеристики із ЗОШ № 25 (а.с.13) [PERSON] характеризується позитивно, зарекомендував себе здібним учнем, до навчання ставиться сумлінно, любить читати, захоплюється танцями, виявляє активність у громадській та суспільно-корисній роботі, приймає активну участь в конкурсах, виставках, ярмарках. Серед однокласників користується повагою. Спокійний, толерантний, вихований хлопчик. Мати завжди цікавиться навчанням і досягненнями своєї дитини та активно допомагає школі. [PERSON] не пропускає занять, постійно виконує домашні завдання. З боку батька ніякої допомоги у навчанні та вихованні дитини немає. За час навчання дитини, батько жодного разу у школі не з'являвся, навчанням та вихованням дитини не цікавився. [PERSON] ніколи не згадує в присутності дітей та вчителів свого батька, але з любов'ю завжди розповідає про свою маму. Згідно медичної довідки № 132 від 21.02.2017 року (а.с.14), виданої КМУ «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Роша», [PERSON] здоровий, на диспансерному обліку не перебуває. Батько дитини до КМУ «ЦПМСД «Роша» з питання стосовно стану здоров'я сина не звертався з липня 2014 року по теперішній час. Позивачка [PERSON] працює продавцем непродовольчих товарів у ФОП [PERSON] з 09 березня 2017 року по даний час, що підтверджується копією довідки №2/04 від 26.04.2017 року (а.с.25), має стабільний дохід, веде здоровий спосіб життя, не вживає алкогольні напої, не палить, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, що підтверджується характеристиками (а.с.12, 26). Крім того, відповідно до довідки департаменту інформаційних технологій МВС України (а.с.15) [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] участі в утриманні та вихованні сина не приймає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться життям сина, не відвідує його вдома та в навчальному закладі. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину, що передбачено ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Частиною 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України чітко визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. При ухиленні їх від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ про батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно п.п. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою умовою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У відповідності до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 16.08.2017 року за № 01/02-24/2127 «Про позбавлення батьківських прав [PERSON]» прийнято рішення про надання до суду висновку щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] - батька малолітнього [PERSON], без зазначення позиції з окресленого питання (доцільності/недоцільності), в зв'язку із неможливістю з'ясування причин відсутності батьківського піклування (а.с.61) Таким чином, вислухавши пояснення самої позивачки, свідків, дослідивши вищенаведені письмові докази та законодавчі норми, суд приходить до висновку, що зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виконання батьківських обов'язків, свідомого їх нехтування відповідачем [PERSON] щодо виховання малолітнього сина. За наведених обставин, позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За наведених обставин, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів підлягає до задоволення частково, а саме в сумі 1000 грн. щомісячно. На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а також стягувати з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітнього сина -[PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з 11 травня 2017 року до настання повноліття дитини, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім цього, оскільки при зверненні з даним позовом до суду позивачка була звільнена від сплати судового збору в розмірі 640 грн., а позов задоволено, то суд вважає, що згідно вимог ст.88 ч.3 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial