Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, згідно якого просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) з усіх його видів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття та додаткові витрати до 10 травня кожного року 5000,00 грн. на оздоровлення дитини та до 10 серпня кожного року 5000,00 грн. на підготовку до дитячого садочку або школи, починаючи з 2016 року. Свої вимоги мотивувала тим, що 21.12.2013 року між нею та відповідачем по справі було укладено шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку, [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини і сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. На утримання дитини та забезпечення необхідних умов життя потрібні кошти, крім звичайних витрат, які пов'язані з утримання дитини ще потрібні і додаткові витрати. Відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що 21.12.2013 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Одруження сторін виявилось невдалим. За час перебування у шлюбі між сторонами часто виникали непорозуміння та сварки на побутовому грунті та через несумісність характерів у зв'язку з різними поглядами на життя. З липня 2015 року шлюбні відносини фактично припинились, спільного господарства сторони не ведуть, мають окремий бюджет, спільно не проживають, втратили один до одного почуття любові і поваги, заявник переїхав проживати до іншого помешкання і на даний час проживає з іншою жінкою. В зв'язку із чим просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], оскільки це питання негативно впливає на його нові відносини. За згодою сторін, місце проживання їх малолітньої дочки визначено із матір'ю. Спору про поділ майна у сторін не має. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, при цьому зазначила, що не заперечує проти розірвання шлюбу між нею та [PERSON], оскільки сторони на теперішній час шлюбні відносини не підтримують, не ведуть спільне господарство, мають окремі бюджети, більше року проживають за різними адресами, в надані строку для примирення не має сенсу, оскільки збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки та неповнолітньої [PERSON] Разом з тим, наполягає на стягненні з відповідача як аліментів так і додаткових витрат. Відповідач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд розірвати шлюб їх із [PERSON] Позовні вимоги про стягнення аліментів визнав частково в розмірі 1/4 частини. Стягнення додаткових витрат не визнав, при цьому зазначив, що їх розмір позивачка нічим не підтвердила, разом з тим він не відмовляється їх сплачувати по фактичним витратам або відповідно до рахунків. Суд, заслухавши пояснення позивачки та відповідача за первісним позовом, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини підлягає частковому задоволенню, а позов [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21.12.2013 року, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 359 (а.с. 5). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. (а.с. 6). З липня 2015 року шлюбні відносини сторін фактично припинились, спільного господарства сторони не ведуть, мають окремий бюджет, спільно не проживають, втратили один до одного почуття любові і поваги, заявник переїхав проживати до іншого помешкання і на даний час проживає з іншою жінкою. Шлюб підлягає розірванню, оскільки встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливими. Крім того, при розгляді справи встановлено, що донька сторін проживає з позивачкою, знаходиться на повному її утриманні. Суд вважає правильним стягнути аліменти у виді частки від заробітку відповідача, враховуючи визнання ним позову частково. При визначені розміру частки аліментів, суд враховує, що позивач також має обов'язок по утриманню доньки, стан здоров'я сторін та їх дитини, те, що відповідач працює, та вважає доцільним і правильним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.06.2016 року до її повноліття. Згідно ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Під час розгляду справи судом не встановлено істотних обставин для стягнення з відповідача додаткових витрат до 10 травня кожного року 5000,00 грн. на оздоровлення дитини та до 10 серпня кожного року 5000,00 грн. на підготовку до дитячого садочку або школи, починаючи з 2016 року та в цій частині вимоги позивачки не підлягають задоволенню. Позивачка будь яких доказів в підтвердження, що нею понесені або вона буде нести в майбутньому додаткові витрати у вказаному розмірі суду не надала. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по справі в розмірі 551, 20 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial