Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивачка звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що 02.10.2013 р. вона уклала договір позики (розписка) з відповідачем, згідно якої вона передала у власність останнього 4000 грн., відповідно до розписки від 02.10.2013 р. відповідач зобов'язався повернути зазначену суму в строк до 03.10.2013 р., також розпискою обумовлено, що в разі невиконання умов договору відповідач повинен повернути борг до 10.10.2013 р. в сумі 8000 грн. Борг в обумовлений строк відповідач не повернув. На її неодноразові звернення відносно повернення боргу відповідач ухилявся від виконання свої обов'язків, тому просить стягнути з відповідача на її користь борг за договором позики від 02.10.2013 р. з урахуванням 3% річних в сумі 8059,17грн. Позивачка [PERSON] та її представник позов підтримали повністю, просили його задовольнити. Відповідач проти позову заперечував. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав: Судом при розгляді справи встановлено, що 02.10.2013 р. відповідачем власноруч складено розписку, в якій він зобов'язався повернути позивачці грошові кошти в сумі 4000грн. до 03.10.2013 р., також розпискою обумовлено, що в разі невиконання умов з повернення грошових коштів відповідач зобов'язується повернути 8000 грн. до 10.10.2013 р., що підтверджується розпискою /а.с. 17/. На підтвердження факту передачі грошових коштів надано постанову Слідчого ВДТП СВ СМВ УМВС України в Сумській області від 29.11.2013р. про закриття кримінального провадження, згідно якої підтверджено обставини написання відповідачем розписки. Положеннями ст.6 ЦК України закріплено презумпцію щодоо свободи договору. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти (ст..11 ЦК України). В силу ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Таким чином, суд оцінює надану розписку як право чин зі сторони відповідача щодо повернення грошових коштів, тобто виходячи з розписки презюмуєтьтся, що кошти отримані раніше. Позивачка прийняла виконання правочину, що підтверджується її показами в судовому засіданні. В силу ст.ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Оскільки, в письмовій розписці засвідчена як факт передачі коштів позивачці, так і обов'язок відносно їх повернення, то суд доходить висновку, що сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. Згідно зі ст.ст.59, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідач в судовому засіданні не заперечував, що саме він написав розписку від 02.10.2013 р., його підпис недійсним не визнавався. Суд критично оцінює позики відповідача щодо написання розписки під тиском, про те що кошти він не отримував, а лише зобов'язався розрахуватися за послуги [PERSON] (чоловіка позивачки) за сприяння в отриманні кредиту. Вказані обставини не підтверджені жодними доказами, [PERSON] до правоохоронних органів з приводу шахрайських дій або примушення до написання розписки, погроз, тиску не звертався. В установлено законом порядку право чин щодо обов'язку відповідача повернути кошти або договір позики недійсними не визнавалися. Також, суду не надано доказів укладення між позивачкою та відповідач договору з надання послуг, зобов'язання [PERSON] з [PERSON] не позбавляють відповідача зобов'язань за написаною ним розпискою. Тобто, право позивачки порушено і підлягає захисту. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідач зобов'язався повернути борг в сумі 8000,00грн., тобто за прострочення виконання грошового зобов'язання передбачено сплату неустойки в сумі 4000,00грн. Оскільки, до 03.10.2013р. суму боргу не повернуто, відповідач самостійно визначив розмір неустойки, то наявні підстави для стягнення заборгованості в сумі 8000,00грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої сум, якщо інший розмір процентів не встановлено договором. Оскільки, прострочення відбулося починаючи з 11.10.2013р., позивачка звернулась до суду 13.02.2014р., то за 90 днів (як зазначено в розрахунку) розмір 3% річних становить 8059,17грн. Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243,60грн. судового збору на користь позивача, переплачену суму слід повернути позивачці. На підставі викладеного,

Outcome: approved