Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищеназваним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, розірваному рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 24.10.2010. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. Постановою Карлівського районного суду Полтавської області від 11.11.2003 стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача щомісячно до повноліття дитини. Дитина має спортивні здібності, але стан здоров'я потребує корекції та покращення, тому вимагає значних витрат на щорічне амбулаторне і стаціонарне лікування, оздоровлення в санаторно-курортних закладах. Дитина перебуває на диспансерному обліку з діагнозом: «юнацький остеохондроз грудо-поперекового відділу хребта, спондилоепіфізарна дисплазія, кіфосколіотична постава, плосковальгусна установка ступнів». Відповідно плану диспансерного спостереження йому призначено щорічне лікування, ЛФК, курс масажу, рекомендовано щорічне рентгенологічне обстеження в умовах денного стаціонару, прийняття препаратів кальцію, оздоровлення в санаторіях ортопедичного профілю. Спортивні здібності реалізовуються у комунальному закладі Дитяча юнацька спортивна школа «Олімпійські надії» Полтавської обласної ради, де син займається у відділенні дзюдо. У зв'язку з цим вона несе витрати на придбання спеціального спортивного одягу. Щороку син оздоровлюється у Комунальному закладі ПДЗОВ «Супутник», батьківська доплата у 2016 році склала 1669 грн., у 2017 - 1324 грн. Також для оздоровлення сина необхідне проходження регулярно постійного курсу плавання у дитячому басейні. Вартість курсу плавання складає 425 грн. на місяць. Всі витрати вона несе самостійно, так як відповідач відмовляється брати участь. Вона зверталася до відповідача за допомогою у придбанні сезонного зимового одягу та взуття, але він відмовив. Вона самостійно придбала зимову куртку синові за 3599 грн. та зимові ботинки, вартістю 599 грн. Відповідачу відомо про незадовільний стан здоров'я сина та про потребу у значних грошових та майнових витратах на його лікування і розвиток спортивних здібностей. Самостійно нести додаткові витрати вона не в змозі. Стягуваних з відповідача аліментів недостатньо навіть на утримання сина. Відповідач має у власності нерухоме майно та транспортні засоби, отримує неофіційні доходи у транспортному секторі економіки, а також від здачі в оренду власного транспортного засобу. Вважає, що відповідач має можливість і зобов'язаний нести частину додаткових витрат на дитину. Просила суд за результатами розгляду позовної заяви ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача як батька неповнолітнього сина [PERSON] фінансувати наперед 50 відсоткову участь у вартості щомісячних додаткових витрат на вказану дитину, що пов'язані з указаними у позовній заяві і викликані особливими обставинами (розвитком спортивних здібностей дитини, її хворобами, та лікуванням і санаторно-курортним оздоровленням) шляхом надання їй наперед грошових коштів на несення зазначених витрат в сумі 850 грн. щомісячно. Позивачка до суду не з'явилась, у позовній заяві зазначила про проведення судових засідань за її відсутності з участю її представників. Представник позивачки [PERSON] у вступному слові позов підтримав, послався на те, що у позовній заяві все викладено. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, зазначивши, що відповідач працює, офіційно отримує невелику заробітну плату, з якої сплачує аліменти. Цих коштів не вистачає навіть на утримання сина. Брати участь у додаткових витратах відповідач відмовляється. Розрахунок суми щомісячних додаткових витрат у розмірі 850 грн. не складався. Цей розмір визначили приблизно, виходячи з необхідних додаткових витрат, наведених у позові. Щомісяця позивачка сплачує за відвідування басейну у сумі 425 грн. Спортивний одяг (кімоно) купує раз на два роки, бо дитина росте. Коштує він понад 1000 грн. Позивачка несе також витрати на проїзд сина до спортивної школи та у зворотному напрямку, витрати на особливе харчування у зв'язку із зайняттям спортом. Відповідач позов не визнав, так як вважає відсутніми підстави для участі у додаткових витратах у зв'язку зі сплатою ним аліментів. Має незначні доходи, тому не може сплачувати синові додаткові кошти. Має на утриманні малолітню доньку [PERSON], [INFO], та непрацездатну матір. За станом здоров'я на обліку не перебуває. Представник відповідача у вступному слові вказала, що позивачкою не надано суду доказів на підтвердження особливих обставин, у зв'язку з якими дитина потребує додаткових витрат. Не доведено, що вказані позивачкою обставини потребують витрат, які виходять за межі отримуваних аліментів. Не доведено розмір додаткових витрат, який складає 850 грн. на місяць. Позовні вимоги не містять періоду оплати наперед додаткових витрат. Просила відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що сторониперебували у зареєстрованому шлюбі, розірваному рішенням Ленінського районного суду м.Полтави 24.10.2010, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.7). Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком у свідоцтві про народження якого вказано відповідача, що визнано сторонами. Дитина проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою (а.с.9). Постановою Карлівського районного суду Полтавської області від 11.11.2003 стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача щомісячно до повноліття дитини (а.с.8). Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов'язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, враховується в якій мірі кожен із батьків зобов'язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, визначається одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Зазначене викладено у правовому висновку Верховного Суду України від 13.09.2017 у справі № 6-1489цс17. З інформації Дитячої міської клінічної лікарні м.Полтави від 12.02.2018 №332 (а.с.12) судом встановлено, що [PERSON], [INFO], з 07.10.2015 взятий на диспансерний облік у зв'язку із захворюванням: «Юнацький остеохондроз грудо-поперекового відділу хребта. Кіфосколіотична постава. Плосковальгусна установка ступнів». Знаходився на лікуванні в денному стаціонарі ДПВ №3 ДКМЛ з 09.10.2015 по 23.10.2015 та отримував ЛФК, масаж, електрофорез з бішефітом та магніт. Від лікування в Потавському ортопедичному дитячому санаторії та оздоровленню в санаторіях України - відмова батьків. 08.09.2016 дитина повторно консультувалась в м.Харкові, діагноз: «Юнацький остеохондроз грудо-поперекового відділу хребта. Кіфосколіотична постава. Плосковальгусна установка ступнів», надані рекомендації. 15.09.2017, 21.09.2017 - огляд ортопеда, рекомендовано: лікування у фізіотерапевтичному кабінеті, ортез на грудо-поперековий відділ хребта, ортези безшарнірні на ступні. 02.01.2018 - огляд ортопеда, підтверджено встановлений діагноз. Рекомендовано: лікування у фізіотерапевтичному кабінеті. Відповідно плану диспансерного спостереження на 2018 рік призначено препарати кальцію протягом 30 днів, ЛФК, курс масажу, лікування в Полтавському ортопедичному дитячому санаторії та оздоровлення в санаторіях ортопедичного профілю за кошти Державного бюджету. Згідно довідки Дитячої міської клінічної лікарні м.Полтави від 27.11.2017 (а.с.19) [PERSON] має діагноз: «Остеохонропатія грудного відділу хребта. Кіфосколіф І ст.», знаходиться на «Д» обліку з 2015 року. Рекомендовано: ЛФК, масаж, процедури плавання на 2017-2018р. З інформації КЗ Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 від 29.01.2018 №182 (а.с.11) вбачається, що [PERSON] отримував амбулаторне лікування у 2016 році: 10.10.2016 - діагноз: «ГРЗ, гострий бронхіт», призначено лікування: аугуместин 625 мг два рази на день - 5 днів, йогурт - 1 капс. 3 рази на день - 5 днів, септифріл - 1 т. 3 рази на день - 5 днів; 27.10.2016 - діагноз: «ГРЗ, гострий бронхіт», призначено лікування: азі мед 500 мг - 1 раз на день - 5 днів, лінекс - 1 капс. 3 рази на день - 5 днів, бронхомакс - 1 таб 3 рази на день - 5 днів. У 2017 році звернень не було. Суд вважає захворювання дитини за діагнозом: «Юнацький остеохондроз грудо-поперекового відділу хребта. Кіфосколіотична постава. Плосковальгусна установка ступнів» особливою обставиною, яка може тягти додаткові витрати батьків на лікування дитини. У зв'язку з цим захворюванням дитині рекомендовано плавання. Вартість занять плаванням складає 425 грн. на місяць, що підтверджується копією квитанції (а.с.16). Стороною позивача суду не надано будь-яких інших доказів на підтвердження вартості лікування дитини від цього захворювання. Захворювання дитини у 2016 році на ГРЗ та гострий бронхіт за даними медустанови є одиничним та не носить хронічного характеру, тому суд не розцінює цю обставину як підставу для несення систематичних додаткових витрат батьками у майбутньому. У довідці КЗ Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 від 10.01.2018 (а.с.18) зазначено, що [PERSON] не відвідував школу з 05.01.2018 по 10.01.2018 у зв'язку з ГРВІ. З копії аркуша з рукописним записом найменування лікарських препаратів (а.с.18) не вбачається дата призначення лікування, кому призначено лікування та у зв'язку з якою хворобою; відсутній підпис та печатка лікаря. Копія цього аркушу не є рецептом або листком призначення, у зв'язку з чим не є допустимим доказом. У зв'язку з наведеним, витрати на придбання лікарських препаратів за квитанцією від 02.01.2018 на суму 181,40 грн. не є підставою для покладення обов'язку участі у додаткових витратах на дитину наперед. З довідки КЗ Дитячо-юнацька спортивна школа «Олімпійські надії» Полтавської обласної ради від 18.12.2017 №239 (а.с.13) вбачається, що [PERSON], [INFO], займається у відділенні дзюдо з 2010 року; тренувальні заняття щоденно з 17-30 до 19-45 години, вихідний - неділя; заняття безкоштовні, спортивною формою, взуттям та харчуванням спортсмен не забезпечується. Згідно копії товарного чеку від 17.12.2017 №1112 (а.с.14) на придбання спортивних брюк у магазині «Спортлайн» витрачено 600 грн. Стороною позивача суду не надано доказів на підтвердження вартості систематичних щомісячних витрат у зв'язку із заняттям дитиною спортом. Придбання спортивного одягу, за поясненнями представника позивачки [PERSON], відбувається приблизно раз на два роки. За таких обставин суд вважає, що підстави для стягнення додаткових витрат на утримання дитини наперед відсутні. Позовні вимоги про відшкодування відповідачем вже понесених позивачкою витрат на придбання спортивного одягу суду не заявлено. Згідно копій квитанцій від 27.07.2017 (а.с.17) позивачкою оплачено вартість путівки у КЗ ПДЗОВ «Супутник» у сумі 1324 грн. Позивачкою суду не надано доказів на підтвердження систематичності таких витрат та необхідності їх відшкодування наперед. Позовні вимоги про відшкодування відповідачем вже понесених позивачкою витрат не заявлено. Розмір щомісячних додаткових витрат у сумі саме 850 грн. позивачкою жодним чином не обґрунтовано. Аналізуючи надані позивачкою докази, суд приходить до висновку, що обґрунтованими систематичними щомісячними додатковими витратами на утримання дитини у зв'язку із захворюванням «Юнацький остеохондроз грудо-поперекового відділу хребта. Кіфосколіотична постава. Плосковальгусна установка ступнів» є витрати на оплату занять плаванням у розмірі 425 грн. на місяць. З урахуванням обов'язку участі матері у додаткових витратах, частка відповідача складає 212,50 грн. на місяць. Враховуючи, що відповідач працює у ТОВ «Люкс - Полтава 2009», де отримує заробітну плату у сумі 3 750 грн. на місяць, у ТОВ «Експерс - лайн» за сумісництвом - в середньому 260,75 грн. на місяць, сплачує аліменти на користь позивачки у розмірі ? частини всіх видів його доходу щомісячно, має на утриманні малолітню доньку [PERSON], [INFO], має задовільний стан здоров'я, має у власності два транспортних засоби, один з яких безоплатно передав у оренду ТОВ «Люкс-Полтава 2009» (а.с.42), суд вважає його матеріальне становище таким, що дозволяє забезпечити оплату додаткових витрат у розмірі 212,50 грн. на місяць. Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на перебування на його утриманні непрацездатної матері [PERSON], оскільки суду не надано даних про її доходи. У зв'язку з цим факт перебування на утриманні не доведено. Отже, суд вважає частково обґрунтованими позовні вимоги на суму 212,50 грн. щомісячно. Позивачкою у позовних вимогах не зазначено кінцевого терміну сплати додаткових витрат. У зв'язку з характером витрат, суд вважає обґрунтованим зобов'язання до сплати на період заняття плаванням, але не більше ніж до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд зазначає, що саме позивачкою у якості способу захисту порушеного права обрано участь відповідача у додаткових витратах шляхом зобов'язання надання наперед грошових коштів у певній сумі. Оскільки цей спосіб захисту не суперечить закону, суд не може вийти за межі позовних вимог та на підставі ст. 16 ЦК України, ст. 5 ЦПК України застосувати інший, більш ефективний спосіб щодо отримання у особи визначених грошових сум (стягнення). На підставі ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у мінімальному розмірі з майнових позовних вимог, передбаченому ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у сумі 704,80 грн.

Outcome: partial