Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування вимог позивач вказує, що судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2018 року стягнуто із [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації щомісячно, починаючи з 23 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що на даний час змінилось її матеріальне становище, оскільки збільшився вік дитини, зросли її потреби та витрати. Син [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад та видатки пов`язані з його відвідуванням закладу зросли і становлять 3500 грн. на місяць. Вона несе витрати на оплату комунальних послуг та придбання одягу, харчування, медикаментів, у випадку необхідності лікування. Вказані витрати на дитину необхідні з метою забезпечення її нормального життя та розвитку. Сума аліментів, що стягуються за судовим наказом на утримання сина недостатня для його нормального проживання. Відповідач [PERSON] працює закордоном та має значний дохід. Інших утриманців крім сина [PERSON] у нього немає, відтак відповідач має реальну можливість сплачувати аліменти на сина по 2500 грн. щомісячно Посилаючись на наведене, просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 29 жовтня 2019 року відкрито провадження у даній справі. 27 листопада 2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов. Вказує, що він не працює, зареєстрованого майна він немає, а тому інформація щодо наявності у нього рухомого, нерухомого майна не відповідає дійсності. Окрім цього, закордоном він не працює, що може бути підтверджено відсутністю у нього відміток у паспорті щодо перетину державного кордону України. Аліменти на утримання сина він сплачує регулярно та також має на утриманні батьків пенсіонерів з якими проживає. На даний час має мінливий дохід, працює на підробітках в Україні, немає стабільної роботи та доходу. Вимоги позивача про збільшення розміру аліментів до 2500 грн. вважає необґрунтованими. Поислаючись на наведене, просив відмовити у позові. Позивач [PERSON] подала відповідь на відзив. Зазначає, що інформація вказана відповідачем не відповідає дійсності та його заперечення нічим не підтверджені. Відповідач надав копії не усіх сторінок паспорта і позивач стверджує, що протягом 2017 року він перетинав кордон України десять разів, за 2018 рік - два рази та за 2019 рік - вісім разів. Також, згідно наданих розрахунків по сплаті аліментів у відповідача часто виникає заборгованість та він проводить сплату нерегулярно. Вона дійсно працює у Тернопільському НЕУ на 0,75 %, із посадовим окладом 5469 грн., якого не достатньо для утримання сина. Відповідач [PERSON] , з моменту коли дізнався про вагітність та до часу народження дитини не долучався до підтримки вагітної дружини, тому вона була змушена звернутися в суд та стягнути кошти на її утримання, які за рішенням суду стягнуто в сумі 1500 грн. На даний час вона змушена працювати, оскільки коштів недостатньо для утримання дитини. У судовому засіданні позивач [PERSON] та адвокат Худа І.Р. позовні вимоги підтримали, з мотивів викладених у ній та просили збільшити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] до суми 2500 грн., яка відповідатиме необхідним витратам на його утримання, виховання та розвиток. Відповідач [PERSON] та адвокат Бартків І.Б., у судовому засіданні заперечили проти позовних вимог та просили відмовити у їх задоволенні. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15 березня 2018 року, виданим Тернопільським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за №557. У графі батько зазначено « [PERSON] », у графі мати - « [PERSON] ». Згідно судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2018 року, який набрав законної сили, стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації щомісячно, починаючи з 23 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 25.04.2018 року вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі на її утримання у розмірі 1500 грн. щомісячно, з дня народження дитини і до досягнення дитиною трьох років без додаткового рішення суду, починаючи з 08.09.2017 року. Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що син [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . З довідки за №361 від 09 грудня 2019 року, виданої Тернопільським національним економічним університетом вбачається, що [PERSON] працює доцентом кафедри економічної кібернетики та інформатики ТНЕУ на 0,75 % ставки з 05 вересня 2017 року, з посадовим окладом 5469 грн. Як вбачається із наданого головним державним виконавцем ТРВ ДВС ГТУЮ у Тернопільській області Бойко Д.О. розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10.12.2019 року, станом на 01.12.2019 року у [PERSON] існує переплата в сумі 516, 50 грн. Також, як слідує з відміток у паспорті громадянина [PERSON] для виїзду закордон, він в період 2017 - 2019 років неодноразово перетинав кордон України та перебував за її межами. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. В силу вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень. В силу вимог ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень викладених у п.п.17,23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Встановлено, що судовим наказом Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2018 року, стягнуто аліменти із [PERSON] на сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації щомісячно, починаючи з 23 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Пред`являючи даний позов, позивач посилається на те, що на даний час змінився рівень життя, відповідно змінилось її матеріальне становище, збільшився вік дитини, його потреби та витрати. Син [PERSON] розпочав відвідування дошкільного навчального закладу та видатки пов`язані з його утриманням зросли. Відтак, стягуваний розмір аліментів не забезпечує належне утримання та виховання сина. Згідно з вимогами ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач є особою молодого, працездатного віку, обставин незадовільного стану здоров`я не встановлено, а тому останній не позбавлений можливості працювати та виконувати свій батьківський обов`язок по утриманню сина. У власності відповідача перебуває автомобіль Opel Vivaro, 2007 року випуску. При цьому, інших утриманців у відповідача не має. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що потрібно змінити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] та визначити їх в розмірі 1800 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексації, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення сином повноліття. Аліменти у збільшеному розмірі підлягають до стягнення з моменту набрання рішенням суду законної сили, що відповідає вимогам Закону. При визначені розміру аліментів, суд також врахував вік, стан здоров`я та потреби дитини, стан здоров`я платника аліментів, матеріальний стан матері, яка на даний час позбавлена можливості повноцінно працювати у зв`язку із віком дитини та виконувати у повній мірі свій обов`язок щодо утримання сина. В силу вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідач не представив суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача та неможливості сплати аліментів у розмірі визначеному судом. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що на його утриманні перебувають батьки пенсіонери, оскільки вказана обставина не звільняє його від обов`язку утримувати неповнолітнього сина. Безпідставними є твердження відповідача про відсутність у його власності автомобіля Opel Vivaro, 2007 року випуску, оскільки спростовуються зібраними у справі доказами, зокрема витягом з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів. Доказів спростування вказаних обставин відповідач суду не надав. Разом з тим, суд вважає, що позивачем не доведено можливість відповідача сплачувати аліменти у розмірі 2500грн. щомісячно. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial