Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, який був нею уточнений під час розгляду справи (а.с.26-27, 39-41), в обґрунтування якого зазначила, що вони з відповідачем уклали шлюб 21.07.1995р. і проживали разом до 08.09.2005 р., після чого розлучилися. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. З 01.09.2012 року донька навчається на денному відділенні Національного аерокосмічного університету ім. М.Є.Жуковського «Харківський авіаційний інститут», навчання платне, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки займається підприємницькою діяльністю. Аліменти нікому іншому не сплачує. У зв'язку з чим позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини у твердій грошовій суми 400грн. щомісяця, половину додаткових витрат на навчання доньки в сумі 523грн. щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до закінчення навчання, але не більше як до 23-х років; стягнути з відповідача на її користь половину додаткових витрат на навчання дитини за минулий час в сумі 6926,63грн., а також стягнути з відповідача на її користі судові витрати в сумі 263,60грн. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала у повному обсязі, суду дала пояснення, аналогічні викладеним у позові, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини у твердій грошовій суми 400грн. щомісяця, половину додаткових витрат на навчання доньки в сумі 523грн. щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до закінчення навчання, але не більше як до 23-х років; стягнути з відповідача на її користь половину додаткових витрат на навчання дитини за минулий час в сумі 6926,63грн., а також стягнути з відповідача на її користі судові витрати в сумі 263,60грн. При цьому позивачка пояснила, що додакові витрати на дитину складаються з вартості її навчання, оскільки навчається донька за контрактом, а також з вартості проживання у гуртожитку. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, пояснив, що згоден виплачувати аліменти щомісяця по 300грн., з іншими вимогами не згоден. Також пояснив, що в даний час не працює, підприємницьку діяльність він припинив, а тому заперечує щодо повного задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Батьками [PERSON], [INFO], являються сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Згідно довідки № 11-5/14 від 15.01.2014р., що є в матеріалах справи, [PERSON] є студентом ІІ курсу 5 факультету денної форми навчання (а.с.6). З договору №65-5//12 від 08.08.2014 р., укладеному між [PERSON] та Національним аерокосмічним університетом ім.М.Є.Жуковського «Харьківський авіаційний інститут», вбачається, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, напрям - геодезія, картографія та землеустрій, термін навчання з 01.09.2012р. по 30.06.2016р. (а.с.7). В договорі також зазначено, що річна вартість навчання складає: 1 курс (навч. рік - 2012-2013р.р.) - 6790грн., 2 курс (навч. рік 2013-2014р.р.) - 7470грн., 3 курс (навч.рік 2014-2015р.р.) - 8220грн., 4 курс (навч. рік 2015-2016р.р. ) - 9040грн., загальна вартість освітньої послуги становить 31520грн., строки внесення плати - щомісяця. Згідно довідок №17-265 від 26.03.2014р. та №17-294 від 02.04.2014р., виданих директором студмістечка ХАІ (а.с.33, 38) [PERSON] дійсно проживає в гуртожитку «ХАІ» №12, за адресою : [ADDRESS], та оплатила за проживання за період з вересня 2012 року по серпень 2013 року 2341,20грн., за період з вересня 2013 року по травень 2014 року - 1883,80грн. Факт проживання та реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS], також підтверджується копією її паспорта (а.с.44). Згідно довідки від 27.01.2014р. №479, виданої ПП «Ромалекс», за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] з 11.10.2005р., [PERSON] з 25.09.2003р. Із зазначеної довідки також вбачається, що [PERSON] була зареєстрована за вказаною адресою з 11.10.2005 року по 25.08.2012 року (а.с.5). Як убачається з довідки про доходи (а.с.29) позивачка [PERSON] працює в КП «Рубіжанське ВУВКГ Рубіжанської міської на посаді машиніста насосних установок, загальна сума доходу за період з 09.2013р. по 02.2014р. складає 14448,93грн. Відповідач [PERSON] 25 березня 2014 року припинив свою підприємницьку діяльність, про що було внесено запис №23900060003003267 про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця [PERSON] (а.с.34). Після встановлення зазначених обставин суд приходить до наступного висновку. Стосовно позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у твердій грошовій сумі 400грн. щомісяця, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У ч. 3 ст. 199 СК України зазначається, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Отже, враховуючи, що [PERSON] не проживає з матір'ю - позивачкою по справі в м.Рубіжне, а проживає та зареєстрована за місцем свого навчання в [ADDRESS] тому суд вважає, що в силу ч.3 ст.199 СК України позивачка не має права на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. У зв'язку з чим суд вважає, що в частині зазначених вимог слід відмовити за безпідставністю. При цьому суд зазначає, що сама [PERSON] не позбавлена можливості звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на своє утримання у зв'язку з навчанням. Стосовно позовних вимог в частині стягнення половини додаткових витрат на навчання доньки в сумі 523грн. щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до закінчення навчання, але не більше як до 23-х років, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Між тим, по-перше, питання участі батьків у додаткових витратах на дитину регулюється ст. 185 СК України, а згідно зі ст. 201 цього ж Кодексу до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, тобто щодо вимог ст. 185 річ у даній статті не йде, а по-друге, у статті 185 зазначено, що додаткові витрати присуджуються на дитину, якою в силу ч.1 ст.6 СК України вважається особа до досягнення нею повноліття, тобто до досягнення 18 років. Судом встановлено, що [INFO] року [PERSON] досягла повноліття. Враховуючи, що позивачка просить стягнути половину додаткових витрат на навчання доньки в сумі 523грн. щомісяця на майбутнє, починаючи з 06.02.2014 року до закінчення навчання, тобто коли [PERSON] вже не мала статусу дитини, оскільки їй [INFO] року виповнилось 18 років, тому суд приходить до висновку, що вказані вимоги є безпідставними та в їх задоволенні слід відмовити. Стосовно позовних вимог в частині стягнення половини додаткових витрат на навчання дитини за минулий час в сумі 6926,63грн. суд вказує наступне. Обґрунтовуючи зазначені вимоги позивачка вказала, що ці додаткові витрати на дитину вона просить стягнути за минулий період, тобто з 01.09.2012 року по 01.02.2014р. Перевіряючи вказані доводи судом було встановлено, що в період часу з 01.09.2012р. по 20.05.2013р. [PERSON] була неповнолітньою, отже мала статус дитини, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що позивачка має право на отримання від відповідача додаткових витрат на дитину за період з 01.09.2012 року по 31.05.2013 року, а за період з 01.06.2013 року по 01.02.2014 року позивачка не має право на отримання таких додаткових витрат, оскільки [PERSON] [INFO] року досягла повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру цих витрат суд виходить з наступного. Судом встановлено, що вартість навчання за період з вересня 2012 року по травень 2013 року згідно договору (а.с.7) складає 6790грн., вартість проживання у гуртожитку за цей же період, тобто за 9 місяців складає 1755,90грн. (2341,20грн. вартість проживання за період з 01.09.2012р. по 31.08.2013р. / 12 місяців х 9 місяців = 1755,90грн.), отже всього за вказаний період додаткові витрати складають 8545,90грн. (6790грн. + 1755,90грн.), половина від яких - 4272,95грн. Відповідно до ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. У зв'язку з тим, що між сторонами існує спір щодо розміру додаткових витрат, суд на підставі ч.ч.1, 2 ст.185 СК України враховує ту обставину, що відповідач не працює, постійних доходів не має, але зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати в сумі 2500грн. Така сума додаткових витрат на дитину, на думку суду, є розумною, справедливою та не суперечить нормам матеріального права. Отже суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог [PERSON] в частині стягнення додаткових витрат на дитину за минулий час. Враховуючи все вище викладене суд зазначає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з зазначених підстав. Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, тому судові витрати відповідно до вимог ст..88 ЦПК України слід присудити наступним чином. За вимоги в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини судовий збір в сумі 243,60грн. слід віднести на рахунок держави, оскільки позивачка звільнена від його сплати та в задоволенні цих вимог відмовлено. Судовий збір в сумі 243,60грн. за вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину слід присудити пропорційно задоволеним вимогам таким чином. Оскільки вся сума додаткових витрат за минулий час та на майбутнє складає 23647,74грн. (6926,63грн. за минулий час + 16721,11грн. на майбутнє (576,59грн. щомісячний платіж х 29 місяців за період з 01.02.2014р. по 30.06.2016р. = 16721,11грн), а з відповідача стягнуто лише 2500грн., тому судовий збір пропорційно задоволеним вимогам складає 25,75грн. (2500грн. х 243,60грн. / 23647,74грн), який і підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі ст..ст.6, 185, 199, 200 СК України,

Outcome: partial