Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

позивачка звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що 22 травня 2019 року Кролевецький районний суд Сумської області ухвалив рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів справа №579/539/19. З [PERSON] , на косрить [PERSON] стягнені аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Він є інвалідом першою групи, за допомогою батьків, які є пенсіонерами сплачував аліменти на дітей, однак матеріальний стан його погіршився в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 6500 грн. Враховуючи викладене, посилаючись на ст.192 Сімейного кодексу України, позивач просить змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 22 травня 2019 року та стягувати з нього на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з`явився. Від представника надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 37). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивачки, суд вирішив можливим розглянути справу у її відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.35, 36), до суду не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, та справу №579/539/19, 2/579/349/19, а також докази у їх сукупності дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 22 травня 2019 року ухвалено рішення Кролевецького районного суду Сумської області справа №579/539/19, 2/579/349/19, яким стягнуто [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] , в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.28-29 матеріалів цивільної справи №579/539/19, 2/579/349/19) На виконання вищезазначеного рішення суду, 27 червня 2019 року видано виконавчий лист (а.с.14) У статті 19 та частинах 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб. При цьому, держава визнала право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд в першу чергу враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Згідно ч.2 ст.182 СК України (із змінами згідно ЗУ №2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, встановленого з 1 липня 2020 року складає - 1859 грн, а розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років з 1 липня 2020 року складає - 2318 грн, а тому розмір аліментів на дитину віком до 6 років повинен становити не менше 929 грн. 50 коп., а віком з 6 до 18 років повинен становити не менше 1159 грн. (50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). Суд враховує, що відповідач повинен влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати свою дитину. За змістом позову позивач вказує на те, що його батьки є особами похилого віку та всю пенсію витрачають на ліки, його пенсія по інвалідності в місяць складає 918,97 грн, він систематично бере участь у додаткових витратах щодо утримання дітей, вартість ліків, які йому необхідні для підтримання фізіологічного життя складає 1500 грн. на місяць. Посилання позивача як на підставу для зменшення розміру аліментів про те, що він отримує пенсію по інвалідності, та витрачає їх на лікування, а також те, що проживає з батьками похилого віку не звільняє його від обов`язку сплачувати аліменти на дітей. Доказів того, що [PERSON] витрачає на ліки 1500 грн щомісяця для фізіологічного існування не надано і такі у матеріалах справи відсутні. Судом при ухваленні рішення щодо стягнення аліментів було враховано стан здоров`я [PERSON] (а.с.28-29 цивільної справи №579/539/19). [PERSON] не надав доказів того, що з 22 травня 2019 року, тобто з моменту ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дітей змінилися обставини, які враховуються судом при визначені розміру аліментів, що передбачені ст.182 Сімейного кодексу України. Крім того, суд враховує і те, що аліменти у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою одержувача аліментів (ч.1 ст.184 СК України) яким позивач не являється. Суд враховує і те, що розмір аліментів не може бути меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - це мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На позивача покладений обов`язок довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїм вимог, що передбаченого статтями 12,13 ЦПК України, за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 78-80 ЦПК України. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Виходячи з критеріїв розумності та справедливості, а також враховуючи прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд не вбачає законних та обгрунтовнаих підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed