Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх синів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем. У добровільному порядку відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, тому позивачка вимушена звертатися до суду і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити та розглянути справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та просить суд розглядати справу у його відсутність. Дослідивши надані докази суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Так, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії І-НО № 277209, виданого 28.04.2012 року виконкомом Сартанської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2012 року та згідно копії свідоцтва про народження серії І-НО № 554066, виданого 22.11.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управляння юстиції у Донецькій області, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Згідно копії довідки Нікольської селищної ради № 823 від 23.03.2018 року [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю [PERSON]. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст.181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проаналізувавши надані докази та норми сімейного законодавства, які встановлюють обовязок батьків по утриманню дитини та порядок і умови стягнення аліментів, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню в повному обсязі, тому що судом встановлено, що дитина [PERSON], [INFO], проживає з матірю, яка її доглядає, домовленості між батьками щодо способу виконання батьком дитини обовязку по її утриманню між сторонами не досягнуто, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів доходу (заробітку), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а також, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved