Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказала, що з 23.05.2018 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу дітей не мають. З червня 2018 р. шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені через відсутність взаєморозуміння між ними, відмінність характерів та поглядів на життя та сімейні обов`язки, спільне господарство не ведуть. Вважає, що сім`ю зберегти неможливо. Спору щодо майна, яке є їх спільною власністю не має. Просить шлюб зареєстрований 23.05.2018 року в Приморському районному у м.Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1045, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] розірвати. Позивачка [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач [PERSON] , будучи своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, відзиву на пред`явлений позов не надав. З урахуванням наведених обставин, що позивач не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає за можливе постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23.05.2018 року, який зареєстрований у Приморському районному у м.Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 1045, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 28.02.2019 року (а.с. 6). Від даного шлюбу дітей не мають. Сімейні стосунки припинені з червня 2018 р., з цього ж часу сторони спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна не виникає. Відповідно до\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. ч. 3,4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст.110, ч. 2 ст. 112 СК України, за позовом одного з подружжя суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що на\~теперішній час\~шлюб вказаний\~існує формально,\~оскільки позивач\~та відповідач\~не пов`язані\~спільним побутом\~та проживанням,\~подальше збереження\~шлюбу суперечило\~б інтересам\~позивача та\~дітейі є неможливим,\~а сім`я\~сторін розпалася\~остаточно,в зв`язку з чим позовні вимоги задовольняє та постановляє рішення про розірвання укладеного між сторонами шлюбу. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved