Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтуванні своїх вимог зазначає, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, а тому просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1000,00 грн. щомісяця, з часу подачі заяви до суду та до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково просив стягнути з нього аліменти в розмірі 300,00 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Рішенням Болехівського міського суду від 12.12.2014 року про розірвання шлюбу підтверджено, що шлюб між сторонами розірвано (а.с.4). Про те, що позивачка від відповідача народила сина [PERSON], свідчить ксерокопія свідоцтва про народження (а.с.6). В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя з відповідачем не склалося по причині непорозуміння ним своїх батьківських та сімейних обов'язків. Неповнолітній син [PERSON] проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд визнає, що проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Судом встановлено, що відповідач - не працевлаштована, фізично здорова особа молодого віку, яка не має інших дітей або осіб, яких він зобов'язаний утримувати. Про способи виконання обов`язку утримувати дітей в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує, те що позивачка не працює, її важке матеріальне становище, стан здоров'я дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей; та інші обставини, що мають істотне значення. Будь-яких доказів, які б спростовували вказаний розмір аліментів відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Тому, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 600 грн. щомісяця. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з вимогами - 07 жовтня 2014 року, а тому з цього часу слід присудити стягнення аліментів і до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача слід стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави. На підставі, ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved