Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 59,7 кв.м., до складу якого входить: житловий будинок А-1, житлова прибудова А-1, погріб під частиною будівлі а1/п, нежитлова прибудова а1, сені а2, гараж Б, сарай В, котельна 3, теплиця Г, вбиральня Д, сарай Е, навіс Ж, котельня З, навіс І, літній душ Л, фундамент Ф, вимощення І, огорожа № 1, огорожа № 2, ворота № 3, огорожа № 4, колодязь літній № 5. В обґрунтування позову посилались на те, що вона є власником вказаного домоволодіння на підставі свідоцтва про право особистої власності. Крім того, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 16.12.1999 року їй належить земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 0,1671 га. На сьогоднішній день вона втратила правовстановлюючий документ, у зв`язку з чим позбавлена в подальшому розпоряджуватися належним їй майном. З метою захисту своїх спадкових справ звернулась до суду з вказаним позовом, яким просила задовольнити вимоги в повному обсязі. Разом із позовною заявою позивачкою надане клопотання про звільнення від сплати судового збору. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 14 грудня 2020 року клопотання позивачки [PERSON] про звільнення від сплати судового збору, задоволено. Звільнено [PERSON] від сплати судового збору. Відкрите спрощене позовне провадження та призначене відкрите судове засідання. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи в її відсутності. Позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача [PERSON] до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка по справі [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними паспорта та довідкою виконкому Виноградненської сільської ради (а.с. 5-6, 8). З копії свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння від 20 грудня 1989 року вбачається, що жилий будинок [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі рішення виконкому Новоазовської ради народних депутатів № 146 від 05 липня 1989 року (а.с. 11). Вказане свідоцтво було зареєстровано в БТІ міста Жданова 20 грудня 1989 року (а.с. 12). Як вбачається з технічного паспорту на жилий будинок [ADDRESS] , виготовленого у 2009 році, вказане домоволодіння складається з житлового будинку А-1, житлової прибудови А-1, погрібу під частиною будівлі а1/п, нежитлової прибудови а1, сіней а2, гаражу Б, сараю В, котельної 3, теплиці Г, вбиральні Д, сараю Е, навісу Ж, котельні З, навісу І, літнього душу Л, фундаменту Ф, вимощення І, огорожі № 1, огорожі № 2, воріт № 3, огорожі № 4, колодязю літнього № 5 (а.с. 14-18). Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 16 грудня 1999 року (а.с. 19). Відповідно до рішення Виноградненської сільської ради від 26.02.2016 року вулиця Радянська перейменована в вулицю Центральну (а.с. 9, 10). Як вбачається з довідки Лівобережного відділення поліції Центрального відділу поліції ГУНП в Донецькій області від 30.11.2020 року, [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , дійсно зверталась 18.11.2020 року до Лівобережного ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області з приводу втрати свідоцтва на право власності на її ім`я (а.с. 26). Згідно із статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною 1 ст. 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ, (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи, що відповідно до ст. 328 ЦК України, набуття права власності - певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому ст.392 ЦК України. Частина 1 ст.317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його права власності. Передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. За змістом вищенаведеної норми потреба в цьому заході захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, зокрема, у разі неможливості одержати у відповідних органах правовстановлюючий документ на підтвердження права. Правовою позицією судової палати у цивільних справах Верховного суду України у справі №6-1858цс15 визначено, що за правилами статті 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Дану позицію було уточнено Судовою палатою у цивільних справах ВСУ в іншій постанові від 07.10.2015 по справі № 1622цс15: «Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у ст.ст. 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1. ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.» Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи втрату позивачкою оригіналу правовстановлюючого документу на належний їй будинок, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки факт належності їй на праві власності житлового будинку [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи.

Outcome: approved