Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог зазначає, що між нею та відповідачем 22 лютого 2011 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу є дочка [PERSON] . Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 18 червня 2018 року шлюб розірвано. На даний час відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Вона неодноразово зверталася до нього з проханням про надання матеріальної допомоги на утримання їхньої дочки, однак відповідач в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу відмовляється. Самостійно матеріально забезпечити належні умови для проживання дочки не в змозі, оскільки на її утриманні знаходиться ще одна дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач офіційно не працює, однак регулярно виїздить на сезонні роботи за кордон. Інших дітей у відповідача немає. У відзиві на позов від 12 вересня 2019 року відповідач [PERSON] не заперечує проти часткового задоволення позовних вимог, просить стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі не більше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та зазначає, що не заперечує щодо свого обов`язку утримувати дитину і виконує цей обов`язок, оскільки буває, що дитина проживає разом з ним та його батьками в с. Грудки по 6 місяців в той період, коли позивачка виїжджає на сезонні заробітки. В міру своїх доходів ним надається фінансова допомога на утримання дитини і в більшій мірі, ніж просить позивачка. При визначенні розміру аліментів просить врахувати його матеріальне становище, а саме те, що він є безробітним, періодично виїжджає на сезонні заробітки за межі України і його дохід є мінливим, а позивачка, окрім виїзду на межі України на сезонні заробітки, займається підприємницькою діяльністю, має в м. Камені-Каширському та смт. Любешів торговий павільйон. У судове засідання позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивачки - адвокат Шворак Н.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позовній заяві підстав та просила їх задовольнити. Представник відповідача - адвокат Мазурик П.А. в судовому засіданні пояснив, що позовні вимоги є необґрунтованими, відповідач не має регулярного доходу, тому стягнення аліментів на дитину у частці від доходу (заробітку) є безпідставним, відповідач не заперечує щодо обов`язку утримувати дитину та утримує її, зокрема, купував дочці одяг, їздив з дочкою відпочивати на море з 16 серпня 2019 року по 27 серпня 2019 року, окрім того остання часто перебуває по місцю проживання відповідача, зокрема, дитина перебувала по місцю проживання відповідача з 28 червня 2019 року по 8 серпня 2019 року, періодично по вихідних також перебуває у відповідача. Заслухавши пояснення представника позивачки та представника відповідача, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Камінь-Каширського управління юстиції Волинської області 2 квітня 2014 (а.с. 5). Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, сторони у справі як батьки малолітньої дитини [PERSON] зобов`язані утримувати дочку до досягнення нею повноліття. У відповідності до частин 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як встановлено в судовому засіданні малолітня дочка сторін [PERSON] з 28 червня 2019 року по 8 серпня 2019 року знаходилася по місцю проживання батька, де також мешкає її бабуся (матір відповідача), та періодично по вихідних перебуває за місцем проживання відповідача, проте зареєстрована та постійно проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] періодично виїжджає на сезонні заробітки, має на утриманні ще одну дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідач [PERSON] , будучи особою працездатного віку, не в достатньому обсязі надає матеріальну допомогу в грошовій формі на утримання малолітньої дочки [PERSON] , хоча й приймає участь у придбанні дитині одягу, забезпечив дитині влітку відпочинок на морі. Між сторонами немає домовленості про спосіб, розмір і порядок сплати аліментів на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідач періодично виїжджає на заробітки за межі території України і, як вбачається з відзиву на позов та з пояснень його представника у судовому засіданні, не заперечує сплачувати аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , проте у розмірі не більше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд врахував матеріальне становище відповідача, який періодично виїжджає на сезонні заробітки за межі території України, про що він зазначив у своєму відзиві, інших утриманців немає, дані про незадовільний стан його здоров`я відсутні, і матеріальне становище дитини сторін та стан здоров`я останньої, який є задовільним, а також те, що обов`язок утримувати дитину рівною мірою покладається як на матір, так і на батька, та дійшов висновку, що вимоги позивачки належить задовольнити повністю та стягувати з відповідача аліменти на утримання його малолітньої дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років складає: з 1 липня 2019 року - 1699 грн., з 1 грудня 2019 року - 1779 грн. Отже, мінімальний розмір аліментів для дітей віком до 6 років складає: з 1 липня 2019 року - 849 грн. 50 коп., з 1 грудня 2019 року - 889 грн. 50 коп. Зазначена величина свідчить про мінімальний рівень матеріального забезпечення. Доказів про наявність у відповідача виключних обставин, які б свідчили про те, що він в змозі надавати матеріальну допомогу своїй малолітній дочці лише на мінімальному рівні, тобто лише у розмірі не більше, ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, немає. Не ґрунтуються на положеннях закону доводи відповідача та його представника про відсутність правових підстав для стягнення аліментів на дитину у частці від заробітку платника аліментів, оскільки згідно з ч. 1 ст. 184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом лише за заявою одержувача аліментів, а позивачка до суду заяву про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі не подавала. Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на те, що позивачка при подачі позову до суду від сплати судового збору звільнена, з відповідача, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць належить допустити до негайного виконання.

Outcome: approved