Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача у якому просить стягнути з останнього на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій суму у розмірі 21180,00 грн, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у сторін від шлюбних відносин народився син. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати із матір`ю. На даний час проживають на орендованій квартирі. Відповідач не бере участі в утриманні сина, що виявляється у протермінованих платежах за навчання і розвиток сина. Попередньо погодженні витрати на сина відповідач може відмінити у будь-який момент. Такі дії впливають негативно на емоційний розвиток дитини. Обставини, які б впливали на стягнення аліментів, відсутні, адже відповідач інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків немає, стягнень за виконавчими документами відсутні, у шлюбі після розірвання такого між сторонами не перебуває, за відповідачем зареєстровані юридичні особи, а тому просить стягувати у твердій грошовій сумі у спірній сумі. У відповідності до ст. ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, просить задовольнити позов повністю. 10 березня 2020 року на адресу суду надійшов відзив від відповідача, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи, що визнає позов частково у частині стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів наведений позивачкою є надмірно великим, безпідставним, не вмотивованим, адже не підтверджено жодними доказами. Стверджує, що не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а навпаки бере активну участь у його вихованні та утриманні. Є наявність зареєстрованих кількох юридичних осіб, однак не всі здійснюють економічну діяльність. Щодо фінансової платоспроможності відповідача про яку стверджує позивачка, то таку спростовує довідкою про доходи за період з 2015 по 2019 роки. Зазначає, що в нього відсутнє нерухоме майно, наявний нестабільних дохід, не отримує жодних виплат від юридичних осіб, понад десять років відсутні витрати на придбання нерухомого майна всі ці обставини просить врахувати при визначення розмірі аліментів на утримання сина. 12 грудня 2019 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи, яке неодноразово відкладалось з поважних причин. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просить такі задовольнити з підстав викладених у заявах по суті. У судовому засіданні сторона відповідача надала пояснення аналогічні змісту письмових викладених у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, сторони є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження /арк. спр. 6/. Після розірвання шлюбу, син залишився проживати з матір`ю та без реєстрації проживають за адресою [ADDRESS] , що підтверджено актом від 14.11.2019 № 17 / арк. спр. 14/. Суд також враховую спільну позицію сторін щодо проживання дитини з матір`ю. У зв`язку із наявністю підстав для стягнення аліментів на утримання дитини, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 15 (обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання) Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст.180 цього Кодексу кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Окрім цього, відповідно до\~ст. 182 цього Кодексу\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому, суд також враховує законодавчі положення щодо розміру прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» починаючи з січня 2020 - 2218 грн. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд встановив, що відповідач з 26.09.2019 по 18.11.2019 обіймав посаду директора з виробництва ТзОВ «ЛІСГАЛ» та отримав заробітну плату у загальному розмірі 10161,89 грн, що підтверджено копію трудової книжки відповідача та довідкою підприємства від 24.02.2020 № 1 /арк. спр. 48, 49/. За відповідачем зареєстровано рухоме майно - два автомобілі та відсутнє нерухоме майно, що підтверджено відповідними витягами з Єдиного реєстру транспортних засобів та прав власності на нерухоме майно /арк. спр. 45, 46/. Окрім цього, відповідач є директором юридичних осіб ПП «Львівська гігієнічна компанія», ТзОВ «ЛІССТАНДАРТ», ТзОВ «Бережанські лани», однак жодної економічної діяльності такі не здійснюють, а відтак не отримують прибутку та не виплачують дивідендів засновнику (директору) /арк. спр. 50-52/. Окрім цього, суд бере до уваги подані відповідачем ряд платіжних документів щодо перерахування коштів на добровільне утримання сина, які здійснені періодичними платежами протягом 2019 року /арк. спр. 53-66/. Попри те, суд бере до уваги стан здоров`я дитини [PERSON] , який хворіє на хронічний бронхіт, що підтверджено медичними документами /арк. спр. 43, 44/. У зв`язку із вищевикладеним та аналізуючи наведені норми права, суд прийшов переконання, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Попри те, суд враховує матеріальне становище дитини, яку утримує матір, адже доказів заперечення таких обставин відповідач не подав та періодичне надання коштів із сторони батька на утримання сина; матеріальне становище відповідача, який не працює, однак така обставина не впливає на виконання відповідачем обов`язку утримання сина, до досягнення ним повноліття; наявність рухомого майна у відповідача. Суд бере до уваги стан здоров`я дитини, який хворіє та задовільний стан здоров`я відповідача, адже будь-яких доказів протилежному цього останній не подав. Таким чином, суд прийшов висновку, що виходячи з презумпції рівномірності розподілу обов`язку по утриманню дитини між батьками, з урахуванням законодавчого визначеного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з відповідача на користь позивачки на утримання дитини необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.11.2019, тобто з моменту подання позову до суду, до досягнення дитиною повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону. Будь-яких інших обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи суд не встановив. Таким чином, суд вважає за можливе здійснити захист порушеного права позивача шляхом замовлення позову частково. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину. Позивачка у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання такої заяви, а тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 384,20 грн в доход держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial