Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Марганецького міського суду з позовом до [PERSON], третя особа відділ державної виконавчої служби Марганецького міського управління юстиції про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, посилаючись на слідуючи обставини: Відповідач відповідно до рішення Марганецького міського суду від 28 лютого 2000 року зобов'язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття у розмірі ? частки усіх видів доходу відповідача. Але відповідач не виконує свої обовязки щодо своєчасної сплати аліментів за виконавчим листом з 2006 року у звязку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів. На даний час мається заборгованість за виконавчим листом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Але до цього часу заборгованість не погашено. Вважає, що відповідач повинен сплатити на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом за період з 01.12.2011 року по 01.12.2014 року у загальній сумі 81886,6 грн.. Просить суд стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] (ІПН [NUMBER]) 81886,6 гривень неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO]. . Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Марганецького міського суду від 28 лютого 2000 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття у розмірі ? частки усіх видів доходу відповідача. Відповідач не в повному обсязі сплачує аліменти на утримання доньки. Внаслідок чого з 01.12.2011 року по 01.12.2014 року за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 12125,85 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця. Відповідно до розрахунку неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.12.2011 року по 01.12.2014 року, становить 81886,6 грн. Суд вважає, що встановленим фактам та обставинам відповідають відносини, які регулюються ЦК України, СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно ч. 1 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовані цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Як зазначено у ч. 1 ст. ст. 196 СК України, неустойка може бути стягнена з того, хто винен у простроченні сплати аліментів. За аналогією з цивільним законодавством суд в даному випадку виходить із презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання. У зв'язку з цим на відповідача було покладено тягар доказування протилежного. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 ст. 196 СК України, визначений розмір пені - 1% за кожен день прострочення, отже розмір неустойки за кожен місяць прострочення становить 30% суми несплачених аліментів. Відповідно до розрахунку неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період за період 01.12.2011 року по 01.12.2014 року, становить 81886,6 грн. Заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.12.2011 року по 01.12.2014 року, становить 12125,85 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 552 ЦК України, сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. На цій підставі суд вважає за необхідне роз'яснити учасникам процесу, що сплата неустойки не знімає обов'язку з відповідача сплати заборгованості по аліментам. Ухвалюючи рішення суд вважає за необхідне роз'яснити, учасникам процесу, що неустойка (пеня) не може перевищувати суму заборгованості. При ухваленні рішення та стягненні з відповідача неустойки за прострочення сплати аліментів, суд враховує обставини, того що відповідач намагається погасити заборгованість по аліментам, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями наявними в матеріалах справи. Суд враховує, що відповідно до ч.2 ст. 196 СК України, розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, оскільки відповідач на даний час сплачує аліменти та намагається погасити заборгованість що підтверджується платіжними дорученнями наданих представником відповідача та не заперечується представником позивача, суд вбачає підстави для зменшення розміру неустойки до розміру заборгованості, яка складає 12125,85 грн.. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково стягнувши з відповідача на користь позивачки неустойку за несплату аліментів, яка прирівнюється до розміру заборгованості. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial