Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення його непроживання у квартирі [ADDRESS] та скасування реєстрації. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона з 03 липня 1987 року по 18 червня 2001 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.01.1999 року квартира на праві спільної сумісної власності належить позивачці [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON], відповідачу [PERSON] та їх спільній доньці [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON]. Позивачка зазначає, що через постійні скандали і сварки між ними виникли особисті неприязнені стосунки, тому відповідач після припинення шлюбно-сімейних відносин з 2000 року в квартирі [ADDRESS] не проживає, однак є зареєстрованим у зазначеній квартирі, що порушує її права як власника житлового приміщення, у зв'язку з чим вона змушена сплачувати комунальні послуги за кількістю зареєстрованих осіб. Оскільки [PERSON] протягом усього часу відмовляється надавати кошти на оплату комунальних послуг, а спільне їх проживання неможливе, тому [PERSON] просила суд встановити, що [PERSON] не проживає у [INFO] з вересня 2000 року по теперішній час, а також скасувати його реєстрацію за вказаною адресою. Позивачка та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили позов задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовні заяві. Представники відповідача проти позову заперечували, надали письмові заперечення, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS], а зняття з реєстрації місця проживання особи проводиться на підставі рішення про позбавлення права власності, визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, виселення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. [PERSON] як власник свого житла має право користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд, у тому числі бути в ньому зареєстрованим. Представник третьої особи - Амур-Нижньодніпровського РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою просив справу слухати у його відсутність, рішення постановити на розсуд суду. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, причин неявки суду не повідомила, про день слухання справи повідомлялась належним чином. Вислухавши пояснення позивачки та представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 03 липня 1987 року по 18 червня 2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На підставі ордеру №2320 від 20.03.1992 року квартира [ADDRESS] була надана у користування сім'ї з 4-х осіб: [PERSON] наймач, [PERSON] мати, [PERSON] дружина, [PERSON] донька. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06.01.1999 року квартира була приватизована та на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON]. Судом встановлено, що відповідач після припинення шлюбно-сімейних відносин з вересня 2000 року в квартирі [ADDRESS] не проживає, що підтверджується актами про непроживання та не спростовується самими сторонами, фактично проживає за адресою: [INFO], тому суд вважає встановити, що [PERSON] не проживає у [INFO] з вересня 2000 року по теперішній час. Окрім цього судом також встановлено, що між сторонами існує спір стосовно користування житловим приміщенням відповідачем [PERSON], у зв'язку з чим він звертався до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення, що свідчить про його намір та бажання вселитися та проживати у даній квартирі. Рішенням АНД районного суду від 05.11.2014 року позов [PERSON] був задоволений, яке рішенням апеляційного суду від 19.01.2015 року було скасовано. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. У зв'язку з викладеним, суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги про зняття з реєстрації [PERSON] в зазначеному будинку, оскільки зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом Головного управління державної міграційної служби України, зокрема на підставі рішення суду про виселення особи з житлового приміщення або визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Спір в цій частині відсутній та Амур-Нижньодніпровський РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області не є відповідачем по даній справі. Також суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 121 гривню 80 копійок судових витрат.

Outcome: partial