Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 04.11.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] На теперішній час шлюбні відносини з відповідачем припинено, спільне господарство не ведеться. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Також. посилаючись на те, що дитина страждає на ряд захворювань та перебуває під постійним наглядом у лікарів, позивачка просила стягнути з відповідача 50% від вартості понесених додаткових витрат на обстеження та лікування дитини в сумі 1088 грн. 10 коп., а також щомісячно стягувати з відповідача додаткові витрати на лікування дитини в розмірі 700 грн., починаючи з дня пред'явлення позову. В судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала та, посилаючись на викладені в ній підстави, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно. В частині стягнення щомісячних додаткових витрат в сумі 700 грн. в задоволенні позову просив відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю цих вимог належними доказами. Також заперечував проти стягнення фактично понесених витрат в сумі 1088 грн. 10 коп., посилаючись на те, що частину вказаних витрат фактично було понесено не позивачкою, а його родичами, якими надавались кошти позивачці. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 04.11.2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який після припинення між сторонами шлюбних відносин, проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання в цій частині заявлених позивачкою позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд враховує, що відповідач інших осіб на утриманні не має, є здоровим та працездатним, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. Також суд враховує визнання відповідачем позову в цій частині та відсутність заперечень з приводу розміру аліментів, заявлених позивачкою до стягнення. В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання дитини слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.03.2016 року (дня пред'явлення позову) до досягненню дитиною повноліття. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В п.18 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом та вбачається з наданих позивачкою виписок з амбулаторної картки дитини - [PERSON], [INFO], останній спостерігається та знаходиться на обліку у таких лікарів, як: отоларинголог, окуліст, педіатр, невролог, хірург та імунолог; страждає на ряд захворювань, які на теперішній час потребують періодичного обстеження та лікування. Згідно наданих до позовної заяви чеків вбачається, що позивачкою на момент звернення до суду з позовом фактично було понесено витрати, пов'язані з обстеженням та лікуванням дитини, в розмірі 2176 грн. 20 коп. Обґрунтованість понесення цих витрат підтверджується відповідними довідками щодо обстеження та виписка-ми з амбулаторної картки дитини щодо встановлених діагнозів та лікарських призначень. А тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача половини вартості фактично понесених витрат, пов'язаних лікуванням дитини, в сумі 1088 грн. 10 коп., є обґрунтованими, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача в подальшому додаткових витрат на лікування дитини в сумі 700 грн., щомісячно, в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В обґрунтування заявлених позовних вимог в цій частині позивачка посилалась на те, що вказана сума була розрахована нею виходячи з розміру витрат на лікування, які вона фактично несе на теперішній час. Проте, вказані витрати на лікування дитини хоча і є передбачуваними, але в подальшому можуть змінюватись в ту чи іншу сторони, в залежності від стану здоров'я дитини та зміни в зв'язку з цим умов лікування. В зв'язку з цим, в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити, як заявлених передчасно, що не позбавляє позивачку права в подальшому звернутись до суду з відповідним позовом в порядку ст.185 СК України. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. Також, у відповідності до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial