Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що з 11.10.2003 року перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. З 26.09.2015 року сумісне проживання та ведення спільного господарства з відповідачем було припинено. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.04.2016 року шлюб між ними було розірвано. Під час перебування у шлюбі, 22.12.2010 року, ними було придбано автомобіль Geely МК н/з [NUMBER] , який було зареєстровано за відповідачем. В зв`язку з цим, посилаючись на норми СК України, позивачка просила визнати вказаний автомобіль спільної сумісною власністю її та відповідача, а також в порядку поділу спільного сумісного майна виділити цей автомобіль у власність відповідачу, стягнувши з останнього на її користь компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля в сумі 64194 грн. 77 коп. \~ \~ \~ \~В наданій заяві представник позивача просив проводити розгляд справи без її участі, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач за неодноразовими викликами до суду не з`явився, про поважність причин своєї неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.3 ст.223. ч.2 ст.247, ст.ст.280.281 ЦПК України, було визнано за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін в заочному порядку, за наявними у матеріалах справи доказами та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу фіксації. \~ \~ \~ \~Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 60\~СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 СК України майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі. Якщо\~дружина та\~чоловік не\~домовилися про\~порядок поділу\~майна,\~спір може\~бути вирішений\~судом.\~При цьому\~суд бере\~до уваги\~інтереси дружини,\~чоловіка,\~дітей та\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.57 СК України визначено, що особистою приватною\~власністю дружини,\~чоловіка є: 1)\~майно,\~набуте нею,\~ним до\~шлюбу; 2)\~майно,\~набуте нею,\~ним за\~час шлюбу,\~але на\~підставі договору\~дарування або\~в порядку\~спадкування; 3)\~майно,\~набуте нею,\~ним за\~час шлюбу,\~але за\~кошти,\~які належали\~їй,\~йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до\~Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених\~Земельним кодексом України. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. \~ \~ \~ \~Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 11.10.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропет-ровська від 22.04.2016 року (цивільна справа №203/1489/16-ц). \~ \~ \~ \~Вказаним рішенням суду також встановлено, що сторони припинили сумісне проживання та ведення спільного господарства з 26.09.2015 року. \~ \~ \~ \~Як зазначила позивачка та не спростовано відповідачем, 22.12.2010 року, тобто під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та до фактичного припинення шлюбних відносин, ними було придбано автомобіль Geely МК 2010, 2010 р.в. н/з [NUMBER] , який було зареєстровано за відповідачем. \~ \~ \~ \~Факт реєстрації вказаного транспортного засобу за відповідачем по теперішній час підтверджується також довідкою ТСЦ МВС №1249 від 15.08.2019 року. \~ \~ \~ \~Згідно відповіді №186/19А від 27.10.2019 року судового експерта Пилипенка О.С., середня ринкова ціна по Україні транспортного засобу моделі Geely МК 2010, 2010 р.в., який був у використанні, становить 128389 грн. 57 коп. Таким чином, оскільки спірний автомобіль було придбано сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, в період сумісного проживання та ведення спільного господарства, не надання відповідачем доказів, які б свідчили про те, що останній є його особистою власністю відповідно до положень ч.1 ст.57 СК України, суд приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволеннях позовних вимог позивачки в частині визнання спірного транспортного засобу спільної сумісною власністю сторін, як колишнього подружжя. При вирішенні питання про поділ спільного сумісного майна, суд враховує. що автомобіль є річчю неподільною та перебуває у фактичному користуванні відповідача. В зв`язку з цим, відповідно до положень ст.71 СК України, автомобіль слід виділити у власність відповідача, стягнувши з останнього на користь позивачки компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля в сумі 64194 грн. 77 коп. (в межах заявлених позовних вимог відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України). Також з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати за послуги експерта на визначення вартості спірного автомобіля в сумі 1500 грн., у відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., всього таким чином стягнувши кошти в сумі 66463 грн. 17 коп. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved