Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на нерухоме майно у вигляді - 3/7 частки квартири [ADDRESS] , що належала [PERSON] [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що згідно дублікату свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] , виданим виконкомом Богуславської міської ради 29 жовтня 2000 року, зазначена квартира належить на праві спільної часткової власності наступним громадянам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. Проте, станом на момент звернення до суду з даним позовом у квартирі фактично зареєстрована та проживає лише - [PERSON] . При цьому, позивачка зазначає, що [INFO] помер її сни [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтвом про смерть, виданого виконавчим комітетом Ісайківської сільської ради Богуславського району Київської області від 13.06.2014 року. Після смерті якого, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.05.2020 року - 1/7 частки квартири успадкувала його дочка [PERSON] . Після смерті матері позивачки, [PERSON] , яка померла [INFO] , відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 12.06.2018 року Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області позивачка, як спадкоємець за законом, в нотаріальному порядку оформила спадщину, що лишилася після [PERSON] , до складу якої і входить 1/7 її частки вищевказаної квартири. Батько позивачки - [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копію свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Богуславського райвиконкому Київської області від 21.10.1994 року. Крім того, чоловік позивачки - [PERSON] , відповідно до рішення Богуславського районного суду від 22.12.1998 року у справі №2-735 1998 вважається безвісно відсутнім та таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . [PERSON] - тітка позивачки, померла [INFO] , згідно копії свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Богуславської РДА Київської області від 24.05.1994 року. Позивачка зазначає, що вона не могла оформити право власності на частки у спадковій квартирі, належні вказаним особам, оскільки не мала достатніх на те підстав. Проте, від того часу пройшло більше 20 років, протягом яких вона постійно, добросовісно, відкрито та безперервно володіла та користувалася квартирою [ADDRESS] . Вчасно оплачує комунальні послуги та за власні кошти, здійснює поточні ремонти. Витягом із реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Білоцерківським міжміським БТІ від 30 січня 2018 року, підтверджується право власності на на квартиру [ADDRESS] , яке було зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] , виданим виконкомом Богуславської міської ради від 29 жовтня 2000 року Посилаючись на положення ст.ст. 328 ч. 1, 344 ЦК України позивачка просить задовольнити її вимоги. Представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі та без участі позивачки, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву, в якій позов визнає і просить розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає і просить розглянути справу без її участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачкою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 29 жовтня 2000 року позивачка та члени її сім`ї отримали свідоцтво про право власності на житло, видане виконавчим комітетом Богуславської міської ради, згідно якого квартира що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належала на праві спільної часткової власності в рівних частинах кожному: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Право власності на квартиру [ADDRESS] , було зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, що підтверджується Витягом із реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Білоцерківським міжміським БТІ від 30 січня 2018 року. [INFO] у віці 87 рік в м. Богуслав Київської області померла [PERSON] , що підтверджується її копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського райвиконкому Київської області 24 травня 1994 року. [INFO] у віці 68 рік в м. Богуслав Київської області помер [PERSON] , що підтверджується її копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського райвиконкому Київської області 21 жовтня 1994 року. [INFO] у віці 37 рік в м. Богуслав Київської області помер [PERSON] , що підтверджується її копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Ісайківської сільської ради Богуславського району Київської області 13 червня 2014 року. Після смерті якого, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.05.2020 року частку його квартири успадкувала його дочка [PERSON] . Після смерті матері позивачки, [PERSON] , яка померла [INFO] , відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 12.06.2018 року Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області позивачка, як спадкоємець за законом, в нотаріальному порядку оформила її спадщину, до складу якої входить 1/7 частки вищевказаної квартири, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом. [PERSON] , відповідно до рішення Богуславського районного суду від 22.12.1998 року у справі №2-735/1998р. вважається безвісно відсутнім та таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В подальшому оформити право власності на частки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у даній квартирі, позивачка не могла, оскільки не мала достатніх на те підстав. Натомість, позивачка добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується вищевказаною квартирою, що підтверджується довідкою № 02.11.2010 від 02.11.2010 року. Згідно відомостей викладених у технічному паспорті, житлова квартира [ADDRESS] , складається з трьох кімнат, та має такі технічні характеристики: загальна площа - 59,65 кв.м., житлова площа - 46,10, кв.м., а саме: житлові кімнати - 15,40 кв.м.; 13, 60 кв.м.; 17,10 кв.м.; кухня - 5,50 кв.м., ванна - 1,90; туалет - 0,90 кв.м.; коридор - 4,80кв.м.; шафа вбудована - 0,40 кв.м. Задовольняючи вимоги позивача суд керується наступними положеннями чинного законодавства, які регулюють виниклі правовідносини. Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1,2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Пунктом 9 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Позивачка надала суду достатні та допустимі докази, якими підтверджується факт добросовісного і відкритого користування нерухомим майном на протязі більше 20 років, отже визнання права власності за позивачкою на 3/7 частки квартири [ADDRESS] , не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачами до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачами позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420 гривень 40 коп. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved