Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання їх неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , з матір`ю. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що з 28.04.2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені у 06.06.2018 року, крім того, від минулих стосунків позивачка має сина [PERSON] , [INFO] . Дитина знаходиться на повному її утриманні. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає. На підставі викладеного просить визначити місце проживання доньки з матір`ю. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Від третьої особи до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності їх представника та висновок Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області, в якому зазначили, що можливим визначити місце проживання малолітньої дитини з матір`ю. Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленої про час та місце розгляду справи, не є поважними, в зв`язку з чим, зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 18 грудня 2012 року, [PERSON] народилася [INFO] , актовий запис №1556 від 18.12.2012 року зроблений Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . З рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 06 червня 2018 року вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно інформації управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №02-1307-1353 від 14.09.2021 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , із дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 12.03.2020 року, [PERSON] , є власницею квартири за адресою: [ADDRESS] . З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини є сімейними та врегульовані ст.ст. 160, 161 СК України. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Частиною п`ятою статті 157 СК України визначені права того із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України за певних умов. Відповідно до ст.161 СК України якщо мати та батько проживають окремою, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу, суд виходить із того, що позивачем не надано суду належних доказів, зокрема квитанції до прибуткового касового ордера, платіжні доручення з відміткою банку або інші банківські документи, касові чеки, які б свідчать про фактичну оплату винагороди адвокатом, пов`язану із наданням правової допомоги, отже, відсутні підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, на користь позивача. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як зазначено у п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору за подання позовної в сумі 908,00 гривень. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про те, що буде доцільним залишити дитину матері за місцем її постійного місця проживання. На підставі ст.ст. 160, 161 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

Outcome: partial