Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини вказуючи, що з вона та відповідач перебувають у шлюбі з 25.03.2016 року. Під час шлюбу у них народилися діти - син [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] . З грудня 2018 року вона з відповідачем проживають окремо один від одного та сімейні стосунки не підтримують, відповідач матеріальну допомогу на її утримання їй не надає. На даний час шлюб між ними у встановленому законом порядку не розірвано, проте фактично шлюбні відносини були припинені з грудня 2018 року. Після припинення шлюбних відносин та народження доньки [PERSON] , вона разом з дітьми переїхала на постійне місце проживання в с. Мотронівку Верхньодніпровського р-ну Дніпропетровської області, але реєстрацію має за адресою: [ADDRESS] . Її чоловік, [PERSON] зареєстрований та проживає в іншому місці, а саме за адресою: [ADDRESS] , де зареєстрована й старша дитина. Після припинення шлюбних відносин, вона з чоловіком не спілкуються та сімейні стосунки не підтримують. 18 липня 2019 року вона звернулася до відділу реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , тобто за її місцем реєстрації, але у реєстрації доньки їй було відмовлено у зв`язку з не наданням письмової згоди батька на реєстрацію дитини за місцем реєстрації матері. Спору щодо місця проживання дитини разом зі нею з відповідачем [PERSON] ніколи не було, так як місце його перебування їй не відоме, відповідач дитиною не займається та аліменти не сплачує, взагалі після народження доньки навіть не бачив її. Зважаючи на викладене просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] без письмової згоди батька [PERSON] .. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27.09.2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. Клопотання про розгляд справи в іншому провадженні сторони не заявляли. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.25). Відповідач в судове засідання не з`явився вдруге, копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви, доданими до неї документами та судовою повісткою надіслані судом у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с. 26,34) та повернуті за закінченням строку зберігання, тому відповідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи судом у відповідності до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, ст.ст.280-281 ЦПК України, вирішує справу у заочному порядку за наявними матеріалами. Представники третіх осіб - відділу реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області та виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області як органу опіки та піклування в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи без участі їх представників (а.с.22,35) Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, факт наявності у сторін малолітніх дітей підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , згідно якого останній народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8) та копією про народження [PERSON] згідно якого остання народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.9) Факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі підтверджується копією свідоцтва про шлюб, згідно якого 25 березня 2016 року, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, прізвище подружжя після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а.с. 7) Відповідно до довідки № 2896 від 25.06.2019 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданої відділом реєстрації фізичних осіб Вільногірської міської ради Дніпропетровської області за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивачка та її старша дитина - [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Відповідно до довідки № 2897 від 25.06.2019 року про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданої відділом реєстрації фізичних осіб Вільногірської міської ради Дніпропетровської області за адресою: [ADDRESS] зареєстровані відповідач та старший син сторін - [PERSON] , [INFO] (а.с.11). 18.07.2019 року [PERSON] звернулась до відділу реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини разом з нею за адресою: [ADDRESS] , однак їй було відмовлено в реєстрації дитини [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з відсутністю згоди батька на реєстрацію місця проживання дитини (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. За приписами частини третьої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Згідно із пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки та інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отже, з урахуванням положень Конвенції про права дитини пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток, встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства». За змістом статей 11, 18 вказаного Закону кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватись батьківські права. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 25.03.2016 року перебувають у шлюбі та є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживає разом з матір`ю, позивачка зверталась до відділу реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області з заявою про реєстрацію малолітньої [PERSON] за її місцем реєстрації, однак отримала відмову через відсутність письмової згоди батька дитини, будь-яких обставин, які б свідчили про наявність спору між батьком та матір`ю дитини щодо визначення її місця проживання, судом не встановлено, а згоду батька дитини позивачка не має можливості отримати через відсутність відомостей про місце його перебування, а відсутність реєстрації місця проживання дитини суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема, права на охорону здоров`я, на освіту та соціальний захист, тому суд вважає, що з метою забезпечення найкращих інтересів дитини необхідно надати дозвіл позивачці [PERSON] на реєстрацію її малолітньої доньки за адресою реєстрації матері - по [ADDRESS] без письмової згоди батька [PERSON] . На підставі ст. ст. 160,161 Сімейного Кодексу України, ст. 29, ч.1 ст. 242 ЦК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», і

Outcome: approved