Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], третя особа: Косівська міська рада про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. В судове засідання позивачка не зявилася, до суду надійшла заява про те, що позовні вимоги підтримує повністю, а справу просить розглядати без її участі. З позовних вимог вбачається, що вона є власницею житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в місті Косові по вул.Шевчека, 34, Косівського району Івано-Франківської області та земельної ділянки, на якій розташоване будинковолодіння. 14 серпня 2014 року на прохання [PERSON], яка раніше працювала продавцем в її магазині, вона прописала в своєму будинку [PERSON] та її неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] фактично не проживала жодного дня в її будинку, оскільки проживала в [INFO] із своїм співжителем, де проживає і на даний час. Протягом трьох років вона неодноразово зверталася до [PERSON] з приводу того, що їй необхідно виписатися з будинку, оскільки вона вже давно не працює в магазині і фактично проживає в с. Смодна. Проте, остання на її неодноразові прохання не реагує і уникає зустрічі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявляється, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у звязку з чим суд ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи Косівської міської ради в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення за наступних підстав: Як вбачається з ст. 71 ЖК України, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Водночас статтею 72 ЖК України встановлено, що\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, згідно копії договору дарування від 29.03.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 511 (а.с.5), копії договору дарування земельної ділянки від 29.03.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 513 (а.с.6) та копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 32416184, від 20.01.2015 року (а.с.7), [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в місті Косові по вулиці Шевченка, буд.34, Івано-Франківської області і розміщений на земельній ділянці площею 1130 м.кв. Косівської міської ради. Як вбачається з копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають у [INFO] (а.с.9-10), 14.08.2014 року за даною адресою прописані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сімї виданого виконавчим комітетом Косівської міської ради від 22.09.2017 року (а.с.8), [PERSON] проживає одна у власному будинку, який знаходиться по вулиці Шевченка, 34, міста Косів, Івано-Франківської області. За проханням знайомої, [PERSON] прописала у своєму будинку [PERSON] з дітьми, які ніколи не проживали за даною адресою. Враховуючи вищенаведене, оскільки відповідачка ніколи не проживала у спірному будинку, то\~суд вважає, що вона втратила право на користування цим будинком. Разом з тим, статтею 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть. З огляду на зазначене, зняття осіб з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема на підставі рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим будинком. А тому суд вважає, що в решті позовних вимог слід відмовити. На підставі ст. ст. 72, 163 Житлового кодексу України та

Outcome: dismissed