Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та витрат на правову допомогу. В позовній заяві позивачка вказала про те, що 29 грудня 2014 року рішенням Ізяславського районного суду, вона була поновлена на роботі, а саме на посаді бухгалтера Плужнянської загальноосвітньої санаторної школи-інтернат І-ІІ ступенів. Але в супереч добровільного виконання рішення суду, яке підлягає до негайного виконання, вона була поновлена на роботі і приступила до виконання обовязків бухгалтера лише 26.01.2015 року на підставі примусового виконання рішення через виконавчу службу. В звязку з тим, що роботодавець виконав рішення суду примусово, вона просить суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в сумі 1975.62 грн. та витрат на правову допомогу в сумі 1000 грн. В судовому засіданні повноважний представник позивачки позов підтримав та суду пояснив, що 29 грудня 2014 року рішенням Ізяславського районного суду, [PERSON] була поновлена на роботі, а саме на посаді бухгалтера Плужнянської загальноосвітньої санаторної школи-інтернат І-ІІ ступенів. Але відповідач поновив на роботу позивачку лише 26.01.2015 року, примусово на підставі виконавчого документа, з того дня позивачка фактично приступила до виконання своїх обовязків. За таких обставин позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що позивачка повинна бути сама заінтересована в виконанні рішення суду, коли б вона зявилася на роботі і предявила рішення суду, того ж дня вона б приступила до роботи. А так, вона була поновлена на роботі відповідно до наказу 19.01.2015 року, тобто, коли виконавчою службою було предявлено виконавчого листа. А в понеділок 26.01.2015 року позивачка прибула на робоче місце, де була ознайомлена з наказом. Вважає, що позов є безпідставним, а тому в його задоволенні слід відмовити. Суд, вислухавши пояснення представників та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не безпідставний і підлягає до задоволення частково, з таких підстав. У відповідності до ч. 5 ст. 235 КЗпП України рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню. Відповідач поновив позивачку на роботі лише 26 01. 2015 року, згідно наказу № 15 від 19.01.2015 року після передачі виконавчого листа до виконавчої служби. Згідно ст. 236 КЗпП у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку за час затримки. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 8.02.1995р. №100 «Про обчислення середньої заробітної плати», середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують місяцю звільнення позивачки. Як встановлено з набравшого чинності рішення Ізяславського районного суду від 29.12.2014 року, середній заробіток позивачки до поновлення її на роботі становить 1039.78 грн., а середньоденні 103.98 грн. З 29.12.2014 року по день, коли фактично позивачки приступила до роботи, а саме 26.01.2015 року, коли рішення суду фактично було виконано, становить 19 робочих днів, а отже з відповідача підлягає до стягнення середні заробіток в сумі 1975.62 грн. Так, з врахуванням положення п. 32 постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів», присудження оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи, (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, допомога по безробіттю та ін.). Як вбачається з довідки Ізяславського районного центру занятості від 20.08.2015 року, № 17-02/1356, наявної у матеріалах справи, сума виплаченої допомоги по безробіттю за грудень 2014 року становить 1933.62 грн., за січень 2015 року 921.48 грн. За таких обставин, суд, з врахуванням трьох робочих днів за грудня 2014 року та 16 днів січня 2015 року, за виключенням допомоги по безробіттю, слід від суми середнього заробітку за 19 робочих днів (відняти) суму виплаченої допомоги по безробіттю (за три дні грудня 2014 року 252.21 грн. та 16 днів січня 2015 року - 775.98 грн.) = 947.49 грн. Отже до стягнення з відповідача підлягає середній заробіток в сумі 947.49 грн., що є меншою, ніж просить позивачка. В іншій частині позову слід їй відмовити за безпідставністю. Крім того, позивачка просить компенсувати їй судові витрати на правову допомогу в сумі 1000 грн. Так, у відповідності з п.п. 47-48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року, «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. До справи долучено квитанцію прибуткового касового ордеру № 6 від 17.05.2015 року про внесення [PERSON] адвокату [PERSON] на виконання угоди про правову допомогу та ведення справи в суді в сумі 1000 грн. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині, слід задовольнити в повному обсязі. У відповідності до ст.ст. 88, 89 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 243.60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial