Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно договору купівлі-продажу від 24.03.2005 року вона придбала у фермерського господарства «Колос» нежитлову будівлю, магазин, який знаходиться в [ADDRESS]. На час купівлі магазину вона вважала, що земельна ділянка, яка розташована за вищевказаною адресою не приватизована і мала намір в подальшому оформити на неї право власності, оскільки вона є власником будівлі. 20.11.2011 року вона звернулася до приватного підприємства «Земгеопроект» з метою оформити право власності на дану земельну ділянку і дізналася, що право власності на неї зареєстроване за [PERSON], згідно державного акту серії ЧН № 139497. Рішенням Бобровицького районного суду від 18.02.2013 року державний акт серії ЧН № 139497, виданий на ім'я [PERSON] визнано недійсним. З договору купівлі продажу земельної ділянки від 13.07.2002 року вбачається, що покупцем даної земельної ділянки, цільовим призначенням для обслуговування магазину є селянське фермерське господарство «Колос», яке згідно довідки відділу статистики у Бобровицькому районі від 22.01.2014 року № 28 визнано банкрутом і ліквідовано 09.07.2007 року, правонаступники відсутні. З метою виготовлення технічної документації вона звернулася до Бобровицької міської ради з проханням надати дозвіл її на виготовлення , але сесією міської ради їй було відмовлено, посилаючись на те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки дійсний на даний час. Оскільки вона не має змоги в позасудовому порядку вирішити питання про визнання за нею права власності, тому просить визнати за нею право власності на вищевказану земельну ділянку. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник позивачки пояснив, що належним відповідачем є Бобровицька міська рада, оскільки селянське фермерське господарство «Колос» ліквідовано у 09.07.2007 року і правонаступники відсутні, а у договорі купівлі-продажу земельної ділянки однією з сторін зазначена саме міська рада. Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника (а.с.26). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та її представника, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 24.03.2005 року [PERSON] придбала у Фермерського господарства «Колос» нежитлову будівлю, магазин, яка знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується ксерокопією договору купівлі-продажу нежитлової будівлі магазину від 24.03.2005 року (а.с.5) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6828162 від 24.03.2005 року (а.с.6). Як вбачається з договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.07.2002 року Фермерське господарство «Колос» у Бобровицької міської ради Чернігівської області придбало земельну ділянку площею 0,042 га, призначену для обслуговування та будівництва магазину, яка розташована в [ADDRESS] (а.с.7). На підставі вищевказаного договору, був виданий державний акт на ім'я [PERSON] на право власності на вказану земельну ділянку, серії ЧН № 139497, площею 0,42 га, з цільовим призначенням для обслуговування приватного магазину (а.с.31). Рішенням Бобровицького районного суду від 18 лютого 2012 року вищевказаний державний акт визнано недійсним, виключеного його з державного реєстру та припинено право власності [PERSON] на земельну ділянку, оскільки державний акт був виданий на ім'я [PERSON], який не був власником земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS], а був лише представником селянського фермерського господарства «Колос» під час укладення договору купівлі-продажу даної земельної ділянки (а.с.8). З метою оформлення документації на земельну ділянку позивачка звернулася з заявою до Бобровицької міської ради, але рішенням сесії Бобровицької міської ради від 29 квітня 2014 року їй було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування та експлуатації магазину в [ADDRESS] в зв'язку з тим, що передача земель приватної власності не входить до повноважень міської ради (а.с.9). Згідно довідки відділу статистики у Бобровицькому районі № 28 від 22.01.2014 року селянське (фермерське) господарство «Колос» визнано банкрутом та було ліквідоване 09.07.2007 року, інформація про правонаступників відсутня (а.с.10). З довідки відділу Держземагенства у Бобровицькому районі № 02-10/1480 вбачається,що земельна ділянка площею 0,042 га, яка розташована в [ADDRESS] призначена для обслуговування та експлуатації магазину (а.с.11). Відповідно до п. ґ ст. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2014 року № 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 року № 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Відповідно до ч. 1 с. 377 ЦК України (станом на 01.01.2004 року) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Оскільки, позивачка придбала нежитлову будівлю, магазин у 2005 році, а спірна земельна ділянка, площею 0,042 га, яку в 2002 році придбало фермерське господарство «Колос» призначена саме для обслуговування та будівництва магазину і була зареєстрована Держземагенством, як земельна ділянка з цільовим призначенням для обслуговування приватного магазину по [ADDRESS] суд вважає, що цільове призначення земельної ділянки не змінилося, її площа призначена саме для обслуговування даного магазину, та враховуючи норми вищезазначених статей Земельного та Цивільного Кодексів суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved