overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], вказуючи на різницю характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри, постійні суперечки. Більше двох років подружжя проживає окремо, а тому вказуючи на формальне існування шлюбу між сторонами, позивачка стверджує про неможливість примирення та наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею\~ \~ 112\~ \~ ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.\~ \~ Шлюб між сторонами зареєстрований 03 серпня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що зроблено актовий запис за номером 159, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії І-БВ № 145558. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, сім'я фактично розпалась і збереження її неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, визнання відповідачем позову, небажання досягнути примирення та продовжувати подружнє життя,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], вказуючи на різницю характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри, постійні суперечки та подружню невірність відповідача. Пртягом тривалого часу подружжя проживає окремо, а тому вказуючи на формальне існування шлюбу між сторонами, позивачка стверджує про неможливість примирення та наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею\~ \~ 112\~ \~ ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.\~ \~ Шлюб між сторонами зареєстрований 18 лютого 2005 року Крупецькою сільською радою Славутського району Хмельницької області, про що зроблено актовий запис за номером 1, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії 1-БВ № 000112. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, сім'я фактично розпалась і збереження її неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, визнання відповідачем позову, небажання досягнути примирення та продовжувати подружнє життя,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], вказуючи на те, що 01.11.2003 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Славутського міського управління юстиції, актовий запис № 288. Позивачка зазначає, що з серпня 2016 року сторони припинили проживати однією сім'єю. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Позивачка самостійно займається вихованням та утриманням доньки. Спільне життя між сторонами не склалось через різні погляди на виховання доньки та ведення спільного господарства. Позивачка переконана, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу з відповідачем неможливе і суперечитиме її інтересам. Спору про поділ майна між сторонами не має, спільне господарство вони не ведуть, між ними досягнуто згоди щодо проживання, утримання та виховання дитини. Позивачка просить розірвати шлюб укладений між сторонами. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, згідний на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні об'єктивно встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 01 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за номером 288, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] Сторони є батьками малолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, сім'я фактично розпалась і збереження її неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, небажання досягнути примирення та продовжувати подружнє життя, визнання відповідачем позову,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], вказуючи на те, що 10 вересня 2014 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Цвітоської сільської ради Славутського району Хмельницької області, актовий запис № 1. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Сімейне життя між сторонами не склалося, оскільки у них різні погляди на спільне проживання, виховання дитини та ведення домашнього господарства, що в свою чергу, призводило до виникнення конфліктних ситуацій. Внаслідок чого між сторонами виникали постійні суперечки, свідком яких ставала дитина. Вказані обставини призвели до втрати між сторонами довіри, поваги та любові одне до одного. На даний час подружжя проживає окремо, шлюбних стосунків не підтримують, мають різний бюджет, окремо ведуть господарство. За таких обставин подальше спільне проживання сторін є неможливим, шлюб носить лише формальний характер. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу вказуючи на неможливість примирення та подальше його збереження, оскільки це суперечитиме її інтересам. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, згідний на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.\~ \~ В судовому засіданні обєктивно встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 10 вересня 2014 року виконавчим комітетом Цвітоської сільської ради Славутського району Хмельницької області, про що зроблено актовий запис за номером 1, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії І-БВ № 113206. Сторони є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, сім'я фактично розпалась і збереження її неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, небажання досягнути примирення та продовжувати подружнє життя, визнання відповідачем позову,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], вказуючи на те, що 25 вересня 2005 року між сторонами укладено шлюб, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського МРУЮ, актовий запис № 227. Позивачка зазначає, що з січня 2016 року сторони припинили проживати однією сімєю. Від шлюбу вони мають двох доньок Олександру, [INFO], та Ксенію, [INFO], які проживають з позивачкою. Спільне життя між подружжям не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Позивачка переконана, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу з відповідачем неможливе і суперечитиме її інтересам. Спору про поділ майна між сторонами не має, спільне господарство вони не ведуть, між ними досягнуто згоди щодо проживання дітей. Позивачка просить розірвати шлюб укладений між сторонами. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, згідний на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.\~ \~ В судовому засіданні обєктивно встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 25 вересня 2005 року відділом РАЦС Славутського МРУЮ, про що зроблено актовий запис за номером 227, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії 1-БВ № 008400. Сторони є батьками малолітніх дітей: Олександри, [INFO], та Ксенії, [INFO]. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, сім'я фактично розпалась і збереження її неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, небажання досягнути примирення та продовжувати подружнє життя, визнання відповідачем позову,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], вказуючи на те, що подружнє життя не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю, постійні суперечки. Подружжя понад два роки не підтримує шлюбних відносин та кожен окремо веде домашнє господарство більше п'яти років. Стверджуючи про неможливість примирення, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. В суді позивачка позов підтримала. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з відповідачем мають малолітню доньку, через непорозуміння та різні погляди на сімейне життя, шлюбні відносини між подружжям фактично припинені більше двох років, відповідач має іншу сім'ю, шлюб носить формальний характер. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 7 серпня 2010 року Славутським міськрайонним управлінням юстиції Хмельницької області, за номером в книзі реєстрації актів про одруження 140, що підтверджено даними свідоцтва про одруження. Шлюбні стосунки між сторонами фактично припинились. Сторони втратили почуття любові, шлюбні взаємини між ними зруйновані. Сім'я розпалась і збереження її неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, небажання досягнути примирення та продовжувати подружнє життя, що суперечило б інтересам подружжя,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] вказуючи на те, що подружнє життя не склалося через різні характери та різні погляди на шлюб та сім'ю. Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO]. Подружжя не підтримує шлюбних відносин та кожен окремо веде сімейний бюджет близько двох років, а тому позивачка наполягає на розірванні шлюбу. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з'явилася, направила на адресу суду заяву, в якій просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Оскільки про час і місце проведення судового засідання сторони були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, згідно поданих заяв, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивачки, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 25 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського міського управління юстиції за номером в книзі реєстрації актів про одруження № 237, що підтверджено даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутського МРУЮ Хмельницької області 30 липня 2009 року. З 2011 року шлюбні стосунки між сторонами фактично припинились. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, взаємини між ними зіпсувалися. Шлюбних стосунків не підтримують, сім'я розпалась і збереження її неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, небажання досягнути примирення та продовжувати подружнє життя, що суперечило б інтересам подружжя,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], вказуючи про те, що 01 вересня 2012 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося через різні погляди на спільне проживання, виховання дитини та ведення домашнього господарства, що в свою чергу, призводило до виникнення суперечок. Вказані обставини призвели до втрати між сторонами довіри, поваги та любові одне до одного. Сторони на протязі шести місяців проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, окремо ведуть господарство. За таких обставин подальше перебування у шлюбі та спільне проживання сторін є неможливим, шлюб носить формальний характер. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу вказуючи на неможливість примирення та подальше його збереження, оскільки це суперечитиме її інтересам. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.\~ \~ В судовому засіданні обєктивно встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 01 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, про що зроблено актовий запис за номером 199, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії І-БВ № 103925. Сторони є батьками дитини [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, сім'я фактично розпалась і збереження її неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, визнання відповідачем позову, небажання досягнути примирення та продовжувати подружнє життя,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], вказуючи про те, що 09 березня 2013 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, оскільки у них різні погляди на спільне проживання, виховання дитини та ведення домашнього господарства, що в свою чергу, призводило до виникнення суперечок. Вказані обставини призвели до втрати між сторонами довіри, поваги та любові одне до одного. Сторони на протязі шести місяців проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, окремо ведуть господарство. За таких обставин подальше перебування у шлюбі та спільне проживання сторін є неможливим, шлюб носить формальний характер. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу вказуючи на неможливість примирення та подальше його збереження, оскільки це суперечитиме її інтересам. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] позов визнав, на розірвання шлюбу згідний. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В судовому засіданні об'єктивно встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 09 березня 2013 року виконавчим комітетом Цвітоської сільської ради Славутського району Хмельницької області, про що зроблено актовий запис за номером 3, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, сім'я фактично розпалась і збереження її неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, визнання відповідачем позову, небажання досягнути примирення та продовжувати подружнє життя,

Outcome: approved