Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її дідусь [PERSON] ,і після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно заповіту, складеного 17 жовтня 2001 року, посвідченого секретарем Волосянківської сільської ради [PERSON] , вона є спадкоємцем половини вказаного вище будинку. Крім того, позивачка вказувала на те, що її мати [PERSON] , 1946 року народження успадкувала другу половину будинку. Однак, заявою від 25 лютого 2020 року, яку було посвідчено секретарем Волосянківської сільської ради, відмовляється від спадщини згідно заповіту свого батька [PERSON] на користь своєї доньки [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначала, що для оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок вона звернулася до нотаріуса, однак їй було відмовлено у оформленні такої через відсутність правовстановлюючого документу на будинок, у зв`язку з чим право власності на неї не було зареєстроване, тому позивачка просить визнати за нею право власності на вказаний вище житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. У судове засідання представник відповідача також не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Волосянківської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області 17 липня 2002 року, актовий запис №23. Також встановлено, що згідно довідки Волосянківської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області №111 від 25 лютого 2020 року, власником будинку за адресою [ADDRESS] був [PERSON] , який помер [INFO] . Зі складеного померлим [PERSON] заповіту від 17 жовтня 2001 року вбачається, що все належне йому майно, і все те, що буде належати йому на день смерті за законом і на що матиме право, заповів своїй дочці - [PERSON] , 1946 року народження та онучці - [PERSON] , 1973 року народження. Також встановлено, що заявою [PERSON] від 25 лютого 2020 року, яку було посвідчено секретарем Волосянківської сільської ради, остання відмовляється від спадщини згідно заповіту свого батька [PERSON] на користь своєї доньки [PERSON] , [INFO] . Разом з цим, як вбачається з повідомлення приватного нотаріуса Великоберезнянського районного нотаріального округу Чурей А.В. № 12/01-16 від 18 березня 2019 року, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на житловий будинок. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.ст. 1216-1218, ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Передбачені ст. 1224 ЦК України підстави щодо усунення позивача від права на спадкування відсутні. Зважаючи на наведені обставини, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

Outcome: approved