Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивачка звернувшись до суду із даним позовом посилається на те, що після смерті [PERSON], відкрилась спадщина на майно померлого до якого входили дві земельні ділянки площею 0,1513 га та 0,6003 га в смт. Печеніжин Коломийського району, Івано-Франківської області, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] та речі домашнього вжитку. Окрім неї, спадкоємцями майна померлого також являлися мати померлого [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON]. Оскільки за життя спадкодавець заповіту не склав, то вони мали право на отримання спадкового майна в рівних частках, однак 21 червня 2018 року між ними досягнуто домовленість та укладено договір зміну розміру часток у спадщини, що посвідчений приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Антонюк, за номером зареєстрованим в реєстрі 1716. На підставі вказаного договору до спадкового майна, що їй належить відноситься житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], земельна ділянка площею 0,1513 га та 1/3 частка земельної ділянки площею 0,6003 га, які розташовані в смт. Печеніжин, Коломийського району, Івано-Франківської області. Однак звернувшись до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Антонюк із метою оформлення спадщини на належне їй майно, отримати правовстановлюючий документ про право на спадщину за законом змогла тільки на земельну ділянку площею 0,1513 га., а у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок їй відмовлено, оскільки правовстановлюючий документ, який би підтвердив право власності спадкодавця на нього, відсутній. Незважаючи на відмову в отриманні правовстановлюючого документу про набуття права власності на спадкове майно, вона фактично прийняла спадщину, тому просить суд визнати за нею право на самочинно збудований будинок в порядку спадкування. Розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач свого представника не направив, однак, подав заяву згідно якої позовні вимоги просить задовольнити, а розгляд справи проводити без його участі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, а тому підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Як видно із встановленого житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] станом на 01 липня 1990 року відносився до робітничого двору та належав [PERSON], який помер [INFO] На час смерті останнього у вказаному господарстві були зареєстровані та проживали мати померлого - [PERSON], та його діти - [PERSON], позивачка по справі, [PERSON] та [PERSON], тому всі вони мали право на частку у спадковому майні. Заповіту за життя померлий не складав. 21 червня 2018 року між спадкоємцями укладено договір про зміну розміру часток у спадщині, що посвідчений приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Антонюк, за реєстровим номером 1716, згідно якого : [PERSON] належить 20/100 частки до якої входить речі домашнього вжитку, що належали спадкодавцю на час смерті; [PERSON], позивачці по справі, 62/100 частки, до якої входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS], земельна ділянка площею 0, 1513 га та 1/3 частка земельної ділянки площею 0,6003 га, які розташовані в смт. Печеніжин, Коломийського району, Івано-Франківської області; [PERSON] 9/100 часток, а це 1/3 частина земельної ділянки площею 0,6003 га, в смт. Печеніжин, Коломийського району, Івано-Франківської області і така ж частка спадкового майна належить [PERSON]. Із постанови державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11 вересня 2018 року видно, що позивачка, мала намір зареєструвати право власності на спадковий житловий будинок, однак не зуміла це довести до кінця, через відсутність правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності померлого на нього. Оскільки за життя спадкодавець не зареєстрував право власності та не отримав належний правовстановлюючий документ, тому дане майно вважається самочинним будівництвом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч.2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно вимог ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виходячи з того, що позивачка являється спадкоємицею за законом після смерті батька, інші спадкоємці не претендують на належну їй частку в спадковому майні, що належить їй і відповідач не заперечує проти визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок за нею, а вона не в змозі оформити спадщину через відсутність правовстановлюючого документа на дане майно, зведення якого здійснювалося спадкодавцем у встановленому законом порядку, то суд вважає за можливе визнати за нею вказане право шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 346, 1268 ЦК України,

Outcome: approved