Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням [ADDRESS], та зняття його з реєстрації за даною адресою. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що їй на підставі договору дарування частини домоволодіння від 08.06.2007 року, реєстровий №1835, належить 42/100 частини домоволодінням [ADDRESS]. Зі згоди позивачки 24.05.2013 року у вказаному домоволодінні тимчасово на один місяць був зареєстрований відповідач [PERSON], однак фактично в будинку ніколи не мешкав. Відповідач до теперішнього часу продовжує бути зареєстрованим за адресою: [ADDRESS], але в будинку не проживає, його особисті речі відсутні, тому позивачка просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням [ADDRESS] та зняти його з реєстрації за вказаною адресою. Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день слухання справи повідомлявся належним чином - через оголошення у газеті «Вісті Придніпров'я» від 02.10.2014 року №76 (1569), тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи - Амур-Нижньодніпровський РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явився, просив справу слухати за його відсутності, про що надав до суду письмову заяву. Вислухавши пояснення позивачки, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування частини домоволодіння від 08.06.2007 року, реєстровий №1835, належить 42/100 частини домоволодінням [ADDRESS]. Зі згоди позивачки 24.05.2013 року у вказаному домоволодінні був зареєстрований відповідач [PERSON], однак фактично в будинку ніколи не мешкав та його особисті речі в відсутні. Факт непроживання [PERSON] в будинку [ADDRESS] підтверджується довідкою голови квартального комітету від 19.06.2014 року №110734, а також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Нормами статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. (Ст. ст. 319 та 321 ЦК України). Оскільки відповідач [PERSON] за вказаною не проживає з травня 2013 року, що знайшло своє підтвердження в суді, тому суд вважає визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням - домоволодінням [ADDRESS]. Суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги про зняття Амур-Нижньодніпровським відділом у м. Дніпропетровську Головного управління державної міграційної служби України з реєстрації [PERSON] в зазначеному будинку, оскільки зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом Головного управління державної міграційної служби України, зокрема на підставі рішення суду про виселення особи з житлового приміщення або визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Спір в цій частині відсутній та Амур-Нижньодніпровський РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області не є відповідачем по даній справі. Також суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 243,6 грн. витрат по платі судового збору.

Outcome: partial