Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

Позивачка звернувшись із даним позовом посилається на те, що від фактичних шлюбних відносин з відповідачем у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя із батьком дитини не склалося і з червня 2011 року вони проживають окремо. Близько двох років відповідач ухиляється від виконання батьківських обов»язків, з дитиною зовсім не спілкується і не приймає жодної участі у її вихованні та утриманні. У зв'язку з виниклими обставинами просить позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини та стягувати на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі по 800 грн. щомісячно. Стверджує, що така сума не явлється обтяжливою для відповідача. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач, будучи належно повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд до відома не поклав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, думку прокурора та представника служби у справах дітей Коломийської міської ради, показання свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких [INFO] народилася дочка [PERSON], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 30 квітня 2011 року зроблено відповідний запис за № 227. Відповідно до даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 квітня 2011 року сторони являються її батьками. Позивачка ствердила, що після припинення спільного проживання з відповідачем у червні 2011 року, останній з кінця 2012 року не спілкується з дочкою, не бере участі у її вихованні, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про стан її здоров'я та духовний розвиток, не проявляє до дочки щонайменшої батьківської турботи, не надає матеріальних коштів на утримання. Довідка КП «Житлоінфоцентр» № 289 від 04 березня 2014 року вказує, що дитина сторін проживає разом із позивачкою. З довідки Коломийського дошкільного навчального закладу № 14 «Світанок» видно, що працівники цієї установи жодного разу не бачили відповідача, вихованням дитини не цікавиться. Все сказане знайшло підтвердження у перевірці, проведеній службою у справах дітей Коломийської міської ради, в ході якої встановлено, що відповідач, який згідно свідоцтва про народження дитини є батьком неповнолітньої дитини, ухиляється від виконання передбачених ст. 150 Сімейного кодексу України обов'язків щодо виховання дитини. У висновку, складеному за результатами даної перевірки зазначається, що [PERSON] вихованням дитини не займається, про її фізичний, духовний та моральний розвиток не піклується, коштів на утримання не надає, а тому вважають за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки. Згідно акту обстеження умов проживання від 12 травня 2014 року створені необхідні умови для гармонійного розвитку та виховання малолітньої дитини. Крім того допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON], тітка дитини, пояснила суду, що відповідач погано відносився до позивачки особливо після того, як остання народила дитину. Коли в неї були післяродові проблеми зі здоров»ям, не допомагав їй. Дитиною не цікавиться. Також зазначила, що її обурила поведінка відповідача, коли той при випадковій зустрічі з дитиною, не провідуючи останню півроку, навіть не підійшов до неї. Наведене також підтвердили свідки [PERSON] і [PERSON], сусіди позивачки, які охарактеризували відповідача як непривітного чоловіка. Вказали, що вихованням дитини не займається, не провідує її. На думку суду вказані докази дають підстави вважати, що відповідач повністю нехтує своїми батьківським обов'язками, маючи для цього реальну можливість. Свідомо не бажає брати участі у вихованні дитини, не піклується нею, не дбає про добробут, хоча перешкод в цьому йому ніхто не чинить. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч.2,3 ст. 150 Сімейного кодексу України кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків. В ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України зазначаються підстави позбавлення батьківських прав, зокрема : залишення дитини в пологовому будинку і не виявлення щодо неї батьківського піклування, а також ухиляння від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з положенням ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В Постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що ухилення батьків від виконання ними батьківських обов'язків має місце коли вони не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення. Відповідно до ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із того, що відповідач не виконує свій батьківський обов»язок по відношенню до дитини, з останньою не спілкується, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, матеріально не забезпечує, що дає підстави для позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі, заявленому позивачкою. На підставі наведеного та ст.ст. 150, 164, 165, 166 СК України,

Outcome: approved