Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 31.01.2014 року належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS]. Вона за власні кошти придбала вище зазначений будинок та пустила на тимчасове проживання без певних прав та без реєстрації в даному житловому будинку [PERSON] Домовленості або ж договору стосовно того, що відповідач протягом довгого періоду буде мати право на безкоштовне користування даним будинком без орендної плати між ними не було. На даний час вона, як власник житлового будинку, категорично заперечує щодо проживання відповідача та користування вищевказаним житловим будинком. За вказаних обставин звернулась в суд з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, проте в матеріалах справи наявна заява, згідно якої позовні вимоги не визнає, просить справу розглянути за його відсутності. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 31.01.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Майбородою Г.П. за реєстровим №138 належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS]. Згідно п.4.4. вищевказаного договору купівлі-продажу житлового будинку [PERSON], як чоловіком покупця [PERSON] була надана згода на укладання цього договору, посвідчена 31.01.2014 року приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Майбородою Г.П. за реєстровим №134. Як зазначено в пункті 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Позивачка зазначає в позові, що за власні кошти придбала вище зазначений будинок та пустила на тимчасове проживання без певних прав та без реєстрації в даному житловому будинку [PERSON] Домовленості або ж договору стосовно того, що відповідач протягом довгого періоду буде мати право на безкоштовне користування даним будинком без орендної плати між ними не було. На даний час позивачка, як власник житлового будинку, категорично заперечує щодо проживання відповідача та користування вищевказаним житловим будинком. В пункті 39 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Згідно статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Вичерпного переліку поважних причин відсутності члена сім'ї понад встановлені строки житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин справи, які мають значення для справи. Згідно довідки №124 від 21.04.2017 року виконкому Нападівської сільської ради [PERSON] [INFO], який зареєстрований в [ADDRESS] в [ADDRESS] не проживає з жовтня 2016 року. Отже, судом встановлено, що [PERSON], як колишній член сім'ї позивачки має право на користування житловим будинком в [ADDRESS] Калинівського району Вінницької області, однак у вказаному житловому будинку не зареєстрований та не проживає. Встановленні в судовому засіданні обставини, позивачкою не спростовані належними та допустимими доказами. За вказаних обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати залишити за позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed