Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] подала до суду позов про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, мама в свідоцтві зазначена [PERSON] . Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України за прізвищем матері, ім`я та по батькові за її вказівкою. [PERSON] є рідною бабусею [PERSON] . Однак з моменту народження дитини відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості її життям, не цікавиться її розвитком та успіхами, станом здоров`я, не утримує матеріально. Від народження дитина утриманням, вихованням, розвитком та опікою займаються бабуся [PERSON] та дідусь [PERSON] . Тому позивачка звернулась до суду з позовом, та просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; призначити опікуном [PERSON] над малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 травня 2020 року, справа за єдиним унікальним номером 754/5460/20, номер провадження 2/754/702/21, передана судді Клочко І.В. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13.05.2020 під головуванням судді Клочко І.В. відкрито провадження по справі, розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження. 20.01.2021 до суду надійшла заява від [PERSON] відповідно до якої зазначила, що проти позбавлення її батьківських прав щодо її доньки [PERSON] не заперечує, наслідки позбавлення батьківських прав розуміє повністю. Відповідно до клопотання внесене до протоколу судового засідання від 20.04.2021 [PERSON] відкликає заяву про визнання позовних вимог від 20.01.2021. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 10.09.2021 під головуванням судді Клочко І.В. закрито підготовче провадження по цивільній справі. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 жовтня 2021 року, справа за єдиним унікальним номером 754/5460/20, номер провадження 2/754/702/21, передана судді Бабко В.В. у зв`язку звільненням судді [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 27.10.2021 прийнято до розгляду справу про позбавлення батьківських прав. Позивачка [PERSON] 08.12.2021 в судове засідання не з`явилась, 08.12.2021 до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Даниленко Т.Д. про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на докази які містяться в матеріалах справи та на обставини, які викладені в позовній заяві, проти заочного рішення не заперечують. Відповідачка [PERSON] 08.12.2021 в судове засідання не з`явилась, про день, місце та час судових засідань повідомлявся за адресою, яка зазначена в позовній заяві, як місце реєстрації відповідача, що підтверджується відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА ( [ADDRESS] ), однак в матеріалах справи відсутнє повідомлення про отримання судової повістки. Згідно довідки про доставку SMS - повідомлення щодо документа «Судова повістка про виклик до суду в справі 754/5460/20 на 08 грудня 2021 року, одержувач [PERSON] », доставлена 28 жовтня 2021 року. Представник Органу опіки та піклування служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації 08.12.2021 в судове засідання не з`явився, надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її доньки. Матеріали справи містять клопотання про розгляд справи у відсутність представника третьої особи. У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Судом встановлені такі факти та їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.08.2013 видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, мамою [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України за прізвищем матері, ім`я та по батькові за її вказівкою. [PERSON] та [PERSON] є рідними бабусею та дідусем [PERSON] , так як мати дитини - [PERSON] , є рідною дочкою, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , видане Відділом записів актів громадянського стану Печерського РВК міста Києва, актовий запис № 104. Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом з бабою - [PERSON] , дідом - [PERSON] , у двокімнатній квартирі за адресою: [ADDRESS] . Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації спільно з фахівцем із соціальної роботи Деснянського районного в місті Києві центру соціальних служб проведено обстеження житлово-побутових умов проживання та з`ясовано, що квартира придатна для проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , дитина має спальне місце та облаштоване місце для виконання домашніх завдань, кімната дитини спільна з матір`ю, наявні дитячі речі, книжки, іграшки. Відповідно до інформації КНП «ЦПМСД №4» Деснянського району ч. Києва, дитина до 1 року профілактичні огляди не відвідувала, спостерігалась нерегулярно, за медичною допомогою зверталась епізодично, щеплювальна форма заведена в іншому медичному закладі. Медичними зобов`язаннями щодо дитини так піклуванням займається бабуся. Відповідно до інформації Спеціалізованого навчально-виховного комплексу «УСМІШКА» з поглибленим вивченням англійської мови Деснянського району міста Києва, малолітньою [PERSON] , ученицею 2-А класу, займається її бабуся - [PERSON] , яка постійно опікується навчанням дитини, приводячи і забираючи дитину зі школи разом з дідусем [PERSON] . [PERSON] підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником. Її онука, [PERSON] виглядає доглянутою дитиною, яка забезпечена всім необхідним. Матір дівчинки, [PERSON] з`являлася до закладу край рідко, за останній рік навчання не більше 5 разів, з яких тричі на підпитку. Були випадки, коли матір забирала [PERSON] після 19 години, про що свідчать доповідні записки педагогів. З учителями спілкується з використанням ненормативної лексики. При проведенні консультацій та бесід на контакт не йде. До виховання своєї доньки [PERSON] ставиться не відповідально, приділяє неналежну увагу у вихованні дочки. Відповідно до довідки Освітнього - культурного центру «Дивосвіт» зазначено, що [PERSON] з 2017 року навчається в клубі « [INFO] » є вихованкою аматорського хореографічного ансамблю «Лотос» та гуртка « [INFO] ». За час навчання в клубі [PERSON] приводила і забирала бабуся [PERSON] , яка постійно приймає участь у вихованні дитини, зокрема супроводжує онуку на участь у фестивалях, конкурсах. Згідно висновку психологічного обстеження малолітньої [PERSON] , [INFO] , здійсненого психологом Міського центру дитини Служби у справах дітей та сім`ї Київської міської державної адміністрації зазначено, що до складу своєї сім`ї дитина включає бабусю із дідусем. Матір виключає зі складу сім`ї. [PERSON] ідентифікує своїх батьків з бабусею та дідусем, емоційна прив`язана до них, позитивно сприймає, довіряє. Дитина негативно налаштована проти матері, у відносинах з нею присутня образа, злість, відраза. Враховуючи характер відносин дитини та матері, факт позбавлення батьківських прав матері дитини на даний час не матиме травматичного впливу на дитину. Отже, судом установлено, що позивачка разом з чоловіком, як бабуся та дідусь онуки [PERSON] , [INFO] , несуть витрати по утриманню дитини, самостійно забезпечують першочергові витрати по задоволенню потреб онуки, займаються її вихованням та розвитком. До того ж судом установлено, що відповідачка належним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та належного утримання дитини, не проявляє щодо дочки батьківської турботи, не цікавиться життям та здоров`ям, не утримує дитину матеріально. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного кодексу України які перекликаються з положеннями абз.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладено обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, своєї Батьківщини, також покладено обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із статей 3, 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положень ст. 9 Конвенції ООН «Про права дитини» держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Також, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що мама дитини виконує свої обов`язки щодо доньки, або які б свідчили про поважність причин невиконання ним своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. [PERSON] , надала суду заяву в якій зазначила, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , через деякий час [PERSON] в судовому засіданні відкликала заяву про визнання позовних вимог, заперечувала проти позбавлення її батьківських прав. Однак, [PERSON] крім заперечень проти позбавлення її батьківських прав відносно доньки, не приклала жодних зусиль та не надала суду будь-яких доказів, що вона змінила своє ставлення до доньки та належним чином виконує покладенні на неї, як матері дівчинки батьківські обов`язку. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України. Орган опіки та піклування служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надано висновок № 102/02/38-960 від 12.02.2021, яким визнано за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . У пункті 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.) Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Враховуючи викладене вище, дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами матері, приділяючи особливу увагу до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами матері, беручі до уваги саме інтереси дитини, суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її доньки, оскільки вона не тільки ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а ще не забезпечує належним спілкування та не проявляє поваги, турботи по відношенню до доньки. Щодо вимог про призначенння опікуна над дитиною. Згідно із ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Однак, судом установлено, що в матеріалах справи відсутнє поданням органу опіки та піклування щодо призначення [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] , відсутні будь-які документи, що підтверджують звернення [PERSON] з заявою про признячення її опікуна над онукою, а отже у суду відсутні підстави для задоволення вищезазначеної вимоги. [PERSON] є інвалідом 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] , видане Пенсійним фондом України. Відповідно до п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80грн, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial