Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до відповідача про визнання недійсним рішення Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ради про надання відповідачці [PERSON] дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський району, с. Любимівка, вул. Центральна, №34. Разом з тим, просить визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,13 га по вул.Центральна, №34 в селі Любимівка, Дніпропетровського району Дніпропетровської області (кадастровий номер 1221484000:04:004:0098). В обґрунтування своїх вимог позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні посилаються на те, що позивачці на праві власності на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2013 року належить домоволодіння №32 по вул. Центральній в с. Любимівка, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, яке вона успадкувала після смерті своїх батьків: матері [PERSON], померлої 19 листопада 2010 року, та батька [PERSON], померлого 01 січня 2011 року. Разом з тим, позивачка [PERSON] та її представник зазначають про те, що вона позбавлені права приватизувати свою земельну ділянку, розташовану під вищевказаним домоволодінням, у зв'язку з помилками при виготовленні технічної документації, які були допущені при приватизації земельної ділянки відповідача [PERSON] і які вона не бажає усувати, у звязку з чим вона звертається до суду за захистом свого порушеного права і просить суд задовольнити предявлений позов у повному обсязі, поновивши їм строк на звернення до суду, визнавши причину його пропуску поважним. Представники відповідачів у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог у повному обсязі, вважаючи його необґрунтованим, безпідставним та таким, що суперечить нормам чинного законодавства, в обґрунтування чого надали відповідні письмові заперечення та просили суд залишивши позовні вимоги [PERSON] без задоволення із застосуванням строку позовної давності. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що визнання недійсним рішення Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області ради про надання відповідачці [PERSON] дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський району, с. Любимівка, вул. Центральна, №34. Разом з тим, просить визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON] на земельну ділянку площею 0,13 га по вул.Центральна, №34 в селі Любимівка, Дніпропетровського району Дніпропетровської області (кадастровий номер 1221484000:04:004:0098). Так, згідно статті 69 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно зі ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, позивачці [PERSON] на праві власності на підставі рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2013 року належить домоволодіння №32 по вул. Центральній в с. Любимівка, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, яке вона успадкувала після смерті своїх батьків. у свою чергу, [PERSON] отримала у власність земельну ділянку, площею 0,13 га за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Любимівка, вул. Центральна, №34, згідно рішення Любимівської сільської ради від 29.11.1995 року. Державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] зареєстровано 08.12.2009 року і про дані обставини, позивачка знала про що вона зазначає у своєму позові, зокрема вказавши, що межі між земельними ділянками №34 та №32 по вул. Центральній в с. Любимівка були встановлені на протязі тривалого часу між батьками позиваки та відповідачкою та існували більше 40 років і жодних спорів з даного приводу між ними не виникало. Крім того, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] отримала земельну ділянку за адресою: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, с. Любимівка, вул. Центральна, №34 у власність з цільовим використанням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Також, як в момент оформлення технічної документації на зазначену земельну ділянку, так і на даний час на земельній ділянці відповідачки розташовані певні об'єкти нерухомого майна: жилий будинок, господарські будівлі та споруди та відповідно до даних технічного паспорту від 11.02.1994 року, згідно якого відбулася передача земельної ділянки у власність, а згодом і оформлення землевпорядної документації, будівлі та споруди на території домоволодіння за адресою вищевказаною адресою були зведені в період з 1960 до 1988 роки. Тобто, з моменту, коли позивачка [PERSON] знала або могла дізнатися про порушення її права та до моменту звернення до суду з відповідним позовом, сплило більше трьох років. Таким чином, судом встановлено, що позивачка звернувся до суду із даним позовом лише 20 жовтня 2016 року (що підтверджується відповідною відміткою канцелярії суду), тобто за межами строків позовної давності, передбачених статтею 257 ЦК України (тривалістю у 3 (три) роки). Разом з тим в уточненій позовній заяві, у якій позивачка [PERSON] просить поновити їй строку звернення до суду, останньою не надано доказів того, що нею пропущено термін звернення до суду з даним позовом з поважних причин, які обєктивно перешкодили їй звернутися до суду у визначений законом строк. У відповідності до ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, вимоги [PERSON] предявлені у позові до [PERSON] та Любимівської сільської ради про визнання недійсним рішення сільської ради, підлягають залишенню без задоволення у звязку зі спливом терміну позовної давності. Відповідно ст.88 ЦПК України судові витрати слід віднести за рахунок позивача.

Outcome: dismissed