Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 40860 грн. неустойки (пені) від суми заборгованості по аліментах та 1748 грн. три проценти річних від простроченої суми боргу за три останні роки, а всього 42608 грн., поклавши на відповідача судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що на підставі виконавчого листа № 2-25/08, виданого 06.10.2008 Стрийським міськрайонним судом Львівської області, відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини від всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.09.2008 і до повноліття. Однак відповідач, починаючи з 2014 року, взагалі перестав сплачувати аліменти, у звязку з чим виникла заборгованість. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки/пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Так, неустойка (пеня) за період з грудня 2013 року складає 481 грн., за 2014 рік становить 5309,88 грн., за 2015 рік становить 4584,70 грн., за 2016 рік становить 4975,21 грн., за 2017 рік становить 5591,21 грн., за 2018 рік 7163 грн. Таким чином, сума неустойки (пені) за весь час прострочення сплати аліментів становить 40860 грн. Крім цього, вважає, що відповідач повинен сплатити їй три проценти річних від заборгованої суми аліментів за останніх три роки, які становлять 1748 грн. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погоджується з сумою нарахованої пені, в стягненні трьох процентів річних від суми заборгованості по аліментах просить відмовити. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 13.10.2015 шлюб між сторонами розірвано /а.с. 22/. На підставі виконавчого листа, виданого 06.10.2008 Стрийським міськрайонним судом у справі № 2-25/08, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.09.2008 і до повноліття /а.с. 7/. Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах № 01-20-13/6950 від 12.12.2018, наданого головним державним виконавцем Стрийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області [PERSON], станом на 12.12.2018 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів відповідно до виконавчого документа становить 90174,31 грн. /а.с. 8-9/. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Така відповідальність за прострочення сплати аліментів передбачена ч. 1 ст. 196 СК України. Оскільки заборгованість зі сплати аліментів виникла з вини відповідача, позивачка має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Саме з метою притягнення відповідача до такої відповідальності заявлено позов у рамках даної цивільної справи. Згідно з ч. 4 ст.\~263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Так, при вирішенні даного спору суд враховує правовий висновок [PERSON] Верховного Суду, викладений у постанові від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц, який зводиться до наступного. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р = (А1х1%хQ1) + (А2х1%хQ2) +.(Аnх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196\~СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Враховуючи вищенаведений правовий висновок Верховного Суду, а також те, що розмір неустойки (пені) не перевищує розмір заборгованості відповідача, суд приходить до висновку, що відповідно до ч. 1 ст.\~196\~Сімейного кодексу\~України з відповідача в користь позивачки підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів у розмірі 40860 грн. (481+5309,88+4584,70+4975,21+5591,21+7163), а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Разом з тим, статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошові зобов'язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК України, передбачають насамперед договірні правовідносини. Крім того, слід враховувати, що передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія ст. 625 ЦК України не поширюється на трудові правовідносини (з приводу заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва тощо) та сімейні правовідносин. Відтак позовні вимоги в частині стягнення трьох процентів річних від заборгованої суми аліментів до задоволення не підлягають. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача. У звязку з наведеним, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивачки витрати на правничу допомогу в сумі 700,00 грн. та 768,40 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: partial