Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері до відповідача [PERSON] Посилається на те, що вона народилась [INFO] року і є матір'ю [PERSON], [INFO]. Вона є пенсіонером за віком. Її син [PERSON] має стабільний дохід, працює на посаді кінолога в Кінологічному центрі при УМВС України в Чернівецькій області. [PERSON] має можливість надавати їй матеріальну допомогу, оскільки вона є непрацездатною та не має інших доходів, крім пенсії за віком, потребує матеріальної та фінансової допомоги, а [PERSON] матеріально їй не допомагає. Просить стягувати з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання непрацездатної матері в розмірі 1/2 від всіх видів заробітку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи, до початку розгляду справи надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному об'ємі, просить справу розглянути за її відсутності. До початку розгляду справи від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та у відсутність відповідача [PERSON], позовні вимоги визнають, не заперечують щодо ухвалення рішення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивачка [PERSON], [INFO] є матір'ю відповідача [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], місце реєстрації міськвиконком м.Вашківці Вижницького району, виданого 12.06.1985 року, актовий запис №38, копіями паспорту. Згідно пенсійного посвідчення Серія [NUMBER] вбачається, що пенсійне свідоцтво видано Пенсійним фондом України 25.11.2008 року та засвідчує, що [PERSON] є пенсіонером за віком. Судом також встановлено, що позивачка [PERSON] інших доходів, крім пенсії не має, потребує матеріальної допомоги, а відповідач [PERSON] працює на посаді кінолога в Кінологічному центрі при УМВС України в Чернівецькій області, має стабільний дохід, його середній заробіток становить 2266,54 грн., що підтверджується копією довідки №266 від 10.12.2014 року виданої фінансово-економічним відділом УМВС України в Чернівецькій області. Згідно із вимогами статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1 ст.202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст.205 СК України, Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Абзацом 2 п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що згідно з ч. 2 ст. 205 СК України можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків, необхідно враховувати при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків та додаткових витрат. Суд, аналізуючи зібрані докази в сукупності, та враховуючи, що відповідач має постійний дохід, визнає позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги, будь-яких доказів, що відповідач же сплачує аліменти або витрати на утримання інших осіб, а також стягнення за виконавчими документами, суду не представлено, а тому приходить до висновку, що відповідач [PERSON], як повнолітній син зобов'язаний сплачувати на утримання непрацездатної матері [PERSON] в розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку щомісячно, безтерміново та починаючи з 13.11.2014 року. Також з відповідача [PERSON] необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 гривень в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved