Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та визначення місця проживання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем з початку 2012 року проживали однією сім'єю без укладення шлюбу, у подальшому 25.02.2016 року вони зареєстрували шлюб. У період спільного проживання та під час шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. З серпня 2017 року вони разом не проживають, оскільки втратили почуття один до одного, у них постійно виникають сварки, непорозуміння, шлюб існує формально. Відповідач на даний час забрав дітей, заперечує проти проживання дітей разом з нею, а також не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 5000, 00 грн. на кожну дитину та визначити місце проживання дітей разом з нею. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.03.2018 року до участі у справі залучено третю особу - Службу у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11.05.2018 року у задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.07.2018 року частину позовних вимог про визначення місця проживання дітей залишено без розгляду. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення аліментів у судовому порядку, але при цьому заперечує проти розміру аліментів, зазначений позивачкою, зважаючи на те, що він має незначний дохід і такий розмір аліментів сплачувати не має можливості. Просив позов задовольнити частково. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму листі просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.02.2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 18. У період перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з?ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення . З урахуванням вищевикладеного та встановлених обставин справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки збереження сім?ї та поновлення шлюбних відносин неможливо. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, то судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов?язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На даний час малолітні діти знаходяться на утриманні матері, яка працює, але лише нещодавно, має відповідний дохід, що підтверджується довідкою. Відповідач на даний час працює, отримує заробітну плату, розмір якої становить 3250, 00 грн., що підтверджується відповідною довідкою. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров?я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров?я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні своєї матері, у добровільному порядку батько дитини не надає матеріальну допомогу, тому, враховуючи матеріальний стан матері, на утриманні якої перебувають діти, а також батька, матеріальний стан якого дозволяє надавати матеріальну допомогу, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей. Що стосується визначення розміру аліментів, то судом встановлено наступне. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Під час розгляду справи було достовірно встановлено, що відповідач має постійний дохід, працює, але при цьому його заробітна плата становить 3250, 00 грн., але у судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги про стягнення аліментів і не заперечував сплачувати щомісячно на утримання дітей по 2500, 00 грн. на кожного, а тому суд приходить до висновку, що аліменти повинні бути стягнуті саме у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500, 00 грн. на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дітей. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial