Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення ним повноліття; стягувати з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що з 16.08.2016 перебуває з відповідачем у шлюбі. [INFO] у них народився син [PERSON] . Останні шість місяців вони разом не проживають, подружні стосунки між ними припинилися. Їй достеменно відомо, що відповідач офіційно працевлаштований у Республіці Польща, а його місячний заробіток складає близько 20000 грн. Однак відповідач добровільно участі в матеріальному забезпеченні сина не бере, коштів на його утримання не надає. Дитина проживає разом з нею та перебуває виключно на її утриманні. Відповідач проживає окремо та ухиляється від покладеного на нього батьківського обов`язку утримувати свою дитину. З 19.03.2018 вона перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, тобто до [INFO] . Відповідач також ухиляється й від її утримання, чим порушує її права як дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідач є забезпеченою людиною, офіційно працевлаштований у Республіці Польща. На утриманні відповідача, який є працездатним, немає інших дітей, непрацездатних батьків, а також за станом здоров`я він спроможний надавати матеріальну допомогу. Зважаючи, на те, що відповідач зобов`язаний утримувати свою дитину, а також дружину, з якою проживає дитина, однак добровільно матеріальної допомоги на утримання не надає, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, повторно на виклик суду не з`явився, про причину неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України розглянув справу заочно за його відсутності на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що неявка відповідача, належним чином повідомленого про судове засідання, без поважних причин та без повідомлення про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.08.2016 /а.с. 8/. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.01.2018 /а.с. 9/. Син [PERSON] зареєстрований та проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою Грабовецької сільської ради № 509 від 16.04.2019 /а.с. 10/. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що син [PERSON] проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, відповідач дитиною не цікавиться, коштів на її утримання не надає, хоча в силу закону зобов`язаний це робити. Крім цього, судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, доказів того, що відповідач несе витрати на утримання інших непрацездатних осіб судом не здобуто, як і доказів того, що відповідач за станом свого здоров`я неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Таким чином, в позивачки були всі підстави звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімуму для дітей віком до 6 років встановлено у розмірі: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Таким чином, мінімальний розмір аліментів для дитини віком до 6 років у 2019 році складає з 1.07.2019 по 01.12.2019 849,50 грн. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачкою. При визначенні величини аліментного платежу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. На підставі вищенаведеного, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, зокрема, врахувавши той факт, що відповідач є особою молодого працездатного віку, інших утриманців не має, є батьком малолітнього сина та зобов`язаний утримувати його до повноліття, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відтак з урахуванням вищевикладених обставин законним і справедливим буде стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, потребам дитини і можливостям платника. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини 17.04.2019, стягнення слід проводити саме з цієї дати. Відповідно до ч. 1 ст. 80 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Дослідженими у судовому засіданні доказами встановлено, що позивачка на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трьох років, має на утриманні малолітню дитину, відтак потребує матеріальної допомоги. Крім цього, судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, доказів того, що відповідач несе витрати на утримання інших непрацездатних осіб судом не здобуто, як і доказів того, що відповідач за станом свого здоров`я неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Враховуючи вищенаведене, при визначенні розміру аліментів суд враховує те, що позивачка не працює, оскільки не має такої змоги, так як перебуває в декретній відпустці по догляду за малолітнім сином, не має інших засобів до існування, з її слів, перебуває в скрутному матеріальному становищі, а також з урахуванням матеріального становища відповідача, який є особою молодого працездатного віку, інших утриманців не має, суд приходить до переконання, що позов [PERSON] в цій частині слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] , оскільки такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для її утримання. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial