Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 31 липня 2014 року, у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що від шлюбу із відповідачем у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося. Між ними часто виникають сварки та непорозуміння, втрачені почуття любові та поваги, вони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідач зареєстрований за іншою адресою, окремо від неї ( [PERSON] ) та дітей. Вказує, що діти перебувають на її вихованні та на її повному утриманні. За вказаних обставин просить шлюб розірвати, проти примирення категорично заперечує, оскільки подальше перебування у шлюбі вважає неможливим. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 вересня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Від відповідача [PERSON] надійшов до суду відзив на позов, у якому вказує, що не заперечує проти розірвання шлюбу, проте, не погоджується із викладеними позивачкою обставинами. Оскільки вони (сторони по справі) по даний час ведуть спільне господарство, спільно несуть витрати на утримання дітей та проводять дозвілля. Вважає, що сварки та непорозуміння у їхній сім`ї виникають виключно з ініціативи позивачки, яка ставить свої інтереси вище інтересів сім`ї. Проте, він ( [PERSON] ) погоджується, що між ними втрачені почуття любові та поваги, а тому, вважає, що шлюб слід розірвати. Позивачка [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, у якійзазначає, що викладені відповідачем у відзиві обставини не відповідають дійсності, вважає, що відносини із відповідачем постійно ускладнюються, між ними відсутнє взаєморозуміння, підтримка, повага та любов, у зв`язку із чим просила шлюб розірвати. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак, подала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності,у якій вказала, що х позовні вимоги підтримує та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Шмигельська О. В. подала заяву про розгляд справи за його та її відсутності, у якій щодо задоволення позову та розірвання шлюбу не заперечила. Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 31 липня 2014 року, про що складено актовий запис №1188 Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, яким 31 липня 2014 року видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Згідно викладених у позові обставин, якими позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги, спільне життя сторін не склалося, між ними часто виникають сварки та непорозуміння, втрачені почуття любові та поваги. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав: Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Натомість, позивачкою зазначено, що подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] у поданому ним відзиві не заперечив, щодо розірвання шлюбу. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов [PERSON] до задоволення. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved