Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи вимоги тим, що вони з відповідачем 1 березня 1997 року зареєстрували шлюб у РАГС м. Керч АР Крим , про що зроблено актовий запис № 140. Шлюб між ними не розірвано, оскільки 17 грудня 2013 року вона подала позовну заяву про розірвання шлюбу до Керченського міського суду АР Крим . Від спільного життя мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], але відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно - з 17 грудня 2013 до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи сповіщена належним чином. 23 січня 2014 року до суду надійшла заява, в якій позивачка просить розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день час та місце слухання справи сповіщений належним чином. 23 січня 2014 року до суду надійшла заява, в якій відповідач просить розглянути справу у його відсутність, на стягнення аліментів з нього згодний. Відповідно до ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини по справі, перевіривши їх доказами, надавши доказам правової оцінки, враховуючи визнання відповідачем позову та відсутністю підстав для неприйняття визнання позову з боку відповідача, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі 1 березня 1997 року зареєстрували шлюб у РАГС м. Керчі АР Крим , про що зроблено актовий запис № 140 (а.с.27) . Сторони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Згідно до довідки Управління житлово-комунального господарства № 6014 від 19 грудня 2013 року, неповнолітня дитина проживає з матір'ю. (а.с.22). Ствердження позивача, зазначені нею в позові, що відповідач в добровільному порядку грошові кошти на утримання доньки не надає, ним не спростовані, заперечень з цього приводу він суду не надав . Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття, згідно до ч. 3 ст. 181 цього кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, при цьому за ч.1 ст. 183 кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до положень ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд, в тому числі, враховує матеріальне становище платника, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Будь-яких доказів щодо наявності обставин, які за положеннями ст. 182 Сімейного кодексу України є підставами для зменшення розміру аліментів, визначеного позивачем, відповідач суду не надав, в своїй письмовій заяві погодився з розміром аліментів, зазначеним в позові. При вищезазначених обставинах суд доходить висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частина на утримання неповнолітньої дитини ґрунтується на законі, підтверджена обставинами по справі, тому ця вимога підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею судові витрати. Оскільки позивач у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору,

Outcome: approved