Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог позивачка вказала, що її дочка [PERSON] та зять [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 01.09.2009 року, актовий запис №1467. Позивачка вказує, що дитина повністю перебуває на її утриманні, її батьки [PERSON] та [PERSON] самоусунулися від виховання та догляду дитини, не цікавляться її станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не допомагають матеріально, дитина з річного віку перебуває на утриманні та вихованні позивачки, дитина позбавлена ласки, тепла та уваги, відповідачі зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний, бродячий спосіб життя, місце їх перебування не відоме. Позивачка [PERSON] , виховує дитину з річного віку, піклується про її здоров`я, виконує всі роботи для забезпечення належних житлових, побутових, санітарних умов проживання. Позивачка повністю виконує всі обов`язки батьків. Посилаючись на все вищевикладене позивачка [PERSON] звертається до суду та просить суд: Позбавити батьківських прав громадян [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Встановити над малолітньою [PERSON] , [INFO] опіку. Призначити, [PERSON] , [INFO] опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Сквира Київської області, відома адреса проживання: [ADDRESS] , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Стягнути з [PERSON] [INFO] , уродженця с. Блощинці Білоцерківського району Київської області, адреса реєстрації: [ADDRESS] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Позивачка [PERSON] не з`явилася в судове засідання, однак звернулася до суду з заявою, просила провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та не проводити фіксацію судового засідання технічними засобами (а.с.38). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується оголошенням про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с.41), відзив на позовну заяву не надала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с.42), відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області, в судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, надав до канцелярії суду заяву в якій просить суд розглянути справу у його відсутність , позов визнає та просить суд не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с.36). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 01.09.2009 року, актовий запис №1467 (а.с.6). Як вбачається з копії листа Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради №1007 від 21.06.2013 року службою було організовано соціальне інспектування [PERSON]. , в ході перевірки проведено профілактичну бесіду з останньою про обов`язки батьків, щодо виховання та розвитку її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , мати повідомила, що вона не заперечує проти того, щоб її дочка проживала у бабусі та дідуся, батьків попереджено про правові наслідки невиконання ними батьківських обов`язків (а.с.9). Позивачка вказує, що дитина повністю перебуває на її утриманні, її батьки [PERSON] та [PERSON] самоусунулися від виховання та догляду дитини, не цікавляться її станом здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не допомагають матеріально, дитина з річного віку перебуває на утриманні та вихованні позивачки, дитина позбавлена ласки, тепла та уваги, відповідачі зловживають спиртними напоями, ведуть аморальний, бродячий спосіб життя, місце їх перебування не відоме. Позивачка [PERSON] , виховує дитину з річного віку, піклується про її здоров`я, виконує всі роботи для забезпечення належних житлових, побутових, санітарних умов проживання, що підтверджується копією Акту обстеження-побутових умов №674 від 19.10.2019 року (а.с.11). Позивачка повністю виконує всі обов`язки батьків Відповідно до довідки №135 виданої Самгородоцькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів 29.10.2019 року [PERSON] , займається навчанням та вихованням своєї внучки [PERSON] , [INFO] , учениці 5-го класу. Дитина перебуває у школі з 01.09.2015 року по даний час. За цей час батьки жодного разу не перебували у школі і не цікавились її навчанням та вихованням (а.с.20). Як вбачається з копії Характеристики учениці 5 класу Самгородоцької ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON] , дитина має високий рівень знань, приймає участь в олімпіадах, дисциплінована, має друзів. Проживає з бабусею та дідусем, дівчинка з першого класу і по даний час забезпечена усім необхідним шкільним приладдям, яку купували їй бабуся з дідусем. Дівчинка до шкоди завжди приходить чиста, охайна, гарно вдягнена. За період навчання мама ні разу не цікавилась навчанням доньки, батько до шкоди за весь період навчання дитини з`явився один раз (а.с.21). Відповідно до висновку ради опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , по відношенню до неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] від 09.10.2019 року, вирішила - доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків (а.с.19). За таких обставин, суд приходить до висновку що відповідачі здоров`ям та розвитком дитини не цікавляться. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України « Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного , інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України . Відповідно до ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У ч.1 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. В ч.1 п.2 ст.164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Суд з урахуванням всього наведеного вище вважає за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав, щодо неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , оскільки судом встановлено, що відповідачі ухиляються без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням дитини, піклуванням про її всебічний розвиток, про стан здоров`я не займаються, свідомо нехтують своїми батьківськими обов`язками щодо дитини, а також на підставі вимог ч. 1 ст. 183 СК України стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) з кожного щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. Згідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Частиною 3 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до вимог ч.4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до вимог ст. 6 СК України Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Статтею 243 СК України передбачено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Судом встановлено і це підтверджено дослідженими матеріалами справи, що дитина [PERSON] позбавлена батьківського піклування, а тому їй необхідно призначити опікуна - її рідну бабусю позивачку по справі - [PERSON] , [INFO] , про що також не заперечує Орган опіки та піклування Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області, що відповідає вимогам ст.. ст.. 60,63 ЦК України, а тому позовна вимога про встановлення опіки та призначення опікуном позивачку підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню з відповідачів судовий збір у розмірі 2 522,40 грн. з кожного (840,80 грн. х на три позовні вимоги), оскільки всі вимоги судом задоволено, а позивачка звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved