Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за прострочення оплати аліментів в якому зазначила, що з відповідачем мають спільну дочку - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу проживає з нею. На підставі рішення апеляційного суду Запорізької області від 22.02.2012 року з відповідача на її користь стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісяця, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 31.10.2011 року до досягнення донькою повноліття та видано виконавчий лист №2-4160/2011 та передано на виконання в Ленінський ВДВС м. Запоріжжя. Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2013 року, залишеного ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05.02.2014 року в частині покарання без змін, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України. Відповідачем без поважних причин не виконується ані рішення, ані вирок суду стосовно сплати аліментів на доньку. Згідно розрахунку, проведеного державним виконавцем Ленінського ВДВС м. Запоріжжя, заборгованість відповідача по аліментам за період з 01.11.2011 по 01.09.2013 року склала 16000 грн. В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів на утримання доньки в розмірі 49 211,00 грн., понесені нею судові витрати у вигляді сплати вартості правової допомоги у розмірі 5 000,00 грн. та сплачений судовий зір у сумі 229,40 грн. В судовому засіданні позивачка та її адвокат підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі. [PERSON] додала, що 27.01.2014 року вона отримала від відповідача заборгованість за аліментами, шляхом списання 03.01.2014 року суми заборгованості в розмірі 12 900,00 грн. з рахунку боржника на депозитивний рахунок Ленінського ВДВС ЗМУЮ, тобто прострочення з боку Відповідача було припинено примусовим виконанням. В судовому засіданні відповідач та його адвокат заперечували проти позову. [PERSON] суду пояснив, що заборгованість по сплаті аліментів у нього виникла у зв'язку зі складним матеріальним становищем, оскільки єдиними джерелом його доходів є підприємницька діяльність, яка на теперішній час зазнає збитків. Так, податковим органом 30.12.2013 року були застосовані штрафні санкції у розмірі 24 406,20 грн., за торгівлю сигаретами без ліцензії, 17.12 2013 року у нього було вилучено всі сигарети, реалізація яких була єдиним джерелом його доходів. Також 12.12.2013 року з нього було стягнуто штраф в сумі 1 700,00 грн. згідно вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя, а також згідно рішення відповідного суду від 26.08.2013 року з нього стягнуто 5 719,32 грн. на користь страхової компанії. Крім того, постановою про арешт коштів від 26.09.2013 року, винесеною Ленінським ВДВС ЗМУЮ накладено арешт на його банківські розрахункові в межах суми 16 000,00 грн. та в примусовому порядку списано 12 900,00 грн. При цьому, це рахунок, на якому зберігалися особові кошти від підприємницької діяльності Крім того, у нього на утриманні перебуває мати пенсіонерка, яка отримує мінімальну пенсію, у зв'язку з чим тягар по її утриманні та додаткових витратах також несе відповідач. Адвокат відповідача [PERSON] також додав, з розрахунком пені позивачки не можливо погодитись, у зв'язку з тим, що пеня за прострочення сплати аліментів нараховується за той місяць, в якому не проводилося стягнення, а не за всі дні до звернення до суду. Крім того, розмір неустойки може бути зменшено судом з урахуванням матеріального становища платника аліментів. Крім того, при нульових збитках позивачка прагне стягнути з відповідача 49 291,00 грн., що не є розумним та справедливим порівняно з заборгованістю в 12 900,00 грн. Крім того, адвокат в судовому засіданні подав заяву про стягнення судових витрат з позивачки, понесених відповідачем [PERSON] у розмірі 5 000,00 грн. Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши надані докази, проаналізувавши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. В судовому засіданні встановлено, що у сторін [PERSON] та [PERSON] [INFO] року народилася донька - [PERSON], яка після народження проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2011 року, яке було змінено рішенням апеляційного суду Запорізької області від 22.02.2012 року з відповідача на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісяця, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи стягнення з 31.10.2011 року до досягнення донькою повноліття. 20.03.2012 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист по вказаній справі №2-4160/11 (пров. № 2/814/19693/11). Постановою ВП № 32659243 від 19.05.2012 року відкрито виконавче провадження щодо примусового стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки. Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2013 року по справі № 334/10421/13-к (пров. № 1-кп/334/506/2013), залишеного без змін в частині призначення покарання ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 05.02.2014 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. Згідно розрахунку заборгованості вих. № 30656 від 01.11.2013 року, проведеного державним виконавцем Ленінського ВДВС м. Запоріжжя станом на 01.11.2013 року заборгованість [PERSON] по аліментам становить 11 900,00 грн. в твердій грошовій сумі. В судовому засіданні обома сторонами надано заяви про стягнення з протилежної сторони судових витрат понесених з оплатою правової допомоги адвоката в розмірі 5 000,00 грн. кожний, які були підтримані сторонами, та їх обґрунтування та розмір не заперечувалося ані позивачкою, ані відповідачем. Положеннями ст. 196 СК України передбачено, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, а оскільки аліменти стягуються щомісячно - пеня має нараховуватись не на всю суму заборгованості, а на суму несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Виходячи з наданого позивачкою розрахунку заборгованості вих. № 30656 від 01.11.2013 року, проведеного державним виконавцем Ленінського ВДВС м. Запоріжжя, суд приходить до висновку, що відповідач повинен сплатити позивачці неустойку (пеню) за несвоєчасну виплату аліментів за період з 01.11.2011 року по 03.01.2014 року відповідно до наступного розрахунку: Листопад 2011 року - 500,00 х 1% х 30 = 150,00 грн.; Грудень 2011 року - 500,00 х 1% х 31 = 155,00 грн.; Січень 2012 року - 500,00 х 1% х 31 = 155,00 грн.; Лютий 2012 року - 500,00 х 1% х 29 = 145,00 грн.; Березень 2012 року - 500,00 х 1% х 31 = 155,00 грн.; Квітень 2012 року - 500,00 х 1% х 30 = 150,00 грн.; Травень 2012 року - 500,00 х 1% х 31 = 155,00 грн.; Червень 2012 року - 500,00 х 1% х 30 = 150,00 грн.; Липень 2012 року - 500,00 х 1% х 31 = 155,00 грн.; Серпень 2012 року - 500,00 х 1% х 31 = 155,00 грн.; Вересень 2012 року - 500,00 х 1% х 30 = 150,00 грн..; Жовтень 2012 року - 500,00 х 1% х 31 = 155,00 грн.; Листопад 2012 року - 500,00 х 1% х 30 = 150,00 грн.; Грудень 2012 року - 500,00 х 1% х 31 = 155,00 грн.; Січень 2013 року - 500,00 х 1% х 31 = 155,00 грн.; Лютий 2013 року - 500,00 х 1% х 28 = 140,00 грн.; Березень 2013 року - 500,00 х 1% х 31 = 155,00 грн.; Квітень 2013 року - 500,00 х 1% х 30 = 150,00 грн.; Травень 2013 року - 500,00 х 1% х 31 = 155,00 грн.; Червень 2013 року - 500,00 х 1% х 30 = 150,00 грн.; Липень 2013 року - 500,00 х 1% х 31 = 155,00 грн.; Серпень 2013 року - 500,00 х 1% х 31 = 155,00 грн.; Вересень 2013 року - 500,00 х 1% х 30 = 150,00 грн..; Жовтень 2013 року - 400,00 х 1% х 31 = 129,00 грн.; Листопад 2013 року - 500,00 х 1% х 30 = 150,00 грн.; Грудень 2013 року - 500,00 х 1% х 31 = 155,00 грн. Загальний розмір пені з несплачених аліментів становить 3 934,00 грн. Відповідачем без поважних причин не виконується ані рішення, ані вирок суду стосовно сплати аліментів на доньку. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача [PERSON] на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 3 934,00 грн. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Положеннями ст. 84 ЦПК України передбачено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ч.1 ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Що ж стосується стягнення з відповідача на користь позивачки понесених судових витрат у вигляді сплати вартості правової допомоги у розмірі 5000,00 грн., суд вважає за доцільне застосувати положення ч.1 ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати за послуги адвоката у розмірі 400,00 грн., що складає 8% задоволеної частини позову щодо стягнення пені по аліментам. Відповідно з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 4 600,00 грн. - сума вартості послуг адвоката, що становить 92 % від залишеної без задоволення частини позову. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати по оплаті судового збору у сумі 229,40 грн., які були нею сплачені при зверненні з позовом до суду. На підставі вищевказаного,

Outcome: partial