Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за собою право власності на 1/2 частку будинку, що розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Марії Батракової, 37, вказуючи що вказаний будинок був придбаний за період шлюбу з відповідачем, однак зареєстрований на його імя. В добровільному порядку вирішити даний спір неможливо, а тому вимушена звернутись до суду з цим позовом. Позивачка в судове засідання не зявилася, однак її представник надала заяву, в якій просить справу розглянути у відсутність представника позивачки та її самої, на позовних вимогах наполягають у повному обсязі, та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не зявився, від його представника надійшла заява з проханням слухати справу в його відсутність, позов визнає повністю. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Позивачка уклала шлюб з відповідачем 03 лютого 2001 року, в Новенській сільській раді Мелітопольського району Запорізької області, про що було зроблено актовий запис № 03, про що свідчить копія свідоцтва про одруження /а.с.8/. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей Єгора, [INFO], та Аріну, 30 вересня 2010 року, про що свідчать надані копії свідоцтв про народження дітей /а.с.6-7/. 23 серпня 2018 року шлюб між сторонами розірвано /а.с.17/. Під час спільного подружнього життя сторонами на сумісні кошти було придбано житловий будинок № 37 по вул.Комсомольській в м. Мелітополі Запорізької області, що підтверджується довідкою начальника КП ММБТІ ММР ЗО та копією договору купівлі-продажу жилого будинку /а.с.15/. У відповідності зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності зі ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Враховуючи вимоги чинного законодавства для визначення речей набутих за час шлюбу обєктами спільної сумісної власності подружжя не має значення на імя якого з них оформлене право власності на це майно. Отже, суд прийшов до висновку, що житловий будинок № 37 по вул.Комсомольській /в теперішній час [PERSON]/ в м.Мелітополі є обєктом спільної сумісної власності сторін та таким, що придбаний за спільні кошти. У відповідності з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнями учасників справи, їхніх представників. Аналізуючи зібрані по справі докази суд вважає, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку, що житловий будинок по вул. Марії Батракової, 37 в м. Мелітополі підлягає поділу між сторонами, як обєкт спільної сумісної власності подружжя та за [PERSON] слід визнати право власності на ? частину даного будинку, залишивши у власності відповідача іншу ? частину. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 та ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки половину сплаченого нею при подачі позовної заяви судового збору в розмірі 500 грн, повернувши іншу половину в розмірі 500 гривень з державного бюджету. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved