overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, стягуваних з відповідача за рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 09 червня 2005 року на її користь на утримання доньки Оксани, [INFO], з 96,97 грн. щомісяця до 642,00 грн. щомісяця до повноліття дитини. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що розмір прожиткового мінімуму на дитину збільшився до 1284,00 грн., та тих аліментів, які сплачує відповідач, недостатньо для утримання дитини та забезпечення її потреб у ліках через постійні хвороби. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала повністю та просила його задовольнити, пояснила, що в даний час вона працює неофіційно, але її доходу не вистачає для забезпечення потреб дитини, яка потребує лікування захворювання печінки. Таке лікування необхідно проводити раз на рік, та допомогу в цьому має надавати також і відповідач. Відповідач [PERSON] позовні вимоги про збільшення розміру аліментів визнав повністю, пояснив, що в даний час проживає з іншою жінкою, на його утриманні перебуває донька Олена, [INFO], та він працює в Люботинському комунальному житловому ремонтно-експлуатаційному підприємстві та отримує мінімальну зарплату. Але відповідач погодився сплачувати щомісячно аліменти 642,00 грн., для чого планує змінити роботу, щоб отримувати більшу зарплату. В судовому засіданні, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] 11 березня 2005 року розірвала шлюб з відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу І-ВЛ № 238176 від 11 березня 2005 року. За рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 09 червня 2005 року з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки Оксани, [INFO], в розмірі 96,97 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Приймаючи до уваги зміну матеріального стану позивача, яка вимушена витрачати кошти на лікування доньки, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд задовольняє позов частково і збільшує розмір аліментів, стягуваних на користь позивачки на утримання дитини, до 500,00 грн. Також, суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2015р. на утримання доньки [PERSON], 2002р. народження з 500грн. щомісячно до 1000грн. щомісячно, посилаючись на те, що матеріальний стан відповідача змінився, на даний час він на обліку як безробітний не перебуває, є працездатним, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі, необхідному для її повноцінного проживання та розвитку. Відповідач позов визнав частково та пояснив, що з урахуванням свого матеріального стану має можливість сплачувати аліменти близько 700грн. на місяць. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2015р., залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.04.2015р. відповідач зобов'язаний до сплати аліментів на користь позивачки на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 500грн. щомісячно /ас 5-10/. З зазначеного рішення вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд виходив з того, що відповідач не працює, зареєстрований як безробітний в Бородянського РЦЗ з 2.07.2014р. Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно довідки Бородянського державного центру зайнятості Київської обл. від 1.06.2016р. [PERSON] був зареєстрований як безробітний до 25 червня 2015р./ас 39. Як пояснив відповідач, він був працевлаштований центром зайнятості, проте в подальшому звільнився за власним бажанням і в теперішній час влаштовується на роботу. Таким чином суд вважає, що матеріальний стан відповідача змінився, він був працевлаштований, а тому вважає необхідним збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19.02.2015р. та, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який з 1.05.2016р. для дитини від 6 до 18 років становить 1531грн., обов'язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відсутність у відповідача інших неповнолітніх дітей, стягнути з нього на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки аліменти в розмірі 800грн. щомісячно. Доказів наявності у відповідача доходу, з якого він мав би можливість сплачувати аліменти у розмірі 1000грн. щомісячно позивачка не надала, а тому підстав для стягнення аліментів у зазначеному розмірі у суду немає. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, стягнутих з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], з твердої суми 350 грн. на 1/6 частину усіх видів доходів, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до її повноліття. Відзиву на заяву відповідачем не надано. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 07.09.2010 р. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої в свідоцтві про народження вказано відповідача. Рішенням Лисичанського міського суду від 22 лютого 2010 р. з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій суми у розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 06.10.2010 р. до досягнення дитиною повноліття. На час стягнення аліментів відповідач не мав постійної роботи, мав нерегулярний, мінливий дохід, тому суд призначив аліменти у твердій грошовій сумі. На теперішній час відповідач має постійну роботу, він працює на ТОВ НПП «Заря» м. Рубіжне, отримує заробітну плату. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, суд доходить висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позову, надані докази достатніми та переконливими. Судовий збір у розмірі 704,8 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, стягнутих з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], з 400 гривень до однієї чверті від його заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, у наданій суду письмовій заяві позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила справу слухати у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини незявлення не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності не надав, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Лисичанського міського суду від 15 березня 2012 р. змінено розмір аліментів та стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 400 гривень щомісячно до повноліття дитини. Оскільки аліменти, що сплачує відповідач не забезпечують дитині прожиткового мінімуму та на час винесення рішення відповідач ніде не працював, мав мінливий дохід, тому розмір аліментів було встановлено у твердій грошовій сумі. На теперішній час відповідач працює, тому має можливість сплачувати аліменти у вигляді частки від його доходу. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими. Судовий збір у розмірі 704,8 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить змінити розмір аліментів, стягнутих з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої сина [PERSON], [INFO], з 450 грн. до 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, дала пояснення, аналогічні викладеному у позові. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали, сду усно та письмово пояснили, що відповідач з 10.06.2016 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та має на утриманні малолітню доньку [PERSON], [INFO] Окрім того, він не має заборгованості по сплаті аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а навпаки сплачує аліменти з 2016 р. у більшому розмірі, сума переплати станом на 01.09.2018 р. становить 10046,17 грн. Тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін та представника відповідача, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Лисичанського міського суду від 29 грудня 2011 р. стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої сина [PERSON], [INFO], у розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з 11 липня 2011 р. і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На теперішній час розмір аліментів, стягнутих рішенням суду з відповідача, є меншим ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів для дітей відповідного віку та не є достатнім для утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач уклав новий шлюб 10 червня 2016 р. та має на утриманні дитину [PERSON], 23 січня 2010 р., тому задовольняє позов в розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не\~менше і\~не більше\~розміру,\~визначеного законодавством щомісячно. Суд вважає надані позивачкою докази, в частині задоволених позовних вимог, достатніми та переконливими. Судовий збір у розмірі 768,4 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, який було встановлено рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 20 листопада 2014 р., з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], з 450 грн. щомісячно до 1/6 частини з усіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи зо дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано. Відповідно до ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 04 лютого 2015 року р. було розірвано. Від спільного подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 20 листопада 2014 року з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], у розмірі 450 грн. щомісячно, починаючи з 31.10.2014 до повноліття дитини. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На теперішній час розмір аліментів, стягнутих рішенням суду з відповідача, є меншим ніж встановлений законом прожитковий мінімуму для дитини та не є достатнім для утримання дитини, тому суд задовольняє позов, змінюючи спосіб стягнення та розмір аліментів, який підлягає сплаті відповідачем, до 1/6 частини з усіх видів доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає надані позивачкою докази, в частині задоволених позовних вимог, достатніми та переконливими. Судовий збір у розмірі 768,40 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з Ѕ частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Представник позивачки в судове засідання не зявилась, у наданій суду письмовій заяві позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини незявлення не повідомила, клопотань про розгляд справи за її відсутності не надала, тому суд зі згоди представника позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Представник 3-ої особи у судове засідання не зявився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19.12.1995 р., зареєстрованого в реєстрі за №1159 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.04.2017 р., посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №34-2017. При видачі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу стало відомо, що на Ѕ частини зазначеної квартири ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 06.10.2003р. накладено арешт. Підставою арешту стало стягнення з колишнього власника вищевказаного майна, [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 21083 грн., судових витрат у розмірі 349 грн., 1000 грн. моральної шкоди, а всього 22432 грн. Постановою від 28.04.2007 р., виданою Головним державним виконавцем Лисичанського МВ ДВС ГТУЮ у луганській області [PERSON], закінчено виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 21083 грн., судових витрат у розмірі 349 грн., 1000 грн. моральної шкоди, а всього 22432 грн., у звязку з повним фактичним виконанням. Таким чином, необхідність в накладенні арешту на вищевказане майно відпала. 19 жовтня 2016 р. відповідач у вищевказаному провадженні, [PERSON], помер. Позивачка, як його дружина, успадкувала після нього вищевказану частину спільного з ним майна. Таким чином, позивачка позбавлена права розпорядження належним майном у звязку з арештом його частини. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатом своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить зобов'язати відповідача усунути їй перешкоди у користуванні майном шляхом вилучення з бази Національної автоматизованої інформаційної системи Департаменту Державної автомобільної інспекції України та бази Інтерполу даних про угон та розшук автомобіля Hyundai Sonata д.н. [NUMBER]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що їй на праві власності належить автомобіль Hyundai Sonata держномер [NUMBER]. Даний автомобіль вилучався у неї в рамках кримінального провадження № 12014100080011780, внесеного до ЄРДР 31.12.2014р., однак за ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.12.2015р. був їй повернутий. Не дивлячись на повернення автомобіля, він з 12.07.2015р. знаходиться в розшуку в Національній автоматизованій інформаційній системі Департаменту Державної автомобільної інспекції та в базі даних Інтерполу як викрадений, у зв'язку з чим його постійно зупиняють та намагаються вилучити, чим порушуються її права як власника. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність згідно ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власником автомобіля Hyundai Sonata держномер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 6.01.2015р. /ас 3/. Згідно картки угону України автомобіль Hyundai Sonata держномер [NUMBER] з 12.07.2015р. знаходиться в розшуку в Національній автоматизованій інформаційній системі Департаменту Державної автомобільної інспекції та в базі даних Інтерполу як викрадений /ас 5/. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 грудня 2015р. автомобіль Hyundai Sonata держномер [NUMBER], вилучений в рамках кримінального провадження № 12014100080011780, внесеного до ЄРДР 31.12.2014р., повернутий позивачці [PERSON] /ас 4/. Відповідно до ст. 321 ЦК України та ч. 4 ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що внаслідок знаходження автомобіля Hyundai Sonata д.н. [NUMBER] в базі Національної автоматизованої інформаційної системи Департаменту Державної автомобільної інспекції України та базі Інтерполу порушуються права позивачки як власника автомобіля, даних про накладення у встановленому законом порядку арешту на автомобіль суду не надано, а тому суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить поділити житловий будинок № 6а по вул.346 Дебальцевської дивізії в с.Долінське Мелітопольського району Запорізької області, який є спільною сумісною власністю подружжя, визнавши за нею право власності на ? частину даного житлового будинку. При цьому позивачка зазначає, що із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі під час якого ними за спільні кошти було придбано жилий будинок. Оскільки будинок набутий під час шлюбу за спільні кошти, вона просить його поділити та визнати за нею право власності на ? частину вищевказаного майна. Позивачка в судове засідання не зявилася, однак, від її представника надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу в його відсутність, з позовом згоден. Відповідно до п. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 грудня 1983 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу /а.с.8/. Під час шлюбу сторони придбали житловий будинок № 6 по вул.Дебальцевської в с.Долинське Мелітопольського району, який зареєстровано за [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 04.08.1992 року /а.с.9/. У відповідності зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності зі ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Враховуючи вимоги чинного законодавства для визнання речей, набутих за час шлюбу, обєктами спільної сумісної власності подружжя не має значення на імя якого з них оформлене право власності на це майно. Отже, суд прийшов до висновку, що житловий будинок №6а по вул.346 Дебальцевської дивізії (колишня назва вул.Дебальцевської) в с.Долинське Мелітопольського району є обєктом спільної сумісної власності сторін та таким, що придбаний за спільні кошти. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку, що жилий будинок по вул. 346 Дебальцевської дивізії, 6а в с.Долинське Мелітопольського району підлягає поділу між сторонами, як обєкт спільної сумісної власності подружжя, та за позивачкою слід визнати право власності на ? частину даного будинку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved