Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із цивільним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме, просила визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що позивачці [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . Згідно довідки про склад сім`ї № 1726, виданої 15.04.2021 року виконавчим комітетом Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області в будинку [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Однак [PERSON] з 2015 року не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ані позивачка, ані члени її сім`ї відповідачеві не чинили. На підставі наведеного позивачка вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] , у зв`язку з тривалою без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, а також, у зв`язку з несплатою коштів за комунальні послуги та інших витрат, пов`язаних з утриманням житлового приміщення. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка [PERSON] надала суду письмове клопотання, в якому просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суду не повідомив, жодних заяв, у тому числі, про відкладення розгляду справи, клопотань, відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки всі умови у сукупності існують, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі, про що постановив відповідну ухвалу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 01.07.1998 року (копія договору дарування серії ААО №168363, а. с. 7). Згідно домової книги для реєстрації громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] , в зазначеному будинку зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (копія домової книги, а. с. 12-13). Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №1726, виданої 15.04.2021 року виконавчим комітетом Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області в будинку [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (копія довідки, а. с. 14). Як випливає з письмових пояснень позивачки, відповідач є колишнім чоловіком її племінниці, [PERSON] , шлюб між [PERSON] і [PERSON] (дівоче прізвище « [PERSON] ») розірваний рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 10.09.2020 року, рішення набрало законної сили 13.10.2020 року (а. с.39-40). 19.04.2021 року комісією у складі депутата Покровської селищної ради та двох сусідів було проведено обстеження будинку [ADDRESS] , за результатами якого складено акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] . Відповідно до зазначеного акту, фактично за адресою: [ADDRESS] знаходиться житловий будинок, в якому ніхто не мешкає. [PERSON] , [INFO] , в даному будинку не проживає з 2015 року (копія акту, а. с. 15). За правилами ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб. Положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Положеннями ч. 1 ст. 383 ЦК України закріплено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 64 ЖК УРСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їхні діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в ч. 2 цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Серед іншого, норми статей 15, 16, 386 ЦК України гарантують власникові майна можливість усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] який на праві приватної власності належить [PERSON] . Відповідач [PERSON] не є членом її сім`ї, без поважних причин, тривалий час, а саме з 2015 року в даному будинку не проживає, не несе витрат по утриманню зазначеного будинку та не сплачує кошти за комунальні послуги. На підставі наведеного, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 908,00 грн. сплаченого судового збору. На підставі ст. ст. 16, 317, 319, 383, 405 ЦК України, ст. 64, 71, 72, 150 ЖК України, ст. ст. 10, 12, 141, 258, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved