Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], вказуючи на те, що 21 лютого 2003 року між сторонами було укладено шлюб, який було зареєстровано Великоправутинською сільською радою Славутського району Хмельницької області, актовий запис № 4. Від шлюбу сторони мають трьох дітей, сина [PERSON], [INFO], двох доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Сімейне життя між сторонами не склалося, оскільки у них різні погляди на спільне проживання, виховання дітей та ведення домашнього господарства, що в свою чергу, призводило до виникнення конфліктних ситуацій. Внаслідок чого між сторонами виникали постійні суперечки, свідками яких ставали діти. Вказані обставини призвели до втрати між сторонами довіри, поваги та любові одне до одного. З липня 2015 року подружжя проживає окремо, шлюбних стосунків не підтримують, мають різний бюджет, окремо ведуть господарство. За таких обставин подальше спільне проживання сторін є неможливим, шлюб носить лише формальний характер. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу вказуючи на неможливість примирення та подальше його збереження, оскільки це суперечитиме її інтересам. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справу повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 цього ж Кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивачка не заперечувала щодо заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та згідно до ст. 169 ЦПК України винести заочне рішення. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються нормами глави 11 Сімейного кодексу України. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.\~ \~ В судовому засіданні обєктивно встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 21 лютого 2003 року Великоправутинською сільською радою Славутського району Хмельницької області, про що зроблено актовий запис за номером 4, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серії І-БВ № 047864. Сторони є батьками трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін і після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права. Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, сім'я фактично розпалась і збереження її неможливе, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Враховуючи формальне існування шлюбу між сторонами, небажання досягнути примирення та продовжувати подружнє життя,

Outcome: approved