Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. На обґрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням уточненої позовної заяви, позивач зазначила, що згідно розписки від 23.10.2015 року відповідачка отримала від неї в борг 2000 дол. США з кінцевим терміном повернення до січня 2016 року. [PERSON] правовідносинах своє зобов'язання виконала частково та станом на день звернення з даною позовною заявою у неї залишився борг за борговою розпискою в розмірі 500 дол. США. На підставі викладеного, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 500 дол. США. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 37). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, розгляд справи за її відсутності, відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили. За таких обставин суд, зі згоди позивача, вважає можливим розглядати справу у заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 23.10.2015 року. між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір позики за умовами якої позивачка передала відповідачці грошові кошти в сумі 2000 дол. США. Грошові кошти за вказаним договором позики [PERSON] зобов'язалася повернути в строк до січня 2016 року. Про укладення між сторонами вказаного договору позики свідчить розписка, складена відповідачем [PERSON] (а.с. 17). Як слідує із ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Судом встановлено, що на день розгляду даної справи судом відповідачка [PERSON] борг за договором позики від 23.10.2015 року позивачці не повернула у повному обсязі, а тому у неї існує заборгованість за вказаним зобов'язанням в розмірі 500 дол. США. З урахуванням наведеного, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення з [PERSON] на її користь боргу за договором позики в розмірі 500 дол. США є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою [PERSON] заявлена одна вимога майнового характеру, за яку вона мала сплатити судовий збір в сумі 704,80 грн. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] На підставі ст.ст. 15, 16, 526, 549, 627, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved