Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини в зв`язку із продовженням навчання. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона є донькою відповідача [PERSON] . Також зазначає, що згідно рішення суду на її утримання з відповідача стягувалися аліменти, проте, [INFO] вона досягла повноліття. Вказує, що на даний час вона навчаться на 4-му курсі денного відділення за професією «Технічне обслуговувавння і ремонт вагонів» в Чернівецькому транспортному коледжі. Стипендію не отримує, термін закінчення навчання в коледжі 30.06.2020 року. Вона не спроможна забезпечити себе усім необхідним для навчання, саме тому просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 2000 гривень щомісячно до закінчення навчання. Позивачка [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, з пістав вказаних в позовній заяві, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, з підстав наведених у відзиві, що надав. Має можливість спачувати аліменти на утримання позивачки в звязку із її навчанням в розмірі 1000 гривень. Також вказав, що зараз у нього інша сім`я, він офіційно не прайцює, на його утриманні є неповнолітні діти. Заслухавши поясненням сторін, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов доведений та обґрунтований, проте підлягає частковому задоволенню. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дослідивши наявні у справі докази, судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. За вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Судом встановлено, що відповідач є батьком позивачки [PERSON] . Остання проживає разом із братом [PERSON] та матір`ю [PERSON] , перебуває на утриманні матері, відповідач з сім`єю не живе. Згідно довідки №571 від 27.09.2019 року, [PERSON] є студенткою 4 курсу спеціальності «Технічне обслуговування і ремонт вагонів» денного відідлу державної фолрми навчання в ДВНЗ «Чернівецький транспортний коледж» (а.с. 17). Згідно частини 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом не здобуто доказів, що відповідач не матиме змоги надавати доньці [PERSON] матеріальну допомогу та сплачувати аліменти, в зв`язку із її навчанням, у визначеному судом розмірі. Саме тому, суд приходить до висновку, що без погіршення матеріального становища відповідача, з нього на користь позивачки слід стягувати аліменти до закінчення позивачкою навчання, тобто до 30.06.2020 в розмірі 1200 гривень щомісячно. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору в розмірі 768,40 грн., а позов задоволено частково, то суд вважає, що з відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог належить стягнути 458,90 гривень судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 180 182, 191, 198 200 СК України,

Outcome: partial