Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи тим, що у 2014 році з відповідачем по справі розірвала шлюб. В шлюбі народилась дочка - [PERSON], [INFO]. Дитина живе разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Тому просила стягувати із [PERSON] аліменти в свою користь на утримання неповнолітньої дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 1 700 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з мотивів наведених в ньому. Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти стягнення з нього аліментів, однак вважає, що їх розмір, визначений позивачкою в позові завищений, так як на даний час він не працює. Суму аліментів, яку він спроможний надавати на дитину суду не вказав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено що спір між сторонами виник з приводу стягнення аліментів в користь того з батьків, з ким проживає дитина. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13 березня 2004 року шлюб між сторонами розірвано. Сторони по справі є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження, яка міститься у матеріалах справи (а.с.7). Довідкою за вих. № 274 від 19.09.2013 року підтверджено, що позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею 3-х років (а.с.5). Малолітня [PERSON] на даний час хворіє алергічним захворюванням - атопічний дерматит, що підтверджуються долученою до справи копією витягу із медичної картки (а.с.8). Позивачка несе витрати по оплаті медичних послуг, які надаються дочці, на підтвердження чого надала суду копії відповідних квитанцій (а.с.16). Згідно довідки Галицького районного центру зайнятості від 22.04.2014 року відповідач [PERSON] знаходиться на обліку як безробітний (а.с.23). Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України і роз'яснень, викладених в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням наведених положень та відсутності доказів про те, що відповідач має постійний дохід, суд дійшов висновку, що аліменти, які підлягають стягненню з нього в користь позивачки на утримання дитини слід визначити в твердій грошовій сумі, а не в частці від заробітку. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України враховує стан здоров'я дитини та ту обставину, що відповідач на даний час є безробітний. Проте, суд вважає, що оскільки він є здоровою особою працездатного віку, він спроможний платити аліменти на утримання дочки [PERSON]. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За змістом ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, стягувати з відповідача аліменти в користь позивачки на утримання малолітньої дитини в розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення дочкою повноліття, починаючи з дня подачі позову до суду. Доводи позивачки про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 1 700 гривень щомісячно суд вважає надуманими, оскільки вони базуються на спростованих матеріалами справи припущеннях про наявність у відповідача великого доходу. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача слід стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial