Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила визнати недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , та скасувати його державну реєстрацію. Позовні вимоги мотивовано тим, що дана квартира була придбана за спільні кошти під час перебування у шлюбі позивачки з відповідачем, однак пізніше для уникнення грошових зобов`язань відповідача була фіктивно подарована його матері - [PERSON] . Після укладання договору дарування сторони продовжували разом з дітьми проживати в спірній квартирі, а мати відповідача продовжувала проживати в квартирі по [ADDRESS] . Отже, договір дарування має всі ознаки фіктивності, а тому позивачка просить визнати його недійсним. Ухвалою від 10.06.2020 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. У відзиві на позовну заяву відповідач просив у задоволенні позову відмовити, оскільки ніяких домовленостей про фіктивність договору з матір`ю у нього не було. Укладання договору дарування відбулося за згодою позивачки. Крім цього, просив застосувати строки позовної давності та відмовити у позові. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Також, пояснили суду, що договір дарування квартири був укладений з метою отримання додаткової квартири для родини, оскільки відповідач на той час перебував на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов. [PERSON] ніколи не заселялася в квартиру [ADDRESS] та не переоформлювала особисті рахунки по сплаті комунальних платежів. В судовому засіданні представниця відповідача адвокат Хащініна Г.О. позов не визнала у зв`язку з його необґрунтованістю. В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 14.02.2002 року, що підтверджується свідоцтвом [NUMBER] . 22.11.2007 року відповідач подарував, а [PERSON] прийняла в дар однокімнатну квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Зоріною Н.В. та зареєстрованому в реєстрі за №8668. Нерухомість належала дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу від 30.09.2002 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.11.2010 р. спадкоємцями майна, а саме квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] є її син - [PERSON] на 2/3 частки у спадщині та чоловік - [PERSON] на 1/3 частку у спадщині. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.11.2010 р. спадкоємцем майна, а саме 1/3 частки квартири [ADDRESS] , після смерті [PERSON] є його син - [PERSON] . Отже, відповідач є єдиним власником спірної квартири. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам Відповідно до ч.1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно мано (дарунок) у власність. Згідно ст.\~234\~ЦК України\~фіктивним є\~правочин,\~який вчинено\~без наміру\~створення правових\~наслідків,\~які обумовлювалися\~цим правочином. Фіктивний\~правочин визнається\~судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дійшов висновку, що позивачкою не доведено наявність ознаків фіктивності договору дарування. Покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які показали суду, що [PERSON] ніколи не проживала в квартирі [ADDRESS] не підтверджуються іншими доказами не виконання зобов`язань договору, такими як, наприклад, довідками з місця проживання та реєстрації сторін та обдарованої до та після укладання договору дарування, доказами сплати комунальних платежів по особовому рахунку спірної квартири тощо. Крім того, всі допитані свідки доводяться родичами позивачки [PERSON] . Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності суд роз`яснює наступне. Виходячи з вимог ст.261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосовувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушенні, суд відмовляє в позові з підстави необґрунтованості. Враховуючи відсутність доказів фіктивності договору дарування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими, в зв`язку з чим не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою в задоволенні позову судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed