Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 06.11.2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.09.2012 року шлюб з відповідачем було розірвано. Згідно рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.05.2012 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на те, що на теперішній час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, позивачка просила суд збільшити розмір присуджених аліментів з 400 грн. до 1500 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; а також зобов'язати Центральний відділ державної виконавчої служби м.Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області провести індексацію по стягненню аліментів з 2015 року відповідно до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та по [INFO] В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали заявлений позов та просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Третя особа явку свого представника не забезпечила, пояснень по суті справи не надала та будь-яких клопотань не заявляла. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 06.11.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 28.09.2012 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу між сторонами залишився проживати разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Згідно рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 17.05.2012 року у цивільній справі №0418/698/2012, провадження №2/0418/1471/2012, з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 11.01.2012 року та до повноліття дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1,3 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Звертаючись до суду з позовом, позивачка просила збільшити розмір аліментів на утримання дітей до 1500 грн. на дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що на теперішній час з урахуванням віку дитини, потреб в навчанні та розвитку, остання потребує більшого догляду та матеріальної допомоги. Суд враховує, що відповідач є здоровим та працездатним, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. Також суд враховує, що визначений за рішенням суду від 17.05.2012 року розмір аліментів на дитину, який присуджений до стягнення з відповідача, є меншим за розмір 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством, що свідчіть про недостатність їх розміру для забезпечення мінімальних потреб дитини та про нерівність сторін в їх спільному обов'язку утримання дитини і є підставою для збільшення розміру аліментів. З огляду на це, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в частині збільшення розміру присуджених аліментів до 1500 грн. на місяць. В частині заявлених вимог про зобов'язання провести індексацію розміру аліментів суд враховує, що вказані позовні вимоги фактично пред'явлені до Центрального відділу державної виконавчої служби м.Дніпро Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, яке позивачкою залучено в якості третьої особи та клопотань про залучення якого в якості співвідповідача в порядку ст.51 ЦПК України позивачкою не заявлялось. В той час, як діючим ЦПК України не передбачено пред'явлення позовних вимог до третіх осіб. В зв'язку з цим, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову та звільнення позивачки від сплати судового збору в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про удовий збір», з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial