Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 09.03.2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідач неодноразово судимий, тому вони проживали то разом, по порізно. В подальшому життя з відповідачем не склалось та вони проживають окремо. На разі вона не має постійного місця роботи та перебуває у декретній відпустці по догляду за молодшим сином. Грошові кошти на утримання дітей отримує з виплат при народженні дитини та з попередніх накопичень, яких недостатньо для забезпечення всім необхідним її та дітей. В зв'язку з цим, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 50% від усіх видів заробітку відповідача та аліменти на її утримання в розмірі 20% від заробітку відповідача до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання за викликами повторно не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. З урахуванням зазначеного та положень ч.8 ст.178, ст.ст.223,279 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності відповідача за наявними матеріалами справи. Заслухавши пояснення представника позивачки та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріал справи що сторони з 09.03.2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] На теперішній час спільне проживання між сторонами припинено. Діти проживають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1,2 ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням зазначених вище обставин та наведених положень законодавства, враховуючи, що відповідач є здоровим та працездатним, відсутність обставин, які б виключали можливість останнього надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а також спільний обов'язок батьків щодо утримання дитини, суд вважає, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дітей є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд враховує, що позивачкою не представлено суду будь-яких доказів щодо розміру щомісячних витрат на утримання дітей, матеріального стану відповідача та відхилення від розміру аліментів на двох дітей, визначеного ч.5 ст.183 СК України. В зв'язку з цим, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання двох малолітніх дітей у відповідності до ч.2 ст.183 СК України в єдиній частці та відповідно до ч.3 ст.181 СК України за вибором позивачки (відповідно до заявлених позовних вимог) в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 04.10.2018 року (дня пред'явлення позову) та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням вищезазначеного, враховуючи, що на теперішній час позивачка не працює, доглядаючи за молодшою дитиною, іншого джерела доходів крім соціальних виплат на дітей не має, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки до досягненню дитиною трьох років також є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В своєму позові позивачка просила визначити аліменти в розмірі 20% від заробітку відповідача. Поряд з цим, суд враховує, що відповідно до положень ч.3 ст.181 СК України аліменти присуджуються у частці від доходу платника аліментів або у твердій грошовій сумі. В зв'язку з цим, вказані позовні вимоги також слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання останньої до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 04.10.2018 року. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1409 грн. 60 коп. (по 704 грн. 80 коп. за кожну із задоволених позовних вимог). Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial