Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати що [PERSON], [PERSON] належить по ? частини квартири [ADDRESS] та визнати за кожним право власності; визнати за [PERSON] право власності на ? частину зазначеної квартири в порядку спадкування за законом першої черги після смерті чоловіка [PERSON]., який помер 07.10.2002 р.; визнати за нею право власності на квартиру в порядку спадкування за законом першої черги після смерті матері [PERSON], яка померла 22.02.2014 р. Позивачка в судове засідання не зявилась, позов підтримала, справу просила розглядати за її відсутності, про що надала суду заяву. Відповідач в судове засідання не зявився, у письмовій заяві позов визнав, не надав заперечень проти обставин викладених у позові, попереджений про наслідки визнання позову, справу просив слухати за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що 07 жовтня 2002 р. помер батько позивачки [PERSON] та 22 лютого 2014 р. померла мати [PERSON], після смерті яких відкрилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS], що належала померлим на підставі свідоцтва про право власності на житло №459 від 24.09.1996 р., виданого бюро приватизації ВАТ «Алчевський меткомбінат», частка кожного з них відповідно до ст.370 ЦК України складала ? частку квартири. Заповіту ні батько, ні мати не лишили. Іншим спадкоємцем за законом першої черги є брат позивачки відповідач. Після смерті батька спадщину мати не оформила оскільки хворіла, однак вона є такою, що відповідно до счт.549 ЦК УРСР фактично прийняла її, оскільки мешкала разом з померлим на день смерті. На час смерті матері позивачка постійно мешкала з нею за однією адресою без реєстрації, доглядала її, вела з нею спільне господарство, тобто є такою, що згідно ст.1268 ч.3 ЦК України прийняла спадщину. Позивачка оформити спадщину нотаріально не має змоги, оскільки в м. Алчевську припинено роботи всіх державних реєстрів відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 р. № 953/5 зі змінами «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» тимчасово припинено доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, а саме Державного реєстру обтяжень рухомого майна, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Спадкового реєстру, Реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів до закінчення анти терористичної операції на сході України. Згідно ст. 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки ст. 1261 ЦК України. Згідно зі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається, таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Разом з тим, оскільки відповідно до ст.25 ч.4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання за [PERSON] і [PERSON] права власності на нерухоме майно. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 551,2 грн. на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: partial