Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій вказала, що під час перебування у шлюбі з відповідачем з 21.11.1992р. по 04.08.2010р. нею та відповідачем було внесено спільні кошти до статутного капіталу ТОВ «РЯБІНУШКА» в сумі 42065грн., що складає 43% статутного капіталу товариства. Просила поділити їх спільну сумісну власність, шляхом визнання за нею права власності на половину майна, що пропорційне частці відповідача у ТОВ «РЯБІНУШКА». В ході судового розгляду позивачка уточнила свої позовні вимоги наступним чином, просила суд поділити спільну сумісну власність подружжя, а саме 43 % частки у статутному капіталі ТОВ «РЯБІНУШКА» в рівних частках, визнати за нею право власності на ? частини гривневого еквіваленту 43%-ої частки у статутному капіталі ТОВ «РЯБІНУШКА», що становить 769 268,07 грн.,стягнути з [PERSON]. 769 268,07 грн., що є ? частиною гривневого еквіваленту 43%-ої частки у статутному капіталі ТОВ «РЯБІНУШКА». У судовому засіданні позивачка та її представники [PERSON], що діє на підставі довіреності, та [PERSON] позов підтримали та просили задовільнити його у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник позов не визнали, надали до суду письмові заперечення, в яких зазначили, що частка у статутному капіталі ТОВ «РЯБІНУШКА» набувалася за особисті кошти відповідача, все майно, а саме приміщення, власником яких є ТОВ «РЯБІНУШКА», перейшли у власність товариства вже після розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем, отже їх вартість не повинна враховуватися при визначені вартості гривневого еквіваленту 43% частки у статутному капіталі ТОВ «РЯБІНУШКА», що належить відповідачу. Треті особи позов підтримали і просили суд його задовольнити. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 21.11.1992 року, шлюб було зареєстровано у Калінінському відділі РАГС про що було зроблено запис №744, 27 квітня 2010 року шлюб було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів Відділом РАЦС Ленінського РУЮ у м.Донецьку, зроблено відповідний актовий запис №129. Але того ж дня сторони знову вступили до шлюбу і знову розлучилися вже 04.08.2010р., про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів Відділом РАЦС Ленінського РУЮ у м.Донецьку, зроблено відповідний актовий запис №246. Установлено, що в період шлюбу сторонами по справі внесені спільні грошові кошти до статутного фонду ТОВ «РЯБІНУШКА» у розмірі 42065грн., що складає 43% статутного капіталу вказаного товариства. Посилання відповідача на те, що на момент внесення ним коштів до статутного капіталу ТОВ «РЯБІНУШКА», його заробітна плата складала 400000крб., а позивачка знаходилася в декретній відпустці, а отже вони не могли зробити ці внески за свій власний кошт, а кошти надавалися йому особисто його батьком, судом до уваги не беруться через недоведеність. У суді у якості свідка був допитаний [PERSON], який пояснив, що він є батьком відповідача і у 1995році давав сину 90 000 000 крб. для внесення цих коштів до статутного капіталу ТОВ «РЯБІНУШКА». Письмово даний договір не оформлявся між ними. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що вона є матірю відповідача, з 1994р. вона працювала на підприємстві ТОВ «РЯБІНУШКА» разом з сином. 03.02.1997р. її син передав їй свою частку у статутному капіталі ТОВ «РЯБІНУШКА». У 2002 р. вона передала сину свою частку у статутному капіталі ТОВ «РЯБІНУШКА» у розмірі 43%, письмовий договір між нею та сином не укладався. Суд допитав у якості свідка [PERSON], який пояснив суду, що він був першим чоловіком позивачки від шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON] (яку потів усиновив відповідач). У 2002р. йому подзвонила позивачка і просила дати кошти для викупу долі у ТОВ «РЯБІНУШКА», оскільки все це буде потім належати його дочці. У грудні 2002р. він передав позивачці кошти у розмірі 15 000 долларів США договір письмовий вони не укладали. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони є доньками сторін з приводу набуття майна батьками нічого пояснити не могли. В процесі судового засідання позивачкою було долучено до матеріалів справи Рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13.02.2013р. З цього рішення, яке є законне та набрало чинності, вбачається, що у серпні 2010р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя. Предметом спору були ті ж самі корпоративні права, які є предметом розгляду у даній справі між тими самими сторонами. Рішенням ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 13.02.2013р. справа була направлена до суду першої інстанції на новий розгляд. Причиною було вказано, той факт, що суди 1ї та апеляційної інстанцій при постановленні рішення залишили поза увагою доводи позивачки - [PERSON], про те, що розмір статутного фонду товариства значно збільшився. ВССУ встановив, «що у разі діяльності товариства протягом тривалого часу не виникає сумніву, що залишаючись незмінною у процентному відношенні, частка статутного фонду у гривневому еквіваленті змінювалася, адже підприємство здійснювало свою господарську діяльність. Звіт, який відображає зміни у складі власного капіталу підприємства протягом звітного періоду, складається на підставі балансу, звіту про фін.результати, а також аналітичних даних. Отже, внесення спільних коштів подружжя у розмірі 42065грн. з метою придбання 43% часток ТОВ «РЯБІНУШКА», судам необхідно було встановити розмір такої частки статутного фонду у гривневому еквіваленті станом на дату звернення до суду з позовом.» Оскільки на момент винесення Ухвали ВССУ, позивачка вже подала повторний аналогічний позов до суду першої інстанції, за її заявою справа за її позовом була залишена без розгляду, а подальше вирішення спору продовжилося в даному провадженні. Суд не може залишити без уваги Ухвалу ВССУ від 13.02.2013р. оскільки відповідно до ч.3 ст. 345 ЦПК України у разі скасування судового рішення судом касаційної інстанції і направлення справи на новий розгляд, скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і передання справи для продовження розгляду в ухвалі суду касаційної інстанції має бути зазначено, які порушення права були допущені судом першої або апеляційної інстанції. До того ж відповідно до ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана до Верховного суду України виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах. Отже, якщо судом не буде взяти до уваги Ухвала ВССУ від 13.02.2013р. це призведе до неоднакового застосування судами одних і тих самих норма матеріального права, оскільки ця ухвала постановляла ся з того самого предмету спору між тими самими сторонами. За клопотанням позивачки було призначено судову будівельно-технічну експертизу про визначення вартість ? частини наступних приміщень, які є у власності ТОВ «РЯБІНУШКА»: будівля пивбару, адреса: м.Донецьк, вул. Сеченова, 5, будівля пивбара адреса: м.Донецьк, вул. Пархоменко, б.28, будівля їдальні адреса: м.Донецьк, вул. Пархоменко, б.28. Відповідно до висновку судово-будівельної експертизи (а.с.181-202) №5347/24 від 08.01.2014р. загальна вартість вказаних вище будівель складає 3 581 391грн. Відповідно до аудиторського висновку (а.с. 232-235), наданого суду позивачкою розмір ? частини гривневого еквіваленту 43%-ої частки у статутному капіталі ТОВ «РЯБІНУШКА» складає 769 268,07грн. Також позивачкою було долучено до матеріалів справи копію Балансу ТОВ «РЯБІНУШКА» (а.с.227-229), з якого вбачається, що на балансі товариства є тільки будівлі, перелічені вище. Посилання відповідача на той факт, що дані приміщення не належали ТОВ «РЯБІНУШКА» до 2012р., оскільки майнові права не були зареєстровані не беруться судом до уваги з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 07.02.1995р. організація орендарів трудового колективу ОП «Рябінушка» (правонаступником якого є ТОВ «РЯБІНУШКА») придбало державне комунальне майно ОП «Рябінушка» за Договором купівлі-продажу державного комунального майна. (а.с.91-93). У складі майна було придбано і будівлю пивбару та павільон пивбару відповідно до акту передачі майна від 06.05.1995р.,. (а.с.156). 14.11.1995р. було укладено договір №1231 купівлі-продажу будівлі, розташованої за адресою м.Донецьк, вул. Пархоменка, 28 (а.с.149-150). За цим Договором донецьке регіональне відділення Фонду державного майна України продало ТОВ «РЯБІНУШКА» будівлю загальною площею 1190,3кв.м., що розташоване за адресою м.Донецьк, вул. Пархоменка 28. Відповідно до листа про надання інформації від 26.03.2014р. наданого регіональним відділенням фонду державного майна України по Донецькій області адвокату [PERSON] будівля, що розташована за адресою м.Донецьк, вул. Пархоменка 28 була передана ТОВ «РЯБІНУШКА» 08.01.1996 року за актом приймання-передачі. Таким чином, ТОВ «РЯБІНУШКА» фактично прийняло вказані вище будівлі 06.05.1995р. та 08.01.1996р. Згідно зі ст. 128 ЦК УРСР в редакції, яка діяла на момент укладання Договорів про відчуження будівель, вказаних вище, «Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором». Це дає суду можливість зробити висновок, що право власності на нерухоме майно виникло у ТОВ «РЯБІНУШКА» після його передачі. Рівність прав і обов'язків у шлюбі включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями Сімейного кодексу України. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ч.1.ст.61 СК визначає, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно якої дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено статтею 69 СК України. Відповідно до ст. 13 ЗУ «Про господарські товариства» вкладом до статутного капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом. Товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами, як зазначено ст. 50 ЗУ «Про господарські товариства». Відповідно до п.28 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вклад до статутного фонду господарського товариства не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Виходячи зі змісту ч.2,3 ст.61 СК України, якщо вклад до статутного фонду господарського товариства зроблено за рахунок спільного майна подружжя, в інтересах сім'ї, той із подружжя, хто не є учасником товариства, має право на поділ одержаних доходів. У разі використання одним з подружжя спільних коштів усупереч ст. 65 СК України інший із подружжя має право на компенсацію вартості його частки. Як вбачається з пояснень сторін позивачці було відомо про наявність майна та коштів у товариства, але оскільки в період шлюбу не надавав їй інформації про прибуток та витрачав прибуток на власні потреби без урахування інтересів сім'ї, суд вважає, що [PERSON] має право на ? частину гривневого еквіваленту 43%-ої частки у ТОВ «РЯБІНУШКА», як дружина учасника товариства, який придбав свою частку у період перебування у зареєстрованому шлюбі з нею. На підставі ст. ст. 65, 69 Сімейного кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved