Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем з 26.10.2012р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований відділом ЗАЦС міста Новий Уренгой служби ЗАГС Ямало- Ненецького автономного округу, актовий запис №937. Від шлюбу мають доньку [PERSON],[INFO]. Під час спільного проживання у них з відповідачем не склалися відносини, стали виникати сварки, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам, у звязку з чим з червня 2013 року вона припинила з відповідачем шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. Просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Медведєва». Позивачка в судове засідання не з,явилась, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що на позові наполягає та просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з,явився. 25.01.2016р. на адресу суду без виконання надійшли матеріали судового доручення Рубіжанського міського суду Луганської області про вручення судових документів та проведення окремих процесуальних дій відносно [PERSON], з яких вбачається, що Новоуренгойськиським судом Ямало-Ненецького автономного округу було вжито заходів щодо виклику відповідача до суду, але останній, будучи належним чином повідомленим про такий виклик, до суду не з,явився. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 26 жовтня 2012 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано у відділі ЗАГС міста Новий Уренгой служби ЗАГС Ямало - Ненецького автономного округу за актовим записом №937. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON],[INFO]. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON], [INFO], являється громадянином [PERSON] Федерації, а позивачка [PERSON] - громадянкою України. Відповідно до ст.4 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~право, що підлягає застосуванню\~\~до\~\~приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Відповідно до\~ст.58 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог\~Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Згідно ст.63 вказаного Закону\~\~припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Водночас, ч.ч.1-2 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~\~визначено, що\~\~правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Відповідно до п. 2 ст. 28 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22 січня 1993 року, яка ратифікована Верховною Радою України 10 листопада 1994 року та набула чинності для України 14 квітня 1995 року і застосовується у відносинах\~\~України, зокрема, з [PERSON]\~\~Федерацією, якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу. Статтею 29 вказаної Конвенції визначено, що по справах про розірвання шлюбу у випадку, передбаченому пунктом 2 статті 28, компетентні установи Договірної Сторони, на території якої проживає подружжя. Якщо один з подружжя проживає на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, по справах про розірвання шлюбу компетентні установи обох Договірних Сторін, на територіях яких проживає подружжя. У відповідності з вимогами\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. Судом становлено, що сторони однією сімєю не проживають тривалий час, клопотань про вжиття заходів щодо примирення подружжя шляхом надання строку на примирення не заявляли. За наявності зазначених вище обставин суд вважає, що збереження цього шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому надалі є недоцільним.

Outcome: approved