Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

Позивачка в травні 2015 року звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій посилається на те, що 15 грудня 2012 року помер її чоловік - [PERSON], [INFO], який проживав за місцем реєстрації у [ADDRESS]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частки двохкімнатної квартири № 3 (три), загальною площею 70,10 кв.м., у тому числі житловою площею 43,90 кв.м., яка розташована у місті Чернівці на вулиці Українській у житловому будинку №20 , що належала [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності серія САА № 984775, виданого 15 квітня 2003 року Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради на підставі розпорядження від 15.04.2003 року № 40083. Стверджує, що звернулася 07 травня 2013 року до Першої чернівецької державної нотаріальної контори і на підставі її заяви була заведена спадкова справа 349/2013, іншими спадкоємцями першої черги спадкування, передбаченим чинним законодавством України є: донька спадкодавця - [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилася та донька - [PERSON], яка спадщину не прийняла. Проте, Перша Чернівецька державна нотаріальна контора у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначену вище квартиру відмовила. На підставі вищевикладеного, просить суд визнати за нею право власності на 1/4 (одну четверту) частку двохкімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 70,10 кв.м., житловою площею 43,90 кв.м. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову. В судове засідання представник третьої особи не зявився, хоча своєчасно та належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного: За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише уразі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України, ч.1 ст.3 ЦПК України). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісно власності ( а.с.5) Відповідно до ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України, закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 328 ЦК України, передбає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом; Відповідно до положення ч. 1 ст. 355 ЦК України - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно свідоцтва про смерть , [PERSON] помер 15.12.2012 року (а.с.7) Частиною ч. 1 ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на\~\~спадкування почергово. Відповідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до матеріалів спадкової справи №349/2013 до майна померлого 15 грудня 2012 року [PERSON], спадкоємцем за законом є дружина померлого [PERSON] (а.с. 40-59). Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно п.23 Постанови Пленуму від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», наявність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. З такими вимогами особа може звернутися до суду лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відповідно до ст. 49 ЗУ «Про нотаріат»: «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову».\~\~ Постановою державного нотаріуса Першої чернівецької нотаріальної контори [PERSON] від 19.12.2014 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом 1/4 частку спірної квартири у зв»язку з тим, що нею не подано документів про державну реєстрацію права власності на квартиру, яка успадковується.(а.с.11). Частина 1 статті 316 ЦК України передбачає, що правом власності є\~\~право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Враховуючи положення ст. 214 ЦПК України, згідно якої під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, приймаючи визнання позову відповідачем та те, що у відповідності до норм ст. ст. 1268-1270 ЦК України позивачка здійснила своє право на спадкування, а тому визнання права власності за нею на 1/4 частку квартири [ADDRESS] не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved