Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивачка звернула до суду з позовною заявою, у якій прохає визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,1500 гектарів у межах згідно з планом, що розташована на території смт. Печеніги, вул. Ветеринарна, 28, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, оформлена Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 № 749811 та на підставі договору дарування серії ВВО №328366 від 26.11.2004 року та на земельну ділянку, площею 0,0518 гектарів у межах згідно з планом, що розташована на території смт. Печеніги, вул. Ветеринарна, 28, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, оформлена Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 № 749812, виданий на підставі рішення виконавчого комітету Печенізької селищної Ради народних депутатів від 11.09. 2002 р. № 178 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 916. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 26.11.2004 року вона отримала від [PERSON] в дар житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться по вул. Ветеринарна, буд. 28 в смт. Печеніги, право власність на який у [PERSON] виникло на підставі договору довічного утримання, укладеного 11.10.2002 року між нею та [PERSON] Зазначений житловий будинок знаходиться на спірних земельних ділянках, які на праві приватної власності належали [PERSON] Позивачка вважає, що відповідно до вимог ст. 120 ЗУ України, до неї, як до власника житлового будинку перейшло і право власності на спірні земельні ділянки, на яких розташований будинок. Ухвалою Печенізького районного суду Харківської області від 18.10.2017 року відкрито провадження у зазначеній цивільній справі ( а.с. 18-19). Ухвалою Печенізького районного суду Харківської області від 16.11.2017 року, за клопотання позивачки, витребувано наступні докази: у приватного нотаріуса Печенізького районного нотаріального округу Харківської області [PERSON] інформацію щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON], який помер в 2003 році який мешкав за адресою: Харківська область, смт. Печеніги, вул. Ветеринарна,28, звернення спадкоємців із заявами про прийняття або відмови від прийняття спадщини. У разі наявності спадкової справи надати суду її копію для огляду в судовому засіданні; з відділу у Печенізькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області належним чином завірені копії державних актів на право власності на землю серії Р2 №№749811, 749812, виданих виконавчим комітетом Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області від 11.09.2002 року за № 178; у Печенізькій селищній раді Печенізького району Харківської області інформацію про місце реєстрації [PERSON], який помер в 2003 році, про членів сімї, які були зареєстровані разом з ним, а також інформацію про дату його смерті (а.с. 26-27). Ухвалою Печенізького районного суду Харківської області від 15.12.2017 року, за клопотання позивачки, витребувано наступні докази: у Печенізькій державній нотаріальній контори Харківської інформацію щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON], який помер в 2003 році який мешкав за адресою: Харківська область, смт. Печеніги, вул.. Ветеринарна,28, звернення спадкоємців із заявами про прийняття або відмови від прийняття спадщини. У разі наявності спадкової справи надати суду її копію для огляду в судовому засіданні; у відділу обліку та моніторінгу інформації про реєстрацію мясця проживання по місту Харкову та Харківської області інформацію про місце реєстрації [PERSON], який помер в 2003 році, про членів сімї, які були зареєстровані разом з ним, а також інформацію про дату його смерті (а.с. 40). Ухвалою Печенізького районного суду Харківської області від 13.03.2018 року, за клопотання позивачки, витребувано наступні докази: З [PERSON] Харківської державної нотаріальної контори інформацію щодо відкриття спадкової справи після смерті [PERSON], який помер в 2003 році який мешкав за адресою: Харківська область, смт. Печеніги, вул.. Ветеринарна,28, звернення спадкоємців із заявами про прийняття або відмови від прийняття спадщини. У разі наявності спадкової справи надати суду її копію для огляду в судовому засіданні. Позивачка в судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені в ній. Прохала позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином та у встановленому законом порядку, подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника. За результатами розгляду справи прохав ухвалити рішення, яке буде відповідати чинному законодавству України ( а.с. 22) Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору довічного утримання, посвідчений 11.10.2002 року державним нотаріусом Печенізької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 913, [PERSON] передав у власність [PERSON] житловий будинок житловою площею 12.8 кв.м., з надвірними будівлями, розташований на приватизованій земельній ділянці (державні акти на право приватної власності на землю, серії Р2 №№749811,749812) Печенізької селищної ради розміром 2018 кв.м. в Харківській області селищі Печеніги, вул. Ветеринарна, 28 (а.с. 15,63-64). 01.12.2003 року помер [PERSON]. Після його смерті [PERSON] Харківською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 471/2004. 22.06.2004 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстровий номер 2-2326, [PERSON] грошові заощадження у філіях Ощадбанку України в м. Харкові ( а.с. 72-78). Як було встановлено в судовому засіданні, оскільки не спростовано сторонами, станом на час розгляду даної справи, на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії Р2 № 749811 та серії Р2 № 749812, видані на підставі рішення виконавчого комітету Печенізької селищної Ради народних депутатів від 11.09. 2002 р. № 178 та зареєстровані в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 916, за [PERSON] зареєстровано право власності на земельні ділянки площею 0,1500 гектарів та площею 0,0518 у межах згідно з планом, що розташовані на території смт. Печеніги, вул. Ветеринарна, 28, призначені для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд ( а.с. 14, 33,34,35). 26.11.2004 року між [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище - Нежельська) [PERSON], укладений договір дарування, відповідно до умов якого [PERSON] подарувала, а Нежільська (дівоче прізвище [PERSON]) А.Ф. прийняла у дар житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в Харківській області, Печенізького району, селище Печеніги, вул. Ветеринарна, 28. Зазначений договір дарування 26.11.2004 року посвідчений державним нотаріусом Печенізької державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1400 ( а.с. 10,11, 63,64). За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно статті 120 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику. Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності. Окрім того, пунктом «е» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом частин першої, третьої статті 626 ЦК України двостороннім договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору. Отже, правова природа двостороннього договору передбачає волевиявлення обох сторін договору на зміну, припинення або встановлення прав та обовязків сторін цього договору. За змістом статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу продавець передає/зобовязується передати майно (товар), а покупець приймає/зобовязується прийняти майно (товар). Аналіз зазначених норма дає суду підстави вважати, що при укладені 11.10.2002 року договору довічного утримання до [PERSON], разом з житловим будинком та надвірними будівлями перейшло і право на земельні ділянки, на яких розташований зазначений житловий будинок, що належали на праві власності [PERSON] Із зазначеного часу, з припиненням права власності на будинок і припинилось право власності на земельні ділянки. А отже, при переході права власності до [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою, Харківська область, Печенізький район, селище Печеніги, вул. Ветеринарна, 28, перейшло і право власності на земельні ділянки площею 0,1500 гектарів та площею 0,0518, на яких розташований житловий будинок та які належали на праві власності [PERSON] на підставі договору довічного утримання. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного суду України від 12.10.2016 р. справа № 6-2225 цс16. Відповідно до статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (стаття 12 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи зазначене,

Outcome: approved