Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить: -змінити черговість отримання права на спадкування, визнавши за нею права на спадкування за першою чергою після смерті [PERSON], померлого 07.07.2013 року; -визнати за нею право власності на ? частину будинку, а також господарські споруди: гараж, сарай, літню кухню, огорожу, які розташовані за адресою: вул. Чкалова, буд. №13, селище Червоний Розселенець Біляївського району Одеської області; -визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,0643 га, що розташована за адресою: вул. Чкалова, буд. №13, селище Червоний Розселенець Біляївського району Одеської області; -визнати за нею право власності на грошові внески в філії Біляївського відділення, який знаходиться у ТВБВ 10015/0420 АТ «Ощадбанк» в с. В. Дальник, рахунок №915510328, дата відкриття 06.05.1997 року, сума вкладу 1419,60 грн.; -визнати за нею право власності на банківський вклад (депозит) у АТ «УкрСиббанк» за договором №26358451106000 UAН від 17.06.2013 року, сума залишку 40,500 грн. та на суму відсотків за депозитом до моменту закінчення дії депозитного договору; -визнати за нею право власності на вклади у відділенні №19 Южного ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», вклад у сумі 9077,77 грн. картковий рахунок 4405882307127898, вклад у сумі 655,28 грн. депозитний договір SAMDN27000727923509, рахунок 26353614029893, вкладу у сумі 4288,96 грн. картковий рахунок 4627087805114677. Свої вимоги мотивує тим, що 07.07.2013 року помер [PERSON], з яким вона знаходилась у фактичних шлюбних відносинах. Після його смерті відкрилась спадщина на ? частину будинку з господарськими спорудами: гаражем, сараєм, літньою кухнею, огорожею, які розташовані за адресою: вул. Чкалова, буд. №13, селище Червоний Розселенець Біляївського району Одеської області, а також банківські вклади в АТ «Ощадбанк», АТ «УкрСиббанк» та ПАТ КБ «Приватбанк». Після смерті [PERSON] вона направила до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області заяву про прийняття спадщини. Державний нотаріус, розглянувши вказану заяву, надав їй розяснення про необхідність особисто зявитись в нотаріальну контору та надати необхідні документи, в тому числі і рішення суду про встановлення факту проживання разом з померлим однією сімєю без реєстрації шлюбу. У звязку з цим, вона звернулась до Біляївського районного суду Одеської області з відповідною заявою та рішенням суду від 17.01.2014 року було встановлено факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу її та [PERSON], померлого 07.07.2013 року. Після отримання судового рішення вона, як спадкоємець за законом четвертої черги, звернулась до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, який повідомив їй, що до нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від брата померлого [PERSON] [PERSON] Згодом вона дізналась, що в 2016 року [PERSON] теж помер та його спадкоємцем стала дружина [PERSON], яка до нотаріуса з заявою при прийняття спадщини не зверталась. Позивачка вказує, що [PERSON] був інвалідом ІІ групи, часто хворів, потребував стороннього догляду, був у безпорадному стані і вона протягом тривалого часу опікувалась ним, як дружина, матеріально забезпечувала, за власні кошти здійснила його поховання, займалась веденням господарства, оплачувала комунальні послуги і зараз продовжує проживати у його будинку. В свою чергу, ані його покійний брат, ані його дружина відповідачка по справі, життям [PERSON] взагалі не цікавились, не надавали ніякої допомоги, жодним чином родинні стосунки не підтримували. За таких обставин позивачка вважає, що є всі підставі для визнання за нею права на спадкування за першою чергою після смерті [PERSON], померлого 07.07.2013 року, а також визнання за нею права власності на усе спадкове майно, в тому числі і грошові кошти на депозитних вкладах з нарахованими відсотками, які вона спільно з [PERSON] поклали на рахунки в банківські установи. При цьому вказані грошові кошти вона отримала від продажу належної їй 27/100 частини домоволодіння з надвірними спорудами, що знаходиться в м. Котовськ по вул. Леніна, №25 Одеської області. Так як вона з [PERSON] вели спільне господарство, довіряли один одному і будували певні плани на майбутнє, то частину коштів за продане нерухоме майно було вкладено в банки на імя спадкодавця, а іншу частину вона витратила на добудову та ремонт будинку, в якому вони проживали. У звязку з викладеним вона звернулась з даним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не зявилась, але від її представника до суду надійшла заява, в якій він вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглянути за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилась, але направила до суду заяву, посвідчену 21.03.2018 року секретарем Кінецьпільської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в якій вказала, що проти задоволенні позовних вимог не заперечує та просить справу розглянути без її участі. Приймаючи до уваги заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07.07.2013 року помер [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії І-ЖД №343948. Після його смерті відкрилась спадщина на: ? частину житлового будинку з надвірними спорудами: гаражем, сараєм, літньою кухнею, огорожею, який розташований за адресою: вул. Чкалова, буд. №13, селище Червоний Розселенець Біляївського району Одеської області, відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 15.11.2005 року виконкомом Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області; земельну ділянку, площею 0,0643 га, що розташована за адресою: вул. Чкалова, буд. №13, с. В Дальник Великодальницької сільської ради, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД №062378; грошовий внесок в ТВБВ №10015/0420 АТ «Ощадбанк» в с. В.Дальник, номер вкладу 915510328, дата відкриття 06.05.1997 року, сума вкладу 1419,60 грн., відповідно до довідки ПАТ «Державний ощадний банк» №9 від 07.02.2014 року; банківський вклад (депозит) у АТ «УкрСиббанк» за договором №26358451106000 UAН від 17.06.2013 року, сума залишку 40,500 грн.; вклади у відділенні №19 Южного ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», вклад у сумі 9077,77 грн. картковий рахунок 4405882307127898, вклад у сумі 655,28 грн. депозитний договір SAMDN27000727923509, рахунок 26353614029893, вкладу у сумі 4288,96 грн. картковий рахунок 4627087805114677 (а.с.13, 21, 10, 8, 9). 23.09.2013 року позивачка направила на адресу Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області заяву про прийняття спадщини (а.с.11). Листом №2545/02-14 від 26.09.2013 року державний нотаріус розяснив їй необхідність особисто зявитись в нотаріальну контору та надати необхідні документи, в тому числі і рішення суду про встановлення факту проживання разом з померлим однією сімєю без реєстрації шлюбу (а.с.11). Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 17.01.2014 року було встановлено факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON], померлого 07.07.2013 року (а.с.20). Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Після отримання судового рішення позивачка, як спадкоємець за законом четвертої черги, звернулась до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, який повідомив її, що до нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від брата померлого [PERSON] [PERSON] У 2016 року [PERSON] помер. Спадкоємцем після його смерті є його дружина відповідачка по справі [PERSON] При цьому,\~з матеріалів\~спадкової справи\~№1426/2013\~року до\~майна [PERSON],\~померлого 07.07.2013\~року,\~вбачається,\~що [PERSON] з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у встановлений законом строк до нотаріальної контори не зверталась. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно положень\~ст.\~1258\~ЦК України\~спадкоємці за\~законом одержують\~право на\~спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки, а ст. 1262 ЦК України встановлено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно п. 5.2 [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р.\~\~черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК). Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на предявлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх пяти вищезазначених обставин. В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг. Слід зазначити, що зміна черговості спадкування лише надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, а не визнає його спадкоємцем цієї черги. Отримавши право на спадкування разом із спадкоємцями іншої черги, такий спадкоємець вважається спадкоємцем тієї черги, до якої він належить відповідно до статей 1261-1265 ЦК. Таким чином, згідно змісту вказаної норми закону, при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Позивачка у своєму позові вказує, що [PERSON] був інвалідом ІІ групи, про що свідчить довідка МСЕК серії 10 ААА №939258 (а.с.12), часто хворів, потребував стороннього догляду, був у безпорадному стані і вона протягом тривалого часу опікувалась ним, як дружина, матеріально забезпечувала, за власні кошти здійснила його поховання, займалась веденням господарства, оплачувала комунальні послуги і зараз продовжує проживати у його будинку. В свою чергу, ані його покійний брат, ані його дружина життям [PERSON] взагалі не цікавились, не надавали ніякої допомоги, жодним чином родинні стосунки не підтримували. Вказані обставини відповідачкою не оспорюються, а тому з огляду на положення ч. 1 ст. 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають. Враховуючи те, що [PERSON] був спадкоємцем 2-ї черги після смерті свого брата [PERSON], померлого 07 липня 2013 року, а тому позивачка може бути поставлена у 2-гу чергу спадкоємців за законом. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що позивачкою обєктивно доведено наявність всіх пяти вищезазначених обставин, які дають підстави для визнання за нею права на спадкування за другою чергою після смерті [PERSON], померлого 07.07.2013 року. Що стосується позовних вимоги [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно суд зазначає наступне. Як зазначалось вище, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на ? частину житлового будинку з надвірними спорудами: гаражем, сараєм, літньою кухнею, огорожею, що розташований за адресою: вул. Чкалова, буд. №13, селище Червоний Розселенець Біляївського району Одеської області, та земельну ділянку, площею 0,0643 га, що розташована за адресою: вул. Чкалова, буд. №13, с. В Дальник Великодальницької сільської ради, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а також грошові вклади в АТ «Ощадбанк», АТ «УкрСиббанк» та ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~2\~ст.\~1228\~ЦК України\~вкладник має\~право розпорядитися\~правом на\~вклад у\~банку (фінансовій\~установі)\~на випадок\~своєї смерті,\~склавши заповіт\~або зробивши\~відповідне розпорядження\~банку (фінансовій\~установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним. Статтею 608\~ЦК України\~зобовязання припиняється\~смертю боржника,\~якщо воно\~є нерозривно\~повязаним з\~його особою\~і у\~звязку з\~цим не\~може бути\~виконане іншою\~особою. Зобовязання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно повязаним з особою кредитора. Згідно ст.\~1219\~ЦК України\~не входять\~до складу\~спадщини права\~та обовязки,\~що нерозривно\~повязані з\~особою спадкодавця,\~зокрема: 1)\~особисті немайнові\~права; 2)\~право на\~участь у\~товариствах та\~право членства\~в обєднаннях\~громадян,\~якщо інше\~не встановлено\~законом або\~їх установчими\~документами; 3)\~право на\~відшкодування шкоди,\~завданої каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоровя; 4)\~права на\~аліменти,\~пенсію,\~допомогу або\~інші виплати,\~встановлені законом; 5) права та обовязки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Тобто сторонами правовідносин за договором банківського вкладу є банк (боржник) і вкладник (кредитор). Оскільки зобовязання банку виплачувати проценти на суму вкладу не повязане з особою вкладника, у звязку зі смертю вкладника (кредитора) таке зобовязання не припиняється. Отже, до спадкоємця переходить право вимоги до банку не тільки про повернення основної суми банківського вкладу, але й відсотків по ньому. При чому це стосується як суми відсотків, нарахованих за життя спадкодавця, так і після відкриття спадщини, оскільки зобовязання банку про оплату користування чужими коштами не припинилось автоматично в момент смерті вкладника. Вказана позиція узгоджується з практикою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи (справа №6-48033св11 від 18.04.2012 року) та Верховного Суду України (справа №6-67цс 13 від 04.09.2013 року). З технічного паспорту, виготовленого 01.08.2011 року КП «Одеське міське БТІ та РОН» вбачається, що житловий будинок, розташований по вул. Чкалова, №11 в с. Червоний Розселенець Біляївського району Одеської області збудований у 1972 році та має надвірні споруди: гараж, сарай, літню кухню, вбиральню та огорожу (а.с.14-18). Враховуючи набуття позивачкою права на спадкування за другою чергою, суд вважає можливим визнати за нею права власності на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], померлого 07.07.2013 року, а саме на ? частину вказаного вище житлового будинку, земельну ділянку, площею 0,0643 га, що розташована за адресою: вул. Чкалова, буд. №13, с. В Дальник Великодальницької сільської ради, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а також грошові вклади в АТ «Ощадбанк», АТ «УкрСиббанк» та ПАТ КБ «Приватбанк» з нарахованими відсотками.

Outcome: partial