Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом в обґрунтуванні своїх вимог зазначає, що перебуваючи у шлюбі з відповідачем у них народилися два сини: - [PERSON], [INFO] народження (який вже повнолітній) та [PERSON], [INFO] народження. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, а тому просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1000,00 грн. щомісяця, з часу подачі заяви до суду та до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, подали до суду заяву в якій просять справу слухати без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи(а.с.35). Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, незважаючи на те, що про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить оголошення з газети «Галичина». У зв'язку з цим було ухвалено проводити розгляд справи в порядку заочного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії від 06.01.1995 року сторони перебувають в шлюбі (а.с.5). Від шлюбу в сторін народилися два сини: - [PERSON], [INFO] народження (який вже повнолітній) та [PERSON], [INFO] народження (а.с.6), які проживають та знаходяться на утриманні позивачки. Сімейне життя з відповідачем не склалося по причині непорозуміння ним своїх батьківських та сімейних обов'язків. Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд визнає, що проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дітей. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Про способи виконання обов`язку утримувати дітей в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Положеннями ст.180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Також відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує, те що позивачка не працює, її важке матеріальне становище, стан здоров'я дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; відсутність у платника аліментів інших дітей; та інші обставини, що мають істотне значення. Будь-яких доказів, які б спростовували вказаний розмір аліментів відповідачем не представлено суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. І тому, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка звернулася до суду з вимогами - 04 серпня 2015 року, а тому з цього часу слід присудити стягнення аліментів і до досягнення ним повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, з відповідача слід стягнути 487,20грн. судового збору в дохід держави та 400 грн. на користь позивачки витрат за правову допомогу адвоката (а.с.1). На підставі, ст.ст. 182, 199, 200 СК України,

Outcome: approved