Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку. Свої вимоги позивачка [PERSON] обґрунтувала тим, що 08.12.2008року її батько [PERSON] подарував їй житловий будинок та земельну ділянку площею 0,25 га, що розташовані по вулиці Очаківській,5 в с.Стара Богданівка Миколаївського району Миколаївської області. Зазначений факт підтверджується договорами дарування, укладеними 08.12.2008року у приватного нотаріуса [PERSON] Право власності на житловий будинок позивачка зареєструвала 28.12.2008року у Миколаївському МБТІ. Про реєстрацію земельної ділянки їй не було відомо. На даний час у неї виникла необхідність розпорядитися належним їй майном. Проте, звернувшись, до відповідного органу державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, їй відмовили у реєстрації, посилаючись на те, що відповідно до Витягу з державного земельного кадастру власником спірної земельної ділянки є [PERSON]. Окрім того, 30.01.2013 року її батько [PERSON] помер. Виходячи з цього, позивачка вважає єдиним способом захисту її цивільного права - визнання за нею права власності на земельну ділянку в судовому порядку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, однак її представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився повторно. Про дату та час слухання був повідомлений вчасно та належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заперечень від представника відповідача щодо позову на адресу суду не надходило. Суд ухвалив розглянути справу в заочному порядку. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі, суд дійшов наступного. 08 грудня 2008 року [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку площею 0,25 га, розташовані по вулиці Очаківській, 5 в с.Стара Богданівка Миколаївського району Миколаївської області, що підтверджується договорами дарування, посвідченими приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] (а.с.4,5). Земельна ділянка, яка розташована по вулиці Очаківській, 5 в с.Стара Богданівка Миколаївського району Миколаївської області, на підставі Державного акту ЯЕ № 910845 належала [PERSON] (а.с.15). Право власності на житловий будинок було зареєстровано позивачкою [PERSON] в Миколаївському МБТІ 24.12.2008року (а.с.6). Зазначений житловий будинок знаходиться на спірній земельній ділянці в с.Стара Богданівка Миколаївського району Миколаївської області по вулиці Очаківській,5. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] І-ФП №166200 [PERSON] помер 30 січня 2013 року. Відповідно до ст. 182 ЦК України, - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ч. 1ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України, - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України, - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно дост. 328 ЦК України, - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно дост. 392 ЦК України, - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності, коли відсутня можливість його відновлення. Згідно положень ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Проаналізувавши встановлені у справі обставини суд дійшов висновку про можливість задоволення позову і визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку, що є єдиним можливим способом захисту її прав на час розгляду справи. На підставі ст.120 ЗК України, ст.ст.10,11,60,209,212,213,215,224-233 ЦПК України,суд,-

Outcome: approved