Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На підтвердження позовних вимог позивачка зазначила, що 14.07.2012 року між нею та відповідачем по справі укладено шлюб, під час якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 23.05.2014 року шлюб між ними було розірвано, після чого вона повернула своє дівоче прізвище - [PERSON]. З березня 2014 року, з часу коли вони почали мешкати окремо, дитина залишилася проживати разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач офіційно ніде не працює, забезпечує себе підробітками, свої прибутки від позивачки приховує та матеріальну допомогу на утримання сина їй не надає з червня 2014 року. У відповідача на утриманні є інша дитина від його першого шлюбу, хронічними або іншими захворюваннями він не страждає. На підставі вищевикладеного просить суд, стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини, а також судові витрати на отримання правової допомоги у розмірі 300 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі. 10.02.2015 року надала до суду заяву про розгляд справи та закінчення розгляду справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо стягнення аліментів підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, а позовні вимоги щодо стягнення судових витрат, пов'язаних з отриманням правової допомоги, уточнив та просив стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати на отримання правової допомоги у розмірі 1800 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, посилаючись на те, що на його утриманні є дитина від першого шлюбу, постійного місця роботи на теперішній час він не має. Крім того, 05.05.2014 року між ним та позивачкою було укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини, згідно якого вони визначили участь у забезпеченні розвитку та вихованні сина, а саме: позивачка не потребує та відмовляється від аліментів на утримання сина та на своє утримання. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 14 липня 2012 року, який розірвано на підставі рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 23 травня 2014 року (а.с.3,4). Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] працездатний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини [PERSON], але матеріальну допомогу на утримання сина не надає, посилаючись на те, що на його утриманні знаходиться дитина від першого шлюбу та між ним та позивачкою укладено договір від 05.05.2014 року про участь у вихованні та утриманні сина, згідно якого позивачка відмовилась від матеріальної компенсації витрат на утримання дитини (від отримання аліментів) з боку батька дитини [PERSON] (а.с.14) . Однак, згідно п.9 вищевказаного договору, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я з будь-якої із сторін, вони не позбавлені права звернутись до суду за вирішенням питання щодо утримання та сплати аліментів. Також, встановлено, що відповідач [PERSON] має дитину від першого шлюбу - [PERSON], [INFO] (а.с.20). Однак, відповідач [PERSON] не надав до матеріалів справи жодного доказу щодо утримання доньки від першого шлюбу [PERSON] У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд, враховуючи, що відповідач працездатний, отримує постійний дохід; стан здоров'я дитини позивачки нормальний та не потребує додаткових витрат на оздоровлення, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на дитину підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Що стосується уточнених позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача витрат за отримання правової допомоги у розмірі 1800.00 грн. суд встановив наступне. Відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Витрати на правову допомогу - це витрати сторін, які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги адвоката, який бере участь у справі. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, належить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду слід надавати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки. При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам, наприклад особисті розписки адвоката про одержання авансу. Витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це оплату. Самі лише докази укладення угоди про надання правової допомоги і її оплати не можуть бути підставою для відшкодування цих витрат, якщо адвокат у судових засіданнях участі не брав. З матеріалів справи вбачається, що між позивачкою та юридичною фірмою «[PERSON] та право» 10.02.2015 року укладено договір щодо отримання правової допомоги (а.с.25). Згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру №308, №312, [PERSON] сплатила 300 грн. за складання позовної заяви та 1500,00 грн. - за участь представника у судовому засіданні. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача витрат за отримання правової допомоги у розмірі 1800.00 грн. підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved