Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх синів, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Обґрунтовує тим, що з 19.03.1999 р. до 10.03.2007 р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, згодом після розлучення продовжували спільно проживати до грудня 2013 р.. Після припинення шлюбних відносин діти залишились на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає, є працездатним, але ухиляється від виконання батьківського обов»язку. Старший син навчається в школі, у 6 класі, молодший - відвідує дитячий садок, її зарплата невелика, за останні шість місяців у середньому складає 3500 грн.. Забезпечити належне утримання дітей, які постійно розвиваються, не спроможна. Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 20.03.2014 р. до досягнення повноліття дітьми. У судове засідання сторони не з»явилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка позовні вимоги про стягнення аліментів підтримує з тих же підстав, відповідач їх визнав, просять ухвалити відповідне рішення. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів, у порядку ст. 174 ЦПК України ухвалити відповідне рішення, ураховуючи наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 зазначеної статті передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як убачається з довідки про доходи, з 09.08.1993 р. позивачка працює фельдшером-лаборантом у Головному військово-медичному клінічному ордена Червоної Зірки центрі «ГВКГ», середній щомісячний заробіток складає близько 4000 грн. ( а. с. 4). Відповідач є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2434 грн. 14 коп., що підтверджується довідкою від 10.02.2014 р. № 265 (а. с. 20). При визначенні розміру аліментів на утримання двох малолітніх дітей сторін, які утримуються позивачкою, суд виходить з їх матеріального становища, та матеріального становища відповідача, який в силу закону зобов»язаний сплачувати аліменти, але є непрацездатним, отримує пенсію по інвалідності, інших утриманців не має. Ураховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох синів у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення старшим сином повноліття, і продовжувати до досягнення меншим сином повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову. У порядку ст. 367 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Відповідно до п. 9 ч. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнити відповідача, як інваліда 2 групи, від сплати судового збору за стягнення аліментів у дохід держави. На підставі наведеного, ст. ст. 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved