Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 18.05.1985 вона з відповідачем зареєстрували шлюб відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів Черкаської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 983. Неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сімї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю, склалися неприязні стосунки між ними. Вказувала, що все це призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, вони припинили вести спільне господарство у 2008 році. Оскільки сімя розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання ен з'явилася, скерувала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, справу розглядати за її відсутності. Відповідач в телефонному режимі повідомив, що не заперечує проти задоволення позову, просив шлюб розірвати. У зв'язку з неявкою сторін фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що 18.05.1985 сторони зареєстрували шлюб відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів Черкаської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 983, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія І-СР № 435556 від 18.05.1985. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. В ході розгляду справи судом з»ясовано, що шлюбні відносини між сторонами припинені у звязку із непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя, спільне господарство не ведеться з 2008 року, збереження сімї не можливе. Майнового спору між сторонами немає. Згідно з ст. ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Оскільки судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя являється непорозуміння, а також різні погляди на життя, та, враховуючи, що примирення між сторонами є неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а також враховуючи визнання позову відповідачем, який не заперечує проти розірвання шлюбу, що свідчить про втрату почуття любові та поваги сторонами одне до одного, що призвело до фактичного розпаду сімї і примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає, позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтованими. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги, що не ставиться питання про зміну прізвища після розірвання шлюбу, позивачці залишається шлюбне прізвище [PERSON]. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги.

Outcome: approved