Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 26 лютого 2013 року в відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №39. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем спільне життя не склалося, постійно виникали сварки, непорозуміння, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, тому звернулася до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримує, миритися не бажає, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши позивачку та дослідивши письмові докази справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Старченко) [PERSON] уклали шлюб 26 лютого 2013 року 1996 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №39. Від шлюбу в них є неповнолітній син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серія І-ИД №185821. За час спільного проживання належної сім'ї не склалося. Між сторонами виникали непорозуміння, суперечки, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, миритись не бажають. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. У відповідності з вимогами ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивачки - 640 гривню судового збору.

Outcome: approved