Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивачка в серпні 2017 року звернулася у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], 01.02.2013року народження, у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі до 07.12.2015р. і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON]. Після розірвання шлюбу син проживає з нею та знаходиться на повному її утриманні. Згоди між нею та відповідачем щодо матеріального утримання та виховання сина не досягнуто і з моменту розірвання шлюбу жодної матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. На даний час вона не працює та її доходу не вистачає на утримання сина, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги на його утримання. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, покликаючись на мотиви такого, та доповнила, що в добровільному порядку відповідач відмовляється надавати кошти на утримання сина. Відповідач працює неофіційно і в змозі надавати кошти на утримання сина, який проживає з нею, у розмірі 1500 грн. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з»явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причину неявки не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, оскільки матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: - стан здоров'я та матеріальне становище дітей; -\~стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; -\~наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі до 07.12.2015р. і від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], 01.02.2013року народження /а.с.3/. Також встановлено, що відповідач не надає коштів на утримання сина, який проживає з позивачкою, хоча працездатний та може такі надавати та що згоди між сторонами про добровільну сплату аліментів не досягнуто. Виходячи з вищенаведеного, враховуючи рівність обовязків батьків щодо матеріального утримання дитини, встановлений Законом України „Про державний бюджет України на 2017 рік прожитковий мінімум для дітей віком до шести років з 01.05.2017р. -1426 грн., і який батьки повинні забезпечити дітям, а також те, що позивачка є працездатною, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати в користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття. На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача в користь держави підлягає стягненню 640 грн. судового збору. На підставі ст.ст.10, 60, 212-215, 225-226 ЦПК України,

Outcome: partial