Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 04 серпня 2018 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини припинено з червня 2019 року. Примирення, подальше спільне проживання та збереження сім`ї не можливе, втрачені почуття любові та взаємоповаги. З наведених підстав просила розірвати шлюб. Ухвалою суду від 24 грудня 2020 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 11-12). В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала заяву, в якій висловлено прохання розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій висловив позицію про визнання позову, справу просив розглядати без його участі. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України), звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України). Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що між сторонами 04 серпня 2018 року зареєстровано шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб від 04 серпня 2018 року, актовий запис № 67 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 09 березня 2019 року серії [NUMBER] актовий запис № 56 (а.с. 7). Згідно статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Відповідно до вимог статей 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином позивачці з державного бюджету підлягають поверненню 420,40 грн., що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого нею при поданні позовної заяви в частині вимог про розірвання шлюбу (840,80 х 0,5 = 420,40). Інша частина понесених нею витрат зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн. відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягуються з відповідача на користь позивачки. На підставі статей 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved