Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позов мотивувала тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15.05.2001р. їй та членам її сімї належить 1/5 частки квартири № 58 на праві спільної сумісної власності за адресою: вул. Паркова, буд. 18-а в м. Івано-Франківську. Відповідачка по справі є її племінницею, яка з кінця липня 2012 року в квартирі не проживає, місце проживання останньої їй не відоме. Оскільки протягом тривалого часу позивачка несе витрати по оплаті комунальних послуг за відповідачку, що порушує її права та інтереси як домовласника квартири , а тому просила визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право на користування житловою площею в квартирі № 58 на вул. Паркова, буд. № 18-а в м. Івано-Франківську. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з мотивів зазначених в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечила. Свідок [PERSON], суду дав показання та вказав що останній раз бачив відповідачку [PERSON] у квартирі позивача в 2012 році. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила. З урахуванням положень ст. 224 Цивільно-процесуального кодексу України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки та показання свідка, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права користування нерухомим майном внаслідок чого [PERSON] позивається про його відновлення, шляхом визнання [PERSON] такою, що втратила право користування належним їй житловим приміщенням. Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло, позивачці дійсно належить на праві спільної (сумісної) власності та її членам сімї квартира № 58, в будинку № 18-А на вулиці Паркова в м. Івано-Франківську (а.с.3). Крім того, в матеріалах справи міститься копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, де вказано, що позивачці та її членам сімї належить на праві приватної власності 1/5 частки в квартирі № 58, будинок № 18-А, що по вул. Паркова в м. Івано-Франківську Відповідачка [PERSON] зареєстрована у житловому приміщенні за вказаною вище адресою з 01.06.2012р., що підтверджується довідкою №02-02/1192 виданою «Єдиним розрахунковим центром» 16.02.2015р. ( а.с.8) та довідкою адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України, яка була витребувана на запит суду в порядку ч. 3 ст. 122 ЦПК України (а.с.16). Позивачка вказує, що реєстрація у квартирі відповідачки перешкоджає здійсненню нею прав власника на вільне користування і розпоряджання майном. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обовязок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи, що квартира № 58, будинку № 18-А на вулиці Паркова в м. Івано-Франківську належить позивачці на праві власності, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідачка не проживає в квартирі № 58, будинку № 18-А на вулиці Паркова в м. Івано-Франківську з кінця липня 2012р., не несе витрати по утриманню житла, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 317, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України,

Outcome: approved