Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 25 лютого 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби ОМУЮ, актовий запис № 261. Визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . В позовній заяві позивачка просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що подружні стосунки між ними не підтримуються, у них з відповідачем різні характери, погляди на життя, примирення між ними неможливе, шлюб має формальний характер. У шлюбі народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Коваленко О.Б. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 25 лютого 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби ОМУЮ, актовий запис № 261. У шлюбі народилася дитина [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні позивачка пояснила, що донька повинна проживати з матір`ю, мати має роботу і здатна забезпечити їй належний рівень життя. Відповідач пояснив, що, на його думку, дитина [PERSON] , [INFO] , повинна проживати разом з батьком, оскільки позивачка не приділяє достатньої уваги дитині; дитина відвідує дитячий садок, звідки його іноді забирають сторонні особи. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Крім того, батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно, шлюб носить формальний характер, подружні стосунки між сторонами не підтримуються, подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Проживання дитини слід визначити разом з матір`ю.

Outcome: approved