Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення відповідача [PERSON], [INFO], уродженця село Калиніно Калинінського району, Республіки Вірменія, батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що 30 січня 2010 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Веселівського районного управління юстиції Запорізької області від 30.01.2010 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину: донька [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане (повторно) Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 21.03.2013 року. Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 08.05.2012 року у цивільній справі № 0804/403/2012, шлюб між мною та відповідачем [PERSON] розірвано. Рішення суду набрало чинності 21.05.2012 року. З 2012 року та по сьогоднішній день позивачка разом з донькою проживає у своїх батьків за адресою: [ADDRESS] Останні 2 роки вона самостійно виховую доньку, так як батько взагалі не приймає ніякої участі у вихованні дитини, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не цікавиться своєю донькою, взагалі не спілкується з нею, не відвідує її на день народження, святкові та вихідні дні, не приймає участі у вихованні доньки, не відвідує батьківські збори, не приймає участі у додаткових витратах на утримання доньки та витратах на лікування дитини тощо. Відповідно до педагогічної характеристики учениці 2 класу КЗ «Веселівська ЗОШ І-ІІІ ст. № 2» Веселівської селищної ради від 25.06.2018 р. № 137 вбачається, що батько [PERSON] не приділяє уваги вихованню дитини, не цікавиться її успіхами та навчанням, взагалі не відвідує школу. Виходячи з вищевикладеного вбачається, що відповідач вже на протязі дуже тривалого часу, починаючи з навчання у загальноосвітньому навчальному закладі практично не цікавиться успіхами доньки, не відвідує батьківських зборів та не контактує з класним керівником [PERSON], не має контакту з дитиною, що також підтверджує факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків. Отже, враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що є всі підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав, а саме: на протязі останніх 2 років, які її донька мешкає разом із позивачкою, за адресою: 72202, [ADDRESS], її батько [PERSON] не надавав і не надає по цей час ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, не сплачує аліментів, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Донька не отримує від батька жодного подарунку на день народження. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали свій позов та просять задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Представник служби у справах дітей Веселівської РДА позовні вимоги щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримує в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення у підготовчому судовому засіданні. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 січня 2010 року про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Веселівського районного управління юстиції Запорізької області від 30.01.2010 року. Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 08.05.2012 року у цивільній справі № 0804/403/2012, шлюб між мною та відповідачем [PERSON] розірвано. Батьками малолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] і [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане (повторно) Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області від 21.03.2013 року. Дитина проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], де створені всі необхідні умови для виховання та розвитку малолітньої дитини. Батько [PERSON] не надавав і не надає по цей час ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, не сплачує аліментів, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Згідно довідки № 137 від 25.06.2018 року КЗ «Веселівськї ЗОШ І-ІІІ ст.. № 2», батько взагалі не відвідує школу, не цікавиться навчанням дитини. Частинами 1-4 статті 150 СК України встановлено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, які відповідач по відношенню до доньки [PERSON] не виконував, ухиляється від їх виконання, жодними з прав щодо виховання дитини, які передбачені ст. 151 СК України, [PERSON] не скористався. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Частина 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своєї малолітньої доньки - [PERSON].[INFO] р.н., чим не виконує ст.ст.141, 150, 155 СК України та ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». У судовому засіданні не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Враховуючи вищевикладене, інтереси малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що оскільки [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини - доньки [PERSON].[INFO] р.н., що передбачено ст. 150, 151, 155 Сімейного Кодексу України, то на підставі п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України він має бути позбавлений батьківських прав. На підставі наведеного,

Outcome: approved