Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] , звернулася у Сколівський районний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований у виконкомі Вигодської селищної ради Долинського району Івано- Франківської області та стягувати з відповідача [PERSON] в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ,в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн., щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що 01 березня 2011 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб в виконкомі Вигодської селищної ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №3, від даного шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . З самого початку відносини між ними складалися добре, однак з часом їхні відносини погіршилися, почали виникати сварки та конфлікти. Вони втратили один до одного почуття любові та поваги, між ними постійно виникають сварки. Вже протягом тривалого часу, а саме з квітня 2020 року, вони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, не проживають разом. Їхня сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Переконана, що їхнє подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме як її інтересам, так й інтересам їхніх дітей. Крім цього, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, а тому вона просить одночасно з вимогою про розірвання шлюбу вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина, [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення ними повноліття, оскільки на даний час вона не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дітей - одягом, продуктами харчування, ліками, засобами гігієни, не має змоги оплатити у разі потреби лікування, відвідування гуртків. Дітям необхідно забезпечити належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий рівень позивачка одна не зможе забезпечити, тому батько, який здоровий, молодий та працездатний, отримує дохід працюючи за кордоном, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він зможе сплачувати такий розмір аліментів . Позивачка [PERSON] в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просила шлюб з відповідачем розірвати та стягувати з відповідача, на її користь аліменти на утримання неповлітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів такого заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того зазначила, що сума вказана нею забезпечить належне утримання дітей.Просить уточнений позов задоволити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , проти позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 01.03.2011, який був зареєстрований у виконкомі Вигодської селищної ради Долинського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 3. Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 19.07.2011 та серії [NUMBER] від 01.11.2012 року. Статтею 51 Конституції України та ч. 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, а шлюб існує тільки формально, так як сторони тривалий час разом не проживають, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають Встановивши дійсні мотиви розлучення та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що розлад у сім`ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та їх малолітніх дітей, оскільки їх повноцінний розвиток і виховання у сім`ї, де відсутнє взаєморозуміння, є неможливим, а тому шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] слід розірвати. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що від шлюбу в сторін народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою від 01.11.2020 року №628, виданою Плав`янською сільською радою Сколівського району Львівської області. Крім цього, судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, отримує дохід працюючи за кордоном, доказів того, що відповідач несе витрати на утримання інших непрацездатних осіб чи за станом здоров`я неспроможний утримувати малолітніх дітей, суду не надано і таких у судовому засіданні не здобуто. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 89 ЦПК України судоцінює доказиза своїм внутрішнім переконанням,що ґрунтуєтьсяна всебічному,повному,об`єктивномута безпосередньомудослідженні наявниху справідоказів. Жодні доказине маютьдля судузаздалегідь встановленоїсили.Суд оцінюєналежність,допустимість,достовірність кожногодоказу окремо,а такождостатність івзаємний зв`язокдоказів уїх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, судом встановлено, що в позивачки були всі підстави звернутися до суду з даним позовом. При цьому, визначаючи розмір аліментів суд виходить з того, що обов`язок щодо утримання дитини є рівною мірою як матері, так і батька, враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я та матеріальне становище дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Враховуючи матеріальне становище як платника аліментів, так і матеріальне становище дітей, на утримання яких підлягають стягненню аліменти, їх стан здоров`я, стан здоров`я платника аліментів та інші обставини, визначені ст. 182 СК України, що мають значення для справи, в тому числі, на які покликаються сторони, суд дійшов висновку, що з врахуванням обставин справи з відповідача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , слід стягувати аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів такого заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ч. 1 ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, відповідно до ст.141ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 840,80 грн. та 840,80 грн. сплаченого судового збору на користь позивачки.

Outcome: approved