Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, посилаючись на те, що помер їх з відповідачем батько, який заповів їй свою частину будинку, але оскільки відповідач перешкоджає її отриманню свідоцтва про право на спадщину, вона вимушена звертатися до суду. Пізніше позивачка змінила свої позовні вимоги після отримання свідоцтва, і просить суд усунути перешкод у здійсненні нею права власності, зокрема користуванні, оскільки відповідач не пускає її до будинку, не дає ключі від нього, зайняв 1 поверх будинку, в якому проживав батько, і саме цю частину заповів їй. В судовому засіданні представники позивачки [PERSON] підтримали свої позовні вимоги, пояснили, що житловий будинок з надвірними будівлями належить на праві власності позивачці [PERSON] та [PERSON] у рівних частках, тривалий час склався порядок користування будинком між [PERSON] та колишнім власником, їх батьком, спадкодавцем, який заповів їй свою частину будинку з відповідною часткою надвірних будівель. Але відповідач [PERSON] перешкоджає її праву власності, в тому числі користуванню її частиною, у зв'язку із чим позивачка вимушена звертатися до правоохоронних органів. В свій час і батько неодноразово звертався до міліції на неправомірні дії сина [PERSON] з приводу користування будинком Відповідач [PERSON] до судового засідання з'явився, він та його представник з позовними вимогами позивачки не згодні, звернулися до суду із зустрічним позовом про виділ частини будинку в натурі, пояснили, що дійсно між сторонами виникають спори щодо порядку користування будинком, і єдиним можливим способом цьому перешкодити є виділ в натурі. Представник 3-тьої особи - 8 ХДНК в судове засідання не з'явився, просив слухати справу за відсутністю їх представника. Представник 3-тьої особи - КП «Харківське міське БТІ» в судове засідання не з'явився, просив слухати справу за відсутністю їх представника. Суд, заслухавши пояснення представників позивачки, відповідача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS], належить на праві власності - 1/2 частина [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 серпня 2010 року виданого 8 ХДНК та 1/2 частина [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності від 27 листопада 1996 року. [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного будинку, посилаючись на те, що відповідач перешкоджає оформленню нею права власності, а отримавши свідоцтво про право на спадщину змінила свої позовні вимоги и просить усунути перешкоди у праві власності. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про виділ в натурі. За клопотаннями сторін судом неодноразово призначалася судова будівельно-технічна експертиза. Згідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи ХНДІСЕ за № 9840 від 6 лютого 2013 року розділити будинок відповідно до ідеальних часток сторін неможливо, було запропоновано декілька варіантів виділу в натурі житлового будинку з надвірними будівлями з відступленням від ідеальних часток. Відповідачем [PERSON] за зустрічним позовом було обрано 2 варіант виділу, згідно до якого він просить виділити йому в натурі в житловому будинку літ.А-2 наступні приміщення 1 поверху - житлову кімнату 1-1, площею 11,1м2; житлову кімнату 1-2, площею 25,4 м2; житлову кімнату 1-3, площею 17,1 м2; санвузол 1-4, площею 4,3 м2; коридор 1-5, площею 8м2; кухню 1-6, площею 7,8 м2, комору 1-7, площею 1-7, приміщення підвалу Ап - У, площею 19,9 м2 та У1, площею 57 м2. З надвірних споруд - гараж В, сарай Д, тамбур д. Відповідно до вищезазначеного варіанту ідеальна частка співвласників змінюється, частка позивача стане складати - 46/100 частини замість 1/2 частини. У зв'язку із зменшенням частки йому належить виплатити компенсацію у розмірі, від якої відповідач відмовляється. Представники позивачки [PERSON] проти усіх запропонованих варіантів заперечують, посилаючись на те, що відповідно до заповіту, колишній власник заповів позивачці свою частину будинку, а саме приміщення 1 поверху, де мешкав батько сторін. Крім того, запропоновані варіанти є такими, що погіршують умови сторін, оскільки потребують облаштування окремого входу, при якому змінюється призначення житловою кімнати. За клопотанням представника позивача [PERSON] була призначена судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої було доручено КП «Харківське міське БТІ». Відповідно до висновків вищезазначеної експертизи надати варіанти виділу в натурі не представилося можливим у зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] не допустив експерта до житлового будинку. Згідно до технічної документації, на підставі якої було проведено експертизу надано варіанти порядку користування житловим будинком і надвірними будівлями. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Так, за клопотанням відповідача [PERSON] по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, згідно висновку якої, з технічної точки зору розділити домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] відповідно до ідеальних часток співвласників неможливо. На розгляд суду запропоновано варіанти розподілу домоволодіння із відступом від ідеальних часток співвласників. Відповідач обрав другий варіант виділу житлового будинку, представники позивача в судовому засіданні із запропонованими експертом варіантами поділу домоволодіння не погодились, оскільки вважали неприпустимим такий варіант, такими, що суттєво порушують їхні права. При цьому, питання про присудження грошової компенсації тим учасникам спільної власності, частка яких зменшилась, зокрема [PERSON] було вирішено, від отримання компенсації [PERSON] відмовився. Згідно п. п. 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року за № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Аналіз вказаних обставин та норм закону дає підстави вважати, що позовні вимоги відповідача [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Також суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Позивачка є власницею 1/2 частини спірного будинку з надвірними будівлями, яку успадкувала за заповітом після померлого батька. Між спадкодавцем [PERSON] та відповідачем [PERSON] виділу в натурі не здійснювалося. Таким чином, посилання представників позивачки про наявність фактичного порядку користування між сторонами, який є обов'язковим для наступного власника не є обґрунтованим. З цих же самих підстав суд не може вважати, що [PERSON] успадкувала саме 1 поверх спірного житлового будинку з надвірними будівлями, оскільки в свідоцтві про право на спадщину про це не зазначено. Тому суд не задовольняє позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод та вселення її до 1 поверху спірного житлового будинку. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ст. ст. 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. За правилами ст. 150 ЖК України власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні вимоги містить ст. 383 ЦК України. Отже, за змістом зазначених норм права співвласник майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності без виділення часток у натурі, має право на вільне користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час. В судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачці у користуванні своєю власністю, [PERSON] не має можливості самостійно туди вселитися, суд першої інстанції дійшов до висновку про доведеність позовних вимог позивачки про вселення до житлового будинку й наявність передбачених законом підстав для їх задоволення. Оскільки право власності є абсолютним правом, що включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, то власник на підставі ст. 391 ЦК України, ст. 150 ЖК Української РСР може захистити своє порушене право шляхом вселення, що відповідає ст. 16 ЦК України і є способом, що відповідає встановленому порушенню. Оскільки, відповідач позбавляє позивача права користуватись та розпоряджатися спірним домоволодінням, позивач в добровільному порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні власністю, тому суд вважає за необхідне вселити позивача у спірний будинок та зобов'язати відповідача не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні своєю часткою майна. На підставі викладеного, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.16, 356, 358, 364, 367, 383, 386, 391 ЦК України, 150 ЖК України, суд , -

Outcome: partial