Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеною позовною заявою, в якій прохає суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка посилалась на те, що вона є власником спірної квартири, на підставі договору купівлі продажу від 06.06.2014 року. На момент укладення договору купівлі-продажу у відчужуваній квартирі ніхто не був зареєстрований, що було підтверджено довідкою, виданою Печенізькою селищною радою Печенізького району Харківської області. Як пізніше їй стало відомо, що відповідач є зареєстрований в спірній квартирі, але з 20.11.2013 року в ній фактично не проживає. В судове засідання сторони не зявилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка підтримала позов у повному обсязі, а відповідач проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06.06.2014 року між [PERSON], який діє від імені [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Договір посвідчений державним нотаріусом Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 167 ( а.с.8-9). Відповідно до п. 7договору купівлі-продажу від 06.06.2015 року на момент укладання договору у відчуджуваній квартирі ніхто не зареєстрований, що підтверджується довідкою, виданою Печенізькою селищною радою Печенізького району Харківської області від 06.06.2014 року № 1610. Згідно до довідки № 215 від 24.11.2015 року, виданої Печенізьким комунальним підприємством «Джерело» [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] ( а.с.10). Як було встановлено в судовому засіданні, оскільки не оспорюється сторонами, [PERSON] з 20.11.2013 року фактично не мешкає в квартирі що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначений факт підтверджується: - атом від 24.11.2015 року, складений депутатом Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області [PERSON] та підписаний мешканцями будинку №20 по вул. Б. Хмельницького в смт. Печеніги Печенізького району Харківської області ( а.с.11); - довідкою від 25.11.2015 року № 2594, виданою виконавчим комітетом Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області ( а.с.12). Положення ст.47 Конституції України передбачає право кожного на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.2 ст.319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні ( ч.1 ст.321 ЦК України). Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів, а саме: визнання права, припинення дії, яка порушує право. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користуватися цим житлом. Право користування житлом втрачає член сімї власника у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Цивільне законодавство не передбачає збереження права користування за громадянами, які хоч і правомірно вселилися у спірну квартиру власника, але на час розгляду справи не є членами його сімї. На час розгляду справи [PERSON] не є членом сімї [PERSON], у звязку з чим, суд захищаючи права власності позивачки, вважає за необхідне усунути перешкоди у користуванні цією власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування спірною квартирою. Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. На підставі ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню ( ч.1 ст.61 ЦПК України). Враховуючи вищезазначене, а також те, що, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за необхідним позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивачки у розмірі 487 грн.20 коп.

Outcome: approved