Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що 23.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 90, між сторонами укладено шлюб. Від даного шлюбу сторони сумісних неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки між сторонами припинені з грудня 2015 року через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, відповідач постійно зловживав спиртними напоями, вчиняв дебоші та сварки, неодноразово бив позивачку та ображав її дітей від попереднього шлюбу, не забезпечував матеріально сімю. З того часу спільне господарство не ведуть. Наміру до відновлення шлюбних стосунків позивачка не має та збереження сімї вважає неможливим, тому просить розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на позові наполягає, у випадку неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Після реєстрації розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище Савченко. Відповідач в судове засідання не зявився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилалась йому за його зареєстрованим місцем проживання: [INFO]. Однак до суду повернувся конверт із відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивачки про слухання справи за її відсутності та у звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступними підставами. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 23.02.2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 90, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб. /а.с. 8/. Як вбачається з позову, від вказаного шлюбу сторони сумісних неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що причиною розпаду сімї стала втрата почуття взаєморозуміння, любові та взаємоповаги один до одного, постійне зловживання відповідачем спиртними напоями, та вчинення ним дебошів та сварок. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з грудня 2015 року, спільне господарство не ведуть. Намірів до відновлення шлюбних відносин не мають. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved