Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~зазначеним позовом\~про розірвання\~шлюбу між нею та [PERSON] зареєстрованого Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що складено відповідний актовий запис №431. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що 10.07.2018 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей немає. На даний момент позивачка у стані вагітності не перебуває. Через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини з вини обох сторін, сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими. Сімейні відносини фактично припинилися, спільного господарства не ведуть. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 12.11.2021 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті на 02.12.2021 із викликом сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак, подала заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає та просить задовольнити. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 10 липня 2018 року Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про що складено відповідний актовий запис №431, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . У відповідності до ч. 1, ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 та ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у своїй позовні заяві не порушила питання про зміну прізвища, тому після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище « [PERSON] ». Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

Outcome: approved