overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: вул. Ювілейна, буд. № 68, с. Дачне Біляївського району Одеської області. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Дачненської сільської ради Біляївського району 02.02.2009 року їй належить зазначений житловий будинок. У будинку зареєстрований її зять відповідач по справі, але з 2016 року в ній не проживає, його особистих речей у квартирі немає, а тому вона просить суд визнати його таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком. Позивачка в судове засідання не зявилась, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та дала згоду на ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, а тому суд за згодою позивачки вважає можливим ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є власницею житлового будинку, розташованого по вул. Ювілейній, буд. № 68 в с. Дачне Біляївського району Одеської області, про що свідчить свідоцтво про право власності, видане виконавчим комітетом Дачненської сільської ради Біляївського району від 29.01.2009 року № 12 та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССО № 351381 (а.с.6,7). Відповідно до довідки Дачненської сільської ради Біляївського району Одеської області № 684 від 02.04.2018 року відповідач по справі зять позивачки зареєстрований в [INFO] з 12.05.2009 року (а.с.8). [PERSON] зареєстрований у зазначеному будинку, але не проживає в ньому з 2016 року, його особистих речей у будинку немає, що підтверджується актам обстеження житлового будинку №68 по вул. Ювілейна в с. Дачне Біляївського району Одеської області від 28.09.2017 року, 30.03.2018 року (а.с.9, 10). Згідно положень ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. У відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідач, який є зятем позивачки, не проживає у будинку понад один рік без поважних причин, він має бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №62, що розташована в смт. Хлібодарське Біляївського району Одеської області по вул. Артилерійській, №5. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.03.2009 року їй належить вказана квартира, в якій прописаний відповідач її син, але з початку 2016 року в ній не проживає і особистих речей не має, а тому вона просить суд визнати його таким, що втратив право користування вказаною квартирою. Позивачка в судове засідання не зявилась, але направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та дала згоду на ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, а судова повістка повернулась на адресу суду у звязку з його не проживанням за вказаною адресою. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.03.2009 року позивачці належить квартира №62 в будинку №5, що знаходиться в смт. Хлібодарське Біляївського р-ну Одеської області по вул. Артилерійській. З актів від 19.05.2016 року, 16.01.2017 року та 20.06.2017 року вбачається, що відповідач прописаний, але не проживає в квартирі №62, будинку №5, смт. Хлібодарське Біляївського р-ну Одеської області по вул. Артилерійській. З копії свідоцтва про народження серії 1-ЖД №218456 вбачається, що відповідач є сином позивачки. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад 1 рік. Відповідно ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи те, що відповідач будучи членом сімї позивачки, але без поважних причин не проживає за місцем реєстрації в квартирі, що належить позивачці, а тому повинен бути визнаний таким, що втратив право користування вказаною квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що вказаний будинок належить їй на праві приватної власності, в якому зареєстрована її племінниця - [PERSON], але не проживає в будинку з моменту реєстрації, а саме з 30.05.2011 року. Посилаючись на те, що відповідачка у вказаному будинку не проживає, комунальні послуги не сплачує та особистих речей в будинку не має, а тому просить суд визнати її такою, що втратила право користування житловим будинком. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання двічі 27.10.2014 року та 20.11.2014 року не з'явилась, а тому за згодою позивачки суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а ст. 391 цього Кодексу, встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності № 72 від 21 травня 2008 року, житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] належить позивачці на праві приватної власності (а.с. 5). З довідки № 495 виданої 30.04.2014 року Вигодянською сільською радою Біляївського району Одеської області та акту депутату Вигодянської сільської ради від 30.04.2014 року вбачається, що у житловому будинку, розташованому за вищевказаною адресою зареєстрована відповідачка, але в будинку не проживає з 2011 року. Враховуючи те, що відповідачка не проживає в будинку позивачки з 2011 року, а тому повинна бути визнана такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою № 4, що розташована в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області по вул. Леніна, № 39. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області 01.03.2013 року їй належить зазначена квартира. У квартирі зареєстрована її невістка відповідачка по справі, але з 2014 року в ній не проживає, її особистих речей у квартирі немає, а тому вона просить суд визнати її такою, що втратила право користування вказаною квартирою. Позивачка в судове засідання не зявилась, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та дала згоду на ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідачки. Відповідачка в судове засідання повторно не зявилась, судові повістки повернулись на адресу суду у звязку з її не проживанням за вказаною адресою, а тому суд за згодою позивачки суд вважає можливим ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ст.. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області 01.03.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 198 та витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 877604 від 01.03.2013 року, позивачці належить квартира № 4 в будинку № 39, що знаходиться в с. Нерубайське Біляївського району Одеської області по вул. Леніна (а.с.22, 23). Відповідачка по справі невістка позивачки зареєстрована у зазначеній квартирі, але не проживає в ній з 2014 року, її особистих речей у квартирі немає, про що свідчить акт від 29 січня 2018 року. Відповідно до довідки Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області № 379 від 29 січня 2018 року [PERSON] зареєстрована в [INFO] (колишня вул. Леніна), буд.№ 39 кв.№ 4 Біляївського району Одеської області. Разом з нею зареєстровані: [PERSON], [INFO] син, [PERSON], [INFO] невістка, [PERSON], [INFO] онука. [PERSON] за даною адресою не проживає з 2014 року. Згідно положень ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. У відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідачка, яка є невісткою позивачки, не проживає у будинку понад один рік без поважних причин, вона має бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою , в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на ? частину житлового будинку з надвірними [ADDRESS] В судове засідання позивач не з»явилась , надала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність , заявлені вимоги задовольнити. Відповідач - селищний голова Голованівської селищної ради в судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність , проти задоволення заявлених вимог не заперечив. Третя особа реєстраційна служба Голованівського РУЮ в судове засідання не з»явилась, просить справу розглядати у відсутності представника . Суд , вивчивши подані заяви та матеріали справи , дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті залишились спадщина у вигляді ? частини житлового [ADDRESS] Своєю спадщиною [PERSON] не розпорядилась, заповіт від її імені не посвідчувався . На час смерті матері позивачка проживала разом з нею, що підтверджується відповідною довідкою . Позивачка є єдиним спадкоємцем , інших спадкоємців , які б мали право на спадщину , а також спадкоємців , які б мали право на обов»язкову частку в спадковому майні, немає . Позивач звернулась до нотаріальної контори і подала заяву про прийняття спадщини, що підтверджується витягом зі спадкового реєстру № 41665322 від 30.09.2015 року . Для оформлення права власності на майно позивач звернулася до Ульяновського МБТІ, де їй виготовили технічний паспорт на домоволодіння та надали архівну довідку № 42 від 26.04.2015 року . Зареєструвати та отримати документи на право власності, на підставі довідки в реєстраційній службі Голованівського РУЮ може лише власник будинку .У позивачки [PERSON] таких повноважень немає і вона не може надати нотаріусу оригінал документу, що підтверджує право власності на домоволодіння . 30.09.2015 року нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови позивачці стало те, що у неї відсутнє свідоцтво на право власності на житловий будинок, тому у суду є всі підстави для визнання за позивачем права власності на житло в порядку спадкування. На підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Викладене підтверджується копіями паспорта а/с - 5-6, свідоцтва про смерть , а/с -7 , витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі , а/с-8, технічного паспорту, а/с-10-12, постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а/с- 14, домової книги, а-с. 15-17 і є достовірним .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить зобовязати відповідача встановити нові вхідні металеві двері до її квартири, яка розташована в [ADDRESS] та стягнути з нього понесені нею судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 13.10.2013 року її сусід - відповідач по справі, влаштував сварку, в ході якої побив скалкою вхідні двері в її квартиру. На неодноразові прохання відшкодувати їй вартість пошкоджених дверей відповідає відмовою. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. При цьому пояснила, що 13.10.2013 року в ході конфлікту з позивачкою відповідач пошкодив металеві вхідні двері в її квартиру і відмовляється відшкодувати заподіяну шкоду. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. При цьому пояснив, що між ним та відповідачкою 13.10.2013 року ніякого конфлікту не було і двері в її квартиру він не пошкоджував. Йому відомо, що конфлікт мав місце між його дружиною та дочкою позивачки, яка знаходилась в нетверезому стані. Ніяких пояснень дільничному він не давав і профілактична бесіда з ним не проводилась. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно положень ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, заявдана неправомірнми рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.\~\~ Згідно наданих позивачкою довідки №52506 від 27.08.2014 року, заяви позичальника №А209RG103910304 та графіку погашення кредиту ( а.с.3-5) позивачка отримала 7.04.2013 року в ПАТ «Акцент-Банк» кредитні кошти на придбання дверей в сумі 2\~800 грн. і цей кредит виплатила в 2014 році. Відповідно ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З висновку дільничного Біляївського РВ Одеської області від 17.10.2013 року, складеного по результатам перевірки за заявою [PERSON] ( а.с.6) вбачається, що 13.10.2013 року між нею та сусідами [PERSON] мав місце конфлікт, в ході якого сусіди пошкодили вхідні двері в квартиру [PERSON]. Але при цьому у висновку відсутні відомості про те, що конфлікт відбувся саме з відповідачем [PERSON] і саме він пошкодив вхідні двері та яким предметом. В підтвердження своїх позовних вимог позивачкою не надано ніяких доказів, які б підтверджували факт та ступінь пошкодження дверей, а також те, що вони не підлягають ремонту та потребують заміни. Враховуючи викладене, законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] суд не знаходить.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить, з урахуванням уточнень /а.с.20/ стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини та на її утримання в розмірі 1/6 частин з усіх видів заробітку, щомісячно та до досягнення сином трирічного віку. Від позивачки надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про розгляд справи у їх відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід задовольнити. 08.09.2012 сторони вступили до шлюбу, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу/а.с.6/. Від даного шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження /а.с.7/. Згідно довідки про склад сімї виданої ОСББ «Перемога» 36/9/а.с.8/ малолітній [PERSON] мешкає разом з матірю [PERSON] за адресою: м. Мелітополь, пр. 50-річчя Перемоги, 36/9, кв. 96 та перебуває на її утриманні. Судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. Згідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою мешкає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Тому, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини; стягувати аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить, з урахуванням уточнень /а.с.23/ стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини та на її утримання в розмірі 1/6 частин з усіх видів заробітку, щомісячно та до досягнення сином трирічного віку. Від позивачки надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про розгляд справи у їх відсутність, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід задовольнити з наступних підстав. 01.07.2016 сторони вступили до шлюбу, зареєстрований Мелітопольським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Запорізької області, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу/а.с.6/. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження /а.с.8/. Згідно довідки про склад сім'ї виданої КП «Житломасив» ММР ЗО від 28.03.2017/а.с.7/ [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS], разом з нею мешкає дочка - [PERSON] та перебуває на її утриманні. Судом встановлено, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. Згідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою мешкає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Тому, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини; стягувати аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить з урахуванням уточнень/а.с.30-31/ стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дітей. Від позивачки надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на позові наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід задовольнити повністю. 23.04.2010 позивачка вступила до шлюбу з [PERSON] та взяла прізвище [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб /а.с. 5/. Від даного шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с. 7-8/. 14.05.2015 рішенням Мелітопольського міськрайонного суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, прізвище [PERSON] змінено на дошлюбне «[PERSON]» /а.с. 6/. Згідно довідки виданою КП «Житломасив» Мелітопольської міської ради від 04.02.2016/а.с. 3/ [PERSON] мешкає разом з двома неповнолітніми дітьми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] за адресою: [ADDRESS]. Як встановлено в судовому засіданні відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання своїх дітей. Згідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дітей в розмірі 400 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дітей.

Outcome: approved