Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що будинковолодіння № 6 по вул. Дорошенка в с. Турка Коломийського району відносилося до суспільної групи колгоспний двір, головою якого був її чоловік, [PERSON], про що йому 06 травня 1988 року було видано свідоцтво про право власності на жилий будинок на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 89 від 19 квітня 1988 року. Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ. Крім нього, членами колгоспного двору була вона та відповідачі [PERSON] і [PERSON]. Вказує, що прийняла спадщину після смерті чоловіка однак державний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно, оскільки право власності на нерухоме майно зареєстровано за [PERSON], як головою колгоспного двору, а крім нього були інші члени двору, частки яких в майні не виділені до дня його смерті. Просить суд визнати за нею право власності на будинковолодіння. Позивач в судове засідання не з»явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні мотиви та вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з»явились, однак подали заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, з позовними вимогами згідні, не заперечують щодо їх задоволення, від своїх часток в майні колгоспного двору відмовляються. Представник відповідача П»ядицької сільської\~радиОТГ в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч.2\~ст. 16 ЦК України\~передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Турка по вул. Дорошенка, 6, Коломийського району належав до типу колгоспного двору, головою якого був чоловік позивачки, [PERSON], про що йому 06 травня 1988 року було видано свідоцтво про право власності на жилий будинок на підставі рішення виконкому Коломийської районної ради № 89 від 19 квітня 1988 року. Право власності зареєстровано в Коломийському МБТІ за № 444. (а.с.10). З виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ № 60773 від 02 лютого 2018 року вбачається, спірне будинковолодіння зареєстроване на праві власності за головою колгоспного двору [PERSON]. (а.с.16). Станом на 01 липня 1990 року в житловому будинку були зареєстровані та проживали [PERSON] голова двору, [PERSON] дружина, [PERSON] дочка та [PERSON] зять, що підтверджується довідкою П»ядицької сільської ради ОТГ № 15 від 14 березня 2018 року. (а.с.19). Згідно п. 6\~Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20\~із змінами\~Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності\~передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних, а тому будинковолодіння належало всім його членам на праві спільної сумісної власності по 1/4 частині. Однак частки у майні колишнього колгоспного двору не виділені. 03 травня 2014 року [PERSON] помер, про що в Книзі\~\~реєстрації смертей 05 травня 2014 року складено відповідний актовий запис за № 14, що підтверджується\~свідоцтвом про смерть серії І - НМ № 189515 (а.с.8). Після смерті чоловіка позивачка вступила в управління спадковим майном та прийняла спадщину, постійно проживаючи із померлим на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою П»ядицької сільської ради ОТГ № 16 від 14 березня 2018 року. (а.с.20). З метою оформлення спадщини позивачка звернулась до державного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв»язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно зареєстровано лише за померлим головою колгоспного двору, частки померлого голови двору та інших членів колгоспного двору не виділено до дня смерті [PERSON]. (а.с.21). У відповідності до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ст. 1268 ЦК України\~встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно заяв [PERSON] та [PERSON], посвідчених старостою с. Турка П»ядицької сільської ради ОТГ, з позовними вимогами [PERSON] згідні, не заперечують щодо визнання права власності на спірне будинковолодіння за позивачкою. Відповідно до технічного паспорта, виданого Коломийським МБТІ 26 лютого 2018 року житловий будинок в с. Турка, вул. Дорошенка, 6, Коломийського району має загальну площу 84,6 кв.м., житлову 33,8 кв.м..(а.с.13-15). Відповідно до звіту про оцінку майна від 02 березня 2018 року ринкова вартість вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 155530,33 грн. (а.с.17-18). Виходячи з того, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом на майно, яке належало спадкодавцю на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, відповідачі не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем, яка у свою чергу, не в змозі оформити спадщину через те, що частки членів колгоспного двору в майні не виділені до дня смерті [PERSON], суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності будинковолодіння шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст.\~15,\~16,\~328,\~392,\~1217,\~1268 ЦК України,

Outcome: approved