Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області відповідач на її користь повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини з усіх видів заробітку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення суду відділом державної виконавчої служби Юр'ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області було відкрито виконавче провадження щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини. Однак, відповідач аліменти сплачує несвоєчасно та рішення суду виконує неналежно. Позивачка зазначала, що з вини відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів за наступний період та в наступних розмірах: - за липень 2014 року в сумі 1 798, 95 грв., з наступного розрахунку: 537 грв. х 1 % х 335 днів (з 01.07.2014 року по 01.06.2015 року); - за січень 2015 року в сумі 704, 47 грв., з наступного розрахунку: 587, 06 грв. х 1 % х 120 днів (з 01.02.2015 року по 01.06.2015 року); - за лютий 2015 року в сумі 540, 10 грв., з наступного розрахунку: 587, 06 грв. х 1 % х 92 дня (з 01.03.2015 року по 01.06.2015 року); - за березень 2015 року в сумі 358, 11 грв., з наступного розрахунку : 587, 06 грв. х 1 % х 61 день (з 01.04.2015 року по 01.06.2015 року); - за квітень 2015 року в сумі 181, 99 грв., з наступного розрахунку: 587, 06 грв. х 1 % х 31 день (з 01.05.2015 року по 01.06.2015 року), а всього в загальному розмірі за період з 01.07.2014 року по 01.06.2015 року - 3 583, 54 грв.. Посилаючись на положення ст. 196 СК України, позивачка просила стягнути з відповідача по справі неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 3 583, 54 грв., а також судові витрати по справі. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги повністю підтримала. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги повністю не визнав, зазначивши, що з 1 по 6 клас його син [PERSON] проживав в с. Чаплинка Юрївського району з батьками позивачки та відвідував Чаплинську середню школу, а відтак, дитину утримували батьки позивачки. Третя особа по справі відділ державної виконавчої служби Юр'ївського районного управління юстиції в Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, заперечень проти позову не надали, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином (ас. 38). Заслухавши пояснення сторін по справі, свідка [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: - згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 01 жовтня 2004 року вбачається, що сторони по справі з 01 жовтня 2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було між ними розірвано 07 грудня 2006 року, про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 07 грудня 2006 року (ас. 6, 8). Від сумісного проживання сторони по справі мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.11.2004 року (ас. 7). Згідно листа ВДВС Юр'ївського районного управління юстиції № 03/911 від 16.03.2015 року, вбачається, що 18.06.2013 року до ВДВС Юр'ївського РУЮ надійшов виконавчий лист № 185/5225/13-ц від 12.06.2013 року Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.05.2013 року та до досягнення дитиною повноліття, при цьому, 20.06.2013 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження (ас. 11). Згідно довідки - розрахунку № 03/2804 від 01.09.2015 року за підписом начальника ВДВС Юр'ївського РУЮ Рєзнік О.С., заборгованість відповідача по аліментам за 2014 рік, станом на 31.12.2014 року складає 371, 07 грв. (ас. 30). Згідно довідки - розрахунку № 03/2803 від 01.09.2015 року за підписом начальника ВДВС Юр'ївського РУЮ Рєзнік О.С., заборгованість відповідача по аліментам за 2015 рік, станом на 31.08.2015 року складає 853, 55 грв. (ас. 29). Згідно ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Згідно ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У п. 22 постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Верховний суд України у справі № 6-81цс13, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за аліментами та пені від суми несплачених аліментів зробив правовий висновок про те, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано та з урахуванням встановленого, обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені , підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Так, позивачка зазначала, що відповідачем не були своєчасно сплачені аліменти за липень 2014 року в сумі 537 грв., а відтак просила стягнути пеню у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.07.2014 року по 01.06.2015 року в сумі 1 798, 95 грв.. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено та з довідки - розрахунку № 03/2804 від 01.09.2015 року вбачається, що у 2014 році відповідач мав сплачувати та фактично сплатив аліменти у наступних розмірах: - січень 2014 року - мав сплатити 537, 70 грв., фактично сплатив 508, 00 грв.; - лютий 2014 року - мав сплатити 537, 70 грв., фактично сплатив 508, 00 грв.; - березень 2014 року - мав сплатити 537, 70 грв.; - квітень 2014 року - мав сплатити 537, 70 грв., фактично сплатив 508, 00 грв.; - травень 2014 року - мав сплатити 537, 70 грв.; - червень 2014 року - мав сплатити 537, 70 грв., фактично сплатив 508, 00 грв.; - липень 2014 року - мав сплатити 537, 70 грв.; - серпень 2014 року - мав сплатити 537, 70 грв., фактично сплатив згідно квитанції № 0292 від 30.08.2014 року - 508, 00 грв. та згідно квитанції № 0293 від 30.08.2014 року - 508, 00 грв.. Відтак, встановлено, що в серпні 2014 року відповідач здійснив два платежі по сплаті аліментів, при цьому, допитаний в якості свідка державний виконавець [PERSON], на виконанні у якого перебуває виконавче провадження про стягнення з відповідача аліментів, пояснив, що одна з квитанцій про сплату аліментів в серпні 2014 року була зарахована як сплата аліментів за серпень, а інша як сплата аліментів (заборгованості) за березень 2014 року. - вересень 2014 року - мав сплатити 537, 70 грв., фактично сплатив 508, 00 грв.; - жовтень 2014 року - мав сплатити 537, 70 грв., фактично сплатив згідно квитанції № 0094 від 15.10.2014 року - 508, 00 грв., згідно квитанції № 0096 від 15.10.2014 року - 508, 00 грв, згідно квитанції № 0097 від 15.10.2014 року - 508, 00 грв., згідно квитанції № 0095 від 15.10.2014 року - 508, 00 грв.. Відтак, в судовому засіданні встановлено, що в жовтні 2014 року відповідач здійснив чотири платежі на погашення заборгованості по аліментам, при цьому, державний виконавець [PERSON] вказав, що сплата коштів за квитанцією № 0096 в сумі 508, 00 грв. зараховано як сплата аліментів за травень 2014 року, сплата коштів за квитанцією № 0097 в сумі 508, 00 грв. зараховано як сплата аліментів за липень 2014 року, при цьому, сплачені кошти за квитанцією № 0095 від 15.10.2014 року в сумі 508, 00 грв. зараховано як погашення різниці між встановленим до сплати розміром аліментів в сумі 537, 70 грв. та фактично сплаченими аліментами відповідачем в сумі 508, 00 грв., за період з січня 2014 року по жовтень 2014 року, а відтак, фактично станом на 15.10.2014 року відповідачем заборгованість по аліментам за липень 2014 року була повністю погашена. Дані обставини позивачкою в судовому засіданні належними доказами не спростовані та не доведено, що заборгованість по аліментам за липень 2014 року не була сплачена відповідачем станом на 01.06.2015 року. З огляду на дане, суд вважає, що розрахунок пені від суми несплачених аліментів за липень 2014 року має бути здійснений за наступним розрахунком: 537, 70 грв. х 1 % х 75 днів (з 01.08.2014 року по 15.10.2014 року) = 403, 27 грв.. Отже, позивачка за прострочення сплати відповідачем аліментів за липень 2014 року, має право на стягнення пені у розмірі 403, 27 грв.. Щодо сплати аліментів за січень 2015 року, позивачка вказувала, що такі також не були сплачені своєчасно, а відтак, за прострочення їх сплати просила стягнути пеню в розмірі 704, 47 грв. за період з 01.02.2015 року по 01.06.2015 року, з наступного розрахунку: 587,06 грв. х 1 % х 120 днів. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що фактично заборгованість по аліментам за січень 2015 року в розмірі 587, 06 грв. була сплачена відповідачем 05.03.2015 року в сумі 601, 00 грв., про що свідчить надана позивачкою квитанція про отримання аліментів 05.03.2015 року (ас. 41), при цьому державний виконавець [PERSON] також вказав, що вказаний платіж був першим у 2015 році і зарахований ним як сплата аліментів за січень 2015 року. З огляду на дане, суд вважає, що розрахунок пені від суми несплачених аліментів за січень 2015 року має бути здійснений за наступним розрахунком: 587, 06 грв. х 1 % х 32 дні (з 01.02.2015 року по 04.03.2015 року) = 187, 86 грв.. Згідно довідки - розрахунку № 03/2803 від 01.09.2015 року за підписом начальника ВДВС Юр'ївського РУЮ Рєзнік О.С. (ас. 29), вбачається, що в лютому, березні та квітні 2015 року відповідач мав щомісячно сплачувати аліменти в розмірі по 587, 06 грв., однак станом на 01.06.2015 року такі ним дійсно сплачені не були, що сторони в судовому засіданні також не заперечували, а відповідач повністю визнав. Відтак, за вказаний період суд погоджується з розрахунками пені, виконаними позивачем, та вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягає пеня в наступних розмірах: - за лютий 2015 року - 587, 06 грв. х 1 % х 92 дня (з 01.03.2015 року по 01.06.2015 року) = 540, 10 грв.; - за березень 2015 року - 587, 06 грв. х 1 % х 61 день (з 01.04.2015 року по 01.06.2015 року) = 358, 11 грв.; - за квітень 2015 року - 587, 06 грв. х 1 % х 31 день (з 01.05.2015 року по 01.06.2015 року) = 181, 99 грв.. Відтак, всього розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів за період липень 2014 року, січень - квітень 2015 року становить 1 671, 33 грв. (403, 27 грв. + 187, 86 грв. + 540, 10 грв. + 358, 11 грв. + 181, 99 грв. ). Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та враховує, що в судовому засіданні не встановлено будь - яких об'єктивних причин (перешкод), які б унеможливлювали сплату аліментів відповідачем своєчасно та в належному розмірі. При цьому, посилання останнього на те, що дитина деякий час проживала не з позивачкою, а в її батьків, не свідчить про те, що відповідач не повинен був сплачувати аліменти своєчасно та в належному розмірі, а також про те, що дане є підставою для звільнення його від сплати неустойки (пені). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають до стягнення понесені останньою судові витрати в розмірі 243, 60 грв. (ас.1).

Outcome: partial