Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивачка звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі - 78 923,95 гривень та судового збору в сумі - 790,00 гривень, посилаючись на наступне. 12.06.2013 року відповідачка отримала у борг від позивачки кошти у розмірі - 4 000,00 доларів США, про що склала розписку від 12.06.2013 року. Згідно вказаної розписки борг відповідачка зобов'язалась повернути до 20.09.2013 року. 07.07.2014 року відповідачка написала ще одну розписку, відповідно до якої вона зобов'язалась сплатити позивачці відсотки за період з 12.06.2013 року по 20.08.2014 року за користування коштами в сумі - 1 000,00 доларів США, у зв'язку з тим, що відповідачка не повернула борг вчасно, згідно розписки від 12.06.2013 року. На момент звернення позивачки з позовом до суду, відповідачка не повернула їй кошти згідно вищевказаних розписок. Позивачка просить суд стягнути з відповідачки на її користь суму боргу у розмірі - 4 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить - 63 139,20 гривень, проценти за користування коштами в сумі - 1 000,00 гривень, що за офіційним курсом Н:БУ становить - 15 784,75 гривень, а також судовий збір в сумі - 790,00 гривень. В судовому засіданні представник позивача звернувся до суду з заявою про збільшення позовних вимог та просив суд стягнути з відповідачки на користь позиваки борг в сумі - 89 000,00 гривень, проценти за користування коштами - 22 250,00 гривень та судовий збір у розмірі 790,00 гривень. Крім того, просив суд розглядати справу за його відсутності та відсутності позивачки, збільшені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, судом було вжиті заходи для забезпечення її явки. Причини неявки суду не повідомили. За таких обставин суд, вважає за можливе слухати справу заочно, без участі відповідачки, за наявними у справі документами. Суд, з'ясувавши обставини та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12.06.2013 року [PERSON] отримала у борг від [PERSON] кошти у розмірі - 4 000,00 доларів США, про що склала власноручно розписку від 12.06.2013 року. Згідно вказаної розписки борг відповідачка зобов'язалась повернути до 20.09.2013 року. 07.07.2014року відповідачка написала ще одну розписку, відповідно до якої вона зобов'язалась сплатити позивачці відсотки за період з 12.06.2013 року по 20.08.2014 року за користування коштами в сумі - 1 000,00 доларів США, у зв'язку з тим, що відповідачка не повернула борг вчасно, згідно розписки від 12.06.2013 року. На момент звернення позивачки з позовом до суду, відповідачка не повернула їй кошти згідно розписок від 12.06.2013 року та від 07.07.2014 року. Заборгованість відповідачки перед позивачкою становить: борг - 89 000,00 гривень, проценти за користування коштами - 22 250,00 гривень. Частина 2 статті 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленого договором. Згідно ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України зазначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. У відповідності до ст. 525, 526, ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином у встановлені строки, а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У відповідності до ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Враховуючи вказані норми, суд вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідачки судових витрат. На підставі наведеного та

Outcome: approved