Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що батько неповнолітніх дітей - відповідач по справі не надає дозвіл на поїздку дітей за кордон для відпочинку, що суперечить їх інтересам. В судовому засіданні позовні вимоги уточнила та просила постановити судове рішення про оформлення проїзних документів на виїзд дітей в Туреччину в період з 28.07.2014 року по 20.08.2014 року без згоди батька. Додатково пояснила, що після розлучення з чоловіком мешкає з дітьми, перебуває у декретній відпустці та намагається підробляти. Батько дітей, будучи приватним підприємцем, раніше давав по 2000 грн. аліментів, а потім їх розмір зменшив, та в останній час надає тільки по 1000 грн. на двох дітей щомісячно. Фінансову підтримку отримує від своїх батьків та сестри, що мешкає в США. Саме сестра надає гроші на поїздку її та дітей на відпочинок в Туреччину, куди також прибуде зі своєю дитиною. Відповідач з позовом не погодився. Суду пояснив, що позивачка наприкінці 2014 року зі старшою донькою виїздила на відпочинок в Фінляндію, а після донька розповідала йому, що мама недостатньо приділяла їй уваги та займалась під час поїздки особистими справами. Дійсно він зменшив розмір аліментів, оскільки вважає, що не всі гроші ідуть на утримання дітей, а він купує речі дітям, в тому числі і одяг, в разі потреби. Державна міграційна служба в Сумській області свого представника в судове засідання не направляла, відгук не надала, служба у справах дітей письмово повідомила про розгляд справи у відсутності свого представника, вважала, що рішення повинно бути прийнято в інтересах дітей. Свідок [PERSON] суду пояснила, що в теперішній час співмешкає з відповідачем, який періодично, переважно у вихідні дні, бере дітей до них. Взимку 2014 року неповнолітня донька сторін розповідала їй, тобто свідку, що під час поїздки до Фінляндії з мамою - позивачкою по справі, та мало приділяла їй уваги, займалась переважно власними справами. Судом встановлено, що з 27 жовтня 2006 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, від шлюбу мають дітей - [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] року Згідно з рішенням Ковпаківського райсуду м. Суми від 24.09.2013 року шлюб між сторонами розірвано ( а.с. 3-5). Малолітня донька сторін навчається в початковій школі, відвідує декілька гуртків, позивачка по справі є членом батьківського комітету навчального закладу ( а.с. 37, 38, 39) та приділяє належну увагу вихованки доньки. Позивачка по справі отримує фінансову підтримку від своїх батьків та сестри, що мешкає в США. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивачки, роздруківкою банківського рахунку її матері (а.с. 42-48) і фактично не ставились під сумнів стороною відповідача. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18 річного віку. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд вважає, що сторона відповідача не надала суду безсумнівних доказів тих обставин, що поїздка дітей на відпочинок на курорт Туреччини де планується відпочинок і сестри позивачки з дитиною в чітко визначений період поза межами навчанні в школі суперечить інтересам малолітніх доньки та сина сторін. Доводи сторони відповідача та його співмешканки, що малолітня донька після поїздки в Фінляндію розповідала, що мама нібито мало приділяла їй уваги суд вважає непереконливими, оскільки вчителі в школі де навчається малолітня донька та керівник гуртків, які відвідує дитина в письмових характеристиках зазначають виключно позитивне ставлення матері до дитини, позивач після поїздки дитини разом з матір'ю в Фінляндію в січні 2014 року не ставив питання про неналежне ставлення матері до дітей, за його ж власними поясненнями він має можливість спілкуватись з дітьми, виїздити разом з малолітнім сином до своїх батьків в Крим. Суд вважає переконливими доводи позивачки, що вона від своїх родичів отримує фінансову підтримку здатну забезпечити сина та доньку, в тому числі і забезпечити їх нетривалий відпочинок за кордоном, в той час, як за поясненнями самого батька, він на власний розсуд зменшив розмір аліментів на дітей з 2000 грн. до 1000 грн. щомісячно. Про інші, будь-які значимі підстави для відмові у позові, наявність будь-яких обставин, які б суперечили інтересам дітей при виїзді за кордон на відпочинок, загрозу їх життю чи здоров'ю сторона відповідача не зазначала. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги (з уточненнями що до терміну виїзду за кордон та країни перебування) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути відшкодування судових витрат - судовий збір в сумі 243.6 грн.

Outcome: approved