Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-14 00:00:00

Позивачка звернулась до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області із позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] суму боргу за борговими розписками в сумі 3500 доларів США та 32000,00 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 04.05.2015 року між позивачкою та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 3500 доларів США зі строком повернення до 04.10.2015 року. На підтвердження укладання зазначеного договору та його умов, відповідачем була видана відповідна розписка про отримання ним грошових коштів. Умовами зазначеного договору у випадку неповернення суми позики у зазначений строк сторонами було погоджено сплату позичальником пені у розмірі 1% за кожний день прострочки.\~ Однак, в порушення умов договору відповідач зобов`язання не виконав, станом на день звернення до суду грошові кошти не повернув. Крім того, 04.05.2015 року між позивачкою та відповідачем також було укладено договір позики, згідно якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 32000,00 грн. зі строком повернення до 04.10.2015 року. На підтвердження укладання зазначеного договору та його умов, відповідачем була видана відповідна розписка про отримання ним грошових коштів. Умовами зазначеного договору у випадку неповернення суми позики у зазначений строк сторонами було погоджено сплату позичальником пені у розмірі 1% за кожний день прострочки.\~ Однак, в порушення умов договору відповідач зобов`язання не виконав, станом на день звернення до суду грошові кошти не повернув. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача [PERSON] суму боргів за договорами позики від 04.05.2015 року у розмірі 3500 доларів США та 32000,00 грн. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13.05.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.09.2017 року позовну заяву залишено без розгляду. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 02.11.2017 року ухвалу суду від 13.05.2017 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду. 10.11.2017 року справа надійшла на адресу суду. Ухвалою Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 09.02.2018 року було продовжено судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 20.02.2018 року за клопотанням представника відповідача адвоката Моргунова С.В. було витребувано докази по справі. Ухвалою Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 24.05.2018 року було задоволено клопотання відповідача та його представників адвоката Моргунова С.В. та Фрайбергер Т.В., про проведення по справі судово-почеркознавчої експертизи, проведення якої було доручено Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз. До суду надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи за номером 2394-2395 від 05.07.2018 року від експерта Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 27.07.2018 року поновлено провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27 листопада 2018 року по справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 02 жовтня 2020 року провадження по цивільній справі було поновлено та призначено розгляд справи. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.10.2018 року по справі призначено судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої було доручено Донецькому науково-дослідному інституту судових експертиз. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 12.01.2021 року провадження по цивільній справі було поновлено та призначено розгляд справи. Позивачка в судовому засіданні підтримала позов. Пояснила, що [PERSON] 04.05.2015 року від неї отримав грошові кошти у розмірі 3500 доларів США та 32000 грн. та написав розписки. Однак по теперішній час гроші не повернув. Не заперечувала проти розгляду справи за відсутності її представника. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи належним чином. Відповідач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява, в якій зазначено, що позовні вимоги не визнає, обставини, викладені у позовній заяві не відповідають дійсності, договорів позики не укладав, грошей від позивачки не отримував. Представник відповідача - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала на адресу суду письмовий відзив, в якому заперечувала проти позову. Документи сфабриковано позивачкою, підпис та почерк відповідача, який міститься в договорах позики не відповідає дійсності, [PERSON] ніколи не укладав з позивачкою договорів позики, грошей від неї не отримував. Позивачка підробила підпис відповідача. Представник відповідача адвокат Моргунов С.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, обставини, викладені в позові не відповідають дійсності.\~ Просив призначити почеркознавчу експертизу. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно ст.. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.3 ст.12 ЦПК України). Згідно договору позики від 04.05.2015 року, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого, позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти у розмірі 3500 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути їх позикодавцю у встановлений договором строк. Умовами договору передбачено, що повернення позичальником зазначеної суми повинно відбутися не пізніше 04.10.2015 року. У випадку неповернення зазначеної суми в визначений договором строк позичальник сплачує пеню в розмірі 1% за кожний день прострочки.\~ Про що була надана відповідна розписка. Відповідно до договору позики від 04.05.2015 року, між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого, позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти у розмірі 32000,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути їх позикодавцю у встановлений договором строк. Умовами договору передбачено, що повернення позичальником зазначеної суми повинно відбутися не пізніше 04.10.2015 року. У випадку неповернення зазначеної суми в визначений договором строк позичальник сплачує пеню в розмірі 1% за кожний день прострочки.\~ Про що була надана відповідна розписка. Розписки мають реквізити підпису від імені відповідача [PERSON] . Під час розгляду справи, за клопотанням представника відповідача, на підставі ст. 252 ЦПК України, судом було призначено судову почеркознавчу експертизу. На вирішення експерта поставлені питання: - Чи виконано рукописний текст в боргових розписках тієї ж самою особою, і чи є ця особа [PERSON] або виконана іншими особами? - Чи виконано підпис в дольових розписках тієї ж самою особою, і чи є ця особа [PERSON] або виконана іншими особами. В розпорядження експерту були надані матеріали цивільної справи № 264/2204/17, а також документи: оригінали 2-х розписок, які були надані [PERSON] , спаковані кожна окремо, завірені судом; оригінал довіреності НВА № 332447 від 09.09.2016 року; оригінал письма [PERSON] \~ від 02.08.2002 року; оригінал письма [PERSON] від 15.07.2017 року; оригінал заяви [PERSON] , засвідчений нотаріусом від 15.03.2018 року; оригінал довіреності 71ЕЩ 1358818 від 13.07.2017 року; два конверти підписані [PERSON] ; документи з вільними зразками почерку і підписів [PERSON] вилучених на підставі ухвали суду. Із висновку експерта № 737-738/08 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи\~ від 21.12.2020 року Луганського відділення Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, вбачається, що рукописні тексти в «Договорной рассписке» на суму 32000 гривень від 04.05.2015 та «Договорной рассписке» на суму 3500 доларів США від 04.05.2015 виконані не [PERSON] , а іншою особою. А підписи від імені [PERSON] в «Договорной рассписке» на суму 32000 гривень від 04.05.2015 та «Договорной рассписке» на суму 3500 доларів США від 04.05.2015 виконані не [PERSON] , а іншою особою. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статей 525-527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону або договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другої сторони (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян та на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. В статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) ( ст.207 ЦК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 77 ЦПК України). Статтями 78, 79 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, і достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Верховний Суд в постанові від 08.07.2019 у справі № 524/4946/16-ц зазначив, що у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Дослідивши розписки про отримання грошей, з урахування висновку експерта № 737-738/08 від 21.12.2020 року, суд приходить до висновку, що надані позивачем документи не є достовірними та не підтверджують в установленому законом порядку укладення договору позики між сторонами, отримання відповідачем коштів за договором.\~ Таким чином, підстави для стягнення з відповідача грошових коштів відсутні, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Що стосується розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Судовий збір з відповідача стягненню не підлягає, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України. Представником відповідача адвокатом Моргуновим С.В. у судовому засіданні було заявлено вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи, про що надав відповідну заяву. Так, у заяві представника відповідача адвокат Моргунов С.В. просить стягнути з позивачки витрати на поштові відправлення у розмірі 21,50 грн., витрати по сплаті за проведення експертизи у розмірі 10894,90 грн., витрати на правову допомогу у розмірі у розмірі 10000,00 грн., а всього 20916,40 грн. на підтвердження заявлених вимог адвокатом було надано до суду відповідні чеки та квитанції про\~ сплату вказаних понесених витрат. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору , витрат, пов`язаних із залученням спеціалістів експертів та проведенням експертизи, витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст.139 ч.6 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Згідно з положенням пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Згідно ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат береться до уваги: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. За підсумовуючим аналізом наведених правових норм, суд дійшов висновку, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України: Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу сформулювала висновок про необхідність надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких сторона по справі мала заперечення. З матеріалів даної цивільної справи вбачається, що відповідач при подачі заяви про відшкодування витрат з розгляду справи дотримався вимог процесуального законодавства. На підтвердження розміру понесених та очікуваних судових витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката, адвокат Моргунов С.В. надав договір про надання правової допомоги, акт виконання робіт згідно з договором, квитанції про сплату витрат на правову допомогу. Наданий акт виконання робіт до договору містить детальних опис та розрахунки видів правничої допомоги адвоката, на загальну суму 10000,00 грн., із зазначенням, що відповідач сплатив вказану суму, що також, підтверджується квитанціями. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI\~ (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц). Таким чином, з аналізу зазначених норм права та правової позиції Великої Палати Верховного Суду вбачається, що відповідач та адвокат домовились про розмір гонорару та визначили порядок його сплати на майбутнє, тобто такий гонорар відноситься судом до витрат на правничу допомогу, яка сторона має сплатити у зв`язку із розглядом справи. Також, відповідачем надано квитанції про сплату витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи на загальну суму 10894,90 грн.,\~ відповідно до яких експертиза вартістю 10894,90 грн. була оплачена. Крім того, адвокатом було надано квитанції про відправку поштових відправлень на суму 21,50 грн. Усі зазначені подані докази узгоджуються між собою, мають однакову підставу оплати, а отже суд сприймає зазначені докази як належні та допустимі. Таким чином, для вирішення питання розподілу судових витрат між сторонами за результатами судового розгляду цивільної справи за вказаним позовом, суд бере до уваги понесені судові витрати відповідача, у тому числі витрати відповідача на поштові відправлення у розмірі 21,50 грн., витрати на проведення експертних досліджень у сумі 10894,90 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн., які відповідач поніс у зв`язку із розглядом справи,\~ і приходить до висновку, що зазначені витрати підлягають стягненню з позивача.

Outcome: approved