Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Згідно довідки-розрахунку по аліментах № 42 від 07.03.2018 р., виданої Білоцерківським МВ ДВС ГТУЮ у Київській області, станом на 01.03.2018 р. заборгованість по аліментах становила 63 609,00 грн. Оскільки відповідач ухиляється від сплати аліментів, позивачка просила стягнути пеню за прострочення аліментів в розмірі 19 127,09 грн. Позивачка в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що за виконавчим листом № 2-1332, виданого Білоцерківським міськрайонним судом 30.05.2011 року, було відкрите виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не виконував вказане судове рішення, в результаті чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 01.03.2018 р. складає\~ 63 609,00 грн., наведене підтверджується довідкою-розрахунком по аліментам № 42 від 07.03.2018 р, виданою Білоцерківським МВ ДВС ГТУЮ у Київській області. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку \\доходу\\ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до вимог ч.1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Оскільки заборгованість виникла з вини відповідача, позивачка має право на неустойку за прострочення сплати аліментів в розмірі 1 % за кожен день прострочення платежу, яка передбачена ч. 1 ст. 196 СК України. Виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, то за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Такі правові висновки щодо обчислення розміру неустойки /пені/ викладені в постановах Верховного Суду України від 16.12.2015 року у справі № 6-2696цс15 та від 16.03.2016 року у справі № 6-300цс16. Згідно наданого позивачкою розрахунку, розмір неустойки /пені/ відповідно становить: 2011 рік 1 421,2 грн.; 2012 рік 1 756,8 грн.; 2013 рік 2 389,4 грн.; 2014 рік 2 266,8 грн.; 2015 рік 2 613,0 грн.; 2016 рік 3 329,8 грн.; 2017 рік 4 493,7 грн.; січень, лютий 2018 року 857,2 грн.; Отже, загальна сума пені за\~ період з лютого 2011 року по лютий 2017 року включно становить 19 127,09 грн. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів, враховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved