Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, зазначає, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12.07.2013 року, який розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 11.02.2015 року. Від шлюбу сторін народився син [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою. Відповідач після розірвання шлюбу перестав брати участь у вихованні, утриманні та спілкуванні із дитиною. Як зазначає позивачка, відповідач офіційно не працює, має задовільний стан здоровя, інших стягнень за виконавчими документами з нього не провадиться. Враховуючи, що батьки в рівних частках повинні нести витрати на утриманні дитини, та, власне, її право на утримання до досягнення дитиною 3-х років, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1/2 частини від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - 583,50 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, та кошти на її утримання у розмірі 1/2 частини від прожиткового мінімуму для працездатної особи, - 689,00 грн. щомісяця, до досягнення дитиною 3-річного віку. При проведенні судового засідання позивачка не була присутня, на підставі заяви, вх.№ від 12.11.2015 року, просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву, вх.№ від 12.11.2015 року про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі на зазначених обставинах. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини, суд на підставі ст. 174 ЦПК України приймає визнання позову відповідачем, яке не суперечить змісту закону та не порушує права сторін, внаслідок чого ухвалює рішення про задоволення позову.. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою ВРУ № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст. 141 СК України врегульовано, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. За змістом ст.51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України). Як врегульовано ч.2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням, як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Так, судом встановлено, що сторони, що перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 12.07.2013 року до 24.02.2015 року (шлюб розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя по цивільній справі №2/336/348/15-ц, пр.2/336/738/2015 від 11.02.2015 року), що підтверджується належними письмовими доказами (а.с. 7). Від шлюбу сторін народилась дитина син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії 1-ЖС №241455 (а.с.6). Дитина мешкає з позивачкою, що визнається сторонами, перебуває на її утриманні. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], адреса реєстрації: м.Запоріжжя, вул.Вороніна, 29-а/48, РНОКПП [NUMBER], офіційного місця роботи не має, отримує мінливий заробіток, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, стягнень за виконавчими документами з нього не провадиться, має задовільний стан здоровя. Відповідач самостійно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, участі у вихованні не бере. На час розгляду справи прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років згідно з ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік від 28 грудня 2014 року N -VIII складає 1167,00 грн. Враховуючи встановлені судом обставини та заявлені позовні вимоги, суд вважає за доцільне стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, що відповідає вимогам сімейного законодавства, в розмірі, що перевищує 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на час розгляду справи, а саме 583,50 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, з індексацією відповідно до закону. У відповідності до ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за змістом норми ч. ч. 4, 6 зазначеної статті, право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу, і в разі розірвання шлюбу. Так, щомісячному стягненню з відповідача до досягнення дитиною 3-річного віку підлягають кошти на утримання дружини у розмірі 1/2 частини від прожиткового мінімуму для працездатної особи, який згідно з ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік від 28 грудня 2014 року N -VIII складає 1378,00 грн. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Позов до суду було предявлено позивачкою 24.09.2015 року, що підтверджується штампом на поштовому конверті, тому аліменти підлягають стягненню саме з цього часу. За змістом ч.1 ст. 80, ч.3 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 487,20 грн., від сплати якого позивач була звільнена при предявленні позову до суду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved