Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-16 00:00:00

Позивачка в червні 2016 року звернулася в суд з даним позовом, в заяві вказала, що\~ 15.12.2015 року вона була прийнята на роботу ФОП [PERSON] на посаду продавця-консультанта в магазин, що знаходиться за адресою: м. Львів, пр. Свободи, 39 із заробітною платою 3000 грн. в місяць. При прийнятті на роботу вона подала відповідачу свою трудову книжку та приступила до виконання своїх обовязків. 21.04.2016 року трудовий договір між ними було розірвано за згодою сторін, з нею був проведений розрахунок, проте із наказом про звільнення її ознайомлено не було, так само не було видано оформлено трудову книжку. 16.05.2016 року її було ознайомлено з наказом про звільнення та з прийняттям на роботу,в якому було вказано, що її заробітна плата становить 1378 грн. та було видано трудову книжку. Вказані дії відповідача негативно вплинули на її трудовий стаж, позбавили можливості звернутись до центру зайнятості та отримати грошову допомогу по безробіттю. Просить винести рішення про оформлення трудових відносин між нею та відповідачем, так як вона виконувала роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи з 15.12.2015 року по 16.05.2016 року, стягнути з відповідача на її користь 3\~714,29 грн. середнього заробітку за період вимушеного прогулу з 21.04.2016 року по 16.05.2016 року, стягнути з відповідача на її користь 12\~966,55 грн. середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у Львівській області та 10000 грн. моральної шкоди.\~ Позивачка в липні 2016 року звернулася в суд з заявою про уточнення позовних вимог, згідно яких просить стягнути з відповідача на її користь 3\~714,29 грн. середнього заробітку за період вимушеного прогулу з 21.04.2016 року по 16.05.2016 року, 12\~966,55 грн. середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у Львівській області за період з 15.12.2015 року по 22.03.2016 року та 10000 грн. моральної шкоди. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 29.08.2016 року уточнено прізвище позивача як [PERSON], відповідно до свідоцтва про шлюб від 16.07.2016 року, з якого вбачається, що позивачка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і після цього її прізвище [PERSON]. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, та пояснила, що трудовий договір вона підписувала в робочий час, де були присутніми багато людей, на дату договору не дивилася. Вона почала працювати у фізичної особи-підприємця [PERSON] з 15.12.2015 року на посаді продавеця-консультанта у магазині «Варіо», що знаходиться у м. Львові по пр. Свободи, 39 і в іншому магазині, адреси якого не памятає. Про прийом на роботу вона писала заяву. Зверталася із скаргою у ГУ Держпраці у Львівській області. Заробітну плату видавала директор магазину [PERSON] або старший продавець [PERSON]. За 15 днів грудня 2015 року вона отримала 1000 грн., виходячи із заробітної плати ставка 2000 грн. на місяць і додаткові відсотки від кількості реалізованого товару. Всі відомості про отриману зарплату вона підписала 16.05.2016 року. Також зазначила, що заяву про прийняття на роботу вона писала, але не вказувала дати прийняття. В кінці січня 2016 року (28.01.2016 року) коли вона прийшла на роботу в магазин «Варіо», що знаходиться в м. Львові, пл. Міцкевича, 7, впала на складі магазину, отримала травму і звернулася в лікарню самовільно, про це вона повідомила [PERSON] і [PERSON]. Людмила їй повідомила, що у неї є 30 хв. щоб звернутися до лікаря і повернутися на робоче місце. Вона звернулася в поліклініку, що біля пр. Шевченка в м. Львові та лікарю повідомила що травма виробнича. Обидва магазини зараз закриті, працівники звільнені. Місце проживання [PERSON] і [PERSON] їй не відоме. Трудову книжку отримала 16.05.2016 року, компенсація за час затримки видачі трудової книжки отримала. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав вважає позовні вимоги безпідставними, представник відповідача [PERSON] позов не визнала, пояснила, що 21.04.2016 року позивачка вирішила звільнитися, з 22.04.2016 року трудова книжка знаходилась в місті Івано-Франківськ. Розрахунок з позивачкою проведений повністю, а також було компенсовано кошти за затримку видачі трудової книжки. Дослідивши докази, суд встановив слідуюче. Як вбачається з трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 23 березня 2016 року, він укладений між фізичною особою, яка використовує найману працю [PERSON] та працівником [PERSON] 22 березня 2016 року, про що свідчать підписи сторін. Крім того, відповідно п.17 вказаного вище договору 22 квітня 2016 року, на підставі угоди сторін ст.36 п. 1 КЗпП України трудовий договір сторонами розірвано. Відповідно до наказу №2-к від 22.03.2016 року про прийняття на роботу, на підставі заяви [PERSON], останню прийнято на посаду продавця-консультанта з 23.03.2016 року з оплатою праці згідно штатного розпису за основним місцем роботи. З наказом [PERSON] ознайомлена 16.05.2016 року про що свідчить її підпис. Наказом №3-к від 21.04.2016 року про звільнення з роботи, на підставі заяви [PERSON], останню звільнено з посади продавця-консультанта 22.04.2016 року за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. Актом перевірки Управління Держпраці в Івано-Франківській області про додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування №09-01-0012/374 від 28.07.2016 року, було виявлено порушення вимог ч.1 ст. 47 КЗпП України ФОП [PERSON] в день звільнення продавця-консультанта [PERSON] не видав їй належно оформлену трудову книжку. Так, при звільненні з посади продавця-консультанта [PERSON] з 22 квітня 2016 року (наказ від 21.04.2016 року №3-к) в день звільнення належно заповнену трудову книжку їй не видано. Згідно пояснення ФОП [PERSON] належно оформлена трудова книжка [PERSON] була видана 16.05.2016 року. Станом на день перевірки трудова книжка продавцю-консультанту [PERSON] видана, про що свідчить її підпис в Книзі обліку руху трудових книжок працівників. Інших порушень трудового законодавства виявлено не було. Приписом Управління Держпраці в Івано-Франківській області №09-01-0012/374-322 від 28.07.2016 року, ФОП [PERSON] приписано усунути порушення вимог ч.1 ст. 47 КЗпП України та дотримуватись вимог ч.1 ст. 47 КЗпП України у строк до 28 серпня 2016 року. Як вбачається з копії квитанції від 10.08.2016 року про грошовий переказ [PERSON] в сумі 686,49 грн., вказані вище порушення вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України ФОП [PERSON] усунуто, та позивачці виплачено компенсацію за затримку видачі трудової книжки, що сторонами у судовому засіданні не оспорювалось. Згідно довідки про доходи, отримані [PERSON] від ФОП [PERSON] від 13.10.2016 року, [PERSON] за період її роботи з 23.03.2016 року по 22.04.2016 року всі передбачені виплати їй здійснені. Що також стверджується підписами останньої у відомостях на виплату грошей. Свідок [PERSON], мати позивачки, суду пояснила, що [PERSON] знаходилася на обліку на біржі праці та найшла роботу по інтернету. Пішла на роботу 15 грудня 2015 року. [PERSON] зателефонувала до неї та сказала, що коли переодягалася впала і травмувалася. Вона їй порадила їхати додому в м. Червоноград. Всю інформацію їй надала дочка (позивачка). Відповідно до п.6 ч.1 ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою. В силу ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.1 ст. 36 КЗпП України, з поміж іншого, підставами припинення трудового договору є \~угода сторін. На підставі ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як вбачається з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Покази свідка [PERSON], копію заяви позивачки на імя головного лікаря та копії медичної документації з картки амбулаторного хворого [PERSON], суд не бере до уваги, так як вони не підтверджують трудові відносини. Враховуючи наведене вище, беручи до уваги те, що між сторонами було укладено трудовий договір від 22.03.2016 року, згідно якого позивачка працювала на посаді продавця-консультанта з 23.03.2016 року до моменту розірвання трудового договору за згодою сторін до 22.04.2016 року, за вказаний період роботи, відповідачем на користь позивачки було проведено передбачені договором та законом розрахунки, враховуючи те, що позивачкою не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, вважаю позов необґрунтованим та таким що до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed