Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15 листопада 2013 року між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір завдатку. Зазначеним Договором завдатку забезпечено виконання відповідачкою зобов'язання щодо укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями під номером [ADDRESS]. Договір укладено у простій письмовій формі (розписка) і він відповідає вимогам ст.ст. 546, 547 ЦК України. За умовами договору завдатку, відповідачка [PERSON] прийняла на себе зобов'язання укласти з позивачкою [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями під номером [ADDRESS] за твердою ціною 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок протягом одного місяця з дати отримання свідоцтва про спадщину за законом та реєстрації права власності, але не пізніше 15 січня 2014 року. Згідно договору завдатку, відповідач отримала завдаток у сумі 10000 (десять тисяч) гривень, обставина не заперечна. Зазначений у договорі завдатку строк минув, а договір купівлі-продажу спірного будинку укладено не було. При цьому, договір купівлі-продажу житлового будинку не укладено з вини відповідача. Відповідно до приписів ст. 570 ЦК України - завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, вона вважається авансом. Оскільки договору купівлі-продажу житлового будинку, який би за своєю формою і змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачені в рахунок виконання договору платежі позивач вважає авансом. При зверненні до відповідача з вимогою повернути авансові кошти позивачка отримала відмову через відсутність у останньої суми коштів. Водночас, відповідачка , з тверджень позивача, набула право власності на спірний житловий будинок у порядку спадкування за законом майна [PERSON]. [PERSON] померла [INFO]. Спадщина відкрита 05 квітня 2008 року. Місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця [PERSON], а саме: [ADDRESS]. До спадкового майна належить житловий будинок з господарськими будівлями під номером [ADDRESS]. Право власності на зазначений будинок підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 15 березня 1984 року, виданим Виконавчим комітетом Холминської селищної Ради депутатів Корюківського району Чернігівської області. При цьому, із свідоцтва слідує, що зазначений жилий будинок належав колгоспному двору - голова двору [PERSON]. Разом з тим, при укладенні шлюбу з [PERSON] їй присвоєно прізвище - [PERSON]. Крім того, у свідоцтві зазначено місцезнаходження колгоспного двору - [ADDRESS]. Водночас, у зв'язку з упорядкуванням нумерації будинків - номер будинку[NUMBER] змінено на [NUMBER]. Відповідачка [PERSON] являється рідною дочкою [PERSON]. Позивач просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] - 10000 гривень, визначити такий порядок виконання рішення, згідно якого звернути стягнення на майно відповідача, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями під номером [ADDRESS]. Після позивач уточнила свої позовні вимоги, остаточні позовні вимоги викоала такими: просить суд : стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] - 10000 гривень, визначити такий порядок виконання рішення, згідно якого звернути стягнення на майно відповідача, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями під номером [ADDRESS]. Також позивач просить суд визнати право власності за набувальною давність на житловий будинок з господарськими будівлями під номером [ADDRESS] за позивачем [PERSON]. Позивач та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні остаточний позов підтримали , просять суд позов задовольнити, судові витрати просили суд стягнути тільки з відповідача [PERSON]. Відповідач [PERSON] у підготовчому судовому засіданні позов визнала та пояснила, що вона уклала шлюб з іншим чоловіком з Ремесло Анатолієм, про що складено актовий запис №07. Після реєстрації шлюбу її прізвище повинно бути Ремесло, однак вона до цього часу паспорт не змінила і за паспортом на даний час вона є [PERSON]. Також пояснила, що позивачка є її дочкою в якої вона взяла в борг 10000 гривень. Спадкодавець [PERSON] на момент її смерті [INFO] проживала в [ADDRESS] разом з з нею, тобто відповідачем [PERSON], що підтверджується довідкою Холминської селищної ради №284 від 17.02.2014 року. Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 13.03.1984 року житловий будинок з надлежними до нього будівлями та спорудами в смт.Холми вул.Садова 16 ( відповідно довідки №285 від 17.02.2014 р. Холминської сільської ради номерація будинку змінена з 16 на 14) належить колгоспному двору, голова якого [PERSON] В судове засідання 12 березня 2014 року відповідач [PERSON] не з»явилась подала письмову заяву про слухання справи без її участі позов визнає повністю. Також в письмовій заяві зазначила, що обставини щодо добросовісного та безперервного заволодіння спірним житловим будинком, продовження відкритого та безперервного заволодіння цим нерухомим майном з 2001 року гр. [PERSON] визнає. Представник відповідача Холминської селищної ради в судове засідання не з»явився та подали письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позов визнають повністю. Також в письмовій заяві зазначили, що обставини щодо добросовісного та безперервного заволодіння спірним житловим будинком, продовження відкритого та безперервного заволодіння цим нерухомим майном з 2001 року гр. [PERSON] визнають. Представник третьої особи Корюківської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явилась та подали письмову заяву про розгляд справи без їх участі, в рішенні покладаються на думку суду. Також повідомили, що [INFO] нотаріальною конторою заведена спадкова справа до майна померлого [INFO] кубрака [PERSON]. З заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON], з заявою про відмову від прийняття спадщини звернулась [PERSON]. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Третя особа реєстраційна служба Корюківського районного управління юстиції в підготовче судове засідання не з»явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Суд вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи вважає, що вказаний позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Позивачка звернулась до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 15 листопада 2013 року між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір завдатку. Зазначеним Договором завдатку забезпечено виконання відповідачкою зобов'язання щодо укладення договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями під номером [ADDRESS]. Договір укладено у простій письмовій формі (розписка) і він, з тверджень позивача, відповідає вимогам ст.ст. 546, 547 ЦК України. За умовами договору завдатку (письмової розписки від 15.11.2013 року), відповідачка [PERSON] прийняла на себе зобов'язання укласти з позивачкою [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями під номером [ADDRESS] за твердою ціною 10000 (десять тисяч) гривень 00 копійок протягом одного місяця з дати отримання свідоцтва про спадщину за законом та реєстрації права власності, але не пізніше 15 січня 2014 року. Згідно договору завдатку(письмової розписки від 15.11.2013 року), відповідач отримала, з тверджень позивача) завдаток у сумі 10000 (десять тисяч) гривень. Відповідачка не заперечує в отриманні від позивача вказаних коштів. Позивач в позові зазначила , що так як зазначений у договорі завдатку строк минув, а договір купівлі-продажу спірного будинку між сторонами укладено не було. Позивач в позові стверджує про те, що договір купівлі-продажу житлового будинку не укладено з вини відповідача. Також позивач в позові зазначила про те, що відповідно до приписів ст. 570 ЦК України - завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, вона вважається авансом. Оскільки договору купівлі-продажу житлового будинку, який би за своєю формою і змістом відповідав вимогам закону, між сторонами укладено не було, то сплачені в рахунок виконання договору платежі позивач вважає авансом. З твердежнь позивача, при зверненні до відповідача з вимогою повернути авансові кошти позивачка отримала відмову через відсутність у останньої суми коштів. Позивач ввважає, що відповідачка набула право власності на спірний житловий будинок у порядку спадкування за законом майна [PERSON]. [PERSON] померла [INFO]. Спадщина відкрита [INFO]. Місцем відкриття спадщини є останнє постійне місце проживання спадкодавця [PERSON], а саме: [ADDRESS]. До спадкового майна, з тверджень позивача, належить житловий будинок з господарськими будівлями під номером [ADDRESS]. Право власності на зазначений будинок підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок від 13 березня 1984 року, виданим Виконавчим комітетом Холминської селищної Ради депутатів Корюківського району Чернігівської області, згідно якого житловий будинок з господарськими будівлями під номером [ADDRESS] дійсно належить колгоспному двору, голова колгоспного двору [PERSON]. Після, при укладенні шлюбу з [PERSON] їй присвоєно прізвище - [PERSON]. Крім того, у свідоцтві зазначено місцезнаходження колгоспного двору - [ADDRESS]. Водночас, у зв'язку з упорядкуванням нумерації будинків - номер будинку [NUMBER] змінено на [NUMBER], що підтверджується відповідною довідкою Холминської селищної ради.. Відповідачка [PERSON] являється рідною дочкою [PERSON]. Після позивач доповнила свої позовні вимоги такими: просила суд визнати за позивачем [PERSON] право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями під номером [ADDRESS] . Вказане нерухоме майно (житловий будинок з господарськими будівлями під номером [ADDRESS], згідно листа Корюківського районного комунального підприємства «РАМПА» було зареєстровано за [PERSON] і відповідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 13.03.1984 року належить колгоспному двору, голова якого [PERSON], зареєстрований Чернігівським міським бюро технічної інвентаризації та записаний в реєстрову книгу №8 за реєстровим номером №1136. Вказану позовну вимогу позивач обгрунтовує тим, що вона, тобто позивач [PERSON] добросовісно та безперервно заволоділа вказаним спірним житловим будинком та продовжує відкрито та безперервно володіти цим нерухомим майном (житловим будинком з господарськими будівлями під номером [ADDRESS] з 2001 року. 28 грудня 1985 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], змінивши своє прізвище з [PERSON] на [PERSON], що підтверджується актовим записом про укладення шлюбу №40 від 28.12.1985 року. [INFO] [PERSON] помер, підтверджується актовим записом про смерть №39 від 07 квітня 2008 року. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується актовим записом про смерть №26 від 07 квітня 2008 року. [PERSON] на момент її смерті [INFO] проживала в [ADDRESS] разом з відповідачем [PERSON], що підтверджується довідкою Холминської селищної ради №284 від 17.02.2014 року. Позивач [PERSON] добросовісно та безперервно заволоділа вказаним спірним житловим будинком та продовжує відкритого та безперервного володіти цим нерухомим майном (житловим будинком з господарськими будівлями під номером [ADDRESS] з 2001 року, що не заперечується відповідачами Холминською селищною радою та [PERSON]. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до п.3 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику у справах про захист права власності та інших речових прав» право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві. При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права не є підставою для відмови у відкритті провадження, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках за таких обставин може бути відмовлено в позові. У відповідності до роз'яснень постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»: п. 9. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). п. 11. Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. п. 13. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. п. 14. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Відповідно до п.5 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику у справах про захист права власності та інших речових прав» вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). Враховуючи вищевказане, на думку суду задоволенню підлягають позовні вимоги позивачки щодо стягнення з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] коштів в сумі 10000 гривень. Що стосується позову позивачки, а саме в частині визначення такого порядку виконання рішення, згідно якого звернути стягнення на майно відповідача, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями під номером [ADDRESS], то в цій частині позов позивачки підлягає відмові в задоволенні. Також на думку суду підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання за позивачем [PERSON] право власності за набувальною давність на житловий будинок з господарськими будівлями під номером [ADDRESS] , який було зареєстровано за [PERSON]. Так як позов підлягає частковому заловоленню, а позивач наполягає на стягненні судового збору тільки з відповідача [PERSON] , тому тільки з відповідачки [PERSON] на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: partial