Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» «про захист прав споживача, визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди», уточнив який просила: - визнати незаконними дії (бездіяльність) ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», в особі начальника Дніпродзержинського центра обслуговування клієнтів ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» [PERSON] з відмови споживачеві в реалізації його прав з підключення до електропостачання протягом 7 місяців, з недовідпущення споживачеві електричної енергії за споживчим договором № 020518 від 12.01.2016 року про користування електричною енергією для побутових споживачів на об'єкт споживача - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що є у власності споживача [PERSON]; - визнати незаконними дії ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», в особі начальника Дніпродзержинського центра обслуговування клієнтів ПАТ ««ДТЕК Дніпрообленерго» [PERSON] з відключення 22.09.2016 року від електропостачання та 10.01.2017 року об'єкта споживача - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що є у власності споживача [PERSON]; - зобов'язати ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» негайно безоплатно відновити електропостачання об'єкта споживача - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що є у власності [PERSON]; - зобов'язати ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» припинити протиправні дії з відключення від електропостачання квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що є у власності [PERSON]; - зобов'язати ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» забезпечити самостійне зняття показань приладу обліку споживача та негайно за свій рахунок замінити прилад обліку електричної енергії та встановити його на сходових клітках будинку за межами квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], що є у власності [PERSON], з забезпеченням вільного доступу споживача до запобіжників в електрощиту; - стягнути з ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» на користь [PERSON] заподіяну моральну шкоду в сумі 2 000 000,00 гривень. - витрати у справі покласти на відповідача; - стягнути з ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» на користь [PERSON] судовий збір. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі та суду пояснив, що [PERSON] з 05.11.2008 року отримала квартиру [ADDRESS] у спадщину після смерті батька. 12.01.2016 року був укладений договір між позивачем та відповідачем № 020518 про користування електричною енергією для побутових споживачів, який є обов'язковим для виконання всіма сторонами договору. Станом до 12.01.2016 року договірних стосунків сторони не мали, та споживач [PERSON] не отримувала електричну енергію до 12.01.2016 року на суму 2231,52 гривні. При укладанні договору, з боку відповідача не було зазначено, що на час укладання договору споживач має вже відпущену йому електроенергію, за яку споживач повинен сплачувати, а тому відсутні підстави для відключення споживача від електропостачання. Крім того, з часу укладання договору відповідач зобов'язаний був протягом 3 - х діб підключити споживача до електромережі, але ці вимоги відповідач не виконав, і підключив квартиру споживача до електрики лише 11.08.2016 року, після заміни кабелю який споживач особисто купував та забезпечував можливість проведення робіт відповідачеві. Представник позивача пояснив, що в період з набуття прав власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], у квартирі проживали особи, але які саме він не бажає зазначати. Також він не заперечує що за даною адресою, до 12.01.2016 року споживалася електроенергія. Вважає, що якщо за договором від 12.01.2016 року не зазначена сума боргу за електроенергію, то зазначеного боргу не існує, а тому і не існує підстав для відключення квартири від електропостачання за надані послуги з електроенергії. Щодо вимог про винесення лічильника за межі квартири [ADDRESS], то з такою заявою він до відповідача або його довірительниця не зверталися, і відмови відповідача з цього приводу не має. Також, у листопаді 2015 року з боку відповідача було встановлено лічильник споживання електроенергії на квартиру [ADDRESS], а тому вважає що дії відповідача є протиправними, які порушують права споживача, що завдало позивачці моральних страждань та приниження її честі та людської гідності. На підставі зазначеного, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги [PERSON] не визнав та надав заперечення, згідно до змісту яких зазначено, що 12 січня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до Дніпродзержинського ЦОК для укладення договору про користування електричною енергією. 12 січня 2016 року між Дніпродзержинським ЦОК ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» та [PERSON] було укладено договір про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS]. Згідно наданих [PERSON] документів вона є спадкоємцем квартири після померлого батька 05.11.2008 року. А тому згідно до ст. 322 ЦК України, вона отримала також тягар утримання майна в порядку спадкування, та як власниця вказаної квартири несе цей тягар її утримання. Про наявність боргу за надані послуги з електропостачання за вказаною адресою, позивачка знала та була обізнана. Станом на день укладання договору, тобто на 12.01.2016 року за адресою споживача вже існував борг, в тому числі і в межах позовної давності. В період з 05.11.2008 року споживачка [PERSON] споживала електроенергію за вказаною адресою, проводячи часткову оплату отриманих послуг, ще до укладення письмового договору. Згідно п. 7 ПКЕЕН споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією, тобто позивачка для укладення договору про користування електричною енергією повинна була звернутися до відповідача з часу успадкування квартири. Станом на 01.01.2017 року за адресою позивачки за спожиту електричну енергію за особливим рахунком № 020518 за адресою [ADDRESS] рахується заборгованість в розмірі 2185.79 грн. Згідно до п. 36 ПКЕЕН відновлення електропостачання споживача здійснюється протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості після усунення порушень і оплати споживачем заборгованості, витрати на повторне підключення та збитків, завданих енергопостачальнику, на підставі чого позивачу були виписані рахунки для сплати послуг. На час укладення договору 12.01.2016 року споживач [PERSON] мала заборгованість за послуги з електропостачання в сумі 2231 гривні 51 копійки та в подальшому споживачу [PERSON] було неодноразово на підставі пункту 28 ПКЕЕН запропоновано укласти графік погашення заборгованості, якщо у споживача відсутні кошти для сплати. Але позивачкою це було залишено поза увагою. В січні 2007 року помешкання було відключено від електропостачання у зв'язку з заборгованістю (в РЩ на сходовій клітині). Споживач самовільно підключився до електромережі, у зв'язку з чим Дніпродзержинський район електричних мереж вимушений був проводити повторні відключення, всього 4 акти про відключення. З 2010 року по 2014 рік оплата позивачкою взагалі не здійснювалася, в 2014 році споживач здійснив 8 платежів в лютому та 13 платежів в березні. В 2015 році 9 платежів в січні та 13 платежів, сплачуючи за електропостачання не за фактичними показами приладу обліку а на власний розсуд, що і призвело до утворення заборгованості. Після забезпечення з боку споживача можливості підключення квартири до електропостачання у 2016 році, а саме підведення кабелю, наявності споживача за адресою, представниками відповідача квартира була підключена до електропостачання 11.08.2016 року. Після цього враховуючи наявну заборгованість за спожиту електроенергію, відповідач сповіщав [PERSON] про необхідність проведення розрахунку або укладення договору про реструктуризацію боргу, що споживачем не було проведено, а тому квартира споживача була відключена від електропостачання. В судовому засіданні представник відповідача Долгов О. О. підтримав заперечення у повному обсязі, та в зв'язку з уточненням позивачкою своїх позовних вимог заявив, що [PERSON] не виконує умови споживання, отримуючи послуги з електропостачання, з часу як вона стала власницею квартири, а саме з 05.11.2008 року, та несе тягар утримання свого майна, вона зобов'язана сплачувати за всі отримані послуги. В порушення ПКЕЕН споживачка не уклала договір про споживання електроенергії за адресою квартира [ADDRESS], самовільно підключала квартиру до електроенергії, за спожиту електроенергію не сплачувала. Лише 12.01.2016 року звернувшись до Дніпродзержинського ЦОК ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», уклала договір про споживання електроенергії. В той же час, зі свого боку Дніпродзержинське ЦОК ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» не мало підстав відмовляти споживачу щодо укладення зазначеного договору, навіть за наявністю боргу. За своєю формою договір не містить графи щодо зазначення наявного боргу за отримані послуги з електропостачання та цього і не передбачає. З приводу наявного боргу у споживача, [PERSON] запропонували укласти договір на погашення боргу, але вона відмовилася. Коли для підключення електроспоживання вийшли представники ДТЕК, то не мали можливості здійснити підключення, так як наявний кабель не мав потрібних технічних характеристик. Цей кабель відповідач не має самостійно встановлювати, тому проведення цих дій було відкладено до усунення технічних перешкод. Вже 11.08.2016 року після сплати споживачем послуг за підключення та усунення технічних перешкод, забезпечення доступу представникам ДТЕК до електролічильника, який розташований у квартирі споживача, представникам ДТЕК було підключено електропостачання до квартири [ADDRESS]. Після цього, враховуючи наростаючу заборгованість за спожиту електроенергію, не виконання споживачем Правил КЕЕН, споживача було попереджено про відключення від електропостачання, що стало підставою для проведення дій з відключення споживача від електропостачання. Щодо позовних вимог про зобов'язання вчинити дії щодо перенесення лічильника, то таких вимог [PERSON] не заявляла, письмову заяву до Дніпродзержинського ЦОК ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» не подавала і відмов не отримувала. Таке проведення перенесення лічильника можливе, з дотриманням технічних умов та Правил КЕЕН. Тому вважає що будь - якими діями відповідач не порушив прав споживача та не завдав будь - якої шкоди. Все відключення споживача було здійснено лише з врахуванням наявності у споживача боргу, не бажання його сплачувати, не бажання укладати договір на погашення боргу. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим у справі доказам, вислухавши пояснення учасників судового процесу, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі, що обґрунтовується наступним. Правовідносини зі споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово - комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно - правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно - правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово - комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», споживач мас право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово - комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово - комунальних послуг; на усунення протягом строку, встановленого договором або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово - комунальних послуг; на несплату вартості житлово - комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та / або членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово - комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відносини з приводу постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст. 714 ЦК України, ст. ст. 24 - 27 Закону України «Про електроенергетику», правилами користування електричною енергією для населення (ПКЕЕН), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357. Правила обов'язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до ст.ст. 25, 26, 27 Закону України «Про електроенергетику» споживачі електричної енергії мають право на: приєднання та підключення до електричної мережі, за умови виконання правил приєднання електроустановок до електричних мереж. Споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил згідно із законодавством України. Правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є: крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку; порушення правил користування енергією. Згідно пункту 3 Правил споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладені договору про користування електричною енергією. Стаття 322 ЦК України встановлює універсальне правило, згідно якого власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено у судовому засіданні, 12.01.2016 року споживач [PERSON] як власник квартири [ADDRESS], звернулася до представництва відповідача, а саме до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» для укладення договору про користування електричною енергією. У вказану дату між Дніпродзержинським ЦОК ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» та [PERSON] був укладений договір про користування електричною енергією за вказаною адресою. Згідно наданих позивачкою документів (а. с. 36, 41 - 48) вона є спадкоємцем квартири після її батька, який помер 05.11.2008 року. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Станом на 12.01.2016 року, тобто на день укладення договору про користування електричною енергією за [PERSON], як правонаступницею прав та обов'язків спадкодавця була наявна заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 2231, 52 грн, що підтверджується наданими представником відповідача письмовими доказами, а саме карткою особового рахунку (а. с. 19 - 22), копією попередження про припинення постачання електроенергії (а. с. 26). Вказаний факт також підтверджується документами, наданими представником позивача, а саме листом ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» від 22.02.2016 № 11515/1300 (а. с. 14), рахунком за електроенергію № 4926408 від 05.01.16 (а. с. 17), листом відділу НКРЕП у Дніпропетровській області № М - 36 - 19с / 120 від 23.05.2016 (а. с. 29), листом ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» з попередженням від 05.08.16 № 51410 / 1317 (а. с. 71), листом ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» від 28.09.2016 № 65184 / 1300 (а. с. 72), сповіщенням про відключення енергопостачання від 10.01.2017 (а. с. 73), які є належними та допустимими доказами, отриманими з урахуванням приписів ст. ст. 58, 59 ЦПК України. Обгрунтування відсутності боргу, надані представником позивача, спростовуються тим, що форма Типового договору користування електричною енергією не містить обо'язкової графи, яка повинна вказувати суму заборгованості перед енергопостачальником на час укладення договору. Твердження про сплату боргу не відповідають дійсності, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, суми транзакцій не відповідають фактичній сумі боргу (а. с. 42, 74 - 75). За змістом положень п. п. 35, 41 Правил користування електричною енергією для населення, енергопостачальник має право відключити споживача у разі: самовільного підключення до електричної мережі; розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження приладу обліку та зриву пломби. Споживач електричної енергії має право на підключення до електричної мережі у разі виконання правил користування електричною енергією. Пункт 27 ПКЕЕН проголошує, що у разі не сплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та не отримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 - й день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 - й день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної енергії. На виконання вимог вказаного пункту, листом ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» з попередженням від 05.08.16 № 51410 / 1317 (а. с. 71) позивачка була завчасно попереджена про правомірне відключення енергопостачання, яке відбулось 22.09.2016 року у звязку із неналежним виконанням нею договірного зобов'язання (а. с. 100 - 102, 108 - 112). Станом на 01.01.2017 року за адресою позивачки за спожиту електричну енергію за особливим рахунком № 020518 рахується заборгованість в розмірі 2185.79 грн (а. с. 94 - 98). Рейдовою перевіркою уповноважених співробітників ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» 10.01.2017 року було встановлено, що позивачка самовільно підключилася до електричної мережі та її повторно було відключено з дотриманням вимог ПКЕЕН (а. с. 73). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 7 ПКЕЕН для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. Позивачка не надала переконливих та належних доказів про те, що вона намагалася укласти угоду з енергопостачальною організацією, а саме з ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» і доказів того, що їй відмовили через якісь дії відповідача. Відповідно до п. 3 ПКЕЕН споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» встановлено обов'язки та відповідальність споживачів енергії, а також, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно - технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією. Відповідно до п. 42 ПКЕЕН споживач електричної енергії зобов'язаний дотримуватись нормативно - технічних документів та договору, оплачувати спожиту електричну енергію. За змістом ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. Відповідно до п. 28 ПКЕЕН, у разі відсутності у споживача коштів на оплату заборгованості він має право звернутися до енергопостачальника із заявою про складання графіка погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати та надати довідки, що підтверджують його неплатоспроможність. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства і відповідно до п. 1 ст. 625 зазначеного Кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно документів, долучених до справи, позивачці неодноразово було направлено попередження про відключення електричної енергії (а. с. 26, 71) та неодноразово висувалася пропозиція укладення графіку реструктуризації боргу (а. с. 14, 71). Відповідно до п. 36 ПКЕЕН відновлення електропостачання споживача здійснюється протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості після усунення порушень і оплати споживачем заборгованості, витрат на повторне підключення та збитків, завданих енергопостачальнику. Пунктом 53 ПКЕЕН визначено, що якщо між споживачем і енергопостачальником не досягнуто згоди про користування електричною енергією, її оплату, збереження приладів обліку тощо, спірні питання вирішуються в установленому законодавством порядку. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд критично сприймає позовні вимоги в частині визнання незаконними дії ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», в особі начальника Дніпродзержинського центра обслуговування клієнтів ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» [PERSON] з відключення 22.09.2016 року від електропостачання та 10.01.2017 року об'єкта споживача - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], що є у власності споживача [PERSON], зобов'язання ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» негайно безоплатно відновити електропостачання, та зобов'язання ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» припинити протиправні дії з відключення від електропостачання вказаної квартири, оскільки у контексті одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін - вирішальним фактором є обов'язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Представником позивача не надано жодного доказу, який би об'єктивно та беззаперечно вказував на факт незаконності дій ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго», та не наведено законних підстав для зобов'язання ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» негайно безоплатно відновити електропостачання та утриматись від дій з відключення від електропостачання вказаної квартири. Отже, за встановлених обставин справи, правових підстав для визнання дій відповідача незаконними щодо відключення від електромережі квартири позивачки суд не вбачає. Позовна вимога у формі зобов'язання ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» забезпечити самостійне зняття показань приладу обліку споживача та негайно за свій рахунок замінити прилад обліку електричної енергії та встановити його на сходових клітках будинку за межами квартири позивачки, з забезпеченням вільного доступу споживача до запобіжників в електрощиту не має під собою правових підстав, виходячи з наступного. Згідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь - яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи та пояснень сторін, позивачка в установленому законом порядку не зверталася до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» з вказаною вимогою та відмови не отримувала. Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що перенесення лічильника можливе, з дотриманням технічних вимог та Правил КЕЕН. Враховуючи, що позовна вимога підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у разі порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів особи, але вказані обставини та підстави не встановлені, та згідно до пояснень сторін, підтверджених матеріалами справи, відмови в установленому законом порядку позивачка не отримувала. Таким чином в ході судового розгляду встановлено, що позивачка звернулася з вказаною позовною вимогою до ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» без підстав передбачених ст. 3 ЦПК України. Щодо посилань позивачки на лист НКРЕ від 23.05.2016 № М - 36 - 19с / 120 (а. с. 29) та лист Антимонопольного комітету України (а. с. 31), якими на її думку встановлені порушення ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» порядку відключення квартири позивачки від електроенергії, то суд враховує, що самі листи у правовому розумінні не є висновками, складеними в установленому законом порядку, а носять лише роз'яснювальний та рекомендаційний характер адресату, тому вони не можуть бути прийняті судом до уваги. Стосовно позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди суд вважає за потрібне зазначити наступне. Виходячи з приписів ст. ст. 23, 1167 ЦК України, підставою відповідальності за завдану моральну шкоду є склад цивільно - правового правопорушення, що складається з наступних елементів: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до розяснень, що містить п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, якщо право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень, положень Цивільного кодексу та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Така може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Зважаючи на те, що судом не встановлено порушення прав, вчинення незаконних дій відповідача по відношенню до позивачки з приводу відключення постачання електричної енергії, то вимога позивачки [PERSON] про відшкодування моральної шкоди є безпідставною і не може бути задоволена. Положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Враховуючи все вищенаведене, суд приходить до переконання, що позивачкою не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог, такі не ґрунтуються на вимогах закону, а відтак, у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed