Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] й просить суд розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований 18 травня 2017 року у муніципалітеті Йоррінг ([PERSON]), реєстраційний номер у шлюбній книжці №-2134. В обґрунтування заявлених вимог послалася на те, що за наслідками реєстрації згаданого шлюбу було видано відповідне свідоцтво про шлюб від 18 травня 2017 року. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, так як з огляду на прожитий спільно час, вони не зійшлися характерами та поглядами на життя; кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю. Так, спільне проживання постійно супроводжувалося непорозумінням, у зв»язку з чим між ними виникали суперечки та сварки, що порушувало встановлені законодавством права позивачки, прояв її здібностей, створення умов для праці та відпочинку. Відповідач не приймає участі у вирішенні важливих питань сім»ї, не дбає про матеріальне забезпечення сім»ї та абсолютно не піклується про побудову сімейних відносин між ними на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, а навпаки зневажливо ставиться до її ( позивачки) індивідуальності, звичок та уподобань. Всі намагання позивачки по відновленню та збереженню шлюбних відносин виявилися безрезультатними, на даний час вони проживають окремо, а тому шлюбні відносини між ними фактично припинилися; дітей у них немає; домашнє чи інше господарство ними не велося, майнового спору немає. Посилаючись на такі обставини, які як вважає позивачка мають вагоме значення, вважає, що подальши спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливим та суперечить її інтересам, а тому й просить такий шлюб розірвати. У судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася, була належним чином повідомленою про час та місце судового розгляду її позову, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, також зазначила, що позовні вимоги підтримує й просить їх задовольнити, при вирішенні позову просить врахувати ті обставини, які вона вказала у позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог; судові витрати просить залишити за нею й прізвище не змінювати; за наявності передбачених законом підстав не заперечує й клопоче про заочний розгляд даної справи. Додатково вказала, що перебування у даному шлюбі перешкоджає реалізації її інтересу створити нову сім»ю та зареєструвати новий шлюб, окремо із відповідачем стали проживати з серпня 2017 року і відносин не підтримують. Відповідач [PERSON] у судове засідання на 08 грудня 2017 року на 14 год. 30 хв. не з»явився, попередньо був повідомлений про судовий розгляд даної справи 10 листопада 2017 року, адресована йому судова повістка про судовий розгляд справи 08 грудня 2017 року повернулася до суду без вручення адресату за закінченням встановленого строку зберігання, заяв про відкладення або про розгляд справи за його відсутності суду не подав, а також не повідомив суд про поважність причини неявки до суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою сторін до судового засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Ухвалою суду вирішено справу розглядати заочно. Розглянувши матеріали справи, взявши до уваги посилання позивачки, викладені у її позовній заяві та додатково поданій 08 грудня 2017 року заяві , суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Судом з офіційного перекладу з датської мови свідоцтва про шлюб ( № у шлюбній книжці 2134) встановлено, що 18 травня 2017 року у ратуші м. Йоррінг, мерія, Спрінгвандспласен, 5, 9800 Йоррінг, між [PERSON] ([INFO] уродженка м.Бережани, Україна) та [PERSON], ( ідентифікаційний номер державного реєстру фізичних осіб 100189-4109, уродженець України), муніципалітетом Йоррінгу 18 травня 2017 року укладено шлюб, підписано виконавчим службовцем [PERSON]. Зазначене свідоцтво про шлюб офіційно засвідчене відповідним штампом консула Посольства України в [PERSON]. Документи, складені за участю органів державної влади та місцевого самоврядування або такі, що від них виходять, можуть бути використані на території іншої держави лише після відповідного їх посвідчення, якщо інше не передбачено міжнародними договорами. Найбільш поширеним способом оформлення документів для їх можливого використання за кордоном є проставлення апостилю, запровадженого Гаазькою Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів. Апостиль - це спеціальний штамп, який проставляється на офіційні документах, що надходять від держав - учасниць зазначеної Конвенції. Він засвідчує справжність підпису особи під документом і автентичність відбитку печатки або штампа, яким скріплено відповідний документ. Відповідно до ст.ст.2,3 зазначеної Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений. Згідно з положенням вказаної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі - учасниці цієї Конвенції. Згідно\~ст.58 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог\~Сімейного Кодексу України\~щодо підстав недійсності шлюбу. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов може бути пред'явлений одним із подружжя. Положеннями ч. 1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~чинним законодавством України запроваджено принцип добровільності шлюбу. За змістом положень ч. 4\~ст. 56 Сімейного кодексу\~будь-яке примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до роз'яснень, наданих у Пленумі Верховного суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена\~Конституцією України\~охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу… Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони нетривалий час (з травня місяця 2017 року) перебувають у шлюбі, більшу частину з якого ( з серпня 2017 року) фактично не підтримують сімейних стосунків, перебувають у неприязних відносинах, на даний час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, їх сім'я фактично розпалася, а тому перебування сторін у шлюбі носить формальний характер; позивачка не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем і ніхто не може бути до цього примушений всупереч його волі. Отже, суд прийшов до висновку, що сімя сторін по справі розпалася, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить та перешкоджає реалізації інтересів позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved