Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 05.05.2013 року у м.Дніпропетровську по пр.Кірова біля будинку №1/9 автомобіль SUZUKI GRAND VITARA д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], виконуючи рух назад, здійснив зіткнення з автомобілем HYUNDAI і30, д/н [NUMBER], що належить їй на праві власності, за кермом якого знаходився [PERSON] Учасники дорожньо-транспортної події дійшли згоди стосовно всіх її обставин та у відповідності до ч.33.2 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» склали дорожньо-транспортне повідомлення, без виклику органів Державної автомобільної інспекції. Згідно даного повідомлення [PERSON] визнала свою вину. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в Публічному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Гарант-Авто». 06.05.2014 року вона разом з [PERSON] повідомили про настання страхового випадку представників Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» шляхом подання бланків встановленого зразка. Цього ж дня страховиком було відкрито страхову справу. 05.06.2014 року вона звернулась до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» із заявою про виплату їй страхового відшкодування. Відповідно до звіту, оформленого «Правобережною товарною біржею», сума нанесених матеріальних збитків складає 12195 грн. У цілях отримання страхового відшкодування вона направила до відповідача додаткові документи, а саме заяву про узгодження суми страхового відшкодування разом з оригіналом звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди (отримана відповідачем 20.06.2014 року), претензію (отримана відповідачем 18.08.2014 року), заявою про надання розрахунку страхового відшкодування (отримана відповідачем 21.08.2014 року). У зв'язку із бездіяльністю страхової компанії та неприйняття рішення про виплату страхового відшкодування у встановлені законом строки вона була вимушена самостійно вчинити дії щодо ремонту автомобіля. Вона звернулась повторно до «Правобережної товарної біржі» для проведення оцінки вартості нанесеної матеріальної шкоди, оскільки курс долара США піднявся до 14 грн. за один долар США, у зв'язку з чим значно підвищилась вартість матеріалів та автозапчастин. «Правобережна товарна біржа» надала звіт, відповідно до якого розмір матеріальної шкоди станом на 28.11.2014 року склав 14517 грн. Вартість послуг «Правобережної товарної біржі» зі складання звіту склала 500 грн. 25.11.2014 року ФОП [PERSON], відповідно до укладеного договору про надання послуг з ремонту і технічного обслуговування автомобілів №9/14 від 20.10.2014 року, було проведено роботи з ремонту транспортного засобу, вартість яких склала 14517 грн. Станом на 16.12.2014 року відповідачем жодних рішень про виплату страхового відшкодування не ухвалено, жодних дій щодо виплати страхового відшкодування не здійснено, у зв'язку з чим позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь суму страхового відшкодування в розмірі 14517 грн., пеню за порушення строків виплати страхового відшкодування за період з 03.09.2014 року по 16.12.2014 року в сумі 455 грн. 53 коп., компенсацію моральної шкоди в сумі 5000 грн., витрати на проведення оцінки вартості заподіяних матеріальних збитків в сумі 500 грн., витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн., а всього стягнути з відповідача на її користь 18472 грн. 53 коп. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання потворно не з'явився, про причини неявки не повідомив. Третя особа та її представник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог. З урахуванням зазначеного, думки представника позивача, третьої особи та її представника та положень ст.ст.169,224 ЦПК України, судом було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 05.05.2013 року у м.Дніпропетровську по пр.Кірова біля будинку №1/9 автомобіль SUZUKI GRAND VITARA д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], виконуючи рух назад, здійснив зіткнення з автомобілем HYUNDAI і30 д/н [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності, за кермом якого знаходився [PERSON] Учасники дорожньо-транспортної події дійшли згоди стосовно всіх її обставин та у відповідності до ч.33.2 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» склали дорожньо-транспортне повідомлення, без виклику органів Державної автомобільної інспекції. Згідно даного повідомлення [PERSON] визнала свою вину. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в Публічному акціонерному товаристві «Українська страхова компанія «Гарант-Авто». 06.05.2014 року [PERSON] разом з [PERSON] повідомили про настання страхового випадку представників Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» шляхом подання бланків встановленого зразка. Цього ж дня страховиком було відкрито страхову справу №19075. 05.06.2014 року позивачка звернулась до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» із заявою про виплату їй страхового відшкодування (вх.№981-В) за пошкоджений автомобіль HYUNDAI і30, д/н [NUMBER]. Згідно звіту від 12.06.2014 року, оформленого «Правобережною товарною біржею», складеного за замовленням позивачки, вартість заподіяної [PERSON], як власнику автомобіля HYUNDAI і30, д/н [NUMBER], матеріальної шкоди, визначено в сумі 12195 грн. З метою отримання страхового відшкодування [PERSON] були додатково направлені до відповідача заява про узгодження суми страхового відшкодування разом з оригіналом звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди (отримана відповідачем 20.06.2014 року), претензія (отримана відповідачем 18.08.2014 року), заява про надання розрахунку страхового відшкодування (отримана відповідачем 21.08.2014 року). У зв'язку із бездіяльністю страхової компанії та неприйняття рішення про виплату страхового відшкодування у встановлені законом строки [PERSON] була самостійно вчинила дії щодо ремонту автомобіля. 20.10.2014 року [PERSON] уклала з ФОП [PERSON] договір про надання послуг з ремонту і технічного обслуговування автомобілів №9/14. На підставі договору позивачці був наданий рахунок-фактура №ГР-000259 від 20.10.2014 року, сума до виплати склала 14517 грн. 28.10.2014 року позивачка звернулась повторно до «Правобережної товарної біржі» для проведення оцінки вартості нанесеної матеріальної шкоди, оскільки курс долара США піднявся до 14 грн. за один долар США, у зв'язку з чим значно підвищилась вартість матеріалів та автозапчастин. «Правобережна товарна біржа» надала звіт, відповідно до якого розмір матеріальної шкоди станом на 28.11.2014 року склав 14517 грн. Вартість послуг «Правобережної товарної біржі» зі складання звіту склала 500 грн. 25.11.2014 року ФОП [PERSON], були проведені роботи з ремонту автомобіля HYUNDAI і30, д/н [NUMBER], вартість яких склала 14517 грн., що підтверджується актом №ГР-0001218 здачі-прийняття робіт від 25.11.2014 року та чеком ФОП [PERSON] від 25.11.2014 року про оплату [PERSON] ремонтних робіт. Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст.6 закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 9 закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п.22.1 ст.22 вказаного закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.29 закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст.36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Згідно зі ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В зв'язку з вище зазначеним, враховуючи, що на теперішній час автомобіль відремонтовано повністю та вартість фактично понесених витрат на відновлювальний ремонт автомобіля склала 14517 грн., суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі фактично понесених витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу в сумі 14517 грн. та витрати на проведення оцінки вартості заподіяних матеріальних збитків в сумі 500 грн. Також позивачка просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення виплати страхового відшкодування за період з 03.09.2014 року по 16.12.2014 року у розмірі 455 грн. 53 коп. Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Як вбачається з матеріалів справи заяву про виплату страхового відшкодування відповідач отримав 05.06.2014 року. Таким чином, не виплативши страхове відшкодування через 90 днів з дня прийняття заяви, починаючи з 03.09.2014 року по 16.12.2014 року (день складання позовної заяви), позивачка має право на стягнення з відповідача на її користь пені, що нараховується виходячи з суми боргу, вказаної в заяві про узгодження суми страхового відшкодування в сумі 12195 грн., та складає 455 грн. 53 коп. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В частині стягнення з відповідача компенсації моральної шкоди в сумі 5000 грн. в задоволення позову слід відмовити, оскільки позивачкою не доведено належними доказами заподіяння моральної шкоди в розумінні ст.23 ЦК України, наявності втрат немайнового характеру, факту заподіяння моральних або фізичних страждань, причинного зв'язку між винними діями відповідачів та завданою шкодою, а також щодо обґрунтування розміру цієї шкоди. Крім того, суд враховує, що в даному випадку відповідач несе відповідальність за невиконання покладених на нього законом зобов'язань в межах, визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким не передбачено такого виду відповідальності, як відшкодування моральної шкоди за невиплату страхового відшкодування та в свою чергу передбачена відповідальність за це у вигляді сплати пені. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать й витрати на правову допомогу. З матеріалів справи вбачається, що 04.12.2014 року між [PERSON] та «Адвокатським бюро Можейко» в особі адвоката Можейко Є.Ф. було укладено договір №041201 про участь адвоката у цивільному процесі, відповідно до умов якого адвокат Можейко Є.Ф. зобов'язався надавати необхідну юридичну правову допомогу [PERSON] при провадженні цивільної справі. Відповідно до акту до договору №041201 про надання юридичних послуг від 05.12.2014 року, сторонами було підтверджено надання юридичних послуг позивачу за договором від 04.12.2014 року, з зазначенням переліку та виду останніх. Згідно вказаного акту та квитанції, вартість юридичних послуг, що була сплачена позивачем склала 3000 грн. В зв'язку з цим, відповідно до ст.ст.79,84,88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial