Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

Позивачка [PERSON]О звернулася до суду з позовом до [PERSON], 3-х осіб: Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, Управління майна комунальної власності Сумської міської ради, [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням / квартирою та визнання свідоцтва про право власності недійсним і свої позовні вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON]. У 1976 році [PERSON] та членам його сім»ї була надана квартира [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу між нею і відповідачем [PERSON], [PERSON] переїхав на постійне місце проживання в іншу квартиру, що знаходиться за адресою м.Суми, вул. Богуна, буд.№16 кв.№50, з членами своєї сім»ї не спілкувався, квартирою не цікавився, не приймав участі в оплаті комунальних платежів. У 2016 році відповідач повернувся на попереднє місце проживання у квартиру [INFO], у 2009 році приватизував свою частку квартири, про що позивачу стало відомо лише 26.09.2017 року, тому вважає, що відповідач незаконно приватизував свою частку квартири, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням/квартирою №87 будинку №24 по вул. Харківській в м. Суми з 01.01.1990 року, визнати свідоцтво про право власності на ім»я [PERSON] недійсним. Представник позивача [PERSON]- [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, просить суд позов задоволити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала повністю і пояснила суду, що в 1976 році сім»ї [PERSON], яка складалася з п»яти чоловік, була надана чотирьох кімнатна квартира [ADDRESS]. В зв»язку з тим, що сім»я розпалася, подружні відносини між [PERSON] і [PERSON] припинені, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 5 червня 1979 року проведений розподіл квартири - [PERSON], [PERSON], [PERSON] з неповнолітньою дитиною виділені три кімнати, а [PERSON] виділена кімната площею 9,84 кв.м., кухня,коридор,туалет і ванна залишені в загальному користуванні. На час винесення рішення діяв Цивільний кодекс України 1960 року, ст.297 зазначеного Кодексу передбачалося, що повнолітній член сім»ї наймача мав право вимагати заключення з ним окремого договору найма зі згоди інших членів сім»ї відповідно до частини житлової площі, яка припадає на його долю, йому може бути виділена окрема ізольована кімната або житлова площа яка може бути перетворена в окрему ізольовану кімнату, якщо члени сім»ї не давали згоди на укладення окремого договору, а також відмова наймонадавача в укладенні окремого договору найма оскаржувалася в судовому порядку. З архівного витягу вбачається, що рішенням міськвиконкому від 02.07.1981 року [PERSON] визнаний наймачем житлової площі в квартирі [ADDRESS], яка складається з однієї кімнати площею 9,84 кв.м, також був відкритий особистий рахунок на ім»я [PERSON]. Не дивлячись на ті обставини, що з [PERSON] був укладений договір найму кімнати площею 9,84 кв.м, позивачу його колишня дружина постійно чинила перешкоди в користуванні житлом, міняла замки, він не міг потрапити до квартири, і він звертався до суду з позовом про вселення його у виділену йому кімнату. В даний час [PERSON] має намір виселити його з квартири, постійно викликає працівників поліції, щоб ті вирішували питання про виселення його з квартири. В позові позивачка посилається на ті обставини, що відповідач з членами сім»ї не спілкувався, квартирою не цікавився, не приймав участі в оплаті комунальних платежів. Після того як судом проведений розподіл квартири і був відкритий особистий рахунок, [PERSON] займав кімнату яка була виділена судом йому, там знаходилися і знаходяться його особисті речі, він вносив оплату за комунальні послуги які нараховувалися на йогоє ім»я. В позовній заяві позивачка посилається на ст.ст. 71,72,78, 107 Житлового кодексу України, вважає що він втратив право користування квартирою № 87 будинку №24 по вул. Харківській в м. Суми, тобто кімнатою площею 9,84 кв.м, яка була виділена відповідачу в користування судом. Він користується вказаною кімнатою, до інщих кімнат він ніякого відношення не має, постійно сплачує платежі за комунальні послуги за виділену йому кімнату і частину житлового приміщення, що знаходиться в загальному користуванні. Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» він приватизував належну йому частину квартири - 14/100, це не порушує прав і законних інтересів других співвласників квартири. Разом з позивачкою та відповідачем в спірній квартирі мешкає син [PERSON] з сім»єю. Позивачка по справі [PERSON] постійно вчиняє сварки з усіма членами сім»ї, бажає, щоб всі були виселені, щоб у квартирі залишилася проживати одна вона, а тому просить суд в позові відмовити. 3-ті особи: Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради, Управління майна комунальної власності Сумської міської ради, [PERSON] про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, до суду не з»явилися. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали данної цивільної справи, вважає, що позов необґрунтований і задоволенню не підлягає з наступних підстав: Судом при розгляді справи встановлено, що в 1976 році була надана квартира [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], квартиронаймачем вказаної квартири був [PERSON], що підтверджується ордером(а.с.25). В 1979 році рішенням Зарічного районного суду м. Суми проведений розподіл квартири, [PERSON] Олександоричу виділена кімната площею 9,84 кв.м., кухня, коридор, туалет і ванна залишені в загальному користуванні, що підтверджується копією рішення суду (а.с.65-66). Рішенням виконкому №379 від 02.07.1981 року Сумської міської ради народних депутатів [PERSON] визнаний наймачем кімнати площею 9,84 кв.м в квартирі [ADDRESS], а [PERSON] визнана наймачем трьох кімнат - площею 43,35 кв.м., в зазначеній квартирі і на кожного відкриті особові рахунки на підставі ст. 297 ЦК України (1960 року), що підтверджується архівним витягом (а.с.67). Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» відповідач [PERSON] в 2009 році приватизував належну йому частину квартири - 14/100 кімнату кімнату площею 9,84 кв.м в квартирі [ADDRESS], чого не заперечували сторони в судовому засіданні. Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожен громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою\~всіх\~повнолітніх членів сім»ї, які постійно мешкають у цій квартирі. За змістом ч. 2\~ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~та Положення про порядок передачі квартир (будинків) житлових приміщень у гортожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року\~№ 396, передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється у приватну власність (спільну сумісну, спільну часткову) за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім»ї, які постійно мешкають у цих квартирах, кімнатах у комунальній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається житло.\~ Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об»єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Відповідно до п. 4 ст. 5 вище вказаного Закону України право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах. Відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. Відповідно до ч. 1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. [PERSON] використав своє право на приватизацію і набув право власності на квартиру шляхом її приватизації. Позивачем [PERSON] не надано суду доказів того, що її колишній чоловік [PERSON] втратив право користування квартирою, так як сама позивач [PERSON] в позові зазначає, що відповідач з 2016 року постійно проживає у вищевказаній квартирі, а також суду не надано доказів того, що [PERSON] провів приватизацію свого житла з порушенням норм діючого законодавства. В подальшому 22 серпня 2011 року Рішенням Зарічного районного суду м. Суми було визначено частки співвласників в праві власності на квартиру [ADDRESS] і встановлено, що [PERSON] і [PERSON] належить на праві власності по 43/100 частини квартири кожному, що підтверджується копією рішення суду (а.с.69). Відповідач [PERSON] постійно мешкає у вищевказаній квартирі, він є власником з 2009 року Позивачем [PERSON] не надано суду доказів того, що її колишній чоловік [PERSON] втратив право користування квартирою, так як сама позивач [PERSON] в позові зазначає, що відповідач з 2016 року постійно проживає у вищевказаній квартирі, а також суду не надано доказів того, що [PERSON] провів приватизацію свого житла з порушенням норм діючого законодавства. За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] в позові повністю в зв»язку з безпідставністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed