Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] у листопаді 2017 р. звернулася до суду із позовними вимогами про стягнення з відповідача аліментів на користь дитини в розмірі 3 000 грн. щомісячно. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23.05.2018 р. у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено (ас. 143-145). У червні 2018 р. до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] про постановлення додаткового рішення, оскільки суд при постановленні судового рішення не вирішив питання щодо стягнення з позивачки судових витрат, понесених відповідачем [PERSON] в сумі 6 000 грн., які підлягають стягненню з позивачки в порядку ст. 137, 141 ЦПК України. В порядку ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд розглядає заяву про постановлення додаткового рішення без виклику сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення заяви та необхідність постановлення додаткового рішення з наступних підстав. Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Судом встановлено, що представник відповідача [PERSON] - [PERSON] звернувся 06.03.2018 р. із заявою про компенсацію витрат на правову допомогу в розмірі 5 990,80 грн. в підтвердження чого надав квитанцією № 263810034 від 02.03.2018 р. про сплату витрат за надання юридичної допомоги в розмірі 6 000 грн. (ас. 39). Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Таким чином, оскільки судом встановлено, що у березні 2018 р. представником відповідача [PERSON] - [PERSON] була подана заява про компенсацію витрат за надання правничої допомоги, в підтвердження понесення яких відповідачем була надана відповідна квитанція (ас. 39), при цьому, суд постановляючи судове рішення та відмовляючи у задоволені позовних вимог не вирішив питання про розподіл судових витрат, заява про постановлення додаткового рішення підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved