Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом в обґрунтування якого вказала, що 15 серпня 1991 року в Самгородоцькій сільській раді Сквирського району Київської області на випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт відповідно до якого : «Все майно , де б воно не було і з чого б воно не складалось , в тому числі належне мені домоволодіння , і взагалі все те, на що я законом матиму право на день смерті заповідаю [PERSON] та [PERSON]». 22 вересня 2002 року [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] . Заповіт на день смерті [PERSON] не змінювався та не відмінявся. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS], яка належала згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] [PERSON]; земельну ділянку площею 0,2977 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS], яка належала згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] [PERSON]; земельну ділянку площею 0,800 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в за адресою Київська область, Сквирський район, Самгородоцької сільської ради, яка належала згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] [PERSON]. Після смерті матері сторони по справі утримували спадкове майно в належному стані, проводили ремонти в будинку та використовували земельні ділянки за призначенням і вважали, що прийняли спадщину і не зверталися до нотаріуса. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO], шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном, проте оформити спадщину в нотаріуса не може, оскільки у позивачки відсутні оригінали документів на спадкове майно позивачка змушена звернутися до суду, що підтверджується роз'ясненням по спадщині державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області. Згідно ст. 525 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла на момент смерті спадкодавця, часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця, тобто часом відкриття спадщини є [INFO]. Окрім позивачки є ще спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] - [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини, про що 10.03.2013 року написала заяву про відмову від прийняття спадщини. За таких обставин, позивачка просить суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO]; Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS], яка належала згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] [PERSON], яка померла [INFO]; Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,2977 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS], яка належала згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] [PERSON], яка померла [INFO]; Визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0,800 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в за адресою Київська область, Сквирський район, Самгородоцької сільської ради, яка належала згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] [PERSON], яка померла [INFO] Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з заявою в якій просила провести розгляд справи в її відсутності, та вказала, що позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення в її відсутності, позов визнає, заперечень не має. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладання мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено, що 15 серпня 1991 року в Самгородоцькій сільській раді Сквирського району Київської області на випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт відповідно до якого : «Все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось , в тому числі належне мені домоволодіння , і взагалі все те, на що я законом матиму право на день смерті заповідаю [PERSON] та [PERSON]» (а.с. 9). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER], видане (повторно) Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області 02.11.2012 року, актовий запис №1553 (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS], що підтверджується Довідкою № 85 від 05.05.2016 року виданою Самгородоцькою сільською радою Сквирського району Київської області (а.с.19); земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS], яка належала згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] [PERSON] (а.с.27); земельну ділянку площею 0,2977 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS], яка належала згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] [PERSON] (а.с.28); земельну ділянку площею 0,800 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в за адресою Київська область, Сквирський район, Самгородоцької сільської ради, яка належала згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серія [NUMBER] [PERSON] (а.с.29). 11.11.1994 року позивачка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], про що свідчить штамп в паспорті позивачки (а.с.15) та після укладання шлюбу позивачка отримала прізвище «[PERSON]». Родинні зв'язки між позивачкою [PERSON], [INFO] та померлою [PERSON] підтверджується копією Свідоцтва про народження позивачки (повторно) Серія [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Самгородоцької сільської ради Сквирського району Київської області від 10 вересня 2013 року, актовий запис № 5 (а.с.10). Оскільки, на день смерті спадкодавця [PERSON], а саме [INFO], діяв Цивільний кодекс Української РСР 1963 року, то до правовідносин які склалися між сторонами по справі підлягають застосуванню вимог ЦК в редакції 1963 року. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті матері позивачка по справі [PERSON] утримувала спадкове майно в належному стані, проводила ремонти в будинку та використовувала земельні ділянки за призначенням, про що не заперечує відповідачка по справі [PERSON],а тому суд вважає, що позивачка прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК в редакції 1963 року, а саме фактично вступила в управління і володіння спадковим майном. Оскільки позивачка вважала, що прийняла спадщину фактично вступив в управління і володіння спадковим майном то і не зверталась до нотаріальної контори. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], шляхом вступу у фактичне володіння та управління спадковим майном та 20.04.2016 року подала заяву до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори проте оформити спадщину в нотаріуса не може, оскільки у позивачки відсутні оригінали документів на спадкове майно позивачка змушена звернутися до суду, що підтверджується роз'ясненням по спадщині державним нотаріусом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області № 1070/01-16 від 20.05.2016 року (а.с.22). Окрім позивачки є ще спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] - відповідачка по справі рідна сестра позивачки [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини, про що 10.03.2013 року склала відповідну заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с.39). За змістом ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 534 ЦК України в редакції 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачка після смерті матері [PERSON] прийняла спадщину шляхом вступу в фактичне володіння та управління спадковим майном, оформити спадщину належним чином не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, отже, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як зверненням до суд з даним позовом позивачка не має можливості та який підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved