Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про надання дозволу для оформлення документів та виїзду її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], за межи України без згоди відповідача. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що відповідач [PERSON], з яким вона перебувала у шлюбних відносинах, є батьком її сина [PERSON], [INFO]. Рішенням суду від 02.12.2013 року їх шлюб був розірваний. 22.07.2014 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON]. Оскільки позивачка є єврейкою за національністю та у зв'язку із складною воєнно-політичною обстановкою на Донбасі вона прийняла рішення про виїзд на постійне місце мешкання до держави Ізраїль. Відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, при цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Просить позов задовольнити у повному обсязі. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі та зазначила, що повідомила відповідача про розгляд справи у суді, на що останній їй зазначив, що не проти виїзду дитини, але не може надати згоду у зв'язку із тим, що перебуває у Сірії. Відповідач у судове засідання не явився, з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Від третьої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності та на розсуд суду. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються: - свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO] (серія [NUMBER]), виданим Жовтневим відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області 21.02.2011 року, актовий запис №221 від 21 лютого 2011 року, в графі батьки зазначені: батько [PERSON], та мати - [PERSON]; - довідкою ОСББ «Жовтневий-120», згідно з якою [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON], за адресою: [ADDRESS]; - свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON], Серії [NUMBER], виданим 22 липня 2014 року, актовий запис №291 зареєстрований 22 липня 2014 року у Міському відділі ДРАЦС ММУЮ у Донецькій області. Згідно зі ст.154, ст.155 Сімейного кодексу України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини, батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» у разі відмови одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Оскільки у судовому засіданні встановлено, що мати дитини дійсно має на меті виїзд на постійне місце мешкання до держави Ізраїль, тому підстав для відмови у задоволенні позову не встановлено, у зв'язку із чим, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ч.2 ст.4, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», ст.154, ст.155 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved