Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому просить розірвати шлюб укладений між нею і відповідачем [PERSON] 03.03.2006 року у Сваричівській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області, неповнолітню дитину залишити на проживанні разом з нею, прізвище [PERSON] не змінювати. Також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 03.03.2006 року. Від спільного проживання в них народилася одна дитина [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між ними та взаємна байдужість, а також те, що відповідач зловживає спиртними напоями, через що між ними часто виникають сварки та різного роду непорозуміння. Така поведінка відповідача призвела до неможливого з ним спільного проживання, а тому на даний час вони жодних сімейних відносин не підтримують, шлюб існує формально. Позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача та вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому просить шлюб розірвати. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає, хоч має таку можливість, оскільки працює на сезонних роботах, отримує високі доходи, а тому має змогу сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. У зв`язку з цим вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, просила про задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю, не заперечив проти розірвання шлюбу з позивачкою та стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі по 2000 гривень щомісяця. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у відсутності сторін при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд вважає за можливе не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ст.247 ч.2 ЦПК України). Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.03.2006 року вбачається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.03.2006 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають одну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Відповідно до ст.112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст.55 СК України). Судом встановлено, що сторони шлюбні відносини не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного, шлюб існує формально, майнового спору між сторонами не має, а тому суд вважає, що є всі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить не змінювати їй прізвище на дошлюбне та залишити їй прізвище [PERSON] , суд доходить висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення. За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставни, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України (частина друга статті 182 СКУ із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2021 рік в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 гривня, з 1 липня - 2013 гривень, з 1 грудня - 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний матеріально надавати допомогу матері (у вигляді сплати аліментів) для утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача на утримання дитини, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей, визначений законодавством прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який на час ухвалення рішення становить 2510 грн., матеріальний стан позивачки, той факт, що дитина проживає разом з позивачкою, враховує потреби дитини на її фізичний та духовний розвиток, думку позивача, який у своїй заяві поданій до суду, позов визнав повністю, а тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти у розмірі в якому просить позивачка, тобто по 2000 гривень на дитину щомісячно. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у виді сплати судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 908 грн. 00 коп., що підлягають стягненню з відповідача на її користь у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог. Відповідно до п.5 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору , а тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved