Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що з 06 вересня 2003 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу має сина [PERSON] [INFO], батьком якого є відповідач. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 грудня 2006 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини не надавав, а тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти за минулі три роки у розмірі 12283, 70 грн.. Позивачка [PERSON], її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі. Крім того, позивачка зазначила, що відповідач протягом тривалого часу відмовляється добровільно надавати допомогу на утримання неповнолітнього сина, а 20 березня 2014 року рішенням Зарічного районного суду м. Суми відповідач був позбавлений батьківських прав, в зв»язку з самоусуненням від батьківських обов»язків, а тому просить суд позов задоволити. Відповідач [PERSON], його представник в судовому засіданні позов визнали частково. Відповідач згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, так як вже є рішення про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини на дитину від першого шлюбу. Проти стягнення з нього аліментів в сумі 12283,70 грн. за минулі три роки заперечує, так як після розірвання шлюбу питання про утримання дитини було вирішено добровільно. 3-тя особа: [PERSON] про день та час розгляду справи повідомлялася, до суду не з»явилася. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали даної цивільної справи, матеріали справи №2-1857/1998 рік, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи зі слідуючого: Судом при розгляді справи встановлено, що сторони з 06 вересня 2003 року перебували у шлюбі з відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Від шлюбу позивачка народила сина [PERSON] [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження/а.с.4/. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 грудня 2006 року шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітня дитина проживає та знаходиться на утриманні матері [PERSON]. Відповідач-батько дитини матеріальної допомоги на утримання сина не надає, проживає окремо від них, має іншу родину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Судом встановлено, що неповнолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов»язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст. 181 ч.3, ст.183 ч.1 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу батька і/або/ у твердій грошовій сумі. Частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Разом з цим ні мінімального, ні максимального розміру на неповнолітніх дочку, сина Сімейний кодекс України не встановлює, тому суд при призначенні розміру аліментів враховує обставини зазначені ч.1 ст. 182 СК України, та відповідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також судом враховано, що з відповідача рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 червня 1998 року вже стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання доньки Ренати. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до його повноліття, і аліменти виплачувати матері дитини [PERSON], починаючи стягнення з 15 квітня 2014 року, з дня подачі позову. Позивачка також просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час, відповідно до ст. 191 СК України. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Згідно ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв»язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Позивачка зазначає, що до суду ще не зверталася з позовом про стягнення аліментів у зв»язку з тим, що після розірвання шлюбу була домовленість з відповідачем про надання допомоги на дитину добровільно, а також вважала відповідача гідною людиною та сподівалася, що відповідач буде надавати допомогу на утримання свого малолітнього сина, але відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов»язків повністю і ніяким чином не надавав допомоги сину, при цьому в судовому засіданні не надав належні докази про утримання дитини. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON] 12283,70 грн. аліментів за минулий час на утримання малолітнього сина. На підставі викладеного,

Outcome: approved