Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в 2005 році за її заявою на ім`я начальника КП «Житлово-комунальна контора №27» (далі КП «ЖКК №27») їй, як співробітнику, так як працювала двірником, було надано житло для проживання за адресою: [ADDRESS] , так як вона не мала свого житла. Вищезазначене житло було виділено з маневреного житлового фонду КП «ЖКК №27» і таке житло не вважалось і не вважається службовим. З огляду на те, що приміщення, яке їй було виділене для проживання фактично напівпідвальне і на час вселення знаходилось у занедбаному стані: комунікації, огороджуючи конструкції (вікна, двері) знаходилися в аварійному стані, то для проживання в ньому вона своїми руками та за свої власні кошти з часом відновила комунікації, відремонтувала двері та вікна, тобто привела житло у відповідний стан придатний для постійного проживання в ньому, про що свідчить висновок №09/20 експертного буд вільно-технічного дослідження. Окрім витрат на ремонт приміщення, вона сплачує всі необхідні платежі, в тому числі і за комунальні послуги. Вона використовує виділене їй житло за прямим призначенням, що підтверджується актом, затвердженим начальником дільниці №3 ТОВ «Житлосервіс-КР» від 06.05.2019 року, якому на теперішній час передані функції управління та обслуговування даного будинку. При виділені житла їй лише була надана згода на вселення, але не надано ордера. Ця обставина не надає їй змоги зареєструватися в вищезазначеній квартирі і скористатися правом передбаченим ч.3 ст. 125 ЖК України, а також позбавляє права її укладати цивільно-правові угоди щодо надання комунальних послуг, користуватися ними та сплачувати в повному обсязі. З 18.01.2012 року і по теперішній час квартира відключена від газопостачання. Крім того, відсутність реєстрації позбавляє її користування медичною допомогою та медичними послугами за місцем фактичного проживання, користуватися послугами Укрпошти тощо. За таких обставин вона вимушена була зареєструватися за іншою адресою, і до житла за адресою реєстрації вона ніякого відношення не має. На теперішній час КП «ЖКК №27» припинено як юридична особа у зв`язку з визнанням його банкрутом та ліквідацією. Таким чином, на теперішній час виникла необхідність, щодо визнання за нею права на користування житловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS] , та реєстрації у зазначеній квартирі. З відповідною заявою, вона звернулася до департаменту розвитку інфраструктури міста при виконавчому комітеті Криворізької міської ради, на що отримала відповідь з рекомендацією звернутися до виконкому Саксаганської районної у місті ради, однак з відповіді останнього їй порадили звернутися до суду. Тому просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 18 березня 2020 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.35-36). Позивач [PERSON] до зали судового засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] до зали судового засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Рішення просила прийняти на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та\~Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] , яка працювала в КП «Житлово-комунальна контора №27» двірником, що підтверджується даними трудової книжки (а.с.48-61), на підставі її заяви від 22.11.2005 року було виділено житло за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48,3 кв.м. (а.с. 7). Дана квартира відповідно до рішення Виконавчого комітету Криворізької міської ради №47 від 13.02.2002 року була переведена з напівпідвального житлового приміщення у маневрений житловий фонд (а.с.8). На час вселення позивача виділене їй житло знаходилось у занедбаному стані: комунікації, огороджуючи конструкції (вікна, двері) знаходилися в аварійному стані, то для проживання в ньому вона своїми руками та за свої власні кошти з часом відновила комунікації, відремонтувала двері та вікна, тобто привела житло у відповідний стан придатний для постійного проживання в ньому, про що свідчить висновок №09/20 експертного буд вільно-технічного дослідження від 06.02.2020 року відповідно до якого, фактично приміщення квартири [ADDRESS] придатні для постійного проживання (а.с.21-30). Відповідно до листа №17/8/3300 від 03.06.2019 року виконкому Криворізької міської ради департаменту розвитку інфраструктури стосовно звернення позивачки про надання ордеру на житлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] повідомлено, що повноваження щодо оформлення і видачі ордерів на заселення громадян у надане житлове приміщення комунальної власності міста делеговано виконкомам районних у місті рад. (а.с. 9). Відповідно до листа №Г-771-П/110 від 29.07.2019 року заступника голови Саксаганської районної у місті стосовно звернення позивачки про надання ордеру на житлове приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] повідомлено, що з зазначеного питання їй необхідно звернутися до суду (а.с.12). Відповідно до ч.3\~ст.397 Цивільного кодексу України\~фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до\~ст.398 Цивільного кодексу України\~право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Згідно ст. 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського фонду. Відповідно до\~ст.58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який с єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Відповідно до\~ст. 61 Житлового кодексу, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Статтею 47 Конституції України\~та\~ст. 9 ЖК України\~гарантовано право громадянина на житло. Ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням, не інакше як на підставі і у порядку, передбаченому законом. Як встановлено в судовому засіданні, позивачка [PERSON] вселились у виділену їй в 2005 році квартиру за адресою: [ADDRESS] .\~Здійснювала ремонт\~в даній\~квартирі,\~сплачувала комунальні\~послуги.\~Однак у зв`язку з відсутністю в даний час ордеру позивачці було відмовлено в укладенні договору найму житла, чим обмежені без законних підстав її житлові права. У зв`язку з цим у позивачки немає іншої можливості, як звернення до суду за захистом своїх прав. За таких обставин у суду не виникає сумніву стосовно обґрунтованості позовних вимог та необхідності задоволення позову, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і в частині права користування квартирою за адресою: [ADDRESS] і в частині зобов`язання їй видати ордер. Витрати по справі відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~суд вважає віднести за\~рахунок позивача.

Outcome: approved