Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-15 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особою, яка втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що частина квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] виданого 02.04.1998 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, договору про визначення часток в спільній сумісній власності, посвідченого 17.08.2012 року приватним нотаріусом ХМНК Бєсєдою Т.Д., р.№ 2921 та частини квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] виданого 02.04.1998 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, договору про визначення часток в спільній сумісній власності, посвідченого 17.08.2012 року приватним нотаріусом ХМНК Бєсєдою Т.Д., р.№ 2921, договору дарування посвідченого 21.08.2012 року приватним нотаріусом ХМНК Бєсєдою Т.Д., р.№ 734. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивачка та її сини - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] в 2011 році виїхав з спірного житла понад шість років за місцем реєстрації не проживає, житловим приміщенням не цікавиться, комунальні послуги не сплачує позивач вважає, що його реєстрація чинить перешкоди у користуванні власністю та просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі та зняти його з реєстраційного обліку у спірному житлі. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій не оспорював обставини викладені в позовній заяві, підтвердив факт не проживання в спірному житлі з 2011 року та пояснив, що не має можливості знятись з реєстраційного обліку у спірному житлі, у зв'язку з його мешканням поза межами м. Харкова та постійною потребою в наявності паспорту для власних потреб, просив слухати справу у його відсутність. 3-ті особи: [PERSON] та Московський РВ у м. Харкові ДМС ГУМВС України в Харківській області, Департамент реєстрації Харківської міської ради в судове засідання не з'явились, про день та час слухання справи повідомлені в установленому порядку. Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача та відповідача, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав: Згідно ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 1/4 частина квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] виданого 02.04.1998 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, договору про визначення часток в спільній сумісній власності, посвідченого 17.08.2012 року приватним нотаріусом ХМНК Бєсєдою Т.Д., р.№ 2921 та 2/4 частини квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності р.№ 5А-98-120327 виданого 02.04.1998 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, договору про визначення часток в спільній сумісній власності, посвідченого 17.08.2012 року приватним нотаріусом ХМНК Бєсєдою Т.Д., р.№ 2921, договору дарування посвідченого 21.08.2012 року приватним нотаріусом ХМНК Бєсєдою Т.Д., р.№ 734. В квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], сини - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідно довідки дільниці № 38 КП «Жилкомсервіс» № 844 від 19.05.2017 року. Відповідач [PERSON] в 2011 році виїхав з спірного житла, понад шість років за місцем реєстрації не проживає, житловим приміщенням не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Згідно заяви [PERSON] не оспорював обставини викладені в позовній заяві, підтвердив факт не проживання в спірному житлі з 2011 року та пояснив, що не має можливості знятись з реєстраційного обліку у спірному житлі , у зв'язку з його мешканням поза межами м. Харкова та постійною потребою в наявності паспорту для власних потреб , просив слухати справу у його відсутність. Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»передбачено, що рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. З правових позицій, викладених в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав, яке було обговорено та взято до відома 21 грудня 2012року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вбачається наступне. У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі , так як [PERSON] . визнані позовні вимоги позивача в повному обсязі та відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову та вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги На підставі викладеного та

Outcome: approved