Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, свої вимоги мотивувавала тим, що 14 лютого 2005 року розірвала шлюб з відповідачем по справі, від якого має повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з позивачкою та перебувати на її утриманні. Крім цього [PERSON] з 01 вересня 2012 року навчається на денному відділенні Хіміко-технологічного коледжу ім.Івана Кожедуба Шосткинського інституту Сумського Державного Університету, в зв'язку з чим не має самостійного заробітку і потребує матеріальної допомоги з боку батька. Тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення сином навчання. Позивачка надала суду заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі та просить справу слухати без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позов визнає та просить справу розглядати без його участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, а саме: копію свідоцтва про народження (а.с.2), відповідно до якого відповідач являється батьком повнолітнього [PERSON], копію свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.3), згідно якого шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, копію довідки (а.с.4), згідно якої [PERSON] дійсно навчається на 3-у курсі денного відділення в Хіміко-технологічного коледжу ім.Івана Кожедуба Шосткинського інституту Сумського Державного Університету, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності зі ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх, за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу, до досягнення ними двадцяти трьох років. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Також слід зазначити, що розмір призначених судом аліментів в будьякий час може бути переглянуто судом в бік його збільшення обо зменшення, за заявою однією з сторін та наявності для цього законних підстав. Будь-які докази щодо відсутністі у відповідача можливості надавати дитині матеріальну допомогу та наявність інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи відповідачем суду не повідомлені та не надані відповідно до ст. 60 ЦПК України. Таким чином суд вважає, що відповідач, як батько дитини, зобов'язаний і має можливість утримувати свою повнолітню дитину, яка навчається, в звязку з чим не має самостійного заробітку і потребує матеріальної допомоги з боку батька у період навчання, але не більше, ніж до дня досягнення нею двадцяти трьох річного віку, а тому він повинен сплачувати позивачці, на утриманні якої знаходиться їхній син аліменти. При цьому суд з врахуванням обставин, вказаних в ст.182 СК України і визначає розмір сплати аліментів в 1/4 частині від усіх видів доходу. Разом з тим відповідно до змісту ст.ст. 200, 201 СК України мінімальний розмір аліментів на повнолітню доньку, сина Сімейний кодекс не встановлює, а тому не підлягає задоволенню позовні вимоги в частині сплати аліментів не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць; На підставі викладеного, та

Outcome: partial