Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 04.10.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що протягом останніх років сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин з грудня 2015 року. З цього часу вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю. Між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко ставав їх син, що тяжким чином впливає на його психічний стан та кожен раз спричиняє йому та їй душевні страждання. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини не має. В звязку з цим, позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. З урахуванням зазначеного, думки позивачки та положень ст.ст.169,224 ЦПК України, судом було ухвалено про розгляд справи за відсутності відповідача в заочному порядку. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 жовтня 2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1374. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Таким чином, враховуючи фактичні взаємини подружжя, зокрема, що сторони припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, з грудня 2016 року не проживають разом та примирення між ними протягом призначеного судом строку не відбулось, позивач наполягав на розірванні шлюбу та зазначив, що на теперішній час в нього склались фактичні сімейні відносини з іншою жінкою, а відповідачка, заперечуючи проти позову, не аргументувала можливості збереження сім`ї за вказаних умов, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу, який може будуватись лише на паритетних засадах, суперечитиме інтересам позивача, а тому позов останнього про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. З урахуванням зазначених вище положень СК України, враховуючи фактичні взаємини подружжя, зокрема, що сторони припинили шлюбні з грудня 2015 року, з цього часу проживають окремо та спільного господарства не ведуть, примирення між ними протягом вказаного тривалого часу не відбулось та позивачка категорично наполягала на розірванні шлюбу, не бажаючи продовжувати шлюбні відносини з відповідачем, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу, який може будуватись лише на паритетних засадах, суперечитиме інтересам позивачки, а тому позов останньої про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved