Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 19 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 15. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери, погляди на життя та сім`ю. Вони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, тому їхній шлюб існує лише формально та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Представник позивачки адвокат Шапошник Є.В. подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі та без участі позивачки, а також зазначив, що позов про розірвання шлюбу підтримує та після розірвання шлюбу просить залишити\~ прізвище позивачки [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, хоч належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов [PERSON] про розірвання шлюбу задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом статті 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 19 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 15, який на даний час носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини, із червня 2021 року проживають окремо один від одного та не ведуть спільного господарства і не мають спільного бюджету, примирення між ними стало неможливим, що видно із\~ заяви позивачки, яка подана до суду. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому відповідно до статті 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Оскільки позивачка не навела доказів, які б свідчили про те, що між нею та відповідачем існує спір щодо визначення місця проживання їх дитини, і встановлено, що дитина проживає з нею, а також позивачка в поданій до суду заяві просить вирішити позов про розірвання шлюбу, то\~ як наслідок суд не вирішує вимоги позивачки щодо визначення місця проживання дитини. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved