Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер її чоловік - [PERSON] . Спадщина після його смерті відкрилася за заповітом, посвідченим головним лікарем ОКУ Лікарня швидкої медичної допомоги 29 травня 2017 року, згідно якого спадкодавець все належне йому майно заповів [PERSON] . Як спадкоємець першої черги, що має право на обов`язкову частку у спадщині ( [PERSON] досягла пенсійного віку) відмовилася від прийняття обов`язкової частик. Спадщину прийняла [PERSON] 07 червня 2018 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та господарські споруди розташований в [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,1383 га., кадастровий номер 7321086300:01:003:0498. Однак [PERSON] , як одному з подружжя, належить вказане майно на праві спільної сумісної власності, тому просить суд, ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] , а також, визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1383 га., що розташована по [ADDRESS] , кадастровий номер 7321086300:01:003:0498. Крім того, [PERSON] просить визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке видане 07.06.2018 року [PERSON] , зареєстроване в реєстрі під №80, а саме, в частині 1/2 частки земельної ділянки площею 0,1383 га., кадастровий номер 7321086300:01:003:0498 та визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане 07.06.2018 року [PERSON] , зареєстроване в реєстрі під №79, а саме, в частині 1/2 частки житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , залишаючи житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та вказану земельну ділянку для його обслуговування у спільній частковій власності співвласників. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить суд позов задовольнити, справу розглянути без її участі. Вiдповiдач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 серпня 1976 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON] . За час спільного проживання подружжя збудувало житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Старий Вовчинець Глибоцького району Чернівецької області, що підтверджується даними технічного паспорта і записом у погосподарській книзі. Члени подружжя не були членами колгоспу і не працювали там. Головою господарства був [PERSON] , тому право власності було зареєстроване на нього. За змістом ст. 22 КпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю та кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. А тому кожному із подружжя належало по 1/2 частки вказаного майна. [INFO] помер чоловік [PERSON] - [PERSON] . Спадщина після його смерті відкрилася за заповітом, посвідченим головним лікарем ОКУ Лікарня швидкої медичної допомоги 29 травня 2017 року, згідно якого спадкодавець все належне йому майно заповів [PERSON] , в тому числі на 1/2 частку житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в с. Старий Вовчинець Глибоцького району Чернівецької області та земельну ділянку площею 0,1383 га., кадастровий номер 7321086300:01:003:0498. Як спадкоємець першої черги, що має право на обов`язкову частку у спадщині ( [PERSON] досягла пенсійного віку) відмовилася від прийняття обов`язкової частики. Спадщину прийняла відповідачка [PERSON] 07 червня 2018 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на весь житловий будинок літ. «А» загальною площею 101,90 кв.м. у тому числі житловою 58,8 кв.м., сараї літ. «Б», «Г», гараж літ. «В», літню кухню літ. «Д», убиральню літ. «Е», підвал літ. «Пд», колодязь №1, огорожу №2-6 та вимощення «І», розташовані в [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,1383 га., кадастровий номер 7321086300:01:003:0498, розташовану за цією ж адресою, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, хоча, як встановлено судом, спадщина відкрилася тільки на 1/2 його частки. Згідно ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинок будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля і споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користуванні частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Згідно із статтею 120 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду право власності пості на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підстав договору оренди. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на будівлі і споруди, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на будівлі і споруди. Враховуючи вище встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, зокрема, слід визнати за позивачкою право власності на 1/2 частки спірного майна, в тому числі на 1/2 частку житлового будинку, як на спільну сумісну власність подружжя та на 1/2 часку земельної ділянки, в порядку, визначеному ст. 120 ЗК України та визнати в цій частині недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане відповідачу. На підставі викладеного,

Outcome: approved