Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача та просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті померлого [INFO] батька [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що після смерті її батька [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS] , де вони були зареєстровані та проживали на момент його смерті, що підтверджується Довідкою Підгородненської міської ради №208 від 12.07.2018 року. У свою чергу, вона подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак, оформити своє право на спадкове майно у вигляді домоволодіння [ADDRESS] , вона не має можливості, про що державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори 10 жовтня 2018 року видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що спадкодавцем за життя не було оформлено документ, що підтверджує право власності на спірний житловий будинок. Також спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син [PERSON] , який у визначений строк відмовився від спадщини на користь її сестри, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити і визнати за нею право власності на спадкове майно. Представник відповідача Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи у відсутність їх представника, що дає суду підстави для розгляду справи та ухвалення рішення у відсутність представника відповідача по справі. Третя особа [PERSON] у судовому засідання визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті свого батька [PERSON] Так, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді домоволодіння [ADDRESS] . У свою чергу, [PERSON] разом з померлим [PERSON] була зареєстрована та проживала, на момент смерті спадкодавця, у домоволодінні [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою Підгородненської міської ради №208 від 12.07.2018 року. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ст. 1268 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ст. 1268 ЦК). Як встановлено судом, позивачка подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Крім того, спадкоємцем після смерті [PERSON] є і його син [PERSON] , який у визначений строк відмовився від спадщини на користь сестри - [PERSON] , що підтверджується матеріалами спадкової справи та підтвердив дану обставину у судовому засіданні. Однак, позивачка оформити своє право на спадкове майно у вигляді домоволодіння не має можливості, про що державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори 10 жовтня 2018 року видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що спадкодавцем за життя не було оформлено документ, що підтверджує право власності на спірний житловий будинок. Так, відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. У випадку неприйняття ніким зі спадкоємців даного нерухомого майна воно може перейти у власність територіальної громади, тому відповідачем по справі є Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до п.11 ст.346 ЦК України право власності фізичної особи припиняється з моменту його смерті. Позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. (ст. 30 ЦПК України), тому справа підсудна Дніпропетровському районному суду Дніпропетровської області. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~ Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема примусове виконання обов`язку в натурі та відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ст. 16 ЦК України).\~ Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до даного Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. При реєстрації права власності на житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди побудовані до 05 серпня 1992 року введення їх в експлуатацію не вимагається. Натомість, документами необхідними для реєстрації права власності, є технічний паспорт БТІ із зазначенням відповідного року побудови до 05 серпня 1992 року, документ, що посвідчує правовий режим земельної ділянки під спорудою та документ із місцевої ради про присвоєння поштової адреси. Пунктом 8 постанови Пленуму ВС від 30.05.2008 №7 встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки входять до складу спадщини. Відповідачами у справах про визнання права власності в порядку спадкування на будинки та садиби, щодо яких відсутні правовстановлюючі документи у зв`язку з їх втратою, є спадкоємці, які прийняли спадщину, а також органи, які уповноважені видавати правовстановлюючі документи на нерухоме майно, або ж органи, до яких перейшли такі повноваження, та органи, що здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Органи, які уповноважені здійснювати видачу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, визначаються відповідно до положень Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, доданого до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року. У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Відповідно до ст.6 закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції в установленому законодавством порядку. Держателем Державного реєстру прав є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав. Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно встановлює, що до 1.01.2012 державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках, права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об`єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами БТІ, створеними до набрання чинності законом від 11.02.2010 «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Таким чином, станом на момент побудови домоволодіння [ADDRESS] колишній\~ [ADDRESS] діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації права власності. Враховуючи, що за життя [PERSON] належним чином своє право власності за законом на домоволодіння не оформив, за [PERSON] необхідно у судовому порядку визнати право власності на домоволодіння [ADDRESS] , оскільки у позасудовому порядку визнати право власності не має можливості, а тому пред`явлений позов, з урахування позиції третьої особи, є обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі. Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. На підставівикладеного,відповіднодост.ст.328,1216,1218,1261,1268,1270\~ЦК України,

Outcome: approved