Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

Позивачка в позові зазначає, що їй та її чоловікові [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 17 листопада 1993 року квартирно-експлуатаційною частиною Вінницького району, згідно з розпорядженням № 204 від 16.11.1993 року, на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира № 12, що розташована за адресою: м. Калинівка, вул. Пушкіна, 8, Вінницької області. Дана квартира зареєстрована за ними в Вінницькому обласному обєднаному бюро технічної інвентаризації, що підтверджує їхнє право спільної сумісної власності на квартиру. 15.04.2005 року [PERSON] помер, і після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки вищезазначеної квартири. В передбачений законом 6 термін після смерті чоловіка, вона звернулася в Калинівську державну нотконтору з заявою про прийняття спадщини, проте державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири було відмовлено, оскільки в свідоцтві про право власності на житло не виділена частка спадкового майна у спільній сумісній власності, яка належала померлому чоловікові [PERSON] Тому вона звертається до суду з даним позовом про визначення часток у спільному сумісному майні. Від представника позивачки за дорученням [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність в порядку письмового провадження, заявлені позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не зявився, від в.о. міського голови м. Калинівка надійшла заява про визнання заявлених позивачкою позовних вимог та про проведення розгляду справи без участі представника міської ради Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачці та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 17 листопада 1993 року квартирно-експлуатаційною частиною Вінницького району, згідно з розпорядженням № 204 від 16.11.1993 року, на праві спільної сумісної власності належить приватизована квартира № 12, що розташована за адресою: м. Калинівка, вул. Пушкіна, 8, Вінницької області. Дана квартира зареєстрована за ними в Вінницькому обласному обєднаному бюро технічної інвентаризації, що підтверджує їхнє право спільної сумісної власності на квартиру. 15.04.2005 року [PERSON] помер, і після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частки вищезазначеної квартири. В передбачений законом 6 термін після смерті чоловіка, позивачка звернулася в Калинівську державну нотконтору з заявою про прийняття спадщини, проте державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири було відмовлено, оскільки в свідоцтві про право власності на житло не виділена частка спадкового майна у спільній сумісній власності, яка належала померлому чоловікові [PERSON] Згідно п.224 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частки позивачки та померлого [PERSON], як співвласників спільної сумісної власності є рівними, так як вони приватизували квартиру, однаково володіли і користувались житлом, між ними не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, а тому їхні частки як співвласників у спільній сумісній власності є рівними, і кожному з них, як співвласнику належить право власності на 1/2 частку квартири. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачки є законними та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved