Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом про визнання права власності, в якому вказує, що матері [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,80\~га. на підставі державного акта. 29 січня 2013 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла все належне майно [PERSON]. 27 листопада 2014 року [PERSON] померла. Державний акт на земельну ділянку втрачено, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода». [PERSON] звернулась до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, їй відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,80\~га., належала [PERSON] на підставі державного акта. В судове засідання позивачка не з'явилась, подала клопотання, у якому уточнила позовні вимоги, просить визнати за нею право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,8019\~га., на території [PERSON] сільської ради Козівського району, кадастровий номер 6123087100:01:001:0035, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Справу просить розглядати за її відсутності без застосування технічних засобів. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове засідання подала відзив на позов, згідно якого проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує, просить справу розглядати за їх відсутності. Суд, приймаючи до уваги клопотання позивачки, відзив на позов відповідача, дослідивши матеріали справи, надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8019\~га. на території [PERSON] сільської ради, Козівського району, на підставі державного акта серії Р1 №645349 від 04 вересня 2003 року, підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-6102632822016 від 28 серпня 2016 року. 29 січня 2013 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого заповіла все належне майно [PERSON] (а.с.3). 27 листопада 2014 року [PERSON] померла, підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ИД\~№182575 (а.с.2). Згідно довідки [PERSON] сільської ради №178/2-19 від 18 травня 2016 року з [PERSON] на час смерті проживала та була зареєстрована донька [PERSON] (а.с.4). Державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р1\~№645349 від 04 вересня 2003 року втрачено, підтверджується оголошенням в газеті «Свобода» №45 від 10 червня 2016 року (а.с.6). [PERSON] звернулась до нотаріуса для оформлення права власності на спадкове майно, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, підтверджується відмовою нотаріуса №567/01-16 від 01 червня 2016 року (а.с.5). Відповідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності слід задовольнити. На підставі викладеного

Outcome: approved