Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в якому просить : визнати за нею право власності на транспортний засіб - легковий автомобіль марки Опель Вектра, 1990 р.в., номер шасі (кузова, рами) В***N, тип т/з седан, колір перламутр фіолетовий, реєстраційний номерний знак 96023АА; зняти арешт з легкового автомобіля марки Опель Вектра, 1990 р.в., номер шасі (кузова, рами) В***N, тип т/з седан, колір перламутр фіолетовий, реєстраційний номерний знак 96023АА, накладений постановою державного виконавця Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції [PERSON], в ході проведення виконавчого провадження №43438406. В обґрунтування позову зазначила наступне. В провадженні Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції (державний виконавець Хлистова Л.В.) перебуває виконавчий лист № 211/793/14-а, виданий Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу 16.05.2014 р. (виконавче провадженні №43438406). Стягувачем у виконавчому провадженні є управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (далі по тексту УПФУ), боржником виступає [PERSON] Сума боргу становить 310\~867, 47 грн. 02 червня 2014 року державним виконавцем Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції [PERSON], в ході проведення виконавчого провадження №43438406, було винесено постанову про арешт всього майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження. На підставі вказаної вище постанови державного виконавця Довгинцівського відділу ДВС в державному реєстрі обтяжень рухомого майна було зареєстроване публічне обтяження у відповідності до вимог ст. ст. 11, 37 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Крім того, у відповідності із ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем у виконавчому провадженні було винесено постанову про оголошення в розшук належного боржнику транспортного засобу легкового автомобіля марки Опель Вектра, 1990 р.в., номер шасі (кузова, рами) В***N, тип т/з седан, колір перламутр фіолетовий, реєстраційний номерний знак 96023АА, який відповідно до постанови державного виконавця від 02.06.2014 р. перебуває в арешті, а відомості щодо якого містяться в державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Арешт зазначеного вище транспортного засобу має бути знятий, а заходи його розшуку припиненні у зв'язку з викладеним нижче. 12 липня 2013 року між позивачкою (покупцем) та [PERSON] (продавцем) було укладено договір купівлі-продажу легкового автомобіля марки Опель Вектра, 1990 р.в., номер шасі (кузова, рами) В***N, тип т/з седан, колір перламутр фіолетовий, реєстраційний номерний знак 96023АА, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] (зареєстровано в реєстрі за №2105). Пунктом 1.1 договору купівлі-продажу автомобіля передбачено, що на умовах, передбачених цим договором, продавець передає у власність, а покупець приймає у власність транспортний засіб, і зобов'язується сплатити його вартість за ціною та на умовах, встановлених у цьому договорі. Пунктом 2.3 договору купівлі-продажу автомобіля визначено, що сторони підтверджують факт повного розрахунку за проданий транспортний засіб. Вказане свідчить про те, що транспортний засіб, на який постановою державного виконавця Довгинцівського відділу ДВС від 02.06.2014 р. накладено арешт, станом на дату здійснення цієї виконавчої дії вже перебував у її позивачки власності. Натомість, звертаючи стягнення на майно боржника згідно ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» та накладаючи на нього арешт, державний виконавець Довгинцівського відділу ДВС керувався інформацією, наданою в порядку обміну органом ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Кривого Рогу, відповідно до якої за даними державного реєстру зазначений вище транспортний засіб зареєстрований на ім'я боржника. Таким чином, з викладеного вище вбачається цивільний спір щодо дійсного власника транспортного засобу, вирішення якого є передумовою для висновку про правомірність існування арешту, вчиненого державним виконавцем. За приписами ч.ч. 1, 6 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Арешт майна боржника, згідно ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження» застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна. Статтею 60 ЗУ «Про виконавче провадження» закріплено наступні положення. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Отже, наведеними вище приписами законодавства встановлено, що звернення стягнення на майно у виконавчому провадженні шляхом накладення на нього арешту здійснюється виключно щодо майна, належного боржнику. Статтею 328 ч.1, ч.2 ЦК України передбачено, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 334 ЦК України встановлено, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Вважає, що у відповідності із вказаними положеннями законодавства, уклавши 12.07.2013 року договір купівлі-продажу транспортного засобу, набула щодо нього права власника, які відбулись в момент передачі їй - позивачці продавцем у володіння транспортного засобу. Пунктом 3.8 договору купівлі-продажу автомобіля передбачено, що нотаріусом було роз'яснено обов'язок в десятиденний строк здійснити державну реєстрації т/з в органах ДАІ у відповідності з п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі Порядок державної реєстраці № 1388), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388. Не зволікаючи своїм обов'язком, у встановлений законодавством строк звернулась до органу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Кривого Рогу з приводу державної реєстрації придбаного автомобіля. Натомість, їй було відмовлено в цьому з посиланням на відсутність на кузові автомобіля ідентифікаційного номера, що в силу п. 15 Порядку державної реєстрації N 1388 не надає можливість перереєструвати транспортний засіб на нового власника. Згідно з п. 15 Порядку державної реєстрації N 1388: Державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів, крім випадків вибракування їх у цілому, без ідентифікаційного номера або із знищеними, пошкодженими (один чи кілька символів номера візуально не визначаються) чи підробленими (змінено один або кілька символів номера, замінено панель (табличку) або частину панелі (таблички) з номером) ідентифікаційними номерами складових частин (кузова, шасі, рами) не допускається. Перша державна реєстрація таких засобів, а також ввезених на митну територію України транспортних засобів, що розшукуються правоохоронними органами інших держав, не проводиться. Зі змісту свідоцтва про реєстрацію т/з серії ЯАА № 813448 від 27.08.2004 р., виданого попередньому власнику [PERSON], вбачається, що вказане свідоцтво видавалось йому в обмін на свідоцтво від 19.03.2004 р. серії ЯАА № 217922 у зв'язку із викраденням автомобіля та знищенням ідентифікаційного номеру кузова на підставі висновку ОД РЕП УДАІ. Інструкцією про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженою наказом МВС 11.08.2010 N 379, передбачено: 9.5. На зареєстрованих у підрозділах ДАІ ТЗ, ідентифікаційні номери складових частин яких пошкоджені (один чи кілька символів номера візуально не визначаються) під впливом корозії, знищені (пошкоджені) чи підроблені (змінено один або кілька символів номера, замінено панель (табличку) або частину панелі (таблички) з номером) внаслідок незаконного заволодіння або в разі, коли проведена заміна таких складових частин після дорожньо-транспортної пригоди, здійснюється дублювання первинних ідентифікаційних номерів складових частин (у разі встановлення відповідності ідентифікаційного номера таким засобам) згідно з вимогами міжнародних і державних стандартів. 9.5.1. Дублювання первинних ідентифікаційних номерів складових частин ТЗ (далі - ідентифікаційні номери ТЗ) здійснюється в разі, зокрема, повернення ТЗ власникові після незаконного заволодіння з пошкодженими ідентифікаційними номерами. 9.5.2. За наявності підстав для дублювання ідентифікаційних номерів ТЗ надається власником або уповноваженою ним особою на експертне дослідження ідентифікаційних номерів до спеціалізованих експертних установ. В порядку наведених вище положень законодавства працівниками органу ДАІ м. Кривого Рогу їй було запропоновано провести процедуру експертного дослідження та дублювання ідентифікаційного номера кузова автомобіля з метою його перереєстрації на власне ім'я. Однак, оскільки вказані процедури передбачали чималі фінансові витрати, які вона позивачка не мала змоги собі дозволити, процедура дублювання ідентифікаційного номера кузова здійснена не була. Відповідно, не було здійснено державну реєстрації автомобіля на її ім'я. Тому, протягом тривалого часу не могла використовувати автомобіль, експлуатація якого заборонена без державної реєстрації в органах ДАІ. За таких умов вирішила продати автомобіль новому власнику, який би взяв на себе витрати на здійснення процедури дублювання ідентифікаційного номера кузова. Такий покупець знайшовся, у зв'язку із чим звернулась в орган ДАІ м. Кривого Рогу з тим, щоб розпочати вказану процедуру. Однак, в органі ДАІ їй повідомили про наявність арешту автомобіля, зареєстрованого на підставі постанови державного виконавця від 02.06.2014 р. За правилами ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, та ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 392 ЦК України надає право власнику майна пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Обираючи спосіб захисту своїх цивільних прав, вважає, що позовні вимоги мають кореспондуватись з ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», яка надає їй - позивачці право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спірний транспортний засіб і про зняття з нього арешту. На теперішній час наявність публічного обтяження її майна унеможливлює здійснення всього обсягу прав власника, зокрема, розпорядження майном, оскільки укладенню договору про його відчуження має передувати перереєстрація транспортного засобу на її ім'я на підставі договору купівлі-продажу від 12 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] А відповідно до п. 41 Порядку державної реєстрації N 1388, забороняється зняття з обліку та/або перереєстрація на нового власника транспортних засобів, стосовно яких є ухвала суду про накладення арешту або заборону зняття з обліку чи постанова державного виконавця про накладення арешту. Отже, існують підстави для судового захисту моїх прав відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України. Звертає окрему увагу суду на те, що відсутність факту державної реєстрації вказаного вище транспортного засобу на її ім'я, не може слугувати підставою для висновку про відсутність її права власності на автомобіль з наступних міркувань. Відповідно до п. 3Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388, державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру Державтоінспекції. Отже, чинним законодавством передбачена мета державної реєстрації транспортних засобів як юридичного факту, з яким не пов'язується момент набуття права власності на них. Натомість, наведеними вище положеннями цивільного законодавства, зокрема ст. ст. 328, 334 ЦК України чітко визначений момент набуття права власності на рухоме майно, що пов'язується з його переданням новому власнику як стороні договору. У судове засідання позивачка не зявилася, від представника якої надійшла заява, згідно якої останній позов підтримав, просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої, просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову, таким чином позов визнав. Представник відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої просить винести рішення на розсуд суду, в своїй заяві про незгоду з позовом не зазначив. Представник третьої особи - Довгинцівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, згідно якої просить розглянути справу за його відсутності. У судовому засіданні встановлено, що маються законні підстави для задоволення позову тому що, визнання позову відповідачами не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved