Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 07.07.1990 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають повнолітніх доньку та сина. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та обовязки, на підставі чого в сімї відбувались сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми та до фактичного припинення шлюбних відносин. З звязку з цим, посилаючись на неможливість збереження сімї, позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка - [PERSON]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, зазначила, що шлюбні відносини з відповідачем було припинено через різні погляди на сімейне життя та обовязки, зловживання спиртними напоями та останні вісім років не підтримуються, спільного бюджету вони не мають та вона існує виключно за свої кошти; неодноразові спроби примиритись та налагодити відносини ні до чого не призвели, відповідач продовжує зловживати спиртними напоями, ніяких висновків не робить, вона не може та не бажає більш миритись з цим та проживати в таких умовах. В звязку з цим, вважає, що шлюб носить формальний характер, всі засоби для можливого примирення вичерпано та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач під час розгляду справи в суді позов не визнав, зазначивши, що дійсно протягом останніх восьми років шлюбні відносини з позивачкою фактично не підтримуються. Проти розірвання шлюбу він не заперечує, але після вирішення питання щодо поділу спільного сумісного майна, а також після закінчення навчання сином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 липня 1990 року Відділом запису актів громадянського стану м.Нікополя, актовий запис №733. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Під час розгляду справи сторонами підтверджено, що вони на теперішній час продовжують мешкати разом, однак, фактичні шлюбні відносини між ними припинено вісім років потому, спільного господарства не ведеться. Також позивачкою зазначено та не заперечувалось відповідачем, що протягом вказаного часу нею неодноразово вживались заходи для примирення, лікування відповідача від його алкогольної залежності, які результатів не дали. Позивачка, зазначаючи, що всі засоби для можливого примирення вичерпано, категорично наполягала на розірванні шлюбу з відповідачем. В свою чергу відповідач, заперечуючи проти позову, посилався на те, що він не проти розірвання шлюбу, але після вирішення питання щодо поділу спільного сумісного майна, а також після закінчення навчання сином. Разом з тим, вказані доводи не є такими, що відповідно до ст.112 СК України повинен враховуватись судом та має значення для вирішення справи. Будь-яких інших ґрунтовних заперечень проти заявленого позову та можливості збереження сім`ї за вказаних вище фактичних взаємин подружжя та ставлення позивачки до шлюбу, відповідачем не наведено. З урахуванням зазначених вище обставин та положень СК України, враховуючи, що шлюбні відносини між сторонами всім років потому, спільне господарство не ведеться, примирення протягом вказаного тривалого часу не відбулось та позивачка категорично наполягала на розірванні шлюбу, не бажаючи підтримувати шлюбні відносини з відповідачем в подальшому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги останньої підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Згідно заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище позивачки слід залишити [PERSON]. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved