Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

\~ \~\~ Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обгрунування якого вказала, що 07.12.2017 року відповідачка [PERSON], подарувала позивачці [PERSON], житловий будинок № 32 по вул. Червона (в минулому вул. [PERSON]) в м. Сквира Сквирського району Київської області, загальною площею 69.10 кв.м., житловою площею 49.10 кв.м., який належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.1991 року, виданого державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори. 07.12.2017 року відповідачка передала майно позивачці [PERSON], на підставі договору дарування та склали відповідний акт. Одже, позивачка просить визнати дійсним договір дарування житлового будинку № 32 по вул. Червона (в минулому вул. [PERSON]) в м. Сквира Сквирського району Київської області, загальною площею 69.10 кв.м., житловою площею 49.10 кв.м., укладеного 07 грудня 2017 року, між позивачем та відповідачем, та визнати за нею право власності на відповідне нерухоме майно, мотивувавши це тим, що належним чином оформити у нотаріуса вищевказаний правочин сторони не може через ту обставину, що відповідачка має лише копію правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок, та не може надати оригінали, а тому в законному порядку нотаріально посвідчити даний правочин та оформити право власності на відповідне нерухоме майно позивачкою, неможливо. В судове засідання позивачка не з» явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. В судове засідання відповідачка не зявилася, надала суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному осязі. Ухвалою суду від 02.02.2017 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення осіб, у якій розяснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог статей\~2\~та\~4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Судом встановлено, що 07.12.2017 року відповідачка [PERSON], подарувала позивачці [PERSON], житловий будинок № 32 по вул. Червона (в минулому вул. [PERSON]) в м. Сквира Сквирського району Київської області, загальною площею 69.10 кв.м., житловою площею 49.10 кв.м., який належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.1991 року, виданого державним нотаріусом Сквирської державної нотаріальної контори. 07.12.2017 року відповідачка передала майно позивачці [PERSON], на підставі договору дарування та склали відповідний акт. При укладанні договору між сторонами нами погоджено всі істотні умови передачі нерухомості у власність позивача, оформлення договору у нотаріальній конторі. Під час укладання договору житловий будинок у спору, під заставою, арештом та будь-якою іншою забороною не перебував. Вказані обставини встановлені матеріалами справи. Відповідачка [PERSON], визнає позивачку власником житлового будинку, про що свідчать її заява про визнання позову. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір укладений, якщо сторони в належній формі досягли домовленості з усіх істотних умов. Відповідно до ч.1 ст.717 ЦК України, за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Відповідно до ст.334 ЦК України перехід права власності на майно до набувача за договором відбувається у момент передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони договору домовилися щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна сторона ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24\~постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, суд приходить до висновку, що виходячи із вищевказаного, маються, достатні підстави для визнання за [PERSON], право власності на вищевказане нерухоме майно. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved