overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 23 жовтня 1996 року уклала із відповідачем шлюб, який був зареєстрований виконкомом Ставківської сільської ради Березівського району Одеської області, актовий запис № 12. Від шлюбу мають трьох дітей, двоє з яких є неповнолітніми. Через несумісність характерів, за час шлюбу в їх сімї мали місце сварки та скандали, внаслідок чого вони проживають окремо. Збереження шлюбу вважає недоречним і відновлювати подружні стосунки із відповідачем не бажає, оскільки це суперечить їх інтересам та інтересам дітей. З огляду на те, що їх шлюб існує формально, просила його розірвати. Під час підготовчого судового засідання позивачка та її представник позов підтримали. Також додала, що відносини із відповідачем не підтримує та на примирення з останнім не погоджується. Відповідач [PERSON] позов визнав та проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах підготовчого судового розгляду, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з свідоцтва про одруження, [PERSON] та [PERSON], тобто сторони 23 жовтня 1996 року уклали шлюб зареєструвавши його у виконкомі Ставківської сільської ради Березівського району Одеської області, актовий запис № 12. Статтею 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. За наведених обставин, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти його розірвання, суд приходить до висновку про ухвалення рішення за результатами підготовчого засідання. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судові витрати. На підставі ст.ст. 56, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із зазначеним позовом, вказавши, що 15.04.2000 року перебуває у шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] [INFO], який проживає з нею. 2.03.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Посилаючись на те що, дитина знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на їх утримання не надає, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з дня подання позовної заяви, до повноліття дитини. У судове засідання сторони не прибули, про місце та час розгляду справи повідомлені належно, позивач подала до суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Суд ухвалив про заочний розгляд справи та, дослідивши її матеріали, вважає, що позов підлягає задоволенню, на підставі такого. Відповідно до ст.ст.180,181,183 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; якщо сторони не дійшли згоди щодо способу виконання батьком свого обов»язку утримувати дитину, частка його заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст.182 того ж Кодексу, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність в нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. З відповідного свідоцтва та довідки судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Судом встановлено також, що сторони не досягли між собою згоди щодо способу виконання батьком свого обов»язку утримувати дітей. Доказів того, що стан здоров»я та матеріальне становище відповідача чи наявність інших обставин перешкоджають йому платити аліменти у розмірі, який зазначила позивач, останній суду не надав. З урахуванням наведених норм та встановлених обставин суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі та стягує з відповідача аліменти на одну дитину в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), однак не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування на земельну частку (пай) розміром 2.05 га. в умовних кадастрових гектарах в КСП «Полісся» с. Андріївка Ічнянського району Чернігівської області на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай серії ЧН №0091516, виданого 22 серпня 1996 року на підставі рішення Ічнянської РДА від 31 липня 1996 року №177, належну померлій 23 листопада 2011 року її матері [PERSON]. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина на яку вона має право як спадкоємиця першої черги по закону. Спадкоємцями першої черги також являються чоловік померлої [PERSON]О та син [PERSON], які надали суду заяву про відмову від належної їм частки на користь позивачки [PERSON], однак переоформити свої спадкові права не може із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Просить визнати за нею право власності в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, а в позовній заяві вказав про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримує повністю. Представник відповідача [PERSON] сільської Ради в судове засідання не зявився, а надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності .Проти позову не заперечує. Згідно ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд визнав можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів в судовому засіданні.. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Законними підставами для задоволення позову є ст.ст. 1261, 1268 ЦК України. Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обґрунтовані на законі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на її користь борг у сумі 4233 грн. 86 коп., 3 % річних у розмірі 31 грн. 67 коп. В обґрунтування позовних вимог вона посилається на те, що 24 січня 2015 року надала позику [PERSON] в сумі 200 доларів США, зі строком повернути до квітня 2015 року, про що відповідачка власноручно написала розписку, однак не виконує свої обовязки та всі її спроби повернути суму боргу в добровільному порядку залишилися безрезультатними. Сторони в судове засідання не зявилися, надавши до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, а відповідачка і про визнання позову, у звязку з чим вбачається можливість врегулювання спору і суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про його задоволення. Законними підставами для задоволення позову є стаття 1046 ЦК України, яка передбачає, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно зі ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. В судовому засіданні встановлено, що 24 січня 2015 року [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти і остання склала розписку, в якій зобовязувалася повернути 200 доларів США до квітня 2015 року. Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону і одностороння відмова від зобовязання чи зміна його умов не допускається. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 30 червня 2015 року Національний банк України встановив офіційний курс долара США до гривні: 2101,5358 за 100 доларів США, отже сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] еквівалентна 4203 грн. 07 коп. (200 доларів США*2101, 5358 = 4203 грн. 07 коп.). Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі і доведені в судовому засіданні. На підставі ст.88 ЦПК з відповідачки необхідно стягнути на користь позивачки понесені нею витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 08 липня 2006 року. У зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]». Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку, [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, спільне господарство не ведуть, разом не проживають протягом шести місяців, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивач просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, у адресованій суду письмовій заяві просила розглядати справу у її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, у адресованій суду заяві просив справу розглядати у його відсутність, позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 08 липня 2006 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку, [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім'ї суперечило б їх інтересам, та інтересам неповнолітньої дитини. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача посилаючись на те, що вони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2011 року. У зв'язку з реєстрацією шлюбу позивачка змінила своє прізвище з «[PERSON]» на прізвище чоловіка «Томенко». Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є втрата почуття поваги та любові один до одного, спільне господарство не ведуть, разом не проживають більше року, подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. За таких підстав позивачка просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, у адресованій суду письмовій заяві просила розглядати справу у її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, у адресованій суду заяві просив справу розглядати у його відсутність, позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбних стосунків сторони не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливо. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам не повнолітніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім'ї суперечило б їх інтересам, та інтересам неповнолітньої дитини. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстрований міським відділом реєстрації актів громадського стану №1 Харківського управління юстиції від 23 серпня 2003 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Приблизно з 2012 року вона з відповідачем разом не мешкає та сімейні відносини припинено остаточно, тому вона вимушена звернутися до суду. Позивачка у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить справу розглядати за його відсутності та проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 23 серпня 2003 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадського стану №1 Харківського управління юстиції, актовий запис про реєстрацію шлюбу № 1453, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ №192712. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Однією сімєю сторони не проживають з 2012 року. Позивачка вважає, що примирення не можливе та сімя остаточно розпалась та відновленню не підлягає. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просить розірвати шлюб між нею [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстрованим 20 липня 2007 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Харкова, актовий запис № 458 від 20 липня 2007 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 20 липня 2007 року вона [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось у звязку тим, що вони не находили розуміння один з одним та у них різні погляди на сімейне життя, шлюбні відносини фактично припинили. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач у судовому проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши думку сторін, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 20 липня 2007 року Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану міста Харкова, актовий запис № 458 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ №068616. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 100656, яка проживає разом із матірю. Спільного господарства не ведуть та спору щодо розподілу майна у сторін немає. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам та інтересам дитини через постійні конфлікти, сварки та непорозуміння з чоловіком. З питання щодо утримання та виховання дитини спору немає. Між сторонами досягнуто згоди про проживання та утримання їх спільної дитини. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 17 червня 2011 року Мерефянською міською радою Харківського району Харківської області, актовий запис №52. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі. Приблизно з кінця 2014 року вона з відповідачем разом не мешкає та сімейні відносини припинені, тому вона вимушена звернутися до суду. Позивачка у судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглядати за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить справу розглядати за його відсутності та проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. 17 червня 2011 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Мерефянській міській раді Харківського району Харківської області, актовий запис № 52 що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ №159286. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №294391. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинено з кінця 2014 року. З того часу однією сімєю не проживають. Позивачка вважає, що примирення не можливе та сімя остаточно розпалась та відновленню не підлягає. Майнового спору з приводу спільного нажитого майна за період шлюбу у сторін не має. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобовязані спільно дбати про матеріальне забезпечення сімї. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного і

Outcome: approved