Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини до відповідача [PERSON] Посилається на те, що перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 03.06.2016 року розірвано. В шлюбі народилась донька: [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу, разом не проживають, [PERSON] знаючи про те, що їхня дочка потребує постійної батьківської уваги, допомоги фактично ухиляється від виконання своїх обовязків. Неповнолітня дочка перебуває на її утриманні та вихованні, проживає з нею у будинку батьків. Зазначила, що [PERSON] працює, але офіційно не зареєстрований, займається будівельними роботами, отримує пристойні доходи, за час їхнього проживання його дохід за день становив 1000,00 грн. Після розірвання шлюбу у них з [PERSON] була домовленість про те, що він буде надавати добровільно аліменти на утримання дочки в сумі 1000,00 грн., однак свою обіцянку не виконує, матеріально дитину не забезпечує, не приймає участі в її вихованні та утриманні. Просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилалась на обставини викладені в позові, просила задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, зазначив, що у нього на утриманні перебувають діти від іншого шлюбу [PERSON], [PERSON] За навчання дочки кожного року сплачує 10000,00 грн. Згідний сплачувати аліменти на утримання дочки в сумі не більшій ніж 300,00 грн. в місяць. Суд, заслухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з відповідачем [PERSON] перебувала в шлюбі, який рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 03.06.2016 року розірвано, що підтверджується копією рішення. Від шлюбу є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-МИ №117189, виданого 06.05.2010 року виконавчим комітетом Міліївської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис 19. З довідки виданої виконкомом Міліївської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області №2398 від 25.07.2016 року вбачається, що у [PERSON] на утриманні знаходиться неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Крім того, судом встановлено, що позивачка [PERSON] на даний час офіційно не працює, не має змоги самостійно, матеріально утримувати неповнолітню дочку, проживає у житловому будинку батьків. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, відповідач [PERSON], як батько неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] є працездатним, офіційно ніде не працює по даний час, трудової книжки немає, що підтверджується довідкою Банилівської сільської ради №2035 від 15.08.2016 року. Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом положень ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006р. за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не надав суду доказів, що він не може сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 650,00 грн. щомісяця. На підставі викладених обставин суд вважає, що відповідач [PERSON], як батько зобовязаний сплачувати на користь [PERSON], на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 650,00 грн. щомісяця, починаючи з 02.08.2016 року і до настання її повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 80 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до п.3 ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про стягнення аліментів ціна позову визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Згідно ст.4 ч.2 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу складає 551,20 грн, та майнового характеру складає 551,20 грн. (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати). Пунктом 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнена від сплати судового збору як позивач у справі про стягнення аліментів. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 551,20 гривень в дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial