Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

Позивачка [PERSON], що діє в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON], звернулась до суду із позовною заявою до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» про відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю батька при виконанні трудових обов'язків. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначила, що вона є дружиною, а [PERSON] є донькою [PERSON], який перебував у трудових відносинах з відповідачем ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» по грудень 2004 року. 08 грудня 2004 року на підприємстві трапилася аварія, в результаті якої постраждав чоловік позивачки та батько її дитини [PERSON] [INFO] внаслідок отриманої травми 08.12.2004 р. через вибух метано - повітряної суміші, [PERSON] помер, що підтверджується актом №160 від 12 березня 2005 року. Позивачка вважає, що з вини відповідача її доньці [PERSON] спричинена моральна шкода, яка виражається у втраті годувальника. Просить стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» на користь її доньки, одноразово, 200000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю на підприємстві. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Представник відповідача позов не визнав в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення в яких вказав, що згідно наказу №57 від 27.01.2006 року ДП «Донецька вугільна енергетична компанія» реорганізовано шляхом виділення з його складу відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» та створено на його базі державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» . Пунктом 10 цього наказу встановлено, що ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» є правонаступником майнових прав та обов'язків ДП «Донецька вугільна енергетична компанія», пов'язаних з діяльністю його відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» , згідно з розподільчим балансом. Таким чином, ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» не є правонаступником ДП «Донецьквугілля», і не має бути належним відповідачем за цими позовними вимогами, та просив суд розглянути справу без його участі. Пізніше надав копію рішення Ворошилівського районного суду м.Донецьк від 20.08.2013 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 19.05.2014 року, якими підтверджується, що ДП «ДВЕК» не є належним позивачем за цими позовними вимогами. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серія [NUMBER] актовий запис №120 [PERSON] була дружиною [PERSON] (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] , актовий запис №69 , [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. Судом встановлено, що смерть [PERSON] настала під час виконання ним трудових обов'язків, що підтверджується актом №160 про нещасний випадок , пов'язаний із виробництвом від 08.12.2004 року, складеного за формою Н-1 та затвердженого 12.01.2005 року (а.с.11-12) Протоколом засідання комісії спеціального розслідування аварії з важкими наслідками від 17.12.2004 року по розслідуванню аварії, яка сталася 08.12.2004 року на шахті «Південнодонбаське № 1» ДП «Донецьквугілля» донька [PERSON] включена до складу сім ї загиблого [PERSON] і їй призначені щомісячні виплати. Відповідно до статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Встановлене Конституцією право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян. Згідно з частиною 4 ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника. Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої та членів сім ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у принижені честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно з статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. На підставі статтею 1168 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам, дітям, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Приписами частини 1статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Суд вважає, що доньці [PERSON] загиблого [PERSON], дійсно була спричинена з боку відповідача моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях, пов'язаних з безповоротною втратою батька, що порушило її звичайний нормальний образ життя в чотирьохрічному віці, виниклим відчуттям самотності, із-за смерті батька, та відсутності його любові, яку нічим неможливо замінити. Втрата батька є невідновною, при цьому [PERSON] були перенесені емоційні та психологічні потрясіння, оскільки змінився її спосіб життя, зменшився розмір доходів, а також зникли впевненість у майбутньому, і вона змушена була вирішувати свої проблеми без допомоги батька.. Дослідивши матеріали справи, визначаючись з розміром суми у відшкодування моральної шкоди, суд враховує ступінь вини відповідача, характер обсяг та тривалість страждань, переживання з приводу безповоротної втрати близької людини, розуміючи безцінність життя людини, враховує вимоги розумності та справедливості, вважає за доцільним стягнути з відповідача на користь позивача 90 000 грн., що певною мірою поменшує її страждання, оскільки повністю компенсувати їх в грошовому вимірі не можливо. На підставі викладеного ст.ст. 1167,1172 ЦК України,

Outcome: partial