Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивачка заявила позов до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. Заявлений позов обґрунтувала тим, що [INFO] у неї та відповідача народився син [PERSON]. На той час вони проживали в Італії в цивільному шлюбі. Згодом, відповідач втратив роботу та покинув Італію. Через деякий час позивачка, для того щоб у сина був батько та з метою зберегти сім'ю погодилась проживати з відповідачем. Позивачка стверджує, що вони жили на гроші, які вона отримувала на дитину до трьохрічного віку. На даний час, вона, щоб покращити матеріальний стан, змушена час від часу виїжджати на роботу за кордон. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину та добровільно сплачувати аліменти відмовляється. Позивачка в судове засідання не з'явилась, від неї до суду надійшла заява, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, неодноразово повідомлявся про час та дату судового засідання, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає, що при таких обставинах існуюють всі підстави ухвалити заочне рішення, на підставі ст. 280-282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у позивачки та відповідача народився син [PERSON]. На той час вони проживали в Італії в цивільному шлюбі. Згодом, відповідач втратив роботу та покинув Італію. Через деякий час позивачка, для того щоб у сина був батько та з метою зберегти сім'ю погодилась проживати з відповідачем. Вони жили на гроші, які позивачка отримувала на дитину до трьохрічного віку. На даний час, вона, щоб покращити матеріальний стан, змушена час від часу виїжджати на роботу за кордон. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину та добровільно сплачувати аліменти відмовляється. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, зокрема те, що вона повністю знаходиться на утриманні матері, та матеріальне становище відповідача. Суд вважає, що з відповідача, з урахуванням вказаних обставин відповідно до вимог ч.1 ст.184 СК України слід стягнути на користь позивачки на утримання дитини, сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви до повноліття дитини. На підставі наведеного,

Outcome: approved