Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області про відшкодування збитків понесених у зв`язку із втратою майна у розмірі 786060 гривень. В обґрунтування позову посилалася на те, що 05 липня 2017 року по кримінальному провадженню № 32017050290000002 від 15.02.2017 року на території Маріупольського міжрайонного управління водного господарства, розташованого по вулиці Худолея 1 у селі Покровському Першотравневого району Донецької області були вилучені паливо-мастильні матеріали на суму 786060 гривень, які належать їй на праві власності та використовувались для власних потреб її родини. Так, органом досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя під час обшуку було вилучено бензину марки А-92 в кількості 35103 літри, бензину марки А-95 в кількості 200 літрів, дизельного пального в кількості 3800 літрів, дозвіл на вилучення яких не було надано ухвалою від 27 червня 2017 року, та майно набуло статус тимчасово вилученого. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду від 15 червня 2018 року її скаргу на бездіяльність слідчого задоволено частково та визнано неправомірними дії слідчого з неповернення тимчасово вилученого майна: бензину та дизельного палива вилучених в ході обшуку 05.07.2017 року. У зв`язку з неповерненням їй майна вона звернулася з заявою про вчинення кримінального правопорушення до Територіального управління Державного бюро розслідувань міста Краматорськ, за результатами якої встановлено, що належні їй паливно-мастильні матеріали, що підлягають поверненню у місці їх зберігання відсутні та були втрачені органом досудового розслідування. Таким чином, враховуючи розпорядження № 38 від 29.04.2020 року начальника ВРНП по Донецькій області ПАТ «Укрнафта» по цінам на паливо, розмір заподіяної їй шкоди у зв`язку з втратою органом досудового розслідування належних їй паливно-мастильних матеріалів складає 786060 гривень. З урахуванням уточненої позовної заяви від 28 січня 2021 року просила стягнути з Державного бюджету України в особі державної казначейської служби України на користь [PERSON] шкоду завдану співробітниками Головного управління ДФС у Донецькій області правонаступником якого є ГУ ДПС у Донецькій області у розмірі 864266 гривень. 22 вересня 2020 року від Головного управління ДПС у Донецькій області в особі [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що Головне управління ДПС у Донецькій області не може бути відповідачем за заподіяну шкоду, яка зазначена у позовній заяві. В обґрунтування зазначених заперечень посилався на те, що відповідно до Постанови КМУ від 18.12.2018 року № 1200 «Про утворення Державної податкової служби України та державної митної служби України» передбачено, що державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції в сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до КПК України. Також підрозділи податкової міліції у складі державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до КПК України. При цьому, відповідно до підп.. 1 п. 3 Положення про державну податкову службу України, затвердженого постановою КМУ від 06.03.2019 року № 227 визначено, що основними завданнями ДПС є реалізація державної податкової політики, здійснення в межах повноважень, передбачених законом, контролю за надходженням до бюджетів та державних цільових фондів податків, зборів, платежів, державної політики у сфері контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, пального, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері контролю за своєчасністю здійснення розрахунків в іноземній валюті в установлений законом строк, дотриманням порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій , а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону. 08 жовтня 2020 року позивачкою [PERSON] надана відповідь на відзив, в якому остання зазначила, що відповідно до п.2 Постанови № 537 КМУ постановив реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2. Згідно з додатком 2 ГУ ДФС у Донецькій області реорганізоване шляхом приєднання до ГУ ДПС у Донецькій області . Окрім того, відповідно до п.2 Постанови КМУ № 1200 від 18.12.2018 року Державна податкова служба та державна митна служба є правонаступником прав та обов`язків реорганізованої державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності. Обставини щодо вилучення, безпідставного утримання та втрати майна співробітниками ГУ ДФС у Донецькій області, яке належить позивачу [PERSON] припадають до створення Головного управління ДПС у Донецькій області, яке після створення є фактично правонаступником обов`язків ГУДФС у Донецькій області. 30 листопада 2020 року позивачкою надане клопотання про долучення доказів та витребування доказів. 18 грудня 2020 року позивачкою надана заява про заміну відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області на належного відповідача - Державну казначейську службу України. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 серпня 2020 року відкрите загальне позовне провадження по справі та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 07 вересня 2020 року залучено до участі у справі у якості співвідповідача Головне управління державної податкової служби у Донецькі області. Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року за клопотанням представника позивачки адвоката Слєпова Д.Ю. витребувано з ПАТ «Укрнафта» відомості про ціну за 1 літр палива. Ухвалою суду від 23 грудня 2020 року за клопотанням позивачки замінено відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області на належного відповідача - Державну казначейську службу України. Ухвалою суду від 28 січня 2021 року підготовче провадження у справі закрите та справу призначено до судового розгляду. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Слєпов Д.Ю., діючий на підставі ордеру та договору про надання правничої допомоги, у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просили позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Головного управління ДПС у Донецькій області у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Вважає, що Головне управління ДПС у Донецькій області не повинно виступати відповідачем в даній справі, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Представники відповідачів Головного управління ДФС у Донецькій області та Державної казначейської служби України у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05 липня 2017 року в рамках кримінального провадження № 32017050290000002 від 15.02.2017 року на території Маріупольського міжрайонного управління водного господарства, розташованого по [ADDRESS] слідчим ГУ ДФС у Донецькій області [PERSON] були вилучені паливо-мастильні матеріали, а саме: бензин марки А-92 у кількості 35103 літри, бензин марки А-95 у кількості 200 літрів, дизельне пальне у кількості 3800 літрів, що підтверджується протоколом обшуку від 05.07.2017 року (а.с. 15-19). Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 15 червня 2018 року визнано неправомірними дії слідчого 2-го ВРКП СУ ФР Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області Герщук Є.В. з неповернення тимчасово вилученого майна: бензину та дизельного палива, вилученого в ході обшуку 05.07.2017 року на території Маріупольського міжрайонного управління водного господарства, розташованого по вулиці Худолея 1 у селі Покровському Першотравневого району Донецької області (а.с. 22-24). Більш того, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 листопада 2018 року за скаргою [PERSON] зобов`язано старшого слідчого 3-го ВР КП СУ ФР ГУ ДФС у Донецькій області Герщук Є.В. або іншого слідчого, що входить до слідчої групи по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 32017050290000002 від. 15.02.2017 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 204 КК України, та прокурора - процесуального керівництва по даному кримінальному провадженню негайно повернути власнику - [PERSON] тимчасово вилучене майно, а саме: 22 пластикові ємкості 1000 літрів, 1 пластикову ємкість 1000 літрів, заповнену на 1/2; 7 пластикових та металевих бочки ємкістю 200 літрів, 1 насос марки «Ріїш» № 1377830. 43 пусті пластикові каністри ємкістю 40 літрів, 9 пластикових каністр ємкістю 20 літрів, паливно-мастильні матеріали, які зберігаються у резервуарах № 1.2, які вилучені в ході обшуку 05.07.2017 року на території Маріупольського міжрайонного управління водного господарства, розташованого по вулиці Худолея будинок 1 у селі Покровському Першотравневого району Донецької області (а.с. 34-36, 38). Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 21 грудня 2018 року роз`яснено вищевказану ухвалу від 29.11.2018 року в частині того, що [PERSON] слід негайно повернути тимчасово вилучене майно, а саме: 22 пластикові ємкості 1000 літрів, 1 пластикову ємкість 1000 літрів, заповнену на 1/2; 7 пластикових та металевих бочки ємкістю 200 літрів, 1 насос марки «Ріїш» № 1377830, 43 пусті пластикові каністри ємкістю 40 літрів, 9 пластикових каністр ємкістю 20 літрів, паливно-мастильні матеріали, які зберігаються у резервуарах № 1.2, відповідно до акту прийому-передачі складеному старшим слідчим Тазієвою О.Я. 05.07.2018 року на підставі протоколу обшуку від 05.07.2018 року (а.с. 42-43). Також встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 серпня 2018 року у задоволенні клопотання слідчого 2-го ВР КП ФР Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області Герщук Є.В. про поновлення процесуального строку звернення до суду з клопотанням про арешт майна у кримінального провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 32017050290000002 від 15 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України відмовлено. Клопотання слідчого 2-го ВР КП СУ ФР Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області Герщук Є.В. в частині накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 32017050290000002 від 15 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 204 КК України, залишено без розгляду (а.с. 29-30). Вказана ухвала залишена без змін ухвалою Апеляційного Суду Донецької області від 21 серпня 2018 року (а.с. 31-33). Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 22 січня 2019 року надано слідчому Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську Симоняну Р.С., слідчим слідчої групи, прокурорам групи прокурорів, які призначені за даним провадженням, а також уповноваженим ними відповідним дорученням службовим особам правоохоронного органу у кримінальному провадженні № 62018050000000012 від 07.12.2018 року дозвіл на проведення огляду вилученого в ході обшуку 05.07.2017 року майна [PERSON] , на території Маріупольського міжрайонного управління водного господарства, розташованого по [ADDRESS] , з метою огляду на предмет наявності або відсутності на теперішній час вилученого майна. Протоколом огляду місця події від 07 лютого 2019 року встановлено, що належні [PERSON] паливно-мастильні матеріали, що підлягають поверненню, у місці їх зберігання відсутні (ємкості порожні) (а.с. 45-48). Згідно акту приймання-передачі від 04 березня 2019 року старший слідчий 3-го ВРКП слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Донецькій області Герщук Є.В. на виконання ухвали слідчого суду Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 29.11.2018 року повернув [PERSON] вилучені товарно-матеріальні цінності, а саме: 23 ємкості об`ємом 1000 літрів (порожні), 7 пластикових бочок об`ємом 200 літрів (порожні), 1 насос марки «Ріїш» № 1377830, 43 пластикові каністри об`ємом 40 літрів (порожні) та 9 пластикових ємкостей об`ємом 20 літрів (порожні). Паливно-мастильні матеріали, вилучені під час обшуку 05.07.2017 року, не були повернуті у зв`язку з їх відсутністю (а.с. 52). Отже, судом встановлено, що позивачці [PERSON] діями слідчого 2-го ВРКП СУ ФР Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області [PERSON] спричинено матеріальну шкоду внаслідок неповернення (втрати) паливно-мастильних матеріалів, вилучених під час обшуку 05.07.2017 року та належним [PERSON] на праві власності. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 6 ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Згідно до ст.. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до ст.. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Визначаючи розмір спричиненої [PERSON] матеріальної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається з листа ПАТ «Укрнафта» № 01/01/07-1178 від 15 грудня 2020 року, згідно розпорядчих документів «Щодо встановлення цін на нафтопродукти та скраплений газ в якості моторного пального» ціна за 1 літр палива, яку встановлено для роздрібної торгівлі на автозаправних станціях ПАТ «Укрнафта» станом на 30.11.2020 року складала: бензин марки А92 - 22 гривни за 1 літр, бензин марки А95 - 23 гривни за 1 літр, дизельне паливо - 23 гривни за 1 літр (а.с. 181). Таким чином, розмір заподіяної позивачці шкоди у зв`язку з неповерненням органом досудового слідства тимчасово-вилученого майна - паливо-мастильних матеріалів, складає: за бензин марки А-92 у кількості 35103 літри у розмірі 772266 гривень; за бензин А-95 у кількості 200 літрів у розмірі 4600 гривень та за дизельне пальне у кількості 3800 літрів у розмірі 87400 гривень, а всього 864266 гривень. Відповідно до статті 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Згідно з підпунктом 1 пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Зазначені рішення передаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для виконання. Відповідно до пункту 23-1 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України єдиний казначейський рахунок - це рахунок, відкритий центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (далі - Казначейство України), у Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України, на якому консолідуються кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування та кошти інших клієнтів, які відповідно до законодавства знаходяться на казначейському обслуговуванні. Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 (далі - Положення), Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення). Згідно із пунктом 9 Положення Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. На підставі аналізу наведених нормативно-правових актів суд приходе до висновку про те, що Державна казначейська служба України, діючи від імені держави в цілому, здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Правовий статус цього органу визначається функціями з обслуговування єдиного казначейського рахунку держави, пов`язаними з консолідацією та обслуговуванням Державного бюджету України, зокрема й з безспірним списанням коштів державного бюджету. Таким чином, належним відповідачем у цій справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі є відповідний орган Казначейської служби (який відповідно до законодавства є органом, який здійснює списання коштів з державного бюджету) та орган, дії якого призвели до завдання позивачці шкоди - Головне управління ДФС у Донецькій області. Між тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» постановлено: 1. Утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 1; 2. Реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної податкової служби за переліком згідно з додатком 2. 3.Установити, що територіальні органи Державної фіскальної служби, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної податкової служби. На виконання п. 1 Постанови № 537 до ЄДР внесено запис про реєстрацію 31 липня 2019 року ГУ ДПС у Донецькій області. На виконання п. 2 Постанови № 537 07 серпня 2019 року розпочата реорганізація ГУ ДФС у Донецькій області шляхом приєднання до ГУ ДПС у Донецькій області. Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 404 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів. У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувались ліквідованим органом, не можуть бути припинені і підлягають передачі іншим державним органам, за виключенням того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі. На підставі викладеного, суд не приймає до уваги доводи представника Головного управління ДПС у Донецькій області про те, що Головне управління ДПС у Донецькій області не є належним відповідачем по справі та про необхідність виключення його з кола відповідачів. При цьому, суд зазначає, що Головне управління ДПС у Донецькій області виступає відповідачем поряд із Головним управлінням ДФС у Донецькій області, яке не ліквідоване на теперішній час, як його правонаступник. Заміни відповідача Головного управління ДФС у Донецькій області на Головне управління ДПС у Донецькій області в ході розгляду справи не відбувалося, як про це помилково зазначає у своїх додаткових поясненнях представник відповідача [PERSON]

Outcome: approved