Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та будовами, що знаходиться за адресою: с. Порошково, вул. Зарічна, №54 Перечинського району Закарпатської області в порядку спадкування за законом за спадкодавцем [PERSON], яка померла 04 жовтня 2019 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 04 жовтня 2016 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з належними до нього господарськими будовами та спорудами. На день смерті матері позивачка постійно проживала разом з нею у вищевказаному будинку, вели спільне господарство. Позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутню правовстановлюючого документа на вказаний будинок, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить такі задовольнити. Представник відповідача у судове засідання також не зявився, подав заяву, у якій просить розглядати дану справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 04 жовтня 2016 року померла мати позивачки [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №213765, виданим виконкомом Порошківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 04 жовтня 2016 року, актовий запис №39. Згідно довідки Порошківської сільської ради Перечинського району № 2027 від 21 червня 2017 року головою дворогосподарства за адресою с. Порошково, вул. Зарічна, №54 Перечинського району Закарпатської області була [PERSON], яка померла 04 жовтня 2016 року. Крім цього встановлено, що згідно довідки Порошківської сільської ради № 3022 від 04 липня 2017 року на час смерті [PERSON], яка померла 04 жовтня 2016 року, за адресою: с. Порошково, вул. Зарічна, 54 була зареєстрована та проживала [PERSON], [INFO]. Разом з цим, [PERSON] звернувся до Перечинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за своєю матірю [PERSON], яка померла 04 жовтня 2016 року, однак, як вбачається з повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори № 77/01-16 від 27 червня 2017 року, позивачці було відмовлено у оформленні спадщини, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на житловий будинок №54 по вул. Зарічній в с. Порошково Перечинського району Закарпатської області. Крім цього, як вбачається з матеріалів справи позивачка [PERSON] з 05 липня 2001 року зареєстрована у [INFO], а також у 2017 році виготовила технічний паспорт на зазначений будинок. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Отже враховуючи те, що позивачка [PERSON] прийняла спадщину за законом за спадкодавцем [PERSON], однак у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved