Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

позивачка в березні 2014 року звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на поважність причини пропущеного строку для прийняття спадщини після смерті [INFO] року її дядька - [PERSON], а тому просила визначити для цього додатковий строк у чотири місяці. Представник позивачки в судовому засіданні просив позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Представник відповідачки [PERSON] в судове засідання не прибув, подав заяву про визнання позову. Відповідачка [PERSON], будучи повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не з'явилася. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів у загальному порядку. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] року помер [PERSON] - дядько позивачки, якій він заповів усе своє майно, що підтверджується заповітом від 20 серпня 2008 року, посвідченим державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області Фоєю Л.А. Відповідно до ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Для прийняття спадщини ст. 1270 ЦК України встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Згідно листа Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області від 12 лютого 2014 року № 556/02-14 на час смерті спадкодавця згідно вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняли його мати [PERSON] та дочка [PERSON] 08 жовтня 2013 року вказані спадкоємці подали до Вишгородської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Позивачка відповідно до вимог ст. 1222 ЦК України є спадкоємцем за заповітом. Згідно листа Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області від 12 лютого 2014 року № 556/02-14 позиваці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її дядька [PERSON], в зв'язку з пропущенням строку для прийняття спадщини та відсутністю згоди на прийняття нею спадщини, від усіх спадкоємців. Із справи встановлено, що позивачка є громадянкою Російської Федерація та постійно проживала в м. Петропавловськ-Камчатський, Камчатського краю, Російської Федерації, що підтверджується копією паспорта з відповідною відміткою про місце її реєстрації. З 16 березня 2013 року по даний час позивачка постійно проживає на [ADDRESS]. Дана місцевість розташована на відстані 470 км. від адміністративного центру м. Петропавловськ-Камчатський і є віддаленими та важкодоступними місцевостями Крайньої Півночі, що підтверджується довідкою адміністрації Крутогоровьского населеного пункту № 78 від 12 лютого 2014 року. На маяку «Крутогорова» відсутні будь-які установи по наданню поштових послуг чи послуг зв'язку, також між даною місцевістю та адміністративним центром м. Петропавловськ-Камчатський відсутнє шляхове сполучення, що підтверджується довідкою ТОВ АК «Вітязь-Аеро». 12 лютого 2014 року о 03 год. 30 хв. по місцевому часу (17 год. 30 хв. 11 лютого 2014 року по київському часу) мати позивачки [PERSON], яка є рідною сестрою спадкодавця по телефону повідомила їй про смерть її дядька [PERSON], який залишив заповіт на її ім'я. Про наявність заповіту матері позивачки стало відомо лише 11 лютого 2014 року, коли вона разом зі своєю сестрою [PERSON] (матір'ю спадкодавця) прибули до Вишгородської районної державної нотаріальної контори для оформлення спадщини. Раніше мати позивачки не повідомляла останній про смерть її дядька оскільки спілкування між ними можливе лише за допомогою мобільного зв'язку, яким позивачка може скористатися лише, перебуваючи в м. Петропавловськ-Камчатський, так як по місцю її постійного проживання телефонний зв'язок відсутній. 12 лютого 2014 року о 10 год. 39 хв. (00 год. 39 хв. 12 лютого 2014 року по київському часу) із поштового відділення м. Петропавловськ-Камчатський позивачка надіслала телеграму до Вишгородської районної державної нотаріальної контори про прийняття, що підтверджується копією касового чеку оплати відправлення телеграми №32/1702 від 12 лютого 2014 року. 18 лютого 2014 року позивачка літаком прибула з м. Петропавловськ-Камчатський, а звідти поїздом до м. Київ, що підтверджується копіями відповідних проїзних документів. Зазначені обставини на думку суду пов'язані з об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для подання заяви про прийняття спадщини, а тому є поважними причинами пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини, які в розумінні вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України виявляють підстави для визначення останній додаткового строку для цього. Відповідно до ст. 1272 ЦК України в разі пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини, за позовом спадкоємця суд вправі визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. Таким чином, заявлене позивачкою право підлягає визнанню, а пред'явлений позов - задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved