Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача вказуючи, що їй відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 03.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В., належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Квартира була зареєстрована в реєстрі нерухомого майна та внесено відповідний запис зміни до технічного паспорту. Відповідач [PERSON] повинен був знятися з реєстраційного обліку, але він до теперішнього часу залишається зареєстрованим в квартирі [ADDRESS], та без його згоди зняття з реєстрації неможливо. Добровільно відповідач з реєстрації не знімається. Зазначає, що вона є власником вищевказаної квартири, а відповідач ні є членом її родини, та його реєстрація для позивачки складає незручності, та цей факт порушує її права в розпорядженні квартирою, на нього нараховуються комунальні витрати, які їй приходиться сплачувати, в зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилась, представник позивачки надала суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та представника. На позовних вимогах наполягає, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Відповідно до ст. 74 ЦПК України, судова повістка фізичним особам, які не мають статусу підприємців направляється за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. За адресою місця реєстрації відповідач повідомлявся про слухання справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність за наявних у справі документах та зі згоди позивача ухвалити рішення в заочному порядку, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, суду надана заява про розгляд справи у відсутність представника третьої особи. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача, його представника та представника третьої особи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню. Суд встановив, що позивачці [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.07.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В., реєстровий номер 1537, належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Право власності позивача на зазначену квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.07.2015 року (а.с. 4-5). Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу, квартира була придбана позивачем у [PERSON], яка згідно п. 7 вищевказаного договору, була зобов'язана знятися з реєстрації та зняти з реєстрації всіх, кого там було зареєстровано до 01.08.2015 року для безперешкодного користування квартирою позивачем. Відповідно до довідки ЖБК «Титан-8» від 16.06.2015р. та довідки сектору адресно-довідкової роботи управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 30.07.2015р. [PERSON] зареєстрований у квартирі [ADDRESS] (а.с.7,10). Згідно акту від 22.06.2015р., складеого ЖБК «Титан-8», [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак фактично там не мешкає (а.с.6). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.319 ЦК України позивачка вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. Крім того, права власника житлового будинку, квартири визначені ст. ст. 317, 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач [PERSON] не надав суду заперечень проти вимог позову та викладених в ньому обставин, тому обставини, на які посилається позивачка за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в спірній квартирі є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, тому що її інтереси порушені, вона не має змоги користуватися та розпоряджатися належним їй майном за своїм розсудом, а відповідач не є членом її родини, не користується спірним житловим приміщенням, інших домовленостей між сторонами немає. Щодо вимоги про зняття відповідача з реєстрації в квартирі, то суд вважає за необхідне позов в цій частині залишити без задоволення через наступне: Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Аналіз наведеної норми закону свідчить про те, що підставою для зняття з реєстрації є рішення суду, що набрали законної сили, зокрема, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Виходячи з вищевикладеного та діючого законодавства, питання щодо реєстрації місця проживання або зняття з реєстрації не входять до компетенції суду. Таким чином, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial