Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 17.02.2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають трьох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26.03.2020 року шлюб з відповідачем було розірвано. Діти з моменту народження та по теперішній час мешкають разом із нею та знаходяться на її утриманні. З березня минулого року відповідач не має стабільного заробітку, на її прохання знайти роботу не реагує. Раніше ним допомагали батьки, але за раз вони такої змоги не мають. Чоловік участі у вихованні та розвитку дітей майже не приймає, матеріальної підтримки не надає. Старша донька [PERSON] з 2010 року займається спортивно-бальними танцями, в яких досягла значних успіхів, їй залишилось всього півроку до присвоєння звання кандидата в майстри спорту. Середній син [PERSON] також займається танцями з трирічного віку по теперішній час. На ці заняття слід витрачати багато часу та коштів як для оплати самих уроків, так і за участь в змаганнях, турнірах, придбання спеціалізованого одягу, взуття. Середньомісячні витрати на це становлять більше 10000 грн. Крім того, [PERSON] потребує за вказівкою лікаря додатково відвідувати басейн, що коштує близько 500 грн. на місяць. Вона наразі знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку, тому також має право на утримання від колишнього чоловіка. Посилаючись на вказані обставини, відсутність у відповідача інших утриманців та стягнень з нього за виконавчими документами, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 50% з усіх видів доходів відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з квітня 2020 року та до повноліття дітей; стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, до досягненню дитиною трирічного віку; а також стягнути з відповідача додаткові витрати на дітей в розмірі 10000 грн., щомісячно, з часу звернення до суду. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач під час розгляду справи в суді позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі прожиткового мінімуму на кожну дитину, а також проти стягнення з нього аліментів на утримання позивачки в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. При цьому, заперечував проти стягнення з нього додаткових витрат на утримання дітей в розмірі 10000 грн. щомісячно, посилаючись на те, що на теперішній час не працює та не має матеріальної можливості покривати вказані витрати. Крім того, посилався на те, що позивачкою не доведено факт понесення відповідних додаткових витрат. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, останні з 17.02.2017 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 26.03.2020 року шлюб між сторонами було розірвано. Діти з моменту народження та по теперішній час мешкають разом із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням зазначених вище обставин та наведених положень законодавства, враховуючи, що відповідач є здоровим та працездатним, інших осіб, крім спільних з позивачкою дітей, на утриманні не має, суд приходить до висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу на утримання останніх. В своєму позові позивачка просила визначити аліменти на утримання дітей в розмірі 50% від усіх доходів відповідача. Відповідач в свою чергу не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Суд враховує, що відповідно до положень ст.ст.183,184 СК України аліменти присуджуються у частці від доходів платника аліментів або у твердій грошовій сумі, а не в процентному відношенні, як про це просила позивачка. Також суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання трьох малолітніх дітей в єдиній частці в розмірі Ѕ частини з усіх видів доходів відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто з 03.04.2020 року та до повноліття дітей. Відповідно до ч.ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням наведених положень ст.84 СК України, а також визнання позову відповідачем в цій частині, також слід задовольнити позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача аліментів на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, починаючи з 03.04.2020 року та до досягнення трьох років дитиною [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] включно. В частині заявлених вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дітей в розмірі 10000 грн. щомісячно, суд враховує, що відповідно до ст.185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином положення ст.185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, повинно враховуватись в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Суд враховує, що на підтвердження заявлених вимог про стягнення додаткових витрат позивачкою не надано жодного доказу, який би підтверджував викладені в позовній заяві обставини щодо зайнять дітьми танцями, досягненнях в них певних успіхів, щодо фактичних витрат, які позивачка несе в зв`язку з цим та обгрунтовано може нести в подальшому. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в цій частині за недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial