Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO], в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до її повноліття. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вони з відповідачем перебувають в шлюбі з 19 грудня 2012р. та проживали разом однією сім'єю до січня 2015р. і він, будучи працездатним, не допомагає їй утримувати матеріально неповнолітню доньку, інших утриманців відповідач не має. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити її позов. При цьому пояснила, що відповідач поїхав з дому як би на заробітки в серпні 2014р. і більше вони не бачились, дитина знаходиться на її утриманні, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] відповідно до адресної довідки (а.с.12) та вимог с. 74,76 ЦПК України належно повідомлений судом, в судове засідання не з'явився. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, з урахуванням інтересів та захищеності неповнолітньої дитини з ухваленням судом заочного рішення відповідно до вимог ст. 224-228 ЦПК України, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом достовірно встановлено, що від шлюбу сторін по справі (а.с.3) народилася дочка - [PERSON] [INFO], батьком якої записаний у свідоцтві про народження відповідач - [PERSON] (а.с.4). Дитина знаходиться на утриманні матері (а.с.6), а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання їх дочки. Суд вважає, що відповідач працездатний, не інвалід, інших утриманців не має, може і зобов'язаний за Законом надавати таку допомогу, тобто в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 січня 2015 року - моменту звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. Відповідно до частини 1 п.3 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07. 2011 року від сплати судового збору звільняються позивачі по позовним заявам про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету м. Миргорода 243,60 гривень судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка при зверненні до суду. В іншій частині вимог слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: partial