Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, під час розгляду справи позовні вимоги уточнила, просила надати дозвіл на виїзд доньки за кордон без згоди батька до Російської Федерації строком на один рік, в обґрунтування зазначивши, що відповідач, з яким вона перебувала у шлюбних відносинах, є батьком її доньки [PERSON], [INFO]. Відповідач у вихованні та утриманні доньки участі не приймає, його місце знаходження та роботи не відоме, перебуває у розшуку як боржник по аліментам. В період з 2006 року 2014 рік вона з донькою неодноразово виїжджала до Російської Федерації на відпочинок та оздоровлення, відповідач надавав нотаріально засвідчену згоду, проте у цьому році зв'язок з ним перервався. У Бєлгороді мешкають їхні родичі, з якими вони підтримують стосунки, а тому вона бажає вивезти дитину за кордон, проте згоди відповідача на це немає, тому й вимушена звернутися до суду. Позивачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом з копій свідоцтв про шлюб, розірвання шлюбу та народження встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 05.03.2005 р. до 18.02.2010 р. і є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст.150, ст.154, ст.155 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Здійснення батьками своїх прав мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» у разі відмови одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно із ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 61 обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Пунктом 11 Постанови Пленуму ВСУ Про судове рішення у цивільній справі від 18.12.2009 року № 14 зазначено, що якщо сторона визнала обставини, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, суд посилається на це в рішенні як на підставу звільнення від доказування цих обставин. Таким чином, беручи до уваги той факт, що відповідачем позов визнаний повністю, з метою захисту інтересів дитини, суд вважає за доцільне надати дозвіл на виїзд дитини за кордон. На підставі викладеного,

Outcome: approved