Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, та допустити негайне виконання в межах стягнення за місяць. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що їх з відповідачем син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , перебувають на її утриманні, так як відповідач не бажає брати участі в їх вихованні та матеріальному утриманні. Крім цього, відповідач не допомагає їй по господарству та не бере участі в утриманні будинковолодіння та сплаті комунальних послуг, що значно погіршує її фінансовий стан. Вважає, що оскільки відповідач працює неофіційно, є фізично здоровою людиною, а тому зобов`язаний брати участь у матеріальному утриманні дітей. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів свого заробітку (доходу) щомісячно. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити. Відповідно до ст.ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.10.2002, та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 23.04.2004 /а.с.4/. Згідно з довідкою виконавчого комітету Ходовицької сільської ради Стрийського району Львівської області № 402 від 30.09.2019 [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] разом зі своїми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які перебувають на її утриманні /а.с. 14/. Поясненнями позивачки в судовому засіданні з`ясовано, що діти знаходяться на повному її утриманні. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, так як інших утриманців не має, а його стан здоров`я дозволяє йому працювати та надавати матеріальну допомогу. Вважає, що на утримання дітей слід стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно. Згідно зі ст.\~89\~ЦПК України суд\~оцінює докази\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів.\~Жодні докази\~не мають\~для суду\~заздалегідь встановленої\~сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи даний спір, суд враховує визнання позову відповідачем та виходить з положень ст. 182 СК України. Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні, відповідач коштів на їх утримання не надає, хоча в силу закону зобов`язаний це робити. Крім цього, судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, доказів того, що відповідач несе витрати на утримання інших непрацездатних осіб судом не здобуто, як і доказів того, що відповідач за станом свого здоров`я неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Таким чином, в позивачки були всі підстави звернутися до суду з даним позовом. При цьому, визначаючи розмір аліментів у частці від доходу, суд виходить з того, що обов`язком щодо утримання дитини є рівною мірою як матері, так і батька, враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, інші обставини, які мають істотне значення. Враховуючи матеріальне становище як платника аліментів, так і матеріальне становище дітей, на утримання яких підлягають стягненню аліменти, їх стан здоров`я, стан здоров`я платника аліментів та інші обставини, визначені ст. 182 СК України, що мають значення для справи, в тому числі, на які покликаються сторони, суд приходить до висновку, що з врахуванням обставин справи, доходів позивачки, фактичних доходів та можливостей відповідача, з нього на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , слід стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, потребам дітей і можливостям платника. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [INFO] , стягнення слід проводити саме з цієї дати. Крім того, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved