Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача Тернопільської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Приватне підприємство «Загребелля», у якому просить визнати за нею право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що є дочкою [PERSON] та [PERSON] . 24 лютого 2011 року вона вступила у зареєстрований шлюб із [PERSON] , у зв`язку із чим змінила прізвище із [PERSON] на [PERSON] . [INFO] помер її батько [PERSON] . Згідно квартирної картки [PERSON] наймав квартиру [ADDRESS] з дружиною - [PERSON] та двома дітьми - [PERSON] та [PERSON] . Вказує, що її батько [PERSON] був зареєстрований у зазначеній квартирі з 1987 року, а вона з моменту народження, тобто із 1990 року. Вказує, що її батько [PERSON] , як голова родини наймав вищевказану квартиру до смерті, а вона з дитинства мешкала у даній квартирі та після смерті батька залишилася постійно там, оскільки іншого житла ніколи не мала та не має. Згідно паспорта громадянина України, виданого на її ім`я, вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але у зв`язку з її віком таке рішення за неї прийняли батьки. Також, вказує, що станом на даний час вона самостійно сплачує комунальні платежі, які нараховуються у на квартиру [ADDRESS] . За вказаних обставин вважає, що оскільки вона правомірно проживає у квартирі [ADDRESS] від моменту народження і по даний час, сплачує комунальні платежі за вказану квартиру, то, у зв`язку із смертю наймача квартири її батька [PERSON] , у відповідності до вимог статтей 106, 107 Житлового Кодексу Української РСР набула право на користування вказаної квартирою. З цих підстав просить позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому судовому засіданні. Від відповідача Тернопільської міської ради надійшов до суду відзив на позов, у якому міська рада заперечує проти викладених у позові обставин. В обґрунтування своїх доводів вказує на те, що відповідно до вимог чинного законодавства право користування житловим приміщенням на рівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися як члени сім`ї наймача в установленому законом порядку. Також, представник відповідача вказує, що у матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивач була зареєстрована в спірній квартирі. Спірна квартира не була постійним місцем помешкання позивача, тому вона не мала підстав очікувати щодо забезпечення її даним житлом. Згідно даних договорів найму вбачається, що наймачем квартири [ADDRESS] являвся [PERSON] . Платежі за комунальні послуги, що надавались у зазначене житлове приміщення, розраховувались лише на одну особу наймача квартири. Відповідно до свідоцтва про смерть від 06.08.2018 року серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у віці 67 років. Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів від 25 жовтня 1989 року №486 «Про визнання права власності на житлові будинки» визнано право власності за комітетом міської ради на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 19 травня 1987 року №208 [PERSON] надано квартиру [ADDRESS] на склад сім`ї із однієї особи. За даною адресою були прописані: [PERSON] з 27 липня 1987 року; [PERSON] з 07 вересня 1987 року; [PERSON] з 07 вересня 1987 року; [PERSON] з 20 червня 1990 року. Рішенням виконавчого комітету від 18 жовтня 1995 року №840 вирішено перейменувати вулиці міста Тернополя та присвоїти номери будинку. Відповідно до додатку до вказаного рішення вулицю Надзбручанську, 8 перейменовано на [ADDRESS] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] змінили своє місце реєстрації з [ADDRESS] на [ADDRESS] є трикімнатною, загальною площею 67 кв.м., житловою площею 37,9 кв.м. Дана квартира була отримана з метою покращення житлових умов, відповідно до норм Житлового кодексу УРСР та Правил обліку громадян, які потребують покращення житлових умов. [PERSON] , 24 лютого 2011 року уклала шлюб Із [PERSON] . 18 квітня 2012 року [PERSON] по договору купівлі-продажу від 26 березня 2012 року провів реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] . З цих підстав, представник відповідача вважає, що оскільки придбання квартири [ADDRESS] відбулось за час шлюбу, отже, [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . У листі балансоутримувача житла ПП « [PERSON] » від 05 грудня 2018 року №192 зазначено, що основний квартиронаймач [PERSON] помер, у спірному житловому приміщенні ніхто не проживає. З огляду на те, що спірне приміщення було вільним, рішенням виконавчого комітету від 13 березня 2019 року №245 квартиру [ADDRESS] зареєстровано в якості гуртожитку виконавчого комітету Тернопільської міської ради. Рішенням виконавчого комітету від 05 червня 2019 року №533 гуртожиток виконавчого комітету, а саме квартиру [ADDRESS] надано [PERSON] . З 21 червня 2019 року постійним місцем проживання за адресою: [ADDRESS] визнано за [PERSON] . За вказаних обставин Тернопільська міська рада просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. За клопотанням представника відповідача Тернопільської міської ради Яроша О.П. судом залучено до участі у розгляд справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання від 28 листопада 2019 року. 07 жовтня 2020 року судом закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду, про що постановлено ухвалу суду, занесену до протоколу судового засідання. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Тернопільської міської ради у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне підприємство «Загребелля» у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Письмових пояснень з приводу предмета спору до суду не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи до суду не з`явився, письмових пояснень з приводу предмета спору до суду не подавав. Судом установлено: Згідно договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 01 січня 2001 року, укладеного між ПП «Дружба сервіс житло-1» та [PERSON] , [PERSON] надано у безстрокове користування квартиру, загальною площею 34,26 кв.м., житловою площею 19,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також, відповідно із договором найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду від 01 січня 2006 року, укладеного між ПП «Загребелля» та [PERSON] , [PERSON] надано у безстрокове користування квартиру, загальною площею 34,26 кв.м., житловою площею 19,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як убачається із наявної у матеріалах даної цивільної справи копії поквартирної карточки, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] наймач, зареєстрований за вказаною адресою із 27 липня 1987 року. Разом із наймачем [PERSON] за даною адресою зареєстровані: дружина [PERSON] , з 07 вересня 1987 року, дочка [PERSON] , з 07 вересня 1987 року та дочка [PERSON] , з 20 березня 1990 року. Також, як убачається із даної поквартирної карточки члени сім`ї наймача: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 23 жовтня 1996 року зняті з реєстрації місця проживання за адресою [ADDRESS] та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Сторонами не\~оспорюється те,\~що Рішенням виконавчого комітету від 18 жовтня 1995 року №840 вирішено перейменувати вулиці міста Тернополя та присвоїти номери будинку. Відповідно до додатку до вказаного рішення [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 04 квітня 1990 року Відділом ЗАГС міськвиконкому м. Тернопіль. Як убачається із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 24 лютого 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, 24 лютого 2011 року позивачка вступила у зареєстрований шлюб із [PERSON] , змінивши прізвище із [PERSON] на [PERSON] . [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , про що складено актовий запис №1245 Тернопільського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, яким 06 серпня 2018 року видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради №245 від 13 березня 2019 року зареєстровано в якості гуртожитку виконавчого комітету Тернопільської міської ради для поселення працівників приватного підприємства «Дружба сервіс-житло 1» однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Згідно рішення виконавчого комітету від 05 червня 2019 року №533 вирішено: надати гуртожиток виконавчого комітету №102, житловою площею 19,0 кв.м. за адресою: [ADDRESS] [PERSON] на склад сім`ї 1 особа, видати ордер. В обґрунтування позовних вимог, позивачка вказує на те, що від народження і по даний час проживає у спірній квартирі по [ADDRESS] . Згідно наданої на ухвалу суд про витребування доказів інформації Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області від 09 вересня 2020 року за №1900-0702-7/13707, [PERSON] станом на 07 вересня 2020 року перебуває на обліку згідно бази електронних особових рахунків і одержує пенсію по інвалідності за адресою: [ADDRESS] . Як убачається із Довідки №23 виданої 14 вересня 2020 року Тернопільським дошкільним навчальним закладом №33 Тернопільської міської ради, дочка [PERSON] [PERSON] , 2013 року народження, відвідувала з 2015 року по 2019 рік Тернопільський дошкільний навчальний заклад №33 Тернопільської міської ради. Сім`я проживає за адресою: [ADDRESS] . У судовому засіданні позивачка [PERSON] визнала, що проживає разом із сім`єю у квартирі [ADDRESS] , яка придбана за час шлюбу із [PERSON] та зареєстрована на її чоловіка. При цьому, вона не вважає себе співвласницею вказаної квартири, оскільки частки у квартирі не виділені. Відповідно до наданої на ухвалу суд про витребування доказів інформації Тернопільським міським районом електричних мереж ВАТ «Тернопільобленерго» інформації, за адресою: [ADDRESS] , за період із 01 січня 2016 року по 01 січня 2019 року оплачено 0,01 гривню за електроенергію. Як слідує із інформації Тернопільського міського району електричних мереж ВАТ «Тернопільобленерго» від 07 грудня 2020 року за №1096 за адресою: [ADDRESS] укладено договір про користування електричною енергією (в редакції до 01 січня 2019 року) [PERSON] за №о/р 42101 від 06 травня 2001 року і на сьогоднішній день не переукладався. Остання оплата за використану електричну енергію була проведена 16 червня 2015 року в сумі 12,92 гривень. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~58 Житлового Кодексу Української РСР (далі - Житлового Кодексу Української РСР) на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. За приписами\~статті 61 ЖК Української РСР\~користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Відповідно до частин першої та другої статті 64 ЖК УРСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. За змістом статті 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» судам роз`яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Отже, в осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. За приписом статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до статті 106 ЖК Української РСР повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Верховний Суд України у постанові Пленуму № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» також роз`яснив, що наявність чи відсутність прописки (зараз - реєстрації) самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Згідно ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд вважає неспроможними твердження позивачки про те, що після смерті батька [PERSON] вона продовжувала проживати у квартирі по [ADDRESS] , у якій вона безперервно проживає з дитинства. Вказані твердження позивачки спростовуються наявними у справі доказами. Так, згідно відмітки у паспорті громадянина України серії [NUMBER] виданого Тернопільським МВ УМВС України у Тернопільській області 02 березня 2011 року, з 09 листопада 2012 року місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Факт проживання позивачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] визнався і самою позивачкою у судовому засіданні. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що є працівницею Бюро технічної інвентаризації та пояснила, що до них у Бюро технічної інвентаризації звернувся [PERSON] з метою приватизації гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Згідно визначеної законом процедури для приватизації житла необхідно виготовити технічну документацію. Однак, коли вона прибула за адресою: [ADDRESS] , квартира була закритою, при цьому, були присутні поліцейські, представники ЖЕКу та сусіди, про що було складено акт. Також прибула дочка попереднього власника, у якої були ключі від квартири, однак, відчиняти помешкання вона відмовилася. Зазначені покази свідка підтверджуються долученим Актом поточних змін, складеним техніком (інженером) ТзОВ «МБТІ» [PERSON] (а.с. 156) При вирішенні\~вказаного спору,\~судом береться\~до уваги\~те,\~що позивачкою\~ [PERSON] \~не надано\~доказів на\~підтвердження факту\~її проживання\~у спірному\~помешканні за\~адресою: [ADDRESS] . Натомість, у судовому засіданні установлено, що позивачка разом із дочкою та чоловіком зареєстрована та проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності чоловіку позиваки [PERSON] і придбана подружжям за час шлюбу. Також, суд не бере до уваги надані позивачкою копії дублікатів квитанції, зокрема №0.01206596235.4 від 12 вересня 2018 року, № 0.0.1206596235.2 від 12 вересня 2018 року, № 0.0.1206596235.1 від 12 вересня 2018 року, № 0.0.1206596235.3 від 12 вересня 2018 року, №0.0.1238395335.3 від 15 січня 2019 року, №0.0.1238395335.1 від 15 січня 2019 року, №0.0.1238395335.2 від 15 січня 2019 року, оскільки у вказаних квитанціях не зазначено адреси по якій здійснюється оплата комунальних послуг. За вказаних\~обставин,\~враховуючи те,\~що позивачкою\~не доведено\~належними та\~допустимими доказами\~того,\~що квартира\~ [ADDRESS] є\~її єдиним\~та \~постійним місцем\~проживання,\~скільки у\~вказаному помешканні\~позивачка була\~зареєстрована доволі\~короткий період\~часу,\~а саме\~з 1990\~року по\~1996\~рік,\~а також,\~оскільки позивачка\~забезпечена житлом,\~яке придбане\~за час\~її перебування\~у шлюбі,\~а саме квартирою [ADDRESS] , суд приходить до переконання про відсутність визначених законом підстав для задоволення позову. За положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed