Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивачка в лютому 2016 року звернулася в суд з даним позовом, в заяві вказала, що 08.10.2012 року між нею та відповідачкою було укладено трудовий договір як між працівником та фізичною особою, яка використовує найману працю. Вказаний договір був безстроковий та був зареєстрований в центрі зайнятості населення 08.10.2012 року. Вона відразу приступила до виконання своєї роботи. Так як її не влаштовували умови роботи, маленька заробітна плата, вона знайшла інше місце роботи і вирішилася звільнитися з роботи. Нею було подано на ім'я відповідачки заяву про звільнення за власним бажанням. Заяву вона направила відповідачці і за усним розпорядженням якої вона була звільнена з роботи, однак трудовий договір, укладений через центр зайнятості, не був розірваний. Вона неодноразово зверталася до відповідачки з проханням розірвати трудовий договір, однак та почала уникати її. На даний час відповідачка взагалі зникла і по сьогоднішній день договір не розірвала. Фактично вона припинила свою роботу з 26.06.2013 року. Просить розірвати трудовий договір від 08.10.2012 року укладений між нею та [PERSON], зареєстрований в Червоноградському центрі зайнятості населення 08.10.2012 року за ініціативою працівника з 26.06.2013 року. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Належно повідомлена відповідачка в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Судом направлялися судові повістки про виклик та документи по справі за місцем реєстрації відповідачки, однак остання не з'являлася у відділення поштового зв'язку для отримання кореспонденції. Рекомендовані листи були повернуті до суду. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Як вбачається з копії трудового договору між працівником і фізичною особою від 08.10.2012 року, [PERSON], фізична особа-підприємець, та [PERSON] уклали між собою цей трудовий договір про таке: даний договір є безстроковим, що укладається на невизначений строк; працівник зобов'язаний виконувати обов'язки продавця продуктових товарів, нести матеріальну відповідальність за товар, дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку. Даний трудовий договір зареєстрований від 08.10.2012 року за № 1309120065. Відповідно до заяви [PERSON] від 12.06.2013 року, остання написала дану заяву на ім'я ФОП «[PERSON]» з проханням звільнити її з роботи за власним бажанням з 26.06.2013 року. В силу п. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Статею 24-1 КпЗП України передбачено, що при укладанні трудового договору між працівником і фізичною особою, фізична особа або за довіреністю уповноважена нею особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Згідно з наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Мін'юсті України 27 червня 2001 року за № 554/5745, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються із фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами - роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин: фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї зі сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Нормою ч. 2 ст. 8 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод громадянина, на підставі Конституції України гарантується. Згідно з ч. 1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, а нормами ст. 46 Конституції України передбачено право на соціальний захист шляхом сплати пенсії, яка сплачується за рахунок страхових внесків громадян при загальнообов'язковому соціальному страхуванні. Враховуючи наведе, беручи до уваги те, що відповідачка добровільно не виконала покладених на неї, як на роботодавця, законодавством обов'язків, суд вважає позов обґрунтованим таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved