Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

Позивачка звернувшись до суду з вищевказаним позовом, просила визнати недійсним нотаріально посвідчений договір дарування квартири [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Личиною Оленою Володимирівною 07.02.2013 року, зареєстрований у реєстрі за № 167 та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна за № 6543080000. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вказаний договір вона уклала під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах. У судовому засіданні позивачка зі своїми представником і адвокатом позов підтримали і просили про його задоволення. Представник відповідача позов не визнав. Третя особа надіслала до суду листа з проханням розглядати справу за її відсутності. Позивачка, представники сторін та адвокат позивачки, не заперечували проти розгляду справи по суті за відсутності третьої особи. З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169 ЦПК України, суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті за відсутності представника третьої особи. Вислухавши пояснення позивачки, представників сторін, заслухавши думку адвоката позивачки, показання свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], оглянувши медичну документацію позивачки, дослідивши наявні в матеріалах справи, письмові докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 27.02.2001 року, позивачка придбала [ADDRESS]. Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії свідоцтва про народження від 19.05.1978 року, [PERSON], [INFO], був сином позивачки. Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії свідоцтва про смерть від 02.01.2013 року, [PERSON], помер [INFO]. Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії нотаріально посвідченого договору дарування квартири від 07.02.2013 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Личиною Оленою Володимирівною 07.02.2013 року і зареєстрований у реєстрі за № 167 та зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна за № 6543080000, позивачка подарувала належну їй на праві власності [ADDRESS], відповідачу по справі. Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії довідки ЖБК «Октава-2», позивачка зареєстрована в [ADDRESS]. Іншого житла, окрім [ADDRESS], позивачка не має. Крім померлого [PERSON], позивачка інших дітей не має. Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії довідки МСЕК, позивачці з 30.10.2014 року визначено першу групу інвалідності. Згідно з ч. 1 ст. 233 ЦК України, правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої обставини для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним» № 9 від 06.11.2009 року, правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах. Суд вважає, що укладаючи на 39 день після смерті єдиної дитини, договір дарування, тобто, фактично безоплатно відчужуючи своє єдине належне на праві власності житло, позивачка діяла під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних для неї умовах. З урахуванням викладеного, позовні вимоги суд вважає обґрунтованими. Конкретних правових доказів, які б спростовували позовні вимоги, відповідач зі своїм представником, суду не надали і судом таких доказів не здобуто. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню, понесені останньою, судові витрати по справі, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесені позивачкою судові витрати, складаються із витрат по оплаті судового збору в сумі: 3654 грн.. Як вбачається з договору дарування квартири від 07.02.2013 року, дар сторони оцінили в сумі: 523480 грн.. Відповідно до наявної у матеріалах справи, копії звіту про незалежну оцінку ринкової вартості двокімнатної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], станом на 31.01.2013 року, який ніким по справі не спростовувався, ринкова вартість спірної квартири, становить: 523480 грн.. Розмір судового збору суд визначає з вартості спірної квартири, вказаної в спірному договорі дарування квартири та в зазначеному звіті.

Outcome: approved