Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до Коломийського міськрайонного суду з названим позовом. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що з 12.01.1998 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у них народилася дочка - [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу позивачка вважає те, що відповідач зловживав спиртними напоями внаслідок чого між ними виникали непорозуміння та сварки. Сторонам не вдалось створити міцної сім'ї, виявилось, що вони люди різних характерів та поглядів на життя. Часті сварки та суперечки подружжя призвели до фактичного розпаду сім'ї, надій на збереження якої немає, оскільки з січня 2012 року фактичні шлюбні відносини між ними припинені, а шлюб носить формальний характер та суперечить їх інтересам. З того часу спільного господарства сторони не ведуть, в них немає жодних спільних інтересів та бажання наладити втрачені стосунки. Позивачка також вказує, що між ними досягнуто згоди щодо місця проживання дочки [PERSON], яка проживає з батьком, та перебуває на його утриманні. Тому позивачка просить їх з відповідачем шлюб розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з батьком. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, та просить їх задовольнити. При цьому вона просить відносити їй дошлюбне прізвище. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги по суті визнав та не заперечив щодо задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Із наданого свідоцтва про шлюб вбачається, що сторони одружилися 12.01.1998 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Коломийського міськвиконкому Івано-Франківської області, актовий запис №8 (а.с.4). Згідно з копією свідоцтва про народження сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини з січня 2012 року , вважають, що їх примирення та збереження сім'ї є неможливим. Тому суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і подальше його збереження суперечитиме їх інтересам. За таких обставин шлюб слід розірвати. Після розірвання шлюбу позивачці слід відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Поряд з тим суд вважає необґрунтованою позову вимогу щодо визначення місця проживання неповнолітньої дочки сторін [PERSON], [INFO], оскільки відповідно до правил ч.3 ст.160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113,160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: partial