Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 07.10.2000 року вона є власником житлового будинку, що розташований по вулиці Франка-11 в смт. Макарів Київської області. На момент смерті спадкодавця [PERSON] у вказаному будинку проживали відповідачі по справі. Незважаючи на те, що вона набула права власності на будинок, відповідачі не визнали її прав , як власника житла і її чинились перешкоди у користуванні домоволодінням, що змусило її звертатись до суду за захистом порушеного права. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.04.2004 року її позов було задоволено та витребувано з чужого незаконного володіння шляхом виселення з будинку відповідачів. 17.05.2006 року головним державним виконавцем ДВС у Макарівському районі було відкрито виконавче провадження та 09.06.2006 року було винесено постанову про закриття виконавчого провадження у звязку з добровільним виконанням судового рішення боржниками , які самостійно виселились з житлового приміщення. Проте, незважаючи на наявність судового рішення через деякий час відповідачі повторно вселились у житло та продовжують там проживати. Жодної згоди вона їм не надавала Відповідачі чинять перешкоди їй в користуванні житлом, не дають можливості проживати в цьому будинку та належним чином розпоряджатись ним . Більш того без її згоди та дозволу контролюючих органів здійснили самовільне перепланування . На підставі ст.41, ст.47 Конституції України, ст. ст. 383, 391 ЦК України просила суд усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні її власністю шляхом виселення відповідачів з будинку по вулиці Франка-11 в смт. Макарів Київської області. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала, викладене у позові підтвердила, надала пояснення. Представник відповідачів адвокат [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просив суд застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей органу опіки та піклування Макарівської районного державної адміністрації , що була залучена до участі у справі за ініціативою суду свого представника до зали суду не направили. Вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, судом було встановлено наступне . Як слідує з поданих письмових матеріалів , 07.10.2000 року державним нотаріусом Макарівської державної нотаріальної контори [PERSON] на підставі заповіту від 16.08.1988 року гр. [PERSON] було видано Свідоцтво про право на спадщину за заповіту позивачу по справі [PERSON] на спадкове майно, а саме житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в селищі Макарів Київської області по вулиці Франка-11. ( а.с. 7) Вказане свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстровано Макарівським бюро технічної інвентаризації 18.11.2000 року за реєстровим номером 1940. На момент судового розгляду свідоцтво про право на спадщину за заповітом є чинним, ніким не скасовано та не визнано недійсним. 19.04.2004 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було винесено судове рішення по цивільній справі №2-307/04 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом виселення та позовні вимоги задоволено. (а.с.8) Головним державним виконавцем ДВС у Макарівському районі було 17.05.2006 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виковому листу №2-307 виданого 06.05.2005 року Києво-Святошинським районним судом. ( а.с.9) Письмового підтвердження повторного вселення до житлового будинку по вулиці Франка-11 в смт. Макарів Київської області відповідачів по даній справі позивачем та його представником подано не було, проте вказаний факт не заперечується представником відповідачів та підтверджується поясненнями свідка [PERSON], а також офіційною відповіддю з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в місті Києві щодо реєстрації відповідачів [PERSON], [PERSON] , [PERSON] у будинку по вулиці Франка-11 смт. Макарів. ( а.с. 19-21) Так свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що проживає в смт. Макарів по вулиці Франка-3 і підтримувала сусідські відносини з гр. [PERSON] , яка за життя мешкала з сином та дочкою. Дочка покійної [PERSON] виїхала з Макарова давно , а син - [PERSON] з своєю родиною мешкає по сусідству з нею до сих пір. Вона проживає через три будинку від [PERSON] і часто бачить його в той момент коли він йде на роботу чи повертається з роботи. Також бачить відповідачів коли вони працюють на городі. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст.156 Житлового кодексу УРСР члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. аналогічна норма міститься у статті 405 ЦК України. Як було встановлено рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19.04.2004 року відповідачі по справі після смерті гр. [PERSON] втратили право на проживання в спірному будинку. З пояснень сторін встановлено, що [PERSON] жодної згоди на вселення відповідачів у спірний будинок не надавала, угоди на право проживання не укладала. Відповідачі не є членами сімї позивачки в розумінні ст.64 та ст.156 ЖК України, а отже не мають самостійного права проживати в спірному будинку. Самовільне вселення відповідачів до житлового будинку по вулиці Франка-11 в смт. Макарів грубо порушує право власності позивачки . За ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.\~ Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або у судовому порядку. За вимогами ст.116 ЖК України особи, які самоправно зайняли жиле приміщення , виселяються без надання їм іншого жилого приміщення. За вимогами статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, проаналізувавши всі надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] мають бути задоволені.

Outcome: approved