Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що її батькам [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.07.1993 року належала квартира [ADDRESS]. [INFO] року її батько помер. Спадщину після його смерті прийняла вона, а її мати [PERSON] відмовилась від своєї частки у спадщині. 24.12.2010 року на її ім'я було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири [ADDRESS]. Мати на момент смерті чоловіка була людиною похилого віку, хворіла, за станом здоров'я не могла залишитись сама, тому з дня смерті батька вона (позивачка) стала постійно проживати разом із матір'ю. Таким чином, з травня 2009 року вона поселилась та постійно проживала в квартирі, половина якої належала їй на праві власності в порядку спадкування, разом із матір'ю однією сім'єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. [INFO] року мати померла та після її смерті вона залишилась проживати в квартирі та мешкає в останній до теперішнього часу. Оскільки на момент смерті вона проживала разом із матір'ю в квартирі, частина якої належала їй, вона вважала, що не має необхідності подавати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 26.08.2016 року вона була зареєстрована в квартирі. В квітні 2017 року вона звернулась до П'ятої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, але постановою нотаріуса від 04.04.2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва, в зв'язку з тим, що вона не звернулась до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк з дня смерті та не була зареєстрована з матір'ю за однією адресою. З урахуванням наведеного, позивачка просила встановити факт її постійного проживання з матір'ю [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] року, а також визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої матері. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. представник позивачки підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні 12.01.2018 року просив прийняти рішення відповідно до діючого законодавства. В наступне судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. Враховуючи належне повідомлення відповідача та третьої особи, подану останньою заяву та не повідомлення про поважність причин неявки свого представника відповідачем, суд з урахуванням положень ч.3 ст.211, ч.3 ст.223 ЦПК України вважає за можливе провести подальший розгляд справи по суті за фактичної явки учасників справи. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, допитавши свідків та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалі справи, що позивачка є донькою [PERSON] та [PERSON], яким на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.07.1993 року на раві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] (а.с.4,6). [INFO] року помер батько позивачки [PERSON] Після смерті останнього, з урахуванням відмови його дружини [PERSON] від права на спадкування на користь позивачки, останній державним нотаріусом П'ятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори 24.12.2010 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири [ADDRESS] (а.с.7). На підставі вказаного свідоцтва 13.01.2011 року КП «ДМБТІ» за [PERSON] було зареєстровано право власності на ? частину квартири (а.с.8). [INFO] року померла [PERSON] (а.с.12). 04.04.2017 року позивачка звернулась до П'ятої Дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, але постановою нотаріуса від 04.04.2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва, в зв'язку з тим, що вона не звернулась до нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк з дня смерті та не була зареєстрована з матір'ю за однією адресою (а.с.13). Згідно ч.ч.2,4 ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За вимогами ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст.ст.1269,1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, у т.ч. з копії витребуваної судом спадкової справи після померлої [PERSON], що останньою за життя заповіт не складався, з заявами про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк ніхто не звертався та є диною спадкоємицею за законом першої черги є позивачка, як рідна донька померлої. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], що проживають в [ADDRESS], під час допиту в суді підтвердили, що знають сім'ю [PERSON], як сусідів, на протязі тривалого часу. Позивачка [PERSON] проживала разом із батьками в квартирі №32 вказаного будинку. Потім, після одруження мешкала за іншою адресою. А в подальшому повернулась проживати до своїх батьків та з травня 2009 року після смерті батька [PERSON] стала постійно проживати в квартирі з її матір'ю [PERSON], в якій постійно мешкала на момент смерті останньої та по теперішній час. Вказані показання свідків є послідовними, узгоджуються один з одним та іншими обставинами у справі, встановленими судом, а тому суд визнає їх належними та допустимими доказами, які в сукупності з іншими письмовими доказами підтверджують факт проживання позивачки разом із померлим спадкодавцем [PERSON] однією сім'єю на момент смерті останньої та фактичне прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України. За вказаних обставин, а також враховуючи, що позивачка позбавлена можливості реалізувати свої права спадкоємця та оформити право на спадщину у передбаченому Законом України «Про нотаріат» порядку, про що свідчить постанова нотаріуса від 04.04.2017 року, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. В зв'язку з цим, слід встановити факт постійного проживання [PERSON] з її матір'ю [PERSON] на день її смерті та відкриття спадщини [INFO] року за адресою: [ADDRESS]; а також визнати за позивачкою в порядку спадкування після померлої [PERSON] право власності на ? частину квартири №32, загальною площею 57,3 кв.м, житловою площею 40,9 кв.м, в житловому будинку [ADDRESS] Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи характер спірних правовідносин, підстави та предмет пред'явленого позову, відсутність порушення прав позивачки з боку відповідача та фактичне пред'явлення позову до відповідача з урахуванням положень ст.60 Закону України «Про місце самоврядування в Україні», а також заяву позивачки про покладення на неї понесених судових витрат, понесені останньою судові витрати у вигляді сплаченого при подачі позову судового збору, слід покласти на позивачку. На підставі викладеного та

Outcome: approved