overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на малолітню дитину, мотивуючи, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого народилась дитина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від обов'язку утримувати свою малолітню дитину, добровільно не надає матеріальну допомогу. У зв'язку з наведеним просила стягнути з відповідача на її користь кошти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1200грн., оскільки відповідач є приватним підприємцем та добре матеріально забезпечений. Позивачка в судове засідання не з'явилась, одночасно надіслала заяву якою просить суд, розглянути вказаний позов за її відсутність, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про розгляд вказаної цивільної справи повідомлявся належним чином. Розглянувши матеріали справи, суд встановив, що сторони перебували в у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом РАЦС Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні від 03 березня 2011 року, актовий запис №304, дитина проживає з позивачкою, відповідач добровільно матеріально дитину не забезпечує не зважаючи на належний матеріальний стан. Так, відповідно ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на наведене суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із позовом про стягнення розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 10.10.2009р. уклала шлюб з відповідачем, від якого є син [PERSON] [INFO] Шлюб не склався, відносини між ними погіршились, взаєморозуміння відсутнє, відповідач зловживає алкогольними напоями і не приймає участі у вихованні дитини та у веденні домашнього господарства. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про слухання справи у її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій проти розірвання шлюбу не заперечував та просив слухати справу у його відсутність. Суд перевіривши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Шлюб між сторонами зареєстровано 10 жовтня 2009р. у Жовтневому відділі РАЦС Харківського міського управління юстиції, актовий запис №645, прізвище сторін після шлюбу [PERSON]. Від шлюбу є дитина: [PERSON], [INFO] Спільне життя не склалося, брачно-сімейні відносини не підтримуються, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, відновлення сімейних відносин неможливо. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, подальше спільне життя подружжя у законному шлюбі і збереження родини неможливо, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню. Спір про поділ спільного майна відсутній. Дитина після розірвання шлюбу зостається проживати з матір'ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із позовом, у якому вказує, що він перебуває з відповідачем у зареєстрованому у шлюбі з 26 листопада 2011 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою. Шлюбні стосунки були припинені 18.10.2015 року, з причини безвідповідального відношення відповідача до сім'ї та утримання дитини, відсутності єдиних поглядів на життя. Зараз вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Примирення вважає неможливим. У судове засідання позивачка не з'явилась, письмово просить позов задовольнити, згодна на заочний розгляд справи, примирення не можливе. Відповідач в суд не з'явився, про день слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі доказів, які містяться у справі у заочному порядку, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання не здійснювалась. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Подружжя [PERSON] зареєстрували шлюб 26 листопада 2011 року у виконавчому комітеті Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актова запис № 33. Від даного шлюбу подружжя мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки були припинені у жовтні 2015 року, з безвідповідального відношення відповідача до сім'ї та утримання дитини, відсутності єдиних поглядів на життя. Примирення позивач вважає неможливим. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК Україна, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, суд визнає, що надання подружжю строку для примирення у даному випадку суперечить моральним засадам суспільства. Згідно до положень статті З СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають спільні права та обов'язки. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивачки продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше подружнє життя [PERSON] і [PERSON], та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечить їх інтересам. Позивачка не наполягає на відновленні її дошлюбного прізвища. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 05 серпня 1989 року в Палаці одруження «Орджонікідзевський» в м.Харкові, актовий запис за № 929. Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину: [PERSON] [INFO] Питання про розірвання шлюбу виникло у звязку із тим, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, спільні погляди на життя. Дані обставини призвели до того, що з 2014 року сторони мешкають окремо. З даного часу сторони однією сімєю не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно сімейні відносини не підтримують. Сторони у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись заздалегідь та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від позивача надійшла заява в якій позов позивач підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити, розглядати справу за її відсутністю, у разі повторної неявки відповідача у судове засідання, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень за позовом та заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Судові повістка були надіслана відповідачу за зазначеною у позові та підтвердженою даними адресно-довідкового бюро адресою рекомендованою кореспонденцією. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити прізвище «Бут». Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 05 серпня 1989 року в Палаці одруження «Орджонікідзевський» в м.Харкові, актовий запис за № 929 (серія ІІІ - ВЛ № 434233). Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «Лагус» на «Бут». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Причиною розірвання шлюбу стало те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння та спільні погляди на життя. Між сторонами часто виникали конфлікти та сварки. З 2014 року сторони мешкають окремо. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Суд, зясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами по справі підлягає розірванню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 11 серпня 2000 року Дзержинським відділом реєстрації актів громадського стану м.Харкова, актовий запис №540. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], які проживають з позивачкою. Питання про розірвання шлюбу виникло у зв'язку із тим, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, спільні погляди на життя. Дані обставини призвели до того, що з 2006 року сторони мешкають окремо. З даного часу сторони однією сімєю не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно - сімейні відносини не підтримують. Про місце проживання дітей Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись заздалегідь та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від позивача надійшла заява в якій позов позивач підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити, розглядати справу за її відсутністю. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги були визнані в повному обсязі. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити прізвище «[PERSON]». Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 11 серпня 2000 року Дзержинським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, актовий запис №540 (серія [NUMBER]). Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей, які проживають з матір'ю, спір щодо місця проживання яких у сторін відсутній. Причиною розірвання шлюбу стало те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння та спільні погляди на життя. Між сторонами часто виникали конфлікти та сварки. З 2006 року відповідач мешкає окремо. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами по справі підлягає розірванню. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 21 квітня 2007 року в Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 88. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO]. Питання про розірвання шлюбу виникло у зв'язку із тим, що під час перебування у шлюбі між сторонами виникали сварки, не порозуміння одне одного, що призвело до втрати почуттів. Сторони не бажають жити разом. З січня 2009 року сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбно - сімейні відносини не підтримують. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись заздалегідь та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від позивачки надійшла заява в якій позов позивачка підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити, розглядати справу за її відсутністю, у разі повторної неявки відповідача у судове засідання, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлен своєчасно та належним чином, шляхом подання оголошення в газету Слобідський край №23 від 24 лютого 2015 року, причини неявки суду не повідомив, заперечень за позовом та заяви про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 21 квітня 2007 року в Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 88 (свідоцтво серія [NUMBER]). Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] [INFO] (свідоцтво серія [NUMBER]). Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами по справі підлягає розірванню. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 79, ст. 88 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати по оплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із позовом, яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначила, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 29 червня 2002 року в Міському відділі реєстрації актів громадського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис за № 439. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO] Питання про розірвання шлюбу виникло у зв'язку із тим, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, спільне життя обох не цікавить. Сторони не бажають жити разом. З червня 2013 року відповідач покинув сімю та по теперішній час мешкає з іншою жінкою. З даного часу сторони однією сімєю не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно - сімейні відносини не підтримують. Майновий спір та спір шодо місця проживання дитини відсутній. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись заздалегідь та належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від позивача надійшла заява вякій вона позов підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити, розглядати справу за її відсутністю. Після розірвання шлюбу позивачка просила залишити прізвище «[PERSON]» без змін. Від відповідача надійшла заява в якій він позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, шлюб розірвати. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 29 червня 2002 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №439 (свідоцтво серія [NUMBER]). Під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво серія [NUMBER]). Причиною розірвання шлюбу стало те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння та спільні погляди на життя. З червня 2013 року сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбно - сімейні відносини не підтримують. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім'ї неможливим. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами по справі підлягає розірванню. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

позивачка звернувся до суду із позовом якому вказувала, що [INFO] помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,60 га.для ведення особистого селянського господарства. Спору між нею та відповідачкою не має, оскільки остання відмовилась від прийняття спадщини. У встановлений законом термін позивачка звернулась до приватного нотаріуса Андрушівського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, але повністю оформити свої спадкові права не може через відсутність правовстановлюючих документів на будинок та земельні ділянки. Враховуючи викладене позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,60 га. для ведення особистого селянського господарства., як на спадщину за законом , що відкрилась після смерті [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з»явилась, оскільки надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує, щодо задоволення позву. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила даний позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, оскільки надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує, щодо задоволення позову. Оцінивши зібрані по справі докази, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, а саме із свідоцтва про смерть , що [INFO] помер [PERSON] (а.с.21). Довідкою Бердичівського районного бюро технічної інвентаризації підтверджується те, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а.с 12). Довідкою , яка видана Івницькою сільською радою №171 від 14.03.2014 року , підтверджується те, що згідно запису погосподарської книги №2 за 2011-2015 роки жилий будинок [ADDRESS] належав [PERSON], який помер [INFO] (а.с.11). Свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження [PERSON] підтверджуються її родинні зв»язки із [PERSON] (а.с. 19,20). Згідно рішення Івницької сільської ради 14 сесії 1 скликання від 03.12.1993 року , [PERSON] було передано у приватну власність земельні ділянки площею 0.25 га та 0,35 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.8,10) Відповідно до ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власно не встановлена судом.

Outcome: approved