Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що коли вона повернулась з відпустки, 03.07.2012 року вона виявила заміну електролічильника та відключення її квартири від енергопостачання. Зазначає, що вищезазначені дії відповідача протиправні та суперечать діючому законодавству, оскільки у неї немає заборгованості за спожиту електричну енергію та її вини у відсутності пломби на лічильнику немає, що стало причиною його заміни. У зв'язку з вищевикладеним, змушена була звернутись до суду з цим позовом та просить визнати протиправними дії відповідача, які виразились у оформленні попередження №351880 від 10.07.2013 року про припинення електропостачання, визначення їй заборгованості у розмірі 722 гривні 34 копійки, зобов'язати відповідача здійснити перерахунок її заборгованості з урахуванням фактично спожитої нею електроенергії, стягнення 500 гривень моральної шкоди та судових витрат на правову допомогу у розмірі 1 000 гривень. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала за обставин, викладених вище та просила їх задоволити у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в його задоволенні, мотивуючи тим, що оскільки у позивачки була заборгованість по сплаті за спожиту електричну енергію, їй було направлено повідомлення про необхідність її погашення та попередження про можливе відключення енергопостачання у випадку несплати заборгованості. У зв'язку з чим, оскільки остання заборгованість не сплатила, було здійснено відключення постачання електричної енергії. Вислухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст.57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачка проживає за адресою [ADDRESS] та споживає електричну енергію. Відповідно до ст.11 Цивільного Кодексу України цивільні права та обов'язки можуть виникати із договорів, правочинів чи безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 4 ст.4 Цивільного Кодексу України - постанови Кабінету Міністрів є актами цивільного законодавства, тому Правила користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), затверджені Постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357, обов'язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ПКЕЕН, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999 № 1357, постачання електричної енергії здійснюється на підставі зговору або особового рахунку споживача. Як вбачається з попередження про припинення електропостачання №351880 від 10.07.2013 року (а.с.3) постачання та оплата електричної енергії здійснюється на підставі особового рахунку відкритого на ім'я [PERSON] № [NUMBER], яка перебуває з ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» у фактичних договірних відносинах з дня проведення першої оплати спожитої електричної енергії. У відповідності із ст.1 Закону України «Про електроенергетику» постачання електричної енергії - господарська діяльність, пов'язана з наданням електричної енергії споживачеві за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору; споживачі енергії - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю. Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії (ч.2 ст.26 Закону). Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Пункт 3 ПКЕЕН визначає, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Енергопостачальники, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території, не мають права відмовити споживачу, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору про користування електричною енергією. У зв'язку з вищевикладеним для укладення договору на постачання електричної енергії повинна бути ініціатива споживача, однак, як встановлено у судовому засіданні, договір між сторонами про надання послуг з постачання електричної енергії укладено не було. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 2 ст.642 ЦК України встановлено, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (сплатила суму грошей або ін.), що засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Тобто, надання послуг з постачання електричної енергії, отримання цих послуг, надання рахунків на їх оплату та їх оплата у встановленому порядку підтверджують правовідносини між споживачем і виконавцем. Як визначено пунктами 19 та 20 ПКЕЕН, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Пунктом 42 Правил передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПКЕЕН. Крім того, слід зазначити, що внаслідок неповної оплати за спожиту електричну енергію, у позивачки утворилась заборгованість у розмірі 722,34 грн., обрахована за тарифами відповідно до п. 19 правил розрахунків за спожиту електричну енергію для населення на підставі показань приладів обліку. Тому відповідно до п.27 вищезазначених правил позивачці було надіслано попередження про відключення електричної енергії (а.с.3). Відповідно до п. 27 ПКЕЕН у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії, а у разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем вказаного попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Відповідно до п. 28 ПКЕЕН у разі відсутності у споживача коштів на оплату заборгованості він повинен звернутися до енергопостачальника із заявою про складання графіка погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати та надати довідки, що підтверджують його неплатоспроможність. За пунктом 36 Правил, відновлення електропостачання споживача здійснюється протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості після усунення порушень і оплати споживачем заборгованості, витрат на повторне підключення та збитків, завданих енергопостачальнику. У зв'язку з вищевикладеним суд не бере до уваги посилання позивачки на ту обставину, що між сторонами не було укладено договір щодо споживання електричної енергії, як на підтвердження протиправності складення попередження №351880 від 10.07.2013 року та припинення електропостачання. Також позивачкою не надано суду доказів на підтвердження того, що вона не мала заборгованості перед відповідачем за спожиту електроенергію, хоча користувалась даною послугою, тому суд приходить до висновку, що підстави для задоволення вимог позивачки в частині визнання протиправними дій відповідача щодо оформлення останній попередження про припинення електропостачання №351880 від 10.07.2013 року, щодо визначення їй заборгованості у розмірі 722 гривні 34 копійки, щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості відсутні, оскільки належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження неправомірності цих дії позивачкою не надано. Крім того, що стосується позовної вимоги [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок того, що вона змушена звертатись до суду, витрачаючи свій час, змінюючи налагоджений ритм життя, що спричинив їй певний дискомфорт та моральних страждань, а також відшкодування матеріальної шкоди у вигляді оплати адвокатських послуг, суд приходить до висновку, що оскільки вони є похідними від позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо оформлення останній попередження про припинення електропостачання та визначення їй заборгованості, тому вони задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, Закону України «Про електроенергетику», Правил користування електричною енергією для населення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 р. N 1357, ст.ст.638, 642 ЦК України, та

Outcome: dismissed