Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка посилалася на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народився син -[PERSON], [INFO], яка перебуває на її утриманні, відповідач не надає дитині належної матеріальної допомоги, не сплачує аліменти в добровільному порядку. У зв'язку з чим, вона просить суд зобов'язати відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 643,00 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку до досягнення ним повноліття, з дня подачі до суду позовної заяви. У попередньому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить суд зобов'язати відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 643,00 гривні щомісячно з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В межах місячного платежу просить рішення суду звернути до негайного виконання. Відповідач в попередньому засіданні позов визнав, щодо його задоволення не заперечує. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав: Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України, ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу. У відповідності до ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст..181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У попередньому судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнав, і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON], щодо стягнення з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 643,00 гривні щомісячно до повноліття дитини, підлягають до задоволення у повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати;…. якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі наведеного,

Outcome: approved