Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивачка за первісним позовом [PERSON] 17 січня 2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування, мотивуючи його тим, що 4 березня 2013 року померла її мати - [PERSON]. [PERSON] її смерті відкрилась спадщина у виді домобудівлі, розташованої по вул. Лесі Українки, 39 в смт. Білозерка Білозерського району Херсонської області, в якому на даний час проживає вона зі своїми дітьми. 15 листопада 2016 року вона звернулась до Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вважала що прийняла спадщину, так як на час її відкриття постійно проживала разом з спадкодавцем. 17 листопада 2016 року державним нотаріусом Білозерського району Херсонської області їй було повідомлено, що за даними спадкової справи, яка заведена після померлої [PERSON], спадкоємцями в рівних частинах (по ? частині) є вона - [PERSON] та [PERSON], яка подала заяву про прийняття спадщини після померлої у встановлений законом термін. Вважає, що [PERSON] має бути усунена від права на спадкування за законом, оскільки за життя спадкодавця ухилялась від надання допомоги, хоча була зобовязана та мала можливість її надати, в той час коли через похилий вік та тяжку хворобу спадкодавець перебувала у безпорадному стані. Фактично, на початку січня 2013 року за станом свого здоровя спадкодавець перебувала у безпорадному стані, внаслідок чого, остання потребувала стороннього догляду, допомоги і піклування. Відповідачка є рідною донькою спадкодавця від першого шлюбу, була обізнана про безпорадний стан матері, так як за час хвороби декілька разів бачилася з нею. [PERSON] усвідомлювала свій обовязок перед матірю, мала можливість їй допомогти, проте всіляко ухилялася від надання будь-якої допомоги. На час хвороби матері відповідачка проживала в смт. Білозерка, працювала та мала стабільний заробіток. Про необхідність допомоги матері вона особисто неодноразово заявляла відповідачці та зазначала, що самій надавати допомогу матері вкрай важко і не посильно, однак [PERSON] на ситуацію не зважила, і всю допомогу [PERSON]М, була змушена надавати сама, вона взяла на себе всі витрати на лікування, харчування та самостійно доглядала за матірю. Відповідачка не вчинила жодних дій на виконання свого обовязку перед спадкодавцем, не забезпечила її підтримку та допомогу на лікування та поховання, крім того, допомогти якимось чином матері навіть не намагалася. Просила усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 4 березня 2013 року, та стягнути з відповідачки на її користь судові витрати. 6 березня 2017 року, до початку розгляду справи по суті, відповідачка [PERSON] звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про усунення від права на спадкування, мотивуючи позов тим, що 4 березня 2013 року померла їх із [PERSON] матір - [PERSON] та після її смерті відкрилася спадщина у виді домобудівлі, розташованої по вул. Лесі Українки, 39 в смт. Білозерка Херсонської області. Вона та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті матері та такими, що прийняли спадщину. [PERSON] зареєстрована та постійно проживала разом з матір`ю у її будинку. Вона проживає за іншою адресою, але постійно відвідувала матір, допомагала їй матеріально в міру своїх можливостей. Мати отримувала пенсійне забезпечення на достатньому рівні, яке забезпечувало їй змогу придбати необхідне, але грошовими коштами розпоряджалась [PERSON] Вважає, що [PERSON] повинна бути усунута від права на спадкування, так як при житті покійна мати часто жалілася, що в умовах спільного проживання з [PERSON], остання створює гнітючу психологічну атмосферу. Хронічні стресові стани, спровоковані діями [PERSON] викликали у матері на фоні перенесено інсульту і захворювання на цукровий діабет. На початку 2013 року стан здоров`я матері потребував госпіталізації. Коли мати перебувала в лікарні, [PERSON] в її присутності та присутності медичного персоналу та матері, в грубій формі заявила, щоб вона забрала матір до себе додому, при цьому повідомила, що перевезе ліжко та санітарний стілець матері до її будинку. Згодом, [PERSON] дійсно перевезла вказані речі до її будинку. [PERSON] зазначених подій, стан матері значно погіршився та вона 4 березня 2013 року померла. Вважає, що [PERSON] об`єктивно розуміючи, що вона проживає разом із матір`ю в належному останній будинку, маючи змогу надавати допомогу матеріально і фізично, розуміючи, що мати потребувала саме її допомоги через фізичну наближеність, [PERSON] внаслідок спільного проживання в одному будинку, ухилялася від її надання. Просила усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 4 березня 2013 року. В ході судового засідання позивачка за первісним позовом [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Зустрічний позов не визнала, вважає його необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Представник позивачки [PERSON] - адвокат [PERSON] просив первісний позов задовольнити та в задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] первісний позов не визнала, суду пояснила, що позивачкою [PERSON] не надано належних доказів, які б були підставою для усунення її від спадкування. Зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідачки за первісним позовом [PERSON] - адвокат [PERSON] просив в задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що в задоволенні первісного позову та зустрічного позову слід відмовити, виходячи зі слідуючого: Із матеріалів справи вбачається, що сторони: [PERSON] та [PERSON] є доньками [PERSON], яка, згідно свідоцтва про смерть (серія 1-КГ № 160645), померла 4 березня 2013 року в смт. Білозерка Херсонської області. Відповідно до спадкової справи № 165/2013 до майна померлої 4 березня 2013 року [PERSON], заведеної 14 травня 2013 року Білозерською державною нотаріальною конторою Херсонської області, сторони у справі: [PERSON] та [PERSON], відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] та такими, що прийняли спадщину. Відповідно до ст. 1224 ч. 5 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту зазначеної норми закону у спірних правовідносинах слід встановити у сукупності як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. В абзаці 3 пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про практику у справах про спадкування роз'яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Отже, підлягає з'ясуванню, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну і фізичну змогу надавати таку допомогу. Як вбачається із довідки Комунального підприємства Білозерська центральна районна лікарня № 192/8 від 27 лютого 2017 року, [PERSON], [INFO], перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні з 24 лютого 2012 року по 12 березня 2012 року з діагнозом: гіпертонічна хвороба Ш, перебральний атеросклероз Ш, ДЕП Ш, гостре порушення мозкового кровообігу (25 лютого 2012 року) з лівобічним геміпарезом. Дизартрія. ІХС, дифузний кардіосклероз СН ЇЇА ФК Ш. Цукровий діабет II тип, вперше виявлений. 10 березня 2013 року поступила в реанімаційне відділення, 12 лютого 2013 була переведена до терапевтичного відділення з діагнозом: ЇХС. Нестабільна стенокардія 10 лютого 2013 року. Дифузний кардіосклероз. СН ЇЇ Б ст. ФК 3-4 з нападами серцевої астми. Застійна пневмонія зправа. ДЕП Ш. Наслідки ГПМК (25 лютого 2012 року) з лівобічним геміпарезом. Цукровий діабет ЇЇ тип, ЇЗ середнього ступеню важкості, некомпенсований. Діабетична фефропатія. ХНН ЇЇ ст. Виписана 1 березня 2013 року. Ознайомившись із вказаною довідкою та медичними картами стаціонарного хворого [PERSON] № 884/186 за 2012 рік та № 650 за 2013 рік, вбачається, що [PERSON] хворіла з 2011 року, вперше була госпіталізована 24 лютого 2012 року. В період госпіталізації з 24 лютого 2012 року по 12 березня 2012 року [PERSON], як вбачається із медичної картки стаціонарного хворого № 884/186 за 2012 рік, отримувала лікування за рахунок бюджетних коштів, як учасник Великої Вітчизняної війни. Із записів лікаря від 7 березня 2012 року вбачається, що [PERSON] скаржилася на біль в лівій нозі, однак при підтримці ходить з паличкою. Таким чином, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердженння те, що [PERSON] в період з 2011 року по січень 2013 року перебувала в безпорадному стані та потребувала постійного догляду за нею. В-друге [PERSON] була госпіталізована 10 лютого 2013 року та виписана з лікарні 1 березня 2013 року, а 4 березня 2013 року померла. Із пояснення сторін в судовому засіданні вбачається, що [PERSON] проживала в окремому житловому приміщенні, яке входить до складу домобудівлі, розташованої по вул. Лесі Українки, 39 в смт. Білозерка Херсонської області разом зі співмешканцем [PERSON] Позивачка за первісним позовом [PERSON] разом зі своєю сім`єю, окремо від [PERSON] проживала в житловому будинку, який входить до складу вище зазначеної домубудівлі. Сторони в судовому засіданні намагалися довести факт того, що [PERSON], в період з січня 2013 року по день її смерті - 4 березня 2013 року перебувала в безпорадному стані, внаслідок чого потребувала стороннього догляду, допомоги і піклування. А ні позивачка за первісним позовом, а ні позивачка за зустрічним позовом не надали суду переконливих доказів того, що в період з січня 2013 року по 10 лютого 2013 року (день госпіталізації) [PERSON] знаходилась в безпорадному стані. Так, в матеріалах справи відсутні медичні документи, які б підтверджували безпорадний стан спадкодавця у зазначений період. Таким чином, зазначений стан був виявлений у [PERSON] в період її госпіталізації з 10 лютого 2013 року по 1 березня 2013 року. Відповідно до довідки Управління Пенсійного фонду України в Білозерському районі Херсонської області № 1213/04 від 30 березня 2017 року вбачається, що розмір пенсії [PERSON] станом на 1 січня 2012 року складав - 1356 грн., а на 1 січня 2013 року - 1575 грн. При цьому, як вбачається із копії трудової книжки [PERSON] та її пояснень в судовому засіданні, остання з період з 1 листопада 2012 року та на день смерті [PERSON] перебувала у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення шести років. Крім того, відповідно до довідки ТОВ Херсонський тепличний комбінат про середню заробітну плату [PERSON], заробітна плата останньої в січні 2013 року складала 993 грн. та в лютому 2013 року 1173 грн. Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON].М. в 2013 році отримувала значно більшу пенсію, чим заробітна плата [PERSON], а [PERSON] в той же час доходів не мала. Тобто доводи сторін про те, що кожна із них могла надавати матеріальну допомогу [PERSON] не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. Позивачка за первісним позовом [PERSON], як доказ того, що вона надавала матері матеріальну допомогу, а саме купувала медикаменти, надала суду копії товарних чеків за період з 10 лютого 2013 року по 20 лютого 2013 року. Однак, нею не доведено, що вказані медикаменти були придбані нею за її особисті кошти, а не за кошти самої [PERSON] А ні позивачкою за первісним позовом, а ні позивачкою за зустрічним позовом не доведено факт того, що як відповідачка за первісним позовом, так і відповідачка за зустрічним позовом мали можливість надавати матері допомогу, але відмовлялися це робити. В ході судового засідання за клопотанням сторін в якості свідків були допитані: [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Однак жоден із свідків не підтвердив того факту, що [PERSON] та [PERSON] відмовлялися надавати допомогу матері, тобто умисно ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання матері. Крім того, жоден із свідків не посилався на те, що [PERSON] за життя бажала позбавити спадщини когось із дітей. Таким чином, сторонами не доведено, що спадкодавець [PERSON] до дня її госпіталізації до лікарні - 10 лютого 2013 року перебувала у безпорадному стані. Не доведено також, що спадкодавець потребувала сторонньої допомоги саме від відповідача (як [PERSON], так і [PERSON]В.) і та мала можливість її надавати, але ухилялася від її надання. З урахуванням викладеного,\~суд вважає, що вимоги позивачки [PERSON] за первісним позовом про усунення відповідачки [PERSON] від права на спадкування та вимоги позивачки [PERSON] за зустрічним позовом про усунення відповідачки [PERSON] від права на спадкування є безпідставними, необґрунтованими та не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed