Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому посилається на те, що відповідачка у справі [PERSON] 15.02.2014 року взяла у неї в борг 50 000 грн. та зобовязалась повернути їй зазначені грошові кошти до 15.09.2014 року, про що власноручно написала розписку. Взяті на себе зобовязання відповідачка не виконала, суму боргу не повернула. Просить стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти за договором позики у сумі 50 000 грн. Позивачка в судовому засіданні вимоги позову підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, пояснила, що [PERSON] відповідно до боргової розписки від 15.02.2014 року, повинна повернути їй грошові кошти у сумі 50 000 грн. до 15.09.2014 року. Коли настав строк повернення боргу, [PERSON] заявила, що на даний час вона має скрутне матеріальне становище та у неї наявні борги перед іншими кредиторами, та просила надати їй додатковий строк для повернення боргу до початку весни 2015 року, а в разі якщо вона не зможе повернути борг, то передасть належне їй майно, а саме 2/5 частки в обєкті нерухомого майна, що знаходиться по вул. Леніна, 84б, в с. Щасливцеве, Генічеського району. Проте після настання початку весни 2015 року [PERSON] борг не повернула, спілкування з нею уникає. На початку квітня вона випадково зустріла [PERSON], яка категорично заявила їй, що повернути борг вона може, а належні їй 2/5 частки в обєкті нерухомого майна, в майбутньому планує подарувати своїй знайомій з м. Ковеля. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не прибула, про час, місце та дату розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позовних вимог заперечила в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, суд встановив слідуючі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини. 19.02.2014 року [PERSON] взяла в борг у позивачки у справі [PERSON] грошові кошти в сумі 50 000 грн., які зобовязалась повернути до 15.09.2014 року. Згідно ст..1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладення договору позики та передачу предмету договору, [PERSON] видала позивачці [PERSON] розписку (а.с.23). Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідачка умови договору порушила, борг у встановлений строк і до даного часу позивачці не повернула. Згідно ст..1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом в судовому засіданні встановлено, що первісний строк повернення боргу відповідачкою 15.09.2014 року, пізніше угодою сторін строк повернення боргу, після його відстрочки визначений початок весни 2014 року. Приймаючи до уваги положення п.2 ч.1 ст. 1049 ЦК України, суд вважає, що відповідачкою позика у встановлений законодавством термін не повернена. Статтею 1050 ЦК України визначено, в разі якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст.. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та про наявність підстав для задоволення позова про стягнення суми боргу в розмірі 50 000 грн. Що стосується положень ст.. 625 ЦК України про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, суд вважає, що зазначені суми стягненню не підлягають, оскільки позивачкою в позові до стягнення не заявлені.

Outcome: approved