Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя з тих підстав, що як стверджує, з відповідачем уклали шлюб 10.03.2002 року у Чернятській сільській раді Бершадського району, про що складено відповідний запис за № 3 від 10.03.2002 року. Від шлюбу є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], яка проживає з нею на її утриманні. За час подружнього життя ними придбано транспортні засоби автомобіль ВАЗ 21053, державний номер [NUMBER], вартістю 31\~920 грн. та причіп ПГМФ 8302, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 5850 грн. Шлюб у судовому порядку розірвано, у них немає добровільного порозуміння щодо спільно нажитого вищевказаного майна. Так як відповідач не бажає належним чином розділитись вказаним майном по 1\\2 за кожним, вона змушена звернутись до суду. Просить стягнути в її користь з відповідача 1\\2 частки спільно нажитого майна в розмірі 18885 грн. вартості транспортних засобів та понесені нею судові витрати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] підтримують позовні вимоги. Оскільки відповідач продав автомобіль без згоди позивачки, права управління транспортними засобами вона не має, просить стягнути половину вартості транспортних засобів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що автомобіль придбаний за позичені гроші, причіп знаходиться у позивачки. Тому просить в позові відмовити. В даний час цей автомобіль він продав своїй сестрі [PERSON] Заслухавши сторін, їх представників, свідків та дослідивши матеріали справи і давши належну оцінку доказам по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обємі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з березня 2002 року по травень 2016 року сторони проживали в зареєстрованому шлюбі, чого вони не заперечують і що також підтверджується копією свідоцтва про одруження та рішенням суду. За час спільного проживання сторонами були придбані автомобіль ВАЗ 21053, державний номер [NUMBER], вартістю 31\~920 грн. та причіп до легкового автомобіля ПГМФ 8302, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 5850 грн., що підтверджується довідкою в.о. начальника ТСЦ №0542 від 13.05.2016 року за вих. № 31/2/0542-1310 [PERSON], обліковою карткою № 91804364 від 19.05.2016 року, згідно з якою відповідач зняв транспортний засіб з обліку для реалізації, та висновком про вартість майна від 25.05.2016 року. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. ст.70, 71 цього ж Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в цивільній справі №6-486/цс-16 27.04.2016 року, у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України, Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Показання свідка [PERSON] суд розцінює критично, оскільки він є батьком відповідача, його показання суперечать іншим доказам у справі. Тому суд вважає, що відповідач не довів в судовому засіданні належними та допустимими доказами придбання спірного легкового автомобіля за кошти, отримані ним особисто в борг. Тому суд вважає позов законним, обґрунтованим і таким , що підлягає задоволенню в повному обємі. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 60, 760, 71 СК України,

Outcome: approved