Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду 05.08.2014 року із зазначеним позовом, за змістом якого на підставі договору позики передала у власність відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 50000,00 грн., які відповідачка зобов'язалась повернути позивачці. Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя по справі № 0827/2-2572/11 від 23.11.2011 року зазначену суму боргу стягнуто з відповідача. Заборгованість досі не сплачена. Позивачка просить стягнути з відповідача 3 % річних за користування коштами за період з 22.07.2011 року по 22.07.2014 року в розмірі 4508,22 грн. та інфляційні втрати в межах трирічного строку позовної давності - за період з 01.08.2011 року по 30.04.2014 року в сумі 3364,36 грн., всього - суму в розмірі 7872,58 грн. та судові витрати. В судовому засіданні була присутня позивачка [PERSON] із перекладачем [PERSON], яка допущена до участі у справі ухвалою суду в судовому засіданні, оскільки [PERSON] є інвалідом дитинства. З допомогою перекладача суд пересвідчився, що позивачка підтримує заявлені позовні вимоги та підтверджує викладені в позовній заяві обставини справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення в матеріалах справи, про причини своєї неявки на судове засідання, суд не повідомила, заяв, клопотань та заперечень проти позову не надала. В зв'язку із чим, причина неявки відповідача визнана судом неповажною. У відповідності до ч.4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд, враховуючи думку позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. За змістом ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) у строк та в порядку, що встановлені договором. За нормою ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, за ч.1 якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя по цивільній справі № 0827/2-2572/11 від 23.11.2011 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу задоволений, стягнуто з відповідача на користь позивачки суму боргу за договором позики в розмірі 50000,00 грн, судовий збір у розмірі 500,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. Рішення суду набрало чинності 06.12.2011 року. За змістом рішення, 15.10.2010 року між сторонами було укладено договір позики, за яким позивач передав відповідачеві в борг 50000,00 грн., про що відповідач написав розписку (а.с. 6). Частиною 3 ст. 61 передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Довідкою Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції № 17143 від 21.10.2014 року підтверджено наявність виконавчого провадження ВП № 42084761 з примусового виконання виконавчого листа № 0827/2-2572/2011, виданого 20.12.2011 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 50000,00 грн. При визначенні розміру суми, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з розрахунку, наведеного позивачем, а саме, вважаючи вимоги позивачки законними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі на зазначених нормативних підставах, вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], ІПН [NUMBER] 3 % річних за користування коштами за період з 22.07.2011 року по 22.07.2014 року в розмірі 4508,22 грн. та інфляційні втрати за період прострочення - з 01.08.2011 року по 30.04.2014 року в сумі 3364,36 грн., всього - суму в розмірі 7872,58 грн. За змістом ст. 88 ЦПК України, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у розмірі 243,60 грн., що підтверджено платіжним дорученням в матеріалах справи (а.с.1).

Outcome: approved