Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вона є власницею квартири [ADDRESS] (Леніна) в селищі Тарутине Тарутинського району Одеської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 16 жовтня 2015 року серії НАР №485227 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕКІ №676465. У вказаній квартирі зареєстрований [PERSON], [INFO] . Однак, [PERSON] з 2006 року не мешкає за вказаною адресою, коштів на оплату житлово-комунальних послуг та на утримання житла не надавав. Зазначена обставина підтверджується довідкою виконавчого комітету Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області №2551 від 04 жовтня 2016 року та заявами-підтвердженнями свідків [PERSON] та [PERSON]. Ця обставина перешкоджає позивачці користуватися та розпоряджатися своїм майном. У зв'язку з вищенаведеними обставинами позивачка просить ухвалити рішення, яким визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №5 будинку №53 по вулиці Центральна (Леніна) в селищі Тарутине Тарутинського району Одеської області. Позивачка до судового засідання не зявилась. Надала суду заяву, в якій просила свої вимоги задовольнити в повному обсязі, розглянути справу за її відсутністю (а.с.30). Відповідач [PERSON] у судові засідання не зявився, повідомлявся судом належним чином, про що свідчать поштові конверти в матеріалах справи (а.с.26,29) . Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не зявились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] (Леніна) в селищі Тарутине Тарутинського району Одеської області, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 16 жовтня 2015 року серії НАР №485227 (а.с.8-9) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕКІ №676465 (а.с.10). Відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим у [INFO] (Леніна) в селищі Тарутине Тарутинського району Одеської області, що підтверджується довідкою Тарутинського районного сектору ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.23). Крім того, з довідки виконавчого комітету Тарутинської селищної ради Тарутинського району Одеської області №2551 від 04 жовтня 2016 року вбачається, що [PERSON] значиться зареєстрованим в [INFO] (Леніна) в селищі Тарутине Тарутинського району Одеської області, однак не мешкає за вказаною адресою з 2006 року (а.с. 7). Вказана обставина знайшла своє підтвердження у заявах-підтвердження свідків мешканців с.м.т. Тарутине Тарутинського району Одеської області [PERSON] (а.с.16) та [PERSON] (а.с.19). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Стаття 391 ЦК України регламентує, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач не надав суду ніяких доказів з приводу збереження за ним права користування житловим приміщенням. Оцінюючі матеріали справи та відповідні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме : квартирою №5 будинку №53 по вулиці Центральна (Леніна) в селищі Тарутине Тарутинського району Одеської області, підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач понад шість місяців відсутній за місцем своєї реєстрації, витрати по житлово-комунальним послугам не несе. На підставі викладеного,

Outcome: approved