overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

Позивачка в позовній заяві та в судовому засіданні просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO], в розмірі по 800 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, покликаючись на те, що відповідач не надає жодної допомоги на утримання сина, хоча має регулярний дохід та спроможний надавати таку допомогу. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, а, тому, справу слід розглянути заочно без його участі, так як проти цього не заперечує позивачка Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи із наступного: згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст.184 ч.1 СК України). Згідно пояснень позивачки відповідач займається підприємницькою діяльністю та має регулярний дохід. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] має регулярний дохід з його місячного доходу слід визначити частку на стягнення аліментів в розмірі ? але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Доказів про те, що відповідач взмозі сплачувати аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно позивачкою не представлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

Позивачка в позовній заяві та в судовому засіданні просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], в розмірі 1/3 частки місячного доходу [PERSON], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, покликаючись на те, що відповідач є батьком дітей, але ухиляється від надання матеріальної допомоги на їх утримання. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, так як згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивачка в позовній заяві та в судовому засіданні просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], в розмірі 1500,00 гривень на двох дітей щомісячно до досягнення дітьми повноліття, покликаючись на те, що діти перебувають на її повному утриманні, а відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати своїх дітей, не надає їм жодної матеріальної допомоги, хоча спроможний її надавати. Відповідач в судовому засіданні із позовом згідний частково, просить встановити мінімальний розмір аліментів. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступного: згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.181 ч.3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст.184 ч.1 СК України). Виходячи із конструкції глави 15 СК України, законодавець в ст.184 СК України виклав як виняток конкретні обставини, при яких можливе стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Позивачка заявила позов про стягнення аліментів із відповідача на утримання дітей в твердій грошовій сумі і під час судового засідання свої вимоги підтримала в тому ж обсязі не змінюючи їх. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні позивачкою не доведено, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, чи одержує частину доходу в натурі, що дало б їй підстави просити суд про стягнення аліментів з нього на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі, також таких доказів не містить її позовна заява. Доказів про те, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1500,00 гривень щомісячно позивачкою суду також не представлено. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тому, виходячи із встановленого в судовому засіданні, суд вважає, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі слід відмовити повністю за недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивачка в позовній заяві та в судовому засіданні просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться в с.Поділля по вул.Зелена 35 Заліщицького району Тернопільської області, покликаючись на те, що відповідач [PERSON] будучи її чоловіком, зареєструвався 18.04.1995 року в належному їй господарстві, однак шлюб 16.03.2005 року між ними розірвано і тоді ж відповідач покинув будинковолодіння за місцем реєстрації, де з того часу жодного разу не з'являвся. На даний час реєстрація відповідача в належному позивачці будинковолодінні створює їй незручності, оскільки в неї виникла необхідність в оформленні субсидії. Відповідач в судове засідання не з'явився і не повідомив суд про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення в газеті Свобода №17 (3055) від 02.03.2016 року оголошення про його виклик в судове засідання. Суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, а, тому, справу слід розглянути заочно без його участі, так, як проти цього не заперечує позивачка. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи із наступного: згідно свідоцтва про право власності на будинковолодіння, що в с.Поділля по вул.Зелена 35, яке видано 26.06.2001 року виконкомом Подільської сільської ради на підставі рішення виконкому Подільської сільської ради №25 від 26.06.2001 року, власником 1/5 частини вказаного будинковолодіння являється [PERSON]. Власниками решти 4/5 частин даного будинковолодіння являються [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Вказані особи не являються позивачами по даній справі, оскільки разом із позивачкою даного позову в суд не пред'являли. Крім цього, позивачка в судовому засіданні не підтвердила суду той факт, що свідоцтво про право власності на будинковолодіння, яке видано на ім'я [PERSON], належить їй. З положень Законів України вбачається, що з позовом про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням має право звертатись до суду тільки власник даного житлового приміщення. А тому, суд вважає, що оскільки [PERSON] не є належним позивачем по даній справі, їй слід відмовити в задоволенні даного позову повністю.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Позивачка в позовній заяві та в судовому засіданні разом із своїм представником просять розірвати шлюб, який укладений між нею та відповідачем 28.12.1999 року у Локницькій сільській раді Зарічненського району Рівненської області, актовий запис №16, покликаючись на те, що подружнє життя у них з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Вказані обставини стали причиною припинення фактичних шлюбних відносин у червні 2020 року. З того часу вони, як стверджує позивачка, стали чужими людьми, які втратили взаємні почуття поваги та любові. Даний шлюб підлягає розірванню, так як шкодить її інтересам та інтересам дітей. У сторін від даного шлюбу є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду 19.07.2021 року про відкриття провадження у справі відповідачу надано строк для подання відзиву на даний позов та роз`яснено наслідки його неподання без поважних причин. Відповідач відзиву на даний позов у визначений судом строк не подав, про поважність причин неподання відзиву суд не повідомив, в судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, а, тому, справу слід розглянути заочно без його участі, так як проти цього не заперечує позивачка. Відповідно до ст.178 ч.8 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного: Сторони - [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28.12.1999 року, зареєструвавши його у Локницькій сільській раді Зарічненського району Рівненської області, актовий запис №16, що стверджується свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] від 28.12.1999 року. Судом встановлено на підставі свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 01.07.2006 року, що у сторін від даного шлюбу є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Позивачка наполягає на розірванні даного шлюбу, з мотивів того, що він є на шкоду її інтересам. Відповідно до положень ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на рівній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.56 ч.3 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому, суд вважає, що оскільки наявність даного шлюбу є на шкоду інтересам позивачки, як вона про це заявляє, шлюб між сторонами слід розірвати. Вирішуючи, відповідно до ст.141 ЦПК України, питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивачка в позовній заяві та її представник в судовому засіданні просять суд стягнути з відповідачки в користь позивачки 16000,00 гривень боргу за договором позики та 487,20 гривні сплаченого при подачі позовної заяви до суду судового збору, покликаючись на те, що 21.05.2015 року між позивачкою та відповідачкою було укладено договір позики, згідно якого позивачка передала відповідачці грошові кошти в сумі 16000,00 гривень, які остання зобов'язалась повернути до 21.08.2015 року, що підтверджується розпискою від 21.05.2015 року написаною [PERSON] власноручно. На даний час відповідачка позичених коштів не повернула та ухиляється від їх повернення. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення так, як він стверджується позовними вимогами позивачки та розпискою від 21.05.2015 року. Згідно ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.ст.526, 545 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Згідно розписки від 21.05.2015 року [PERSON] позичила у [PERSON] 16000,00 гривень, які зобов'язалась повернути до 21.08.2015 року. У визначений розпискою строк відповідачка позичені грошові кошти не повернула, що стверджується представником позивачки, який надав як доказ невиконання боржницею у повному обсязі свого грошового зобов'язання оригінал розписки. Відповідно до положень ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку має місце порушення прав позивачки, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідачки в користь позивачки заборгованостіза договором позики в сумі 16000,00 гривень. Також суд вважає, що в користь позивачки з відповідачки слід стягнути 487,20 гривні судових витрат по справі, а всього стягнути з відповідачки в користь позивачки 16487,20 гривні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивачка в позовній заяві та її представник в судовому засіданні просять суд стягнути з відповідачки в користь позивачки 32000,00 гривень боргу за договором позики та 487,20 гривні сплаченого при подачі позовної заяви до суду судового збору, покликаючись на те, що 20.05.2015 року між позивачкою та відповідачкою було укладено договір позики, згідно якого позивачка передала відповідачці грошові кошти в сумі 32000,00 гривень, які остання зобов'язалась повернути до 20.08.2015 року, що підтверджується розпискою від 20.05.2015 року написаною [PERSON] власноручно. На даний час відповідачка позичених коштів не повернула та ухиляється від їх повернення. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення так, як він стверджується позовними вимогами позивачки та розпискою від 20.05.2015 року. Згідно ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.ст.526, 545 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Згідно розписки від 20.05.2015 року [PERSON] позичила у [PERSON] 32000,00 гривень, які зобов'язалась повернути до 20.08.2015 року. У визначений розпискою строк відповідачка позичені грошові кошти не повернула, що стверджується представником позивачки, який надав як доказ невиконання боржницею у повному обсязі свого грошового зобов'язання оригінал розписки. Відповідно до положень ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За вказаних обставин, суд вважає, що в даному випадку має місце порушення прав позивачки, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідачки в користь позивачки заборгованостіза договором позики в сумі 32000,00 гривень. Також суд вважає, що в користь позивачки з відповідачки слід стягнути 487,20 гривні судових витрат по справі, а всього стягнути з відповідачки в користь позивачки 32487,20 гривні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивачка в позовній заяві та разом із своїм представником в судовому засіданні просять суд стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], в розмірі 1/2 частки місячного доходу [PERSON], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення в його адресу копії ухвали про відкриття провадження у справі, яку як видно із повідомлення про вручення поштового відправлення отримано 12.09.2016 року. Суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, а, тому, справу слід розглянути заочно без його участі, так як проти цього не заперечує позивачка Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити так, як згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивачка в позовній заяві та разом із своїм представником в судовому засіданні просять суд стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частки місячного доходу [PERSON], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття, покликаючись на те, що відповідач є батьком дитини, але ухиляється від надання матеріальної допомоги на її утримання. Відповідач в судовому засіданні із позовом згідний. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, так як згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

Позивачка в позовній заяві та разом із своїм представником в судовому засіданні просять суд стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частки місячного доходу [PERSON], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття, покликаючись на те, що відповідач є батьком дитини, але ухиляється від надання матеріальної допомоги на її утримання. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити, так як згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

Позивачка в позовній заяві та разом із своїм представником в судовому засіданні просять суд стягувати з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO], в розмірі по 950 щомісячно до досягнення сином повноліття, покликаючись на те, що відповідач не надає жодної допомоги на утримання сина, хоча має регулярний дохід та спроможний надавати таку допомогу. Відповідач в судовому засіданні із позовом згідний частково, згідний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ? частки місячного доходу. Заслухавши пояснення сторін, представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи із наступного: згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ст.184 ч.1 СК України). Згідно довідки про доходи №23 [PERSON] працює в КЗ Заліщицький центр ПМСД с.Касперівці і займає посаду лікар стоматолог, його дохід за 6 місяців становить 5669,18 гривні. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] має постійне місце роботи, регулярний дохід з його місячного доходу слід визначити частку на стягнення аліментів в розмірі ? але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Доказів про те, що відповідач взмозі сплачувати аліменти в розмірі 950 грн. щомісячно позивачкою не представлено.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивачка, в порядку ст. 154 СК України, звернулася до суду із позовом в інтересах дитини, про позбавлення відповідача, батька дитини, батьківських прав. Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина, [PERSON], [INFO] В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить суд позов задовольнити, позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини та пояснила, що відповідач не виконує покладених на нього законодавством обов'язків щодо утримання та виховання своєї неповнолітньої дитини з 2009 року. Дитина перебуває на утриманні позивачки. У дитини вроджена патологія, дитина перенесла 21 операцію та їй потрібно постійне лікування, так як дитинна є інвалідом дитинства. Батько дитини не займається вихованням, не піклується про розвиток дитини, дитина батька не знає. Так як дитина потребує лікування, для цього необхідно їздити за кордон, що потребує отримання дозволу у батька дитини та утруднює лікування. У судове засідання не зявився відповідач, який про місце, день та час розгляду справи був належним чином повідомлений. Представник ІІІ-ї особи у судовому засіданні погодилася із необхідністю задоволення позовних вимог в звязку з їх обґрунтованістю. У судовому засіданні, відповідно до ст. 27? ЦПК України, була зясована думка неповнолітнього [PERSON], який повідомив, що батька він востаннє бачив в 1-му класі. В судовому засіданні було встановлено, що 10.08.2002 року в м. Кременчуці Полтавської області у сторін по справі за час шлюбу народилася дитина, - [PERSON] Факт народження дитини підтверджується копією свідоцтва про народження, 1-ОЛ № 081920, виданого відділом РАГС Світловодського МУЮ Кіровоградської області, 22.08.2002 року, актовий запис № 207. Дитина є інвалідом дитинства, що підтверджується копією посвідчення, виданого на імя позивачки. Згодом шлюб між сторонами по справі був розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу в 2009 році. Згідно висновку органу опіки та піклування відповідач вихованням дитини не займається, утримання не надає. Таким чином, у судовому засіданні знайшли підтвердження ті факти, що відповідач не приділяє належної уваги своїй дитині та не надає їй достатнього утримання, вихованням не займається, а тому позовні вимоги, відповідно до ст. 164 СК України, підлягають повному задоволенню. Судові витрати по справі по вині бути покладені на відповідача.

Outcome: approved