Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить зняти відповідачів з реєстрації за адресою: вул. Шахтна, буд. №21, с. Усатове Біляївського району Одеської області, шляхом визнання останніх такими, що втратили право користування будинком, розташованим за вказаною адресою. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору дарування від 28.11.2000 року їй належить вказаний житловий будинок. У будинку зареєстровані її бувша невістка разом з сином відповідачі по справі, але з 22.07.2013 року вони в ньому не проживають, добровільно зняти з реєстрації себе та свого сина відповідачка не бажає, а тому вона вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не зявилась, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та дала згоду на ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідачів. Відповідачі в судове засідання повторно не зявилися, хоча повідомлялися про день слухання справи належним чином, а тому суд за згодою позивачки вважає можливим ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи \- Біляївського районного відділу ДМС до судового засідання не зявився, хоча повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка є власницею житлового будинку №21, розташованого по вул. Шахтній, с. Усатове Біляївського району Одеської області, про що свідчить договір дарування від 28.11.2000 року. Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих в житловому приміщенні/будинку, осіб № 1339, виданої виконавчим комітетом Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області 21.05.2018 року, відповідачка по справі разом зі своїм сином зареєстровані в [INFO], але за вказаною адресою не проживають (а.с.6). [PERSON] бувша невістка позивачки, та її син [PERSON] онук позивачки, зареєстровані у зазначеному будинку, але не проживають в ньому з 22.07.2004 року, їх особистих речей у будинку не має, що підтверджується актами про непроживання від 14.08.2014 року, 19.03.2015 року, 03.04.2015 року, 02.11.2016 року, 07.11.2016 року, 07.10.2017 року. Згідно положень ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. У відповідно\~до ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі судового\~рішення,\~яке набрало\~законної сили,\~про позбавлення\~права користування\~житловим приміщенням. З урахуванням викладеного суд вважає, що оскільки відповідачка, яка є бувшою невісткою позивачки, її син, який є онуком позивачки, не проживають у будинку понад один рік без поважних причин, вони мають бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а тому позовна заява в цій частині законна, обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні і підлягає задоволенню. В частині примусового зняття відповідачки та її сина з реєстраційного обліку позовна заява задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстраційного обліку.

Outcome: partial