Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 15 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 163, від якого у них 01 березня 2010 року народився син [PERSON], а 05 березня 2014 року син [PERSON]. Позов мотивує тим, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, почуття поваги та любові втрачено, подружніх стосунків не підтримують з січня 2015 року, не ведуть спільного господарства, відсутність спільного бюджету. Спроби примиритись не дали жодного результату, шлюб існує формально, подальше спільне життя є неможливим, суперечитиме їхнім інтересам. Позивачка в судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просив надати їм час на примирення, не заперечив, що мав іншу жінку, у якої можливо від нього народилась дитина. Заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували шлюб 15 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 163 (а.с.4). Згідно копій свідоцтв про народження серії І-КИ № 263253, виданого 12 березня 2010 року [PERSON] народилась 01 березня 2010 року, серії І-КИ № 481089, виданого 18 березня 2014 року [PERSON] народився 05 березня 2014 року, їх батьками є сторони у справі (а.с.5,6). Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є небажання позивачки будувати у подальшому сімейні стосунки, оскільки чоловік її зрадив, має іншу жінку, від якої у них є спільна дитина. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У судовому засіданні відповідач просив надати їм строк для примирення, однак за даний час, що не проживають разом, жодних дій для збереження їх шлюбу не вчинив, намагався налагодити стосунки в телефонному режимі. Вважає, що відповідачка попала під вплив іншого чоловіка, який надиктовує їй подальші дії. Враховуючи те, що позивачка остаточно визначилась і збереження шлюбу не бажає, сторони реально припинили подружні та будь-які інші в сімейному-родинному контексті відносини, відповідач не заперечив зраду дружині, суд приходить до висновку, що немає підстав для подальшого збереження їх шлюбу, у звязку з чим такий доцільно розірвати. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачені нею при зверненні до суду 487 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved