Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Вугілля України» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні, посилаючись на наступні обставини. 02.02.2000 року наказом від 01.02.2000 року № 5/к вона була прийнята до Дочірнього підприємства «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» відкритого акціонерного товариства «Державна холдингова компанія «Укрвуглересурс-сервіс» на постійну посаду провідного інженера виробничо-договірного відділу по Донецькій області. У Відокремлений підрозділ «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» Державного підприємства «Вугілля України» вона була переведена 01.09.2010 року на посаду провідного економіста виробничо-економічного відділу по Донецькій області згідно наказу Підрозділу від 01.09.2010 року № 27/к. 31.05.2015 року її було звільнено з займаної посади у зв'язку з ліквідацією Відокремленого підрозділу «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» Державного підприємства «Вугілля України». У день звільнення 31 травня 2015 року вона не отримала заборгованість по заробітній платі за період, починаючи з 01 листопада 2014 року, з нею не було проведено остаточного розрахунку у зв'язку з відсутністю грошових коштів на поточних рахунках Підрозділу. 05.05.2016 року на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2015 року ДП «Вугілля України» перерахувало належну їй суму заборгованості, а саме: заробітну плату за період з 01.11.2014 року по день звільнення 31.05.2015 року в розмірі 23775,18 гривень, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 01.07.2015 року по 10.10.2015 року в розмірі 8648,64 гривень, моральну шкоду в розмірі 3000 гривень. Оскільки вона отримала заробітну плату в розмірі 23775,18 гривень та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні фактично тільки 05.05.2016 року і лише за період з 01.07.2015 року по 10.10.2015 року у розмірі 8648,64 гривень, то вважає, що на її користь підлягає стягненню з ДП «Вугілля України» середній заробіток за період прострочки з 11.10.2015 року по 04.05.2016 року в сумі 31658,90 гривень. Вважає дії ДП «Вугілля України» незаконними, та такими, що грубо порушують гарантовані Конституцією України та законодавством про працю її права на оплату праці. Просила суд стягнути з ДП «Вугілля України» на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку за період прострочки з 11.10.2015 року по 04.05.2016 року в сумі 31658,90 гривень. Позивачка в судове засідання не з'явилася з невідомої суду причини, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини. Починаючи з 01 вересня 2010 року по 31 травня 2015 року позивачка працювала у Відокремленому підрозділі «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» Державного підприємства «Вугілля України» на посаді провідного економіста виробничо-економічного відділу по Донецькій області. Із Положення про Відокремлений підрозділ «ГІРЦ», затвердженого наказом ДП «Вугілля України» від 21.09.2010 року № 49 вбачається, що підрозділ не є юридичною особою, представляє інтереси і реалізує свої цілі і завдання в межах цього Положення і Статуту підприємства (п. 3.2). При цьому, підрозділ керується у своїй діяльності чинним законодавством України, цим Положенням, статутом Підприємства, внутрішніми нормативними документами Підприємства, колективним договором Підприємства з врахуванням особливостей, викладених у документах, складених підрозділом та затверджених керівником Підприємства. Згідно вимог статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. У день звільнення - 31.05.2015 року з [PERSON] не було проведено остаточний розрахунок по заробітній платі, починаючи з 01.11.2014 року, у зв'язку з відсутністю грошових коштів на поточних рахунках Підрозділу. Внаслідок чого у відповідача перед [PERSON] виникла заборгованість по заробітній платі та середньому заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 01.11.2014 року по 31.05.2015 року. В зв'язку з чим, позивачка звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про примусове стягнення з ДП «Вугілля України» нарахованої, але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 01.11.2014 року по 31.05.2015 року. 20 листопада 2015 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва з ДП «Вугілля України» на користь [PERSON] було стягнуто заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 32423,82 гривень, яка складається з наступного: заборгованості по заробітній платі за період з 01.11.2014 року по 31.05.2015 року у розмірі 23775,18 гривень, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 01.07.2015 року по 10.10.2015 року у розмірі 8648,64 гривень, а також моральну шкоду в розмірі 3000 гривень. На виконання рішення суду відповідач 05.05.2016 року перерахував [PERSON] заборгованість по заробітній платі за період з 01.11.2014 року по 31.05.2015 року у розмірі 23775,18 гривень, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку за період з 01.07.2015 року по 10.10.2015 року у розмірі 8648,64 гривень, а також моральну шкоду в розмірі 3000 гривень. Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідач не провів розрахунок з позивачкою у передбачений законом строк. Фактично позивачка отримала заробітну плату у розмірі 23775,18 гривень та виплату середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні тільки 05.05.2016 року і лише за період з 01.07.2015 року по 10.10.2015 року. Строк затримки виплати заробітної плати при звільненні за період з 11.10.2015 року по 04.05.2016 року складає 142 робочих дні (жовтень 2015 року - 14 днів, листопад 2015 року - 21 день, грудень 2015 року - 23 дні, січень 2016 року - 19 днів, лютий 2016 року - 21 день, березень 2016 року - 22 дні, квітень 2016 року - 21 день, травень 2016 року - 1 день = 142 робочих дні). Як вбачається з довідки Відокремленого підрозділу «Галузевий інформаційно-розрахунковий центр» ДП «Вугілля України» № 165-1/15 від 10.06.2015 року середньоденна заробітна плата [PERSON] за період з 01.03.2015 року по 30.04.2015 року складає 222,95 гривень. Отже, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні, який підлягає стягненню з відповідача, дорівнює 31658,90 гривень = 142 робочих дні х 222,95 гривень середньоденної заробітної плати. Виходячи з викладеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні за період прострочки з 11.10.2015 року по 04.05.2016 року, який складає 31658,90 гривень. В зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства «Вугілля України» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а на користь [PERSON] з Державного підприємства «Вугілля України» підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку за період прострочки з 11.10.2015 року по 04.05.2016 року в розмірі 31658,90 гривень. На підставі статті 88 ЦПК України, суд вважає також необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551,20 гривень. На підставі статей 47, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved