Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В позовній заяві вона вказала, що в вересні 2009 року між нею та відповідачем було досягнуто домовленості про те, що вона передасть йому у якості позики гроші, шляхом погашення його кредиту, де предметом застави виступало приміщення аптеки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а відповідач передасть їй у власність вказане приміщення аптеки. Всього позивачкою було передано відповідачу кошти у сумі 53000 доларів США, що підтверджується відповідними розписками від 19 вересня 2009 року на суму 35000 доларів США, від 19 вересня 2009 року на суму 10\~000 доларів США, та від 23 березня 2010 року на суму 8000 доларів США. На даний момент позивачка передала [PERSON] всю обумовлену ними суму, однак, відповідач відмовляється переоформити право власності на аптеку на позивачку, тим самим не виконуючи взяті на себе зобовязання. Також, вищезазначеними розписками передбачено, що відповідач зобовязується повернути гроші з винагородою 25% річних. Оскільки, в добровільному порядку відповідач гроші не повертає, позивачка змушена була звернутися до суду з вищезазначеним позовом. В судовому засіданні позивачка змінила підставу позову та збільшила позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача 35000 доларів грошового зобовязання та 26250 доларів відсотків за користування грошима, а всього на суму 61250 доларів США, що еквівалентно 1296619 гривень та 18000 доларів позики та 13500 доларів США відсотків за користування грошима, а всього на суму 31500 доларів США, що еквівалентно 666832 гривні при цьому зазначивши, що розпискою від 19.09.2009 року передбачено, що відповідач передав їй борг по кредиту на суму 35000 доларів США, а вона проводить всі розрахунки по кредиту власними коштами на його імя. [PERSON] зобовязувався переписати (передати у власність) заставне майно (аптеку) [PERSON], або повернути борг з винагородою 25% річних від суми проплаченого боргу. На даний момент [PERSON] борг в банк за [PERSON] погасила, тому позивачка змінила підставу позову і просила стягувати з [PERSON] на її користь борг в сумі 35000 доларів США не як позику, а як виконання грошового зобовязання. Позивачка та її представник в судовому засіданні змінені та збільшені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином телеграмою від 27.05.2015 року. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦК України. Суд, вислухавши позивача його представника., дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: 23 березня 2010 року та 19 вересня 2009 року між сторонами було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] позичив у [PERSON] на протязі 2008-2009 років суму 10000 (десять тисяч) доларів США, та на протязі 2010 року суму 8000 (вісім тисяч) доларів США , а всього на суму 18000 (вісімнадцять тисяч) доларів США що в еквіваленті до національної валюти за курсом Національного Банку України складає (18000х21,169299)=381047 гривень та зобовязувався повернути борг з винагородою, про що особисто вказав у розписці, написаній ним власноручно. 19 вересня 2009 року між сторонами було укладено договір грошового зобовязання, згідно якого [PERSON] передав борг [PERSON] по кредиту на суму 35000 доларів США, а вона проводить всі розрахунки по кредиту власними коштами на його імя. [PERSON] зобовязувався переписати (передати у власність) заставне майно (аптеку) [PERSON], або повернути борг з винагородою 25% річних від суми проплаченого боргу, що в еквіваленті до національної валюти за курсом Національного Банку України складає (35000х21,169299)=740925 гривень про що особисто вказав у розписці, написаній ним власноручно. Свої зобовязання позивачка перед [PERSON] виконала борг на суму 35000 доларів США погасила. Проте, судом встановлено, що відповідач [PERSON] взятих не себе зобовязань не виконав і станом на день розгляду справи боргу та грошового зобовязання чи передачі майна позивачці [PERSON] не повернув та не передав. Відповідно до ч. 1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.3 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як передбачено розписками від 19.09.2009 року та розпискою від 23.03.2010 року, відповідач зобовязувався повернути суми грошового зобовязання та позик з винагородою 25% річних, тому суд вважає, що з відповідача крім вище зазначених сум слід також стягнути ще і (35000х25%х3роки)= 26250 доларів процентів по грошовому зобовязанню в 35000 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти за курсом Національного Банку України складає (26250х21,169299)=555694 гривень, та(18000х25%х3 роки)=13500 доларів США процентів по позиках від 23.03.2010 та 19.09.2009 року, що в еквіваленті до національної валюти за курсом Національного Банку України складає (13500х21.169299)=285785 гривень Ч.2 ст. 533 ЦК України, встановлено, що якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Відповідно до вимог статті 545 ЦК України кредитор, прийнявши виконання зобов'язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Оригінали розписок [PERSON] про отримання ним 10000, 8000 та 35000 доларів знаходяться в [PERSON] Тому, враховуючи вище наведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають захисту шляхом стягнення в її користь із відповідача неповернутої суми грошового зобовязання та сум боргів. Також, у відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved