Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], народження [INFO] та [PERSON], народження [INFO] в розмірі 500 (п'ятсот) гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 01.04.2014 року і до досягнення дітьми повноліття та на її утримання аліменти у розмірі 300 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення сином [PERSON], народження [INFO] трирічного віку. Також у позові вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2002 року, однак з листопада 2012 року проживають окремо. Відповідач добровільно відмовляється надавати допомогу на утримання позивачки, хоча має не регулярний мінливий дохід, а на утримання дітей інколи надає кошти у розмірі визначеному ним самим, у зв'язку з чим діти відчувають матеріальну скруту. На даний час відповідач не має постійне місце роботи та стабільних дохід. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги змінила в частині стягнення з відповідача ? частини судових витрат на правову допомогу, просила не стягувати, в іншій частині підтримала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утриманні дітей у сумі по 500 грн. на кожного, на утримання дружини у сумі 300 грн. та сплату частини судового збору. Згідно ст.ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Судом встановлено, що з 07.02.2002 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 07.09.2002 року (а.с. 8). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], народження [INFO] та [PERSON], народження [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. (а.с. 9-10). Неповнолітні діти проживають з позивачкою та перебувають на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний надавати таку допомогу. Крім цього, у судовому засіданні було встановлено, що позивачка [PERSON] на даний час ніде не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідно до довідок виданих Пирятинським центром первинної медичної допомоги від 01.04.2014 року [PERSON], народження [INFO] та [PERSON], народження [INFO], на «Д» обліку у лікарів не перебувають (а.с. 5-6). Відповідно ст.ст. 180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від прибутку батька або матері. При цьому суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) вагітність або проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років або шести років, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку; 2) походження дитини від чоловіка (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (усиновлення, факт біологічного походження); 3) здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене, позивач має всі підстави для стягнення аліментів на своє утримання. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини, суд ураховує конкретні життєві обставини на момент розгляду спору, а саме матеріальне становище відповідача [PERSON], який не працює. Крім цього, суд звертає увагу на те, що відповідач визнав позовні вимоги і рахує, що коштами які він отримує працюючи по найму, зможе покривати витрати на аліменти. У відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved