Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] у травні 2015 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON], який відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.05.2013 р. був власником частини житлового будинку [ADDRESS], а саме: жилої кімнати 1-4 площею 9,1 кв.м., жилої кімнати 1-5 площею 21,9 кв.м., коридору 1-6 площею 7,5 кв.м., кухні 1-2 площею 5,6 кв.м., веранди 1-1 площею 8,6 кв.м., санвузлу 1-3 площею 3,5 кв.м., загальною площею 56,2 кв.м., в тому числі 31,0 кв.м. жилої площі, а також сарай Б, вбиральні В. Позивачка зазначає, що за життя, її батько, з яким вона постійно проживала разом за вказаною вище адресою, заповіт на належне йому майно не склав, а тому позивачка 18.07.2014 р. подала до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини за законом. При цьому, позивачка зазначає, що дружина померлого [PERSON] - [PERSON], її мати, до приватного нотаріуса подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь позивачки. 01.12.2014 р. позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] на грошові кошти, що розміщені на банківському депозитному рахунку. Проте, постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 23.12.2014 р. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину на вказане вище домоволодіння, оскільки в державному реєстрі не зареєстровано право власності [PERSON] на це майно. Позивачка зазначає, що оскільки вона є єдиною спадкоємницею майна, яке залишилось після смерті її батька [PERSON] та фактично спадкове майно прийняла, оскільки постійно проживала разом з батьком за адресою спірного домоволодіння, а саме: [ADDRESS], просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно після смерті [PERSON], а саме: приміщення будинку, що складаються з жилої кімнати 1-4 площею 9,1 кв.м., жилої кімнати 1-5 площею 21,9 кв.м., коридору 1-6 площею 7,5 кв.м., кухні 1-2 площею 5,6 кв.м., веранди 1-1 площею 8,6 кв.м., санвузлу 1-3 площею 3,5 кв.м., загальною площею 56,2 кв.м., в тому числі 31,0 кв.м. жилої площі, а також сарай Б, вбиральню В по [ADDRESS]. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду пояснення, відповідно до яких просив прийняти рішення відповідно до чинного законодавства та розглянути справу за його відсутності (а.с. 36-37), а тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки та дослідивши письмові докази по справі прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що позивачка 03 травня 2003 р. уклала шлюбу з громадянином [PERSON], та після реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 8). Встановлено, що батьками [PERSON] є [PERSON] та був [PERSON], який [INFO] помер (а.с. 6, 7). Встановлено, що відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.05.2013 р. у справі 2/759/618/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ будинку, за [PERSON] визнано право власності на приміщення будинку, що складаються з жилої кімнати 1-4 площею 9,1 кв.м., жилої кімнати 1-5 площею 21,9 кв.м., коридору 1-6 площею 7,5 кв.м., кухні 1-2 площею 5,6 кв.м., веранди 1-1 площею 8,6 кв.м., санвузлу 1-3 площею 3,5 кв.м., загальною площею 56,2 кв.м., в тому числі 31,0 кв.м. жилої площі, а також сарай Б, вбиральню В по [ADDRESS] (а.с. 10-12). Вказане вище судове рішення станом на 26.08.2015 р. набуло чинності та сторонами не оскаржувалось. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями належного його майна, стали позивачка [PERSON] та дружина померлого [PERSON], яка своєю заявою від 18.07.2014 р. відмовилась від прийняття спадщини за законом на коритсь своєї дочки, позивачки по справі. Встановлено, що 02.12.2014 р. позивачка [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцем майна [PERSON], а саме: грошового вкладу в розмірі 13 000 грн. та 632,06 грн. відкритих у ПАТ «Дельта Банк» є його дочка [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Проте, постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єременко Л.О. від 23.12.2014 р. позивачці [PERSON] відмовлено у видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на приміщення будинку, що складаються з жилої кімнати 1-4 площею 9,1 кв.м., жилої кімнати 1-5 площею 21,9 кв.м., коридору 1-6 площею 7,5 кв.м., кухні 1-2 площею 5,6 кв.м., веранди 1-1 площею 8,6 кв.м., санвузлу 1-3 площею 3,5 кв.м., загальною площею 56,2 кв.м., в тому числі 31,0 кв.м. жилої площі, а також сарай Б, вбиральню В по [ADDRESS], які залишились після смерті [PERSON] (а.с. 13-14). Встановлено, що підставою для відмови у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON] приватним нотаріусом зазначено відсутність реєстрації в установленому порядку в Реєстраційній службі ГУЮ м. Києва рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.05.2013 р., таким чином право власності спадкодавця [PERSON] на зазначені вище приміщення житлового будинку [ADDRESS] не зареєстроване. Таким чином, враховуючи відмову про прийняття спадщини за законом [PERSON] на користь позивачки, [PERSON] є єдиною спадкоємницею за законом приміщень житлового будинку [ADDRESS] після смерті свого батька [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні не встановлено інших спадкоємців першої черги відповідно до положень зазначеної вище норми, а тому позивачка є єдиною спадкоємницею після смерті свого батька [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, оскільки судом встановлено, що позивачка [PERSON] є єдиною спадкоємницею після смерті свого батька [PERSON], спадкоємницею першої черги за законом на спадщину, яка відкрилась, а саме: приміщення житлового будинку [ADDRESS], суд вважає можливим визнати права власності позивачки на вказане майно в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову [PERSON], який відповідно до ст. 60 ЦПК України доведений в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню. На підставі, ст.ст. 321, 328, 1220, 1261, 1268. 1298 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 10, 11, 60, 179, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

Outcome: approved