Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 16.08.2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею. 13.01.2016 року шлюб з відповідачем було розірвано за рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною повноліття. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи без її участі, зазначивши по підтримання позову. Відповідач за викликами до суду повторно не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив. З урахуванням поданої позивачкою заяви та повторної неявки відповідача, судом відповідно до ст.ст.211,223,247 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи по суті за відсутності сторін за наявними матеріалами та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріал справи що сторони з 16.08.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.01.2016 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням зазначених вище обставин та наведених положень законодавства, враховуючи, що відповідач допомоги на утримання дитини не надає, є здоровим та працездатним, а також відсутність обставин, які б виключали можливість останнього надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, спільний обов'язок батьків щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є обґрунтованими і підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.06.2018 року (дня подання позову) та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved