Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить виселити [PERSON], [INFO], з її власного житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], без надання іншого житлового приміщення зі зняттям з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона являється власником вищевказаного будинку, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, яке видане 01 липня 2002 року Саварською сільською радою Богуславського району Київської області та зареєстроване в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації 02 липня 2002 року. В належному їй будинку проживає відповідач [PERSON], який зловживає алкогольними напоями, систематично порушує правила спільного проживання, яке виражається у вчиненні фізичного та психологічного насильства щодо неї, що робить неможливим проживання з відповідачем в одному будинку, суперечить її інтересам. В утриманні будинку, його ремонті, оплаті послуг за електроенергію та газ, відповідач участі не приймає, чим завдає позивачці значних матеріальних збитків. Також він не перебуває у родинних стосунках із позивачкою, не веде спільне господарство, та не має будь-яких правових підстав для користування будинком. Позивачка зазначає, що вона неодноразово зверталася за допомогою до сусідів і в сільську раду на таку поведінку відповідача, пропонувала йому добровільно виселитися з її будинку, однак той ніяким чином не реагує. Посилаючись на положення ст. 321 ЦК України позивачка просить задовольнити її вимоги. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, посилаючись на вищевказані факти та докази. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні погодився з вимогами позивачки, але просив відстрочити виконання рішення суду до 01 квітня 2018 року, щоб за цей час відшукати собі житло. Суд заслухавши позивачку, її представника, відповідача та дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] являється власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок, яке видане 01 липня 2002 року Саварською сільською радою Богуславського району Київської області та зареєстроване в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації 02 липня 2002 року. За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] в будинок власника, яким є позивачка, був вселений за згодою позивачки, але договір найму жилого приміщення із власником не укладав. Відповідач не являється членом сім'ї власника будинку та не довів в судовому засіданні про наявність правових підстав для користування будинком [PERSON] У відповідності до ч. 1 ст. 158 ЖК Української РСР наймач користується жилим приміщенням у будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення згідно ч. 2 ст. 158 ЖК Української РСР укладається між власником будинку і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої ради або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Відповідач не надав суду доказів про укладення договору найму жилого приміщення в будинку [ADDRESS] із власником цього будинку, яким є позивачка, а тому не набув права користування спірним будинком. Як наслідок, до виниклих правовідносин не може застосовуватись порядок розірвання договору найму жилого приміщення за вимогою наймодавця, який передбачено ст. 168 ЖК Української РСР, оскільки відповідач проживає в спірному будинку без законних на те підстав та без укладення договору найму жилого приміщення. Оскільки позивачка не бажає укладати із відповідачем угоду на користування житлом, а відповідач не надав суду доказів про правомірність користування спірним будинком, то відповідно вимоги позивачки, як власника будинку, про виселення відповідача [PERSON] є правомірними та відповідають нормам матеріального права щодо захисту прав власника майна. У відповідності із ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] на даний час не має іншого житла і його виселення в осінньо-зимовий період створить для нього значні труднощі, а тому виконання рішення суду необхідно відстрочити до 01 квітня 2018 року, щоб надати можливість відповідачу відшукати інше житло. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved