Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~В обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 11 грудня 1993 року. В шлюбі у них народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO], яка досягла повнолітнього віку, та [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаєморозуміння, постійно виникаючі суперечки та сварки їх сімейні стосунки з чоловіком були припинені, і з квітня 2018 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Зазначаючи на тому, що їх сімя розпалась остаточно та що сімейні стосунки відновленню не підлягають, позивачка просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати, стягнувши з відповідача на її користь сплачений нею при зверненні до суду судовий збір. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце проведення підготовчого судового засідання, в судове засідання не прибули, надавши суду заяви про розгляд їх справи у підготовчому судовому засіданні з прийняттям рішення про розірвання шлюбу, так як жити разом та зберігати шлюб не бажають. Зі змісту заяви відповідача слідує, що позовні вимоги ним визнаються повністю. З огляду на це суд вважає за можливе відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України розглянути справу по суті у підготовчому судовому засіданні з ухваленням судового рішення на підставі наявних у суду матеріалів. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 грудня 1993 року Димитровським відділом реєстрації актів громадянського стану за актовим записом № 528 (арк.спр. 12). \~ \~ \~ \~Від шлюбу сторони мають двох дітей - повнолітню [PERSON], [INFO], яка досягла віку повноліття, та неповнолітню [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 12,13). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх шлюбу. \~ \~ \~ \~Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Встановлені судом обставини та взаємна байдужість сторін до відновлення сімейних стосунків, що випливає із їх заяв та викладених в них позицій, дають суду підстави для висновку про неможливість подальшого збереження шлюбу, з огляду на що їх шлюб підлягає розірванню. Обставин, які б перешкоджали розірванню шлюбу чи свідчили про те, що заява про розірвання шлюбу не відповідає дійсній волі дружини і чоловіка або про те, що в разі розірвання шлюбу можуть бути порушені їхні особисті та майнові права або права їх дитини, судом не встановлено. Спору майнового характеру чи з приводу виховання дитини матеріали справи не містять. Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд вважає за необхідне відповідно до ст.141 ч.2 п.1 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 704,80грн., сплачений нею при подачі позову. \~ \~ \~ \~На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved