Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивачка звернулась до Орджонікідзевського міського суду із вище зазначеним та просить суд визнати за [PERSON] право власності на 1/5 частку квартири [ADDRESS] загальною площею 60,9 кв.м. та житловою площею 38,1 кв.м. за набувальною давністю. Свої позовні вимоги обґрунтовує наступним, позивачка є співвласником квартири [ADDRESS] . Зазначена квартира зареєстрована на праві власності, окрім позивачки, на її батька [PERSON] , її матір [PERSON] , на її брата [PERSON] та на [PERSON] в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 березня 1994 року. [PERSON] був співмешканцем бабусі позивача - [PERSON] . Протягом 37 років вони перебували в фактичних шлюбних відносинах до [INFO] року. [INFO] [PERSON] помер. Заповіту на випадок своїй смерті він не залишив. Спадкоємців за законом першої або другої черги, а також утриманців, що можуть претендувати на спадщину на підставі Цивільного кодексу УРСР 1963 року, немає. Після смерті [PERSON] позивачка, батьки та брат позивачки разом продовжували проживати в цей квартирі та разом користуватися нею до 2004 року. В 2004 році брат позивачки [PERSON] придбав собі квартиру, і виїхав з нашої квартири на постійне місце проживання в свою окрему квартиру. Тобто, після смерті [PERSON] брат позивача продовжував користуватися квартирою протягом тільки семі років. Батьки позивача та брата позивачки [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] продовжували користуватися квартирою [ADDRESS] протягом тільки восьмі років. В 2005 р. батьки переїхали на постійне місце проживання в с. Шолохове Нікопольського район Дніпропетровської області. Після смерті [PERSON] тільки позивачка одна постійна продовжую проживати в квартир та користуватися всією квартирою, і таким чином позивачка, з [INFO] року (день смерті [PERSON] ) почала добросовісно володіти 1/5 часткою квартири, що належала [PERSON] і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом вже більше двадцяти трьох років. Протягом зазначеного періоду позивачка не змінювала своє постійне місце проживання, і постійно, безперервно проживає в квартирі [ADDRESS] і користується усією квартирою. В 2013 році позивачка була знята з реєстрації в зазначеній квартирі і була тимчасове зареєстрована в кв. [ADDRESS] , період з 29.01.2013 року і по 06.06.2017 року. Але фактично позивач жодного разу не змінювала місце свого проживання, постійно залишалася проживати в квартирі [ADDRESS] та користуватися нею. 04 червня 2005 року позивачка вступила в зареєстрований шлюб з [PERSON] і змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». У позивачки та її чоловіка народилася донька [PERSON] . Чоловік позивачки перебував на квартирному обліку, і йому на їхню сім`ю була виділена однокімнатна квартира [ADDRESS] . Тому потрібно було зареєструвати своє місце проживання в ній, щоб не втратити житло. Але в зазначену однокімнатну квартиру позивачка із чоловіком не вселялися, оскільки на той час батьки та рідний брат позивачки вже виїхали з трикімнатної квартири і проживали окремо. Позивачка вважає, що набула право власності на 1/5 частку квартири , що належала на праві власності померлому [PERSON] за набувальною давністю на підставі ст. 328, 344 Цивільного кодексу України. Позивачка та представник позивачки з`явились у судове засідання, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, додатково пояснивши, що [PERSON] , залишаючись зареєстрованим в квартирі [ADDRESS] , останні роки життя фактично проживав у с. Шолохове в громадянському шлюбі з [PERSON] . Крім того, позивачка самостійно сплачує усі комунальні послуги з розрахунку усієї площі квартири. Треті особи [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання з`явились та проти задоволення позовних вимог не заперечували та вважали за необхідне їх задовольнити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивачка є її сусідкою, яка проживає в квартирі [ADDRESS] . Спочатку позивачка проживала з батьками, зараз вона проживає разом із чоловіком та дитиною. [PERSON] вона не знаю та не бачила. В квартирі [ADDRESS] постійно проживала [PERSON] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що у 2003 році купила квартиру і з того часу проживає у квартирі [ADDRESS] . [PERSON] є її сусідкою. Коли вона придбала свою квартиру, то по сусідству проживали: [PERSON], її батько та мати. Потім залишилась проживати одна [PERSON]. З часом [PERSON] вийшла заміж, народила доньку. Брат [PERSON] теж проживав окремо. [PERSON] увесь час проживала у квартирі [ADDRESS] . Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона з 28.10.2008 року проживає в квартирі [ADDRESS] , позивачка є її сусідкою з квартири [ADDRESS] . З дня проживання у своїй квартирі вона знайома із сім`єю [PERSON] . В квартирі [ADDRESS] проживали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (син) і [PERSON] (донька). Потім батьки переїхали. Син теж проживає в іншому місці. Зараз в квартирі живе [PERSON] з чоловіком та дитиною. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] , з 1990 року. [PERSON] є її сусідкою та подругою. Вона пам`ятає, що у кв. [ADDRESS] проживали [PERSON] , її батьків та її брат. Потім батьки виїхали з квартири та проживають в іншому місці. [PERSON] постійно проживала в квартирі і до теперішнього часу в ній проживає. Брат [PERSON] приблизно 2003-2004 рр. одружений і теж виїхав з квартири. Дідуся [PERSON] вона взагалі не бачила. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши думку сторін у судому засіданні, приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва право власності на житло від 22.03.2021 року, виданого відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе, квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної, спільної (сумісної) власності гр.. [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.9). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] , виданого виконавчим комітетом Шолохівської Ради народних депутатів Нікопольського району від 01.08.1997 р. серії [NUMBER] , останній помер [INFO] в с. Шолохове Нікопольського району, що також підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 28.01.2021 р. (а.с. 7-8). Довідкою, виданою виконавчим комітетом Шолохівської міської ради народних депутатів Нікопольського району від 19.12.2002 р. №831, підтверджується факт спільного проживання в громадянському шлюбі з [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Із довідки №144 від 27.01.2021 р. про останнє місце проживання померлого та осіб, які проживали й були зареєстровані з ним на день смерті, вбачається, що на день смерті [PERSON] ( [INFO] ) у кв. [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 11). Згідно Інформаційної довідки із Спадкового реєстру, наданої на запит суду Покровською міською державною нотаріальною конторою відносно [PERSON] , спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину; заповіти/спадкові договори - не виявлено. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого відділом реєстрації актив цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції Дніпропетровської області від 04.04.2005 р., актовий запис №78, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.06.2005 р., взявши після одруження спільне прізвище - [PERSON] (а.с.6). Станом на 02.02.2021 р. у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до наступних висновків. Спірні відносини є цивільними правовідносинами і регулюються ст.ст.41,47 Конституції України, ст.ст.39,328,344 ЦК України, відповідно до яких кожен має право на житло, право власності є непорушним. Згідно ст.41Конституції України кожен мас право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інакше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Так, для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до зазначеної статті повинні існувати наступні ознаки: володіння має бути добросовісним, володіння має бути відкритим, очевидним для всіх третіх осіб, які повинні мати можливість спостерігати за ним; володіння має бути безперервним протягом визначених законом строків. Відповідно до постанови КЦС ВС від 28 квітня 2020 року у справі № 552/1354/18 за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Враховуючи добросовісність заволодіння позивачкою спірним нерухомим майном, відкрите володіння ним протягом більше двадцяти трьох років, відсутність власника вказаного майна, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для набуття нею права власності за набувальною давністю. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved