Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] уточнивши позовні вимоги звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання дитини: доньки [PERSON], 23 листопада 2000 року в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини, посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку матеріально не допомагає, зважаючи на те, що він працездатний та має реальну можливість виплачувати аліменти. В судове засідання позивачка не зявилась. На адресу суду надійшла заява позивачки, в якій вона просить розглянути справу за її відсутністю, на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.18). Відповідач до судового засідання не зявився. Викликався належним чином, про що свідчить конверт з відміткою «по истечению срока хранения» та зворотнє поштове повідомлення з його підписом, який засвідчує отримання ним судової повістки (а.с.14,17). Причини неявки суду не відомі. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. В звязку з цим в силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 321465 (а.с.7). Дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою №2432 від 05.10.2015 року (а.с.9). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЖД №076896 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 23 липня 2010 року розірвали шлюб, після якого остання отримала прізвище «Ступак» (а.с.8). Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п.п.2,3 ч.1, ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідач не надав суду доказів які б свідчили про те, що відповідач має зобовязання по утриманню інших осіб та інше. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини: доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 гривень щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону починаючи з дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, тобто з 19 жовтня 2015 року по 23 листопада 2018 року. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved