Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

позивачка звернулась в суд з даним позовом, в якому вказала, що вона є матірю малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. З батьком сина, [PERSON], вона не перебувала в зареєстрованому шлюбі, за їхньою спільною заявою, поданою до органу реєстрації, на підставі п.1 ч. 2 ст. 125 СК України, відповідач визнав себе батьком дитини, про що свідчить запис у свідоцтві про народження. До весни 2015 року відповідач, з яким вони проживали спільно однією сімєю, піклувався про сина та приймав участь в його матеріальному утриманні. Однак, спільне життя з відповідачем не склалося, між ними почали виникати непорозуміння, зокрема щодо виховання та утримання їх спільної дитини, а з вересня 2015 року відповідач перестав примати участь в утриманні сина, фактично повністю переклавши цей обовязок на неї. Відповідач давав усні обіцянки щодо надання допомоги на утримання сина, однак, такої допомоги не надає. Зазначає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет на 2018 рік» з 01 грудня 2018 року встановлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років - 2027 грн. в місяць. Враховуючи, що відповідач працює співробітником поліції в ГУНП Івано-Франківської області, отримує достатню заробітну плату та має постійний дохід, просить стягувати з нього аліменти на її користь утримання малолітнього сина в розмірі 25 % від його заробітної плати і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково,просить стягувати з нього аліменти в розмірі 1/6 частини усіх заробітків,оскільки має від іншого шлюбу ще двох неповнолітніх дітей. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача,розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що час проживання у фактичних шлюбних відносинах у сторін народився син, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії 1-НМ № 161309 від 14.09.2010 року (а.с.3). З наведених документу вбачається, що батьком дитини є відповідач. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, і син повністю перебуває на утриманні позивачки, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до вимог ст.\~180\~СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей. При ухиленні від цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч.1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст стст.181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові ВСУ від 5.02.2014 №6-143цс13. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобовязаний зясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоровя. Про це зазначено в постанові Верховного суду №459/2181/17 від 12 вересня 2018 року. Відсутність офіційного працевлаштування і наявність інших дітей не звільняє від сплати аліментів у мінімальному розмірі, а той факт, що відповідач офіційно не працевлаштований і має на утриманні двох малолітніх дітей, не звільняє його від обов'язку забезпечувати належне утримання свого неповнолітнього сина та сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному законом (постанова від 07.11.2017 у справі № 355/511/17). Народження ще одної дитини також не є підставою для автоматичного зменшення розміру аліментів. Так Друга судова палата Касаційного цивільного суду дійшла до висновку, що касаційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки позивач не надав доказів, які б свідчили про погіршення його матеріального становища. «Визначений рішенням суду розмір аліментів відповідає вимогам Сімейного кодексу, а його зменшення в звязку з тим, що на утриманні позивача знаходяться інші діти та дружина без підтвердження погіршення його матеріального стану,буде протирічити інтересам дитини. Про це говориться в постанові ВС по справі № 640/10064/16-ц від 9.08.2018 року. Як роз'яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно достатті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Вирішуючи спір, суди визначили та дослідили обставини, передбачені статтею 182 СК України, і дійшли обгрунтованого висновку про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів на підставістатті 192 СК України,оскільки позивач не надав доказів погіршення його матеріального стану. Доводи особи стосовно того, що суди обох інстанцій не врахували наявності на його утриманні малолітньої дочки [PERSON], [INFO], та дружини [PERSON], яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, не спростовують висноку судів першої та апеляційної інстанцій. Визначений за рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2012 року розмір аліментів відповідає вимогам СК України,\~та його зменшення у зв'язку з наявністю на утриманні позивача доньки [PERSON] та дружини особи без підтвердження погіршення матеріального стану позивача не сприятиме належному забезпеченню його осина та суперечитиме його інтересам. Крім того, встановлено, що розмір аліментів, який стягується на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2012 року, не перевищує 50 % заробітної плати позивача. Таким чином, висновки судів відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані. У постанові №298/426/17 ВС послався на практику Європейського суду з прав людини. Йшлося про те, що міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У відповідності до п.5 ст.411 ЦПК України правова позиція Верховного Суду є обовязковою для застосування судами нижчої інстанції. Відповідач працездатний чоловік, працює співробітником поліції в ГУНП Івано-Франківської області, отримує стабільну заробітну плату. Встановлене судом підтверджується: копією свідоцтва про народження дитини, довідкою №534 від 18.12.2018 року ТзОВ «Коломия Люкс-Сервіс», згідно із якою син сторін проживає з позивачкою, копією паспорта та ідентифікаційного коду та іншими перевіреними в судовому засіданні доказами. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст.180,181,182,184 Сімейного кодексу України, ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства»,на підставі правових позицій Верховного суду по справі ВС/КЦС\~№ 461/4936/16\~від 31.10.2018р., постанова від 07.11.2017р. у справі № 355/511/17, постанова справі № 640/10064/16-ц від 9.08.2018 року та

Outcome: approved