Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, покликаючись на те, що згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 31.10.2011 р. з нього стягуються аліменти в розмірі 800 грн. на утримання дочки [PERSON] [INFO], починаючи з 28.10.2011 р. до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що на сьогоднішній день, сума аліментів в розмірі 800 грн. є недостатньою для нормального матеріального забезпечення дитини та її виховання. [PERSON] офіційно працює закордоном, в Республіці Польща, має високий заробіток, а тому, спроможний сплачувати більшу суму аліментів. Вона отримує мінімальну заробітну плату та розмір отримуваних аліментів, який визначався у 2011 році, не відповідає реаліям сьогодення, цих коштів не вистачає для забезпечення повноцінного харчування дитини, створення належних умов для харчування та розвитку. З огляду на наведені обставини, просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частки від доходу [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. Представник позивачки в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, зіслався на обставини викладені в позові. Додав, що відповідачем не подано жодних доказів щодо нецільового використання коштів, які він сплачує на утримання дитини. Вважає, що оскільки [PERSON] є офіційно працевлаштованим, отримує постійний дохід, позовні вимоги є обґрунтованими Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову. Пояснив, що окрім сплати аліментів, він активно приймає участь у вихованні дитини, забезпечує її усім необхідним. Крім того, дочка часто буває у його мами, яка займається її вихованням та утриманням. Також, додав, що у 2014 році, він проходив стаціонарне лікування через погіршення стану здоров'я, що потребувало значних матеріальних затрат. Окрім того, зазначив, що в нього на утриманні також перебуває його мама, яка є особовою похилого віку, хворіє, а тому, він зобов'язаний дбати про неї. Вважає, позов позивачки безпідставним, оскільки, стягувані з нього кошти будуть спрямовуватись на її особисті потреби, а не на утримання дитини. Просить відмовити у задоволенні позову. Пояснення відповідача підтримали і його представники [PERSON] та [PERSON] Вислухавши пояснення, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до переконання, що рішення підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 1.11.2011 року, що встановлено з рішення Сокальського районного суду Львівської області. На підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] народилась [INFO] та її батьками є сторони по справі. Як вбачається з рішення Сокальського районного суду Львівської області від 31.10.2011 року, з [PERSON] в користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 28.10.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки Сокальського НВК «ЗШ І-ІІІ ст. № 4-ліцей» № 195 від 5.01.2015 р., [PERSON] [INFO], навчається у 4 класі Сокальського НВК «ЗШ І-ІІІ ст. № 4-ліцей». Відповідно до трудового договору № А\\1 укладеного 1.11.2014 р., [PERSON] працює у Республіці Польща, опікуном та його базовий оклад становить 840 злотих. Із заяви від 30.12.2014 р. вбачається, що позивач проходив лікування в Центрі цивілізаційних хвороб м. Варшава Республіки Польща та вартість лікування в даній клініці становила 1680 злотих. Згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 30.05.2014 р., з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто додаткові витрати на неповнолітню доньку [PERSON] в сумі 270 грн. Як встановлено з довідки Управління пенсійного фонду України в Сокальському районі, № 2962 від 8.12.2014 р., [PERSON] знаходиться на обліку в Сокальському управлінні пенсійного фонду та отримує пенсію за віком за списком № 1 (при повному пільговому стажі), розмір якої складає 1200,95 грн. в місяць. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності п. 23 згаданої вище Постанови, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разом її здійсненням. Суд враховує те, що, з часу прийняття рішення щодо стягнення аліментів з відповідача істотно збільшився рівень споживчих цін, змінився розмір прожиткового мінімуму. Проаналізувавши наведені вище обставини, враховуючи стан здоров`я та матеріальний стан платника аліментів та дитини, те, що відповідач офіційно працевлаштований, має регулярний дохід, приймаючи до уваги його реальні можливості щодо сплати аліментів, а також, потреби неповнолітньої дочки [PERSON], суд приходить до висновку, що слід змінити розмір стягуваних аліментів шляхом зміни способу їх присудження на 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, що буде відповідати інтересам сторін та не буде погіршувати їх матеріального становища. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову

Outcome: partial