Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивачка - [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності. В обґрунтування позову вказує, що 08.09.1988 року вона - [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Однак між ними склалися напружені стосунки, постійно виникали сварки та непорозуміння, з зв`язку з чим вона звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Крім того, вказує, що вони не можуть домовитись про порядок поділу їх спільного майна, а саме: 3-х кімнатної квартири [ADDRESS] та автомобіля марки та моделі «Хюндай Матрікс», сірого кольору, 2007 року випуску, тип-легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , з об`ємом двигуна 1598, д.н.з. [NUMBER] , загальною вартістю 168000 грн. Вказує, що відповідач не бажає в добровільному порядку домовитись про подальшу долю їх спірного майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто [PERSON] та [PERSON] . Вартість переліченого вище майна вона оцінює в 668100 грн. А тому, просить: - визнати об`єктом права спільної сумісної власності набуте під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] майно: 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною вартістю 500100 грн.; автомобіль марки та моделі «Хюндай Матрікс», сірого кольору, 2007 року випуску, тип-легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , з об`ємом двигуна 1598, д.н.з. [NUMBER] , загальною вартістю 168000 грн. - в порядку поділу майна подружжя визнати за нею - [PERSON] право власності на Ѕ частину 3-х кімнатної квартири [ADDRESS] , загальною вартістю 500100 грн. та право власності на Ѕ частину автомобіля марки та моделі «Хюндай Матрікс», сірого кольору, 2007 року випуску, тип - легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , загальною вартістю 168000 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.03.2018 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі відзиву. 13.04.2018 року відповідачем [PERSON] подано до суду зустрічний позов про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності. В обґрунтування зустрічного позову позивач за зустрічним позовом [PERSON] вказує, що [PERSON] вже зверталася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з аналогічним позовом (справа № 711/5245/17), де предметом позовних вимог крім трикімнатної квартири [ADDRESS] та автомобіля «Hyundai Matrix» (Хюндай Матрікс) 2007 року випуску, було ще і інше майно, набуте ними в період шлюбу за спільні кошти, а саме: кондиціонер «Панасонік» інверторний, вартістю 5800 грн.; спальний гарнітур «Ромео і Джульєта», вартістю 5000 грн.; меблі шкільні: стіл комп`ютерний, шафа, етажерка, тумбочка, вартістю 5000 грн.; бойлер «Термал» (країна виробництва Франція), вартістю 5500 грн.; унітаз з функцією біде (країна виробництва Італія), вартістю 4500 грн.; пральна машина автомат «Зануссі», вартістю 2500 грн.; стінка з тубусом (країна виробництва Малайзія), вартістю 4500 грн.; шафа вбудована дзеркальна, вартістю 3000 грн.; люстра дизайнерська (Італія), вартістю 2000 грн.; штори дизайнерські, вартістю 4000 грн.; плазмовий телевізор, вартістю 3000 грн.; кухонні меблі вмонтовані, вартістю 15500 грн.; духова шафа «Бош» електрична, вартістю 3500 грн.; газова поверхня «Бош», вартістю 14200 грн.; мікрохвильова піч «Бош», вартістю 3500 грн.; витяжка «Брейн», вартістю 3500 грн.; холодильник «Веко side by side», вартістю 10500 грн.; комплект меблів у вітальні (країна виробництва Росія), вартістю 4500 грн. Загальна вартість переліченого майна становить: 100000 грн., з яких 50000 грн. є Ѕ часткою вартості майна, на яке він (позивач за зустрічним позовом) має право. Також вказує що це майно було незаконно вивезене позивачкою і на даний час місцезнаходження вказаного майна йому не відомо. З цього приводу він неодноразово звертався до правоохоронних органів. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.02.2018 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] була залишена без розгляду. Тож просить визнати об`єктом спільного майна подружжя вищезазначене в позовній заяві майно та стягнути з [PERSON] на його [PERSON] користь грошову компенсацію в розмірі 50000 грн. Судові витрати покласти на [PERSON] . Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.04.2018 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності (а.с. 53). В судовому засіданні 08.05.2018 року [PERSON] та його представником - адвокатом Руденко Ю.В. було подано заяву про збільшення позовних вимог по зустрічній позовній заяві, в якій доповнено перелік майна, яке підлягає розподілу та було неправомірно вивезене [PERSON] з квартири [ADDRESS] . Так, позивач за зустрічним позовом вказує, що ними також в період шлюбу за спільні кошти подружжя було придбано: меблі м`який куточок ручної роботи, вартістю 1700 грн.; стіл розкладний, вартістю 500 грн.; раковину з тумбою для ванної кімнати, вартістю 1600 грн.; музикальний центр «LG» караоке, вартістю 1500 грн.; електрообогрівач масляний на 9 секцій «Тіmberk», вартістю 1400 грн.; пилосос «Samsung», вартістю 2200 грн.; хлібопіч «Oursson», вартістю 1000 грн.; мультиварку, вартістю 800 грн.; комбайн для кухні «BOSH», вартістю 2200 грн.; блендер «BOSH», вартістю 800 грн.; телевізор «Samsung» діагональ 54 см., вартістю 800 грн.; телевізор «Elenberg» діагональ 37 см., вартістю 600 грн.; телевізор «Rubin» діагональ 37 см., вартістю 700 грн.; швейну машинку «Broother» LS - 2125, вартістю 2700 грн.; кольоровий принтер «НР», вартістю 2000 грн.; палатку для кемпінга 4-х містну «Quechua-4», виробництво Франція, вартістю 3100 грн.; переносний душ палатку для кемпінга, вартістю 550 грн.; стіл та 4 стільці для кемпінга «Outventure» з чохлом, вартістю 1500 грн.; надувний матрац «INTEX» (2-х спальний) для кемпінга, вартістю 650 грн.; авто холодильник, вартістю 1200 грн.; ваги торгові (електронні до 50 кг.) «Wimpex», вартістю 400 грн. Загальна вартість переліченого майна становить 27900 грн. Крім цього, вказує, що [PERSON] в період шлюбу переоформила на користь доньки [PERSON] гараж № [NUMBER] , що знаходиться в ГК «Комунальник». Згідно висновку про вартість об`єкта оцінка від 03.05.2018 року ринкова вартість вказаного гаража складає 41300 грн. Тож, загальна вартість майна, яке було неправомірно привласнено [PERSON] складає: 69200 грн. Вважає, що він має право на грошову компенсацію Ѕ частини вартості вищевказаного майна. Тому збільшує свої позовні вимоги на вказану суму та просить визнати об`єктом спільного майна подружжя зазначене в даній заяві та в заяві про збільшення позовних вимог майно, та стягнути з [PERSON] на його - [PERSON] користь грошову компенсацію у розмірі 84600 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.05.2019 року, занесеною до протоколу судового засідання, в якості третіх осіб залучено [PERSON] та Гаражний кооператив «Комунальник». Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.05.2018 року закрито підготовче провадження по цивільній справі №711/2186/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Гаражний кооператив «Комунальник» про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності та зупинено провадження по справі до розгляду Придніпровським районним судом м. Черкаси цивільної справи №711/2302/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої приватної власності на квартиру, що була придбана під час перебування у шлюбу. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.06.2019 року відновлено провадження у справі № 711/2186/18. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.07.2019 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Гаражний кооператив «Комунальник» про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 08.05.2018 року) в частині визнання об`єктом спільної сумісної власності гаража [NUMBER], що знаходиться в Гаражному кооперативі «Комунальник» та стягнення за нього грошової компенсації в розмірі 20650 грн. - залишено без розгляду та виключено з числа третіх осіб за зустрічним позовом Гаражний кооператив «Комунальник». В судовому засіданні представник позивачки по основному позову - відповідачки по зустрічному позову Крушельницька М.Р позовні вимоги по первісному позову підтримала та просила їх задовольнити, визнати об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , загальною вартістю 500100 грн., та автомобіль марки та моделі «Хюндай Матрікс», сірого кольору, 2007 року випуску, тип-легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , з об`ємом двигуна 1598, д.н.з. [NUMBER] , загальною вартістю 168000 грн.; в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , загальною вартістю 500100 грн. та право власності на Ѕ частину автомобіля марки та моделі «Хюндай Матрікс», сірого кольору, 2007 року випуску, тип - легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , загальною вартістю 168000 грн. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] просила відмовити в зв`язку з його безпідставністю та недоведеністю належними та допустимим доказами. В судовому засіданні відповідач по основному позову - позивач по зустрічному позову - [PERSON] та його представники Руденко Ю.В. , [PERSON] первісний позов визнали частково, лише щодо визнання автомобіля марки «Хюндай Матрікс», д.н.з. [NUMBER] , спільною сумісною власністю. В іншій частині заперечували проти задоволення позову, пояснивши, що постановою Апеляційного суду Черкаської області від 18.06.2019 року, яка на даний час є чинною, квартира [ADDRESS] визнана особистою приватною власністю [PERSON] , тому не може вже бути визнана спільним майном подружжя та відповідно не підлягає поділу. Зустрічний позов підтримали в повному обсязі та просили стягнути з відповідачки по зустрічному позову - [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за Ѕ частку спільного майна подружжя в загальній сумі 63950 грн., тобто з урахуванням того, що [PERSON] відмовився від стягнення грошової компенсації в розмірі 20650 грн. за належну йому частку гаража. В судове засідання третя особа - [PERSON] не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки суду, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення представника позивачки по основному позову - відповідачки по зустрічному позову - Крушельницької М.Р. , відповідача по основному позову - позивача по зустрічному позову [PERSON] , його представників Руденко Ю.В. , [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні основного та зустрічного позовів, виходячи із таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 69 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України - у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між сторонами або шлюбним договором. За змістом ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. В судовому засіданні встановлено, що 08.09.1988 року між сторонами - [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Черкаської міської ради народних Черкаської області складено відповідний актовий запис № 2024. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.09.2017 року по справі № 711/5039/17 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Також в судовому засіданні вставлено, що в період шлюбу, відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 24.06.2003 року [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] на підставі доручення, купила належну продавцеві на праві приватної власності, квартиру [ADDRESS] (а.с. 7). Тож, як вбачається з матеріалів справи відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вказана вище квартира на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі Договору купівлі - продажу (9117) від 24.06.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Романій Н.В. (а.с. 8). Крім того, право власності [PERSON] на вказану квартиру підтверджується також Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 20.03.2018 року за № 117787286 (а.с. 24-25). Також в судовому засіданні встановлено, що постановою Апеляційного суду Черкаської області від 18.06.2019 року квартиру [ADDRESS] , визнано особистою приватною власністю [PERSON] . Вказана постанова набрала законної сили 20.06.2019 року та на момент розгляду даної справи є чинною, хоча і оскаржена до Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Враховуючи, що квартира [ADDRESS] постановою Апеляційного суду Черкаської області від 18.06.2019 року визнана особистою приватною власністю відповідача по основному позову - [PERSON] , підстав для визнання її спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та для її поділу немає. А тому, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні основного позову [PERSON] про визнання вищезгаданої квартири спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею права власності на Ѕ частину вказаної квартири. Що стосується позовної вимоги [PERSON] про визнання об`єктом спільної сумісної власності автомобіля марки та моделі «Хюндай Матрікс», сірого кольору, 2007 року випуску, тип - легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] та визнання за нею права власності на Ѕ частину вказаного автомобіля, то в судовому засіданні встановлено наступне. Автомобіль марки та моделі «Хюндай Матрікс», сірого кольору, 2007 року випуску, тип - легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] був придбаний та зареєстрований на відповідача по основному позову - [PERSON] 22.01.2013 року, тобто в період шлюбу з позивачкою [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 13). Факт придбання вказаного автомобіля за спільні кошти не заперечувався відповідачем та його представниками, які в судовому засіданні не заперечували проти виплати позивачці [PERSON] грошової компенсації за Ѕ частину спірного автомобіля за оцінкою автотоварознавчого дослідження. Як вбачається з відповіді Регіонального сервісного центру в Черкаській області Територіального сервісного центру №7141 від 28.03.2018 року, за обліковими даними бази АІПС «ДАІ - 2000» та «НАІС», транспортний засіб HYUNDAI MATRIX, сірого кольору, 2007 року виписку, VIN-код [NUMBER] 12.07.2017 року перереєстрований на нового власника згідно Договору купівлі-продажу укладеному в ТСЦ 12.07.2017 року, а саме на гр. [PERSON] , [INFO] (а.с. 36). В зв`язку з цим, [PERSON] була залучена до участі у справі в якості третьої особи. З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] також вбачається, що власником вищевказаного автомобіля на момент розгляду справи є третя особа - [PERSON] (а.с. 102). Відповідно до висновку, викладеного в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2016 року №6-2811цс15, згідно ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, діляться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються кожному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 ст. 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (ч. 4 ст. 71 СК України). У пункті 25 постанови від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 цього Кодексу) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. В судовому засіданні встановлено, що вказаний автомобіль був придбаний сторонами в період шлюбу та за спільні кошти, що визнається та не заперечується сторонами, проте на час розгляду спору власником спірного автомобіля є третя особа, яка набула права власності на нього на підставі Договору купівлі-продажу від 12.07.2017 року, який є чинним і ніким не оспорювався, тож він (автомобіль) в силу вказаного не може бути поділений між сторонами. В даному випадку позивачка по основному позову - [PERSON] має право на відшкодування їй грошової компенсації за Ѕ частку вказаного автомобіля, однак нею такі позовні вимоги не заявлялися, а в силу ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу та в межах заявлених нею вимог. А тому, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні основного позову [PERSON] і в частині визнання за нею права власності на Ѕ частину автомобіля HYUNDAI MATRIX, сірого кольору, 2007 року випуску, тип - легковий універсал-В, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Що стосується зустрічного позову [PERSON] про визнання об`єктом спільного майна подружжя побутової техніки та інших предметів вжитку, а саме: кондиціонеру «Панасонік» інверторного, вартістю 5800 грн.; спального гарнітуру «Ромео і Джульєта», вартістю 5000 грн.; меблів шкільних (стіл комп`ютерний, шафа, етажерка, тумбочка), вартістю 5000 грн.; бойлеру «Термал» (країна виробництва Франція), вартістю 5500 грн.; унітазу з функцією біде (країна виробництва Італія), вартістю 4500 грн.; пральної машини автомат «Зануссі», вартістю 2500 грн.; стінки з тубусом (країна виробництва Малайзія), вартістю 4500 грн.; шафи вбудованої дзеркальної, вартістю 3000 грн.; люстри дизайнерської (Італія), вартістю 2000 грн.; штор дизайнерських, вартістю 4000 грн.; плазмового телевізору, вартістю 3000 грн.; кухонних меблів вмонтованих, вартістю 15500 грн.; духової шафи «Бош» електричної, вартістю 3500 грн.; газової поверхні «Бош», вартістю 14200 грн.; мікрохвильової пічі «Бош», вартістю 3500 грн.; витяжки «Брейн», вартістю 3500 грн.; холодильника «Веко side by side», вартістю 10500 грн.; комплекту меблів у вітальні (країна виробництва Росія), вартістю 4500 грн., меблів м`якого куточка ручної роботи, вартістю 1700 грн.; стола розкладного, вартістю 500 грн.; раковини з тумбою для ванної кімнати, вартістю 1600 грн.; музикального центру «LG» караоке, вартістю 1500 грн.; електрообогрівача масляного на 9 секцій «Тіmberk», вартістю 1400 грн.; пилососа «Samsung», вартістю 2200 грн.; хлібопічі «Oursson», вартістю 1000 грн.; мультиварки, вартістю 800 грн.; комбайна для кухні «BOSH», вартістю 2200 грн.; блендера «BOSH», вартістю 800 грн.; телевізора «Samsung» діагональ 54 см., вартістю 800 грн.; телевізора «Elenberg» діагональ 37 см., вартістю 600 грн.; телевізора «Rubin» діагональ 37 см., вартістю 700 грн.; швейної машинки «Broother» LS - 2125, вартістю 2700 грн.; кольорового принтера «НР», вартістю 2000 грн.; палатки для кемпінга 4-х містної «Quechua-4», виробництво Франція, вартістю 3100 грн.; переносного душ палатки для кемпінга, вартістю 550 грн.; стола та 4 стільців для кемпінга «Outventure» з чохлом, вартістю 1500 грн.; надувного матрацу «INTEX» (2-х спальний) для кемпінга, вартістю 650 грн.; автохолодильника, вартістю 1200 грн.; вагів торгових (електронні до 50 кг.) «Wimpex», вартістю 400 грн., всього на загальну суму 127900 грн. та про стягнення з відповідачки по зустрічному позову [PERSON] грошової компенсації за Ѕ частку вказаного майна в розмірі 63950 грн., то суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову [PERSON] , в зв`язку з його не доведеністю належними та допустимими доказами. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В силу ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду із зустрічним позовом позивач по зустрічному позову - [PERSON] вказує, що вищевказане майно було вивезене відповідачкою за зустрічним позовом [PERSON] і де воно знаходиться на даний час йому не відомо, тому і просить стягнути з відповідачки на його користь грошову компенсацію за Ѕ частину вказаного майна. Однак доказів того, що вищезгадане майно не знаходиться у квартирі [ADDRESS] та що воно було вивезене саме [PERSON] , а не ним самим, суду не надано. Посилаючись на свої звернення з цього приводу до правоохоронних органів, позивач за зустрічним позовом - [PERSON] відповідних доказів цього також суду не надав. Крім того, останнім і не надано належних доказів на підтвердження факту придбання такого майна подружжям, в період шлюбу та за спільні кошти. Крім того, відсутність спірного майна унеможливлює провести його оцінку та встановити його дійсну вартість, враховуючи, що представником відповідачки по зустрічному позову [PERSON] - адвокатом Крушельницькою М.Р. заперечується вартість вказаного майна, яка зазначена позивачем по зустрічному позову. А тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову [PERSON] Крім того, враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні як основного, так і зустрічного позову, суд залишає судові понесені сторонами за кожною із сторін та не стягує їх на користь іншої сторони. Разом з тим, суд враховує, що II-а група інвалідності, яка звільняє від сплати судового збору, була встановлена [PERSON] лише 01.10.2019 року, тобто вже після подачі даного позову до суду, тому підстав для повернення їй сплаченого при подачі позову судового збору немає. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: dismissed