Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою особою, що втратила право користування жилою площею в квартирі [ADDRESS], стверджуючи, що відповідачка більше 2-х років назад добровільно звільнила квартиру і не цікавиться житлом. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала. Відповідачка позов не визнала, але визнала, що останні два роки в квартирі не проживає, належні їй речі в квартирі відсутні, вона [PERSON]- витрат на утримання житла не несе. Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи і встановив наступне: Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.2004 року (до державного реєстру реєстрація прав власності на нерухоме майно виконана КП «ОМБТІ та РОН» 11.10.2004 року). В однокімнатній квартирі проживає тільки власниця [PERSON] інвалід 3-ї групи. Реєстрацію по квартирі також має з 2011 року відповідачка племінниця позивачки . Позивачка стверджує, що відповідачка при оформленні реєстрації по квартирі обіцяла надавати їй - [PERSON]- матеріальну і фізичну допомогу, але з 2014 року до квартири не з»являється і не надає власниці квартири будь-якої допомоги, добровільно оформити зняття з реєстраційного обліку відповідачка відмовилась, тому [PERSON] звернулась до суду з цим позовом і вимагає визнати [PERSON] такою особою, що втратила право на користування житлом в квартирі [ADDRESS]. Позивачка також пояснила, що наявність реєстрації у [PERSON] по квартирі, порушує її право власності на цю квартиру: [PERSON] несе додаткові витрати з утримання квартири, тому як сплачує комунальні послуги за дві особи і для неї такі витрати є великими, тому як доходів, крім пенсії по інвалідності вона не має. На підтвердження своїх вимог позивачева сторона посилалась на такі докази: договір купівлі-продажу квартири, витяг з державного реєстру про реєстрацію речових прав на нерухомість, довідку з місця проживання, довідку про розмір пенсії, пенсійне посвідчення, довідку, видану керуючим справами ОСББ «Білий Аіст», що в квартирі [PERSON] проживає одна більше двох років. Відповідачка, не визнаючи позов, доводила, що у 2011 році вона у встановленому законом порядку оформила реєстрацію по квартирі, що належить на праві власності її тітці [PERSON] у звязку з тим, що для працевлаштування їй належало підтвердити місце проживання в м.Одесі, що при оформленні реєстрації вони з тіткою домовленості щодо утримання або догляду тітки не мали, з 2014 року вона [PERSON] в квартирі не проживає з поважних причин не працює, перебуває у відпусці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. В судовому засіданні [PERSON] запропонувала позивачці сплатити витрати за комунальні послуги по спірній квартирі і укласти договір довічного утримання, але [PERSON] категорично відмовилась і наполягала на своєму позові. При наведених обставинах суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав: Ч.2 ст.405 ЦК України визначає, що «член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом», а ст.391 ЦК України передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд встановив і сторони визнали, що більше року [PERSON] не проживає в квартирі, що належить на праві власності позивачці, що [PERSON] не є членом сімї [PERSON] Суд погоджується з доводами позивачки, що наявність у [PERSON] реєстрації по вищевказаній квартирі порушує права та інтереси [PERSON], як власника цієї квартири, що усунення порушення права власності можливе в судовому порядку, тому суд визнає, що [PERSON] втратила право користування жилою площею в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу права користування жилою площею регулюються ст.156 ЖК України, ст.405 ЦК України.

Outcome: approved