Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 04.10.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] В грудні 2015 року шлюбні відносини з відповідачем було припинено, вона мешкає разом із сином, а відповідач проживає окремо від них. Останній лише на її вимоги час від часу передає незначні суми, яких замало для забезпечення дитини усім необхідним. В звязку з цим, а також враховуючи, що вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дня предявлення позову та до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 1000 грн., щомісячно, до досягненню дитиною трьох років. В судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала та, посилаючись на викладені в ній підстави, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали частково та посилаючись на відсутність у відповідача постійного місця роботи та заробітку, не заперечували проти стягнення аліментів на дитину в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на користь відповідачки в розмірі 100 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що вони з 04.10.2013 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який після припинення сторонами шлюбних стосунків залишилась мешкати разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилалась на те, що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, відповідач допомоги в обсязі, необхідному для забезпечення потреб дитини не надає. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Обовязки матері, батька утримувати дитину та їх виконання визначені та врегульовані нормами глави 15 Сімейного кодексу України. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1,3 ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч.ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням вищезазначеного, враховуючи, що на теперішній час позивачка не працює, перебуваючи у декретній відпустці та іншого джерела доходів крім соціальних виплат на дитину не має, між сторонами не досягнуто домовленостей щодо розміру матеріального забезпечення дитини, а також враховуючи часткове визнання позову відповідачем та відсутність підстав для звільнення останнього від сплати аліментів, оскільки останній є здоровим та працездатним та здатний надавати таку допомогу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини та її утримання до досягнення дитиною трьох років є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При цьому, при визначені розміру аліментів суд не враховує доводи відповідача щодо наявності в нього на утриманні матері, що потребує постійного пожиттєвого прийняття ліків, оскільки відповідачем не надано доказів щодо фактичного утримання останньої та несення в звязку з цим матеріальних витрат. В той час, як з наданої відповідачем довідки про розмір пенсії його матері [PERSON] вбачається, що остання отримує пенсію, розмір якої перевищує встановлений законодавством прожитковий мінімум для непрацездатних осіб. Разом з тим, суд враховує, що на теперішній час відповідач не має постійного місця роботи та джерела доходів. В звязку з вищенаведеним, спільного обовязку батьків щодо утримання дитини, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги позивачки та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO], в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.10.2017 року (дня предявлення позову) та до досягненню дитиною повноліття. Також з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 11.10.2017 року та до досягнення дитиною трьох років, тобто до 30.10.2018 року включно. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд також вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial