Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації,про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття цієї особи з реєстраційного обліку. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що позивачці та її сину [PERSON] , [INFO] видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] . [INFO] помер син позивачки. У період після його смерті сина його дружина [PERSON] не проживала у квартирі, не вела з позивачкою спільного господарства, житловою площею не користувалась, не приймала участі в утриманні квартири, сплаті житлово-комунальних послуг. Таким чином, з 2009 року відповідачка не проживає у спірній квартирі, а її син, тобто онук позивачки, [PERSON] , [INFO] , фактично проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Отже, на підставі викладеного позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.03.2021 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою суду, постановленою шляхом внесення до протоколу судового засідання від 13.07.2021 було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні представник позивачки просив задовольнити позовні вимоги з підстав наведених в позові та розглянути справу на підставі наявних доказів у ній. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась за адресою зареєстрованого місця проживання, однак поштова кореспонденція повернулась на адресу суду, як не отримана. Згідно з вимогами ч.ч.6, 7 ст.128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відзиву на позовну заяву від відповідачки на адресу суду не надходило. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідачки на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі. Заслухавши пояснення представника позивачки та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло виданого 29.12.1997 року Відділом приватизації державного житлофонду Ватутінської районної Ради, [PERSON] , та членам її сім`ї [PERSON] в рівних долях належала квартира [ADDRESS] . [INFO] помер син позивачки - [PERSON] , [INFO] . Після смерті сина позивачки - [PERSON] , державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Алейнік Л.О., було видано свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям, а саме сину [PERSON] , на 2/4 частки майна, в тому числі з урахуванням ј частки майна від якого відмовилась на його користь дружина померлого - [PERSON] та матері - [PERSON] на 2/4 частки майна, в тому числі з урахуванням ј частки майна від якого відмовився на її користь батько померлого [PERSON] . Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Власникові, згідно зі ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до вимог ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь - який час. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Згідно інформаційної довідки «Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА» відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відсутність за місцем проживання відповідачки понад один рік, за адресою: [ADDRESS] , підтверджується актами від 21.12.2019 р., 26.11.2020 р., 10.03.2021 р. Також, факт не проживання відповідачки [PERSON] в квартирі [ADDRESS] підтвердили свідки [PERSON] , [PERSON] , які зазначили суду, що не бачили відповідачку за адресою спірної квартири на протязі тривалого часу, будь-яких обставин, щодо перешкоджання позивачкою у користуванні відповідачкою спірною квартирою, їм не відомі. Відповідачка не проживаючи в спірній квартирі, але залишаючись зареєстрованою в ній, перешкоджає позивачу в користуванні власністю. Виходячи з вказаного, суд дійшов висновку, що вимоги позову в частині визнання [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] , підлягають задоволенню. При цьому, згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пресування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи, що позовні вимоги про визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням підлягають задоволеню судом, то відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного Закону це і є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідачки, тому позовні вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання заявлені передчасно, позивач фактично просить вирішити питання, що відносяться до компетенції органів державної влади. Окрім того, визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття відповідачки з реєстраційного обліку в позасудовому порядку. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що вимоги позивача про зняття відповідача з реєстраційного обліку є передчасними та такими, що не відповідають обраному способу захисту, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: partial