Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Немирівського районного суду з позовом про визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора, вказавши в позові, що в січні 2016 року гр. [PERSON], який діяв за дорученням [PERSON], яке було видано та посвідчено секретарем Ситковецької селищної ради 30 жовтня 2015 року подав до реєстраційної служби [PERSON] районної державної адміністрації Вінницької області (на той час реєстраційна служба [PERSON] районного управління юстиції Вінницької області) документи на реєстрацію права власності земельних ділянок, що знаходяться за адресою: вул. Леніна, 82, смт. Ситківці, Немирівського району Вінницької області для ведення особистого селянського господарства та для будівництва і обслуговування житлового будинку за кадастровими номерами 0523055600:04:001:0179 та 0523055600:04:001:0180. Державним реєстратором прав реєстраційної служби [PERSON] державної адміністрації на підставі поданих документів та у відповідності ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», 25 січня 2016 року прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельні ділянки кадастровий номер 0523055600:04:001:0179 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель (присадибна ділянка) та кадастровий номер 0523055600:04:001:0180 для ведення особистого селянського господарства, що розташовані за адресою вул. Леніна, 82, смт. Ситківці, Немирівського району Вінницької області за власником [PERSON]. Дані рішення є недійсними та підлягають скасуванню з наступних підстав. Відповідно ст. 25 ЦК України кожна фізична особа має цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) які виникають у момент народження фізичної особи та припиняться у момент її смерті. Тобто в день смерті фізичної особи припиняються всі її майнові права. Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельні ділянки набуваються з моменту державної реєстрації прав. 22 січня 2016 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-АМ № 339997, виданим виконавчим комітетом Ситковецької селищної ради Немирівського району Вінницької області 22 січня 2016 року. 25 січня 2016 року державним реєстратором реєстраційної служби, яка на той час була в складі [PERSON] районного управління юстиції Вінницької області проведено реєстрацію двох земельних ділянок за кадастровим номером 0523055600:04:001:0179 номер запису про право власності 13000950 та за кадастровим номером 0523055600:04:001:0180 номер запису про право власності 13000436 за померлим 22 січня 2016 року [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України, особа яка вчиняє правочин повинна мати відповідний обсяг цивільної дієздатності. Вразі відсутності такої дієздатності правочин є недійсним (ст. 215 ЦК України). Таким чином, оскільки на час реєстрації права власності на земельні ділянки [PERSON] помер, тобто його цивільна правоздатність закінчилась, тому правочин вчинений державним реєстратором по реєстрації прав власності на нерухоме майно за померлим є недійсним. Позивач по справі, який є спадкоємцем померлого [PERSON], звернувся до державного нотаріуса [PERSON] державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав після померлого. Частину спадщини, а саме житловий будинок, що знаходиться за адресою: вул. Леніна, 82, смт. Ситківці, Немирівського району, Вінницької області оформлено, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. Однак оформити у власність земельні ділянки для обслуговування даного житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства не представляється можливим так як вони не входять в склад спадщини та не належали спадкодавцю на день його смерті, про що державний нотаріус [PERSON] державної нотаріальної контори 12 листопада 2016 року виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Одночасно оформити дані земельні ділянки шляхом внесення рішень про право на власність неможливо, оскільки така власність зареєстрована за іншою фізичною особою, тобто за померлим [PERSON] Ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, субєкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до суду. Позивач [PERSON] в позовній заяві просить розглядати справу в порядку спрощеного провадження. Представнику відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Вінницької області було надану ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї, що підтверджується розпискою. Відповідач був вчасно та належним чином повідомлений про місце розгляду справи, про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подавав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження не надіслав. Частиною 1\~статті 279 ЦПК України\~встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5\~ст.279 ЦПК України). Вказана вимога\~ЦПК України\~роз'яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд даної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачав підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідно до ч.13\~ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно із вимогами ч.2\~ст.191 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч.13 ст.7, ч.2 ст.191 ЦПК України. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд даної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як він відповідає вимогам закону та підтверджується матеріалами справи, а саме: паспортними даними ( а. с. 6 ), копією свідоцтва про смерть [PERSON] ( а. с. 7 ), копією свідоцтва про одруження ( а. с. 8 ), постановою Державного нотаріуса [PERSON] [PERSON] державної нотаріальної контори Вінницької області від 12.11.2017 року за № 1981/01-12 про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а. с. 10 ), інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна ( а. с. 11, 12 ), копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.08.2016 року ( а. с. 13 ) та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а. с. 14 ). Згідно з вимогами ст. ст. 124,\~129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved