Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду і свої вимоги мотивує тим, що 18 квітня 1987 року їй та відповідачу ЖБК №71 «Граніт» була надана трикімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 59,5 кв. м.. 12 листопада 1997 року вона отримала свідоцтво на право власності на квартиру. Відповідно до мирової угоди, затвердженої ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 лютого 1998 року, позивачка визнала за відповідачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та погодилась на її добровільний розподіл. Починаючи з 1997 року після встановлення часток відповідач в спільній квартирі не проживає (місце його фактичного проживання: [ADDRESS]). [PERSON] також не сплачує жодних коштів на утримання спільного майна. На даний час квартира не поділена в натурі, у зв'язку з чим існує один особовий рахунок, відкритий на ім'я позивачки. З липня 2011 року по липень 2014 року на утримання спільного майна позивачкою було сплачено всього 7729,03 грн.. Відповідач не сплачував жодних комунальних платежів, хоча і повинен був нести витрати на утримання квартири як її співвласник. За таких обставин позивачка просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача половину суми сплачених нею грошових коштів на утримання спільного майна - квартири [ADDRESS], а саме - 3864 грн. 52 коп. та понесені нею судові витрати. В письмовій заяві представник позивачки позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить суд слухати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду цивільної справи повідомлений належним чином. На підставі ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого: Судом при розгляді справи встановлено, що відповідно до свідоцтва на право власності на квартиру від 23.10.1997 року [PERSON] на праві власності належить кооперативна квартира [ADDRESS] (а. с. 8). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06.02.1998 року було затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON] на визначених ними умовах (а. с. 9). Ухвала набрала законної сили 17.02.1998 року. Відповідно до мирової угоди від 06.02.1998 року [PERSON] погодився на добровільне вирішення справи по розподілу квартири, а [PERSON] визнала за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] і зобов'язалась на добровільний розподіл квартири (а. с. 11). Згідно акту перевірки факту місця проживання, складеного 23.06.2014 року паспортистом ТОВ «Техкомсервіс» гр. [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з 1997 року по 23.06.2014 року(а. с. 10). Відповідно до ч. 3 ст.10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст.57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З розрахунків, наведених у позовній заяві, копій квитанцій та виписок з банківських рахунків наданих позивачкою (а.с. 12-36) вбачається, що [PERSON] за утримання будинку (експлуатаційні витрати), опалення (включаючи абонентську плату), та охорону квартири за період з 14.07.2011 року по 13 червня 2014 року сплатила в загальній сумі 7729,03 грн. 1/2 частина витрат, пов'язаних з утриманням майна, що перебуває в спільній частковій власності та яку просить стягнути позивачка, становить у такому випадку 3864,52 грн.. Оскільки опалення, абонентська плата за опалення та утримання будинку і прибудинкової території, розраховується виходячи з площі квартири (кв.м), а плата за охорону- з кожної квартири, то суд вважає, що ці витрати повинні нести всі співвласники. Відповідно до положення ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник, відповідно до своєї частки в праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Згідно ч.1 ст.544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник. За положеннями ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, власником приміщення є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпорядження приміщенням. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі спільної власності кількох співвласників рішення щодо управління майном приймається відповідно до закону. Стаття 20 зазначеного Закону передбачає обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та одержувати від виконавця вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що незважаючи на відсутність відповідача за місцем реєстрації, він зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, а тому частина коштів витрачених позивачем на оплату підлягає стягненню з [PERSON] в розмірі, пропорційному належної йому частки у праві спільної власності, яка становить 1/2 частину квартири. Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України та ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені при подачі позову судові витрати, що складаються із сплаченого позивачкою судового збору та витрат на правову допомогу, надану адвокатом [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved