Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 08.06.2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейні відносини та виховання дитини. Така обстановка приводила до постійних суперечок. Неодноразові спроби до нормалізації сімейних відносин не призвели до бажаного результату. На початку жовтня 2013 року сімейні відносини між ними було припинено, вони проживають окремо, стосунків не підтримують. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Спір майнового характеру між ними відсутній. Дитини залишиться проживати з нею. В зв'язку з викладеним просила розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - [PERSON]. Відповідач в наданій заяві просив провести розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що визнає позов в повному обсязі. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 червня 2012 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №397. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що з жовтня 2013 року подружні стосунки між сторонами припинено та вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення за цей час не відбулось, спорів про поділ спільного майна та щодо місця проживання дитини не має, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй заяві позивачка зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved