Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилася дитина: син [PERSON], [INFO]. [PERSON] проживає разом з нею позивачкою, а відповідач [PERSON] сплачував аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття. Зазначає, що син [PERSON] вже досягнув повноліття, однак такий продовжує навчання, у звязку з чим надалі потребує матеріальної допомоги. Вказує, що відповідач [PERSON] є пенсіонером, іншої сімї та дітей не має, проживає лише зі своєю матірю. Вважає, що такий має змогу надалі надавати матеріальну допомогу сину [PERSON] на час його навчання. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] в її користь аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу щомісячно на утримання їх повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, - до закінчення ним навчання у вищому навчальному закладі, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років. В судовому засіданні позивачка [PERSON] змінила позовні вимоги. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання їх повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, у розмірі 1/ 4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Пояснив, що згідний сплачувати аліменти у тому розмірі, в якому просить позивачка. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилася дитина: син [PERSON], 19.10.1999року народження. Сторони по справі розірвали шлюб 4.11.2003року. [PERSON] вже досягнув повноліття, проте продовжує навчання на денній формі у Львівському міжрегіональному вищому професійному училищі залізничного транспорту, у звязку з чим надалі потребує матеріальної допомоги. Термін навчання з 01.09.2017 року по 15.02.2019 року. Повнолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою [PERSON] за адресою: с.Заверхи, вул.М.Заньковецької, 19 Мостиського району Львівської області та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] є пенсіонером та регулярно отримує пенсію. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, копією свідоцтва про розірвання шлюбу між сторонами, копією свідоцтва про народження дитини [PERSON], довідкою про склад сімї позивачки [PERSON], довідкою про доходи відповідача [PERSON] від 02.01.2018р. №1562/02.22-26, довідкою з Львівського міжрегіонального вищого професійного училища залізничного транспорту щодо навчання [PERSON] від 14.09.2017р. №200. Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Зазначене випливає також з Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п.20 якої роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Судом встановлено, що позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання 29.12.2017 року. Відтак, аліменти підлягають стягненню, починаючи з 29.12.2017 року і до закінчення навчання повнолітнім [PERSON], але не більш ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Підсумовуючи, суд приходить до висновку, що є всі підстави для стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання його повнолітнього сина [PERSON] до закінчення навчання у навчальному закладі, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, оскільки, як вважає суд, відповідач має можливість надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан обох сторін по справі, а також те, що відповідач є пенсіонером і має стабільний дохід (отримує пенсію), що підтверджується довідкою про доходи відповідача, що останній не має на утриманні інших дітей, яких він зобовязаний утримувати, проживає з матірю, яка є пенсіонером, та інші обставини, які мають істотне значення, а також те, що обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків та інтереси їхньої дитини будуть у такий спосіб захищені. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на утримання повнолітньої дитини сина [PERSON], який продовжує навчання, аліментів у частці від його заробітку (доходу), зокрема у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення сином [PERSON] навчання у навчальному закладі, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved