Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача про стягнення безпідставно отриманих коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 10.12.2002 року у рахунок придбання будинку №19 по пров. Штормовому у місті Дніпропетровську вона сплатила відповідачу [PERSON] 500,00 доларів США, про що відповідно була складена розписка від 10.12.2002 року. Відповідач [PERSON] домоволодіння №19 по пров. Штормовому у місті Дніпропетровську прийняв у спадщину після смерті своїх батьків, однак свідоцтва про спадщину не отримав, тому позивачка на прохання відповідача для оформлення правовстановлюючих документів передала йому аванс в рахунок придбання будинку у сумі 700,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 13.12.2002 року, а 07.03.2003 року сплатила ще 1900 доларів США за угодою про завдаток, посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №890. Відповідно до умов угоди про завдаток від 07.03.2003 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №890, відповідач зобовязався підготувати документи для продажу будинку №19 по пров. Штормовому у місті Дніпропетровську, однак до теперішнього часу обумовлених сторонами домовленостей відповідач не виконав. Позивачка зазначає, що відповідач для уникнення сумнівів щодо його добросовісних намірів про продаж будинку, добровільно звільнив будинок №19 по пров. Штормовому у місті Дніпропетровську, надав ключі від будинку позивачці та генеральну довіреність на її імя з правом повного розпорядження спадковим будинком №19 по пров. Штормовому у місті Дніпропетровську, тому 04.04.2003 року позивачка переїхала до будинку №19 по пров. Штормовому у місті Дніпропетровську і стала проживати там разом із своєю родиною, зробила ремонт в будинку. 01.10.2003 року позивачка в рахунок вартості будинку №19 по пров. Штормовому у місті Дніпропетровську передала відповідачу остаточну суму 7 000,00 грн., за угодою від 01.10.2003 року, посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 4441. Таким чином, з жовтня 2003 року позивача стала проживати у домоволодінні № 19 по пров. Штормовому у місті Дніпропетровську, зареєструвалась за даною адресою, зробила капітальний ремонт будинку, який був в неналежному для проживання стані. Оскільки після остаточного розрахунку з відповідачем за придбання домоволодіння №19 по пров. Штормовому у місті Дніпропетровську позивачка не встигла оформити правовстановлюючі документи відповідно до вимог законодавства, тому була вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25.09.2009 року було задоволено, встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла 10.03.1978 року, визнано право власності за [PERSON] на домоволодіння №19 по пров. Штормовому у місті Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого 22.05.1971 року, та після смерті [PERSON], померлої 10.03.1978 року, визнано дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння №19 по пров. Штормовому у місті Дніпропетровську від 01.10.2003 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та визнано право власності за позивачкою на домоволодіння №19 по пров. Штормовому у місті Дніпропетровську. Позивачка також зазначає, що відповідач [PERSON] через зловживання наркотиками та відбуванням кримінального покарання був позбавлений можливості ведення нормального способу життя, а відтак ініціював оскарження заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25.09.2009 року, яке рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.04.2016 року було скасовано. Оскільки на теперішній час рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25.09.2009 року скасоване, а отже і підстава, на якій [PERSON] були набуті грошові кошти у розмірі 85\~120,00 грн. відпала, тому позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь зазначені грошові кошти, як безпідставно набуті, а також понесені витрати по справі. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, позов просив задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Адвокат [PERSON], який діє на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги, позбавлений права представляти інтереси [PERSON] самостійно, та повідомив, що він втратив зв'язок з відповідачем, та на телефонний зв'язок не виходить. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, день та місце судового розгляду повідомлений належним чином - через оголошення в газеті «Вісті Придніпровя» №46 (1845) від 20.06.2017 року, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Зі згоди позивачки та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що у грудні 2002 року позивачка [PERSON] дійшла згоди з відповідачем [PERSON] щодо придбання будинку №19 по пров. Штормовому у місті Дніпропетровську, який належав йому в порядку спадкування після смерті його батьків [PERSON], померлого 22.05.1971 року, та [PERSON], померлої 10.03.1978 року. Оскільки відповідач належним чином фактично прийняв спадщину після смерті батьків, постійно проживаючи у [INFO], однак правовстановлюючі документи належним чином не оформив, тому в рахунок вартості будинку ним було отримано від позивачки грошові кошти на суму 1200,00 доларів за розписками від 10.12.2002 року та 13.12.2002 року, 1900 доларів США за угодою про завдаток від 07.03.2003 року, посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №890, та 7000,00 грн. за угодою від 01.10.2003 року, посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №4441, для оформлення документів про право на спадщину на будинок №19 по пров. Штормовому у місті Дніпропетровську для подальшого його продажу. Відповідач добровільно звільнив будинок №19 по пров. Штормовому у місті Дніпропетровську, надав ключі від будинку позивачці та генеральну довіреність на імя позивачки з правом повного розпорядження спадковим будинком №19 по пров. Штормовому у місті Дніпропетровську, тому позивачка 04.04.2003 року переїхала до будинку №19 по пров. Штормовому у місті Дніпропетровську і стала проживати там разом із своєю родиною. З жовтня 2003 року позивачка є зареєстрованою за вказаною адресою у домоволодінні №19 по пров. Штормовому у місті Дніпропетровську. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25.09.2009 року був встановлений факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла 10.03.1978 року, визнано право власності за [PERSON] на домоволодіння №19 по пров. Штормовому у місті Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлого 22.05.1971 року, та після смерті [PERSON], померлої 10.03.1978 року, визнано дійсним договір купівлі-продажу домоволодіння №19 по пров. Штормовому у місті Дніпропетровську від 01.10.2003 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] та визнано право власності за позивачкою на домоволодіння №19 по пров. Штормовому у місті Дніпропетровську. Вказане рішення суду рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04.04.2016 року було скасовано. Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України, \~цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За ч. 2 ст. 184 ЦК України, річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Відповідно до ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. До таких речей відносяться гроші. Відповідно до глави 13 ЦК України про речі і майно, згідно із ст. 192 ЦК України про гроші (грошові кошти), що є законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, яка є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Згідно зі ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до правового висновку ВСУ від 02.03.2016 року у справі №6-3090цс15, Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондиційного зобовязання. Характерною особливістю кондиційних зобовязань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобовязання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобовязання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондиційному зобовязанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондикційне зобовязання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК, як і загалом норм глави 83 ЦК, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що предявлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не повязаний договірними правовідносинами щодо речі. Узагальнюючи викладене, можна дійти висновку про те, що кондиція позадоговірний зобовязальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та субєктним складом підпадає під визначення зобовязання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондиційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно. За ст. 360-7 ЦПК України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених\~пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. У зв'язку з тим, що підстава, на якій [PERSON] були набуті грошові кошти у сумі 1200,00 доларів США (еквівалент 31224 грн.) за розписками від 10.12.2002 року та 13.12.2002 року, 1900,00 доларів США (еквівалент 10\~070,00 грн.) за угодою про завдаток від 07.03.2003 року, посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON], 7\~000,00 грн. за угодою за угодою від 01.10.2003 року, посвідченою приватним нотаріусом Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер 4441, які ним були отримані як аванс у рахунок продажу домоволодіння № 19 по провулку Штормовому у місті Дніпропетровську, - відпала, тому суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 48\~294 гривні 00 копійок безпідставно отриманих коштів (1200,00 доларів США х 26,02 за курсом НБУ + 500,00 доларів США х 26,02 за курсом НБУ + 7000,00 грн.). В іншій частині позову відносно суми, отриманої в гривні з переведенням на долари США, суд вважає відмовити через їх безпідставність. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 551 гривню 20 копійок витрат по сплаті судового збору.

Outcome: partial