Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 07.12.2000 року вона з Відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому у Відділі реєстрації актів громадського стану Тлумацького районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис № 60. Від шлюбу у них народилось шестеро дітей: син - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON] - [INFO], донька - [PERSON], [INFO], донька -[PERSON], [INFO] Вказує, що причиною розірвання шлюбу є те, що Відповідач останнім часом зловживає спиртними напоями, скандалить, ображає її нецензурними словами в присутності дітей. Даною поведінкою Відповідач негативно впливає на виховання дітей та матеріально не забезпечує сім'ю. Надалі життя у шлюбі стало нестерпним, а після чергового скандалу та побоїв Позивачка з дітьми пішла проживати до своєї матері в м. Тлумач, а також звернулась в Тлумацький районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді щодо надання психологічної підтримки. Позивачка надалі перебувати в зареєстрованому шлюбі з Відповідачем не бажає, останніх три місяці шлюб між ними існує формально, примирення між ними є недоцільне, спільно нажитим майном поділяться в добровільному порядку, а тому просить шлюб між сторонами розірвати, місцем проживання дітей визначити її місцем проживання та залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». 04.03.2014 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області сторонам по справі було надано двохмісячний строк для примирення. Провадження у справі було зупинено до закінчення строку для примирення. В судовому засіданні Позивачка [PERSON] вказала, що примирення між ними не відбулось, а тому позов підтримує та просить його задовольнити. В судовому засіданні Відповідач [PERSON] ствердив, що примирення між ними не відбулось. Зазначив, що оскільки позивачка настоює на позовних вимогах, то він проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07 грудня 2000 року між Позивачкою та Відповідачем у Відділі реєстрації актів громадського стану Тлумацького районного управління юстиції Івано-Франківської області, зареєстровано шлюб (а.з. № 60), що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 4). Від шлюбу у них народилось шестеро дітей: син - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON] - [INFO], донька - [PERSON], [INFO], донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 5-9). Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка; примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Судом встановлено, що Відповідач та Позивачка шлюбних відносин не підтримують, примирення між ними не можливе. Шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам Позивачки, що має істотне значення, а тому суд приходить до висновку, що стосунки, які існують між сторонами виключають можливість збереження сім`ї, а подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам Позивачки і даний шлюб слід розірвати. Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 Сімейного кодексу України). Крім того, приймаючи до уваги, що шлюб - це добровільний союз чоловіка та жінки, а сторони зберегти сім'ю не бажають, суд, з урахуванням того, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті й майнові права, враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити. В силу вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи позовні вимоги [PERSON] (Позивачки), суд, вважає, що після розірвання шлюбу слід залишити їй шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за згодою батьків та самої дитини; місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Враховуючи те, що Позивачка просила місцем проживання дітей визначити її місце проживання, а Відповідач повністю визнав позовні вимоги, суд, вважає, що місцем проживання дітей: доньки - [PERSON], [INFO], доньки - [PERSON], [INFO], доньки - [PERSON] - [INFO], доньки - [PERSON], [INFO], доньки - [PERSON], [INFO], слід визначити місце проживання їх матері - [PERSON] (Позивачки). У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Згідно із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищенаведеного, відповідно до ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved