Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 квітня 2012 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем. Зазначила, що однією сім'єю не проживають, оскільки втратили почуття один до одного. Крім того, відповідач на даний час не надає їй матеріальну допомогу на утримання дітей, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали уточнені позовні вимоги та просили їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково в частині розірвання шлюбу, в іншій частині просив відмовити. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 20 квітня 2012 Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 265. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 11, 12). Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням вищевикладеного та встановлених обставин справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітні діти знаходиться на утриманні своєї матері, відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати допомогу, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на те, що, відповідач зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти, на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 08.08.2016 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved