Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

Позивачка в червні 2018 року звернулася в суд з даним позовом, в заяві вказала, що вони з відповідачем 31.10.2015 року уклали шлюб. Від подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. З січня 2018 року відповідач проживає окремо за місцем своєї реєстрації. Відповідач працює офіційно на ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля», отримує значні доходи, та весь свій заробіток відповідач витрачає на свої особисті потреби, що негативно відображається на матеріальному стані їхнього сина, так як жодних коштів на його утримання не надає.Вона не має змоги працювати, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. З урахуванням наведеного, просить суд стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання дитини - [PERSON], [INFO], в розмірі 35 % з його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову, та стягнути з відповідача на її користь кошти на її утримання у розмірі по 2 500, 00 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьохрічного віку. Позивачка в підготовче судове засідання не з`явилася, подала в суд заяву про розгляд справи у її відсутності, позов просить задоволити в повному обсязі. В підготовче судове засідання відповідач не з'явився, подав в суд заяву, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини учасників справи, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31.10.2015 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 31.10.2015 року, виданою відділом ДРАЦС Червоноградського МУЮ у Львівській області. Від подруднього життя у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.03.2018 року. Згідно довідки відділу реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області №11812 від 15.06.2018 року, позивачка [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS]. Також за даною адресою проживає її мама [PERSON], яка являється власником даного майна, брат [PERSON], та син [PERSON]. Відповідно до довідки ВП «Шахта «Червоноградська» ДП «Львіввугілля» №148 від 14.06.2018 року, відповідач [PERSON] працює на даному підприємстві електрослюсарем підземним дільниці конвеєрного транспорту з 18.12.2017 року по даний час. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, дитина перебуває на утриманні позивачки. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти це обов'язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім'ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України,мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби неповнолітньої дитини, зумовлені її розвитком та станом здоров'я, беручи до уваги те, що відповідач не дотримується вимог даного закону, матеріально сина не утримує, дитина повністю перебувають на утриманні позивачки, враховуючи, що останній визнав позовні вимоги, то суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягають до задоволення. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача у користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved