overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим,що з 22 серпня 2009 року вона перебуває в шлюбі з [PERSON], який відділом РАЦС Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 68. Від шлюбу у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO], яка перебуває на її утриманні. Причиною розлучення є те, що вона з відповідачем по взаємній згоді не змогли вирішувати питання сімейного життя, припинили сімейні відносини з травня 2013 року і відновлювати їх не мають наміру. На примирення не згодна. Тому просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка до суду не з'явилась. Через канцелярію суду подала заяву в якій просить розглянути справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.16). Відповідач до суду не з'явився, про день та місце слухання справи повідомлений своєчасно, що підтверджується про отримання ним повістки (а.с.20), причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності . Отже, відповідач не з'явився до суду без поважних причин, що дає суду, відповідно до вимог ст. 224 ч. 1 ЦПК України право ухвалити заочне рішення на підставі наявних і достатніх у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 22.08.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с.18). Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження / а. с. 4 /. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а також ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Враховуючи, те що сторони по взаємній згоді не змогли вирішувати питання сімейного життя, припинили сімейні відносини з травня 2013 року і відновлювати їх не мають наміру, про що зазначила позивачка в позовній заяві, відповідач до суду для дачі особистих пояснень не з'явився, суд знаходить поважними причинами розірвання шлюбу, і вважає подальше спільне життя подружжя буде суперечить їх інтересам. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 27 серпня 2005 року вона перебуває в шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 63. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Причиною розлучення є те, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільного господарства вони не ведуть, з чоловіком проживають за різними адресами. Причиною розірвання шлюбних відносин між ними є сварки, непорозуміння , відсутність поваги та любові. На примирення позивачка не погоджується. Тому просить розірвати шлюб зареєстрований з відповідачем. Позивачка в судове засідання не з'явилась, в заяві, поданій через канцелярію суду, просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. (а.с.20). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та місце слухання справи повідомлений своєчасно, що підтверджується повідомленням про отримання ним повістки (а.с. 16), причини неявки суду не повідомив та не надав заяви про розгляд справи за його відсутності. Отже, відповідач не з'явився до суду без поважних причин, що дає суду, відповідно до вимог ст. 224 ч.1 ЦПК України право ухвалити заочне рішення на підставі наявних і достатніх у справі доказів. Враховуючи заяви сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст. 197 ч. 2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області 27.08.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а. с. 7). Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а також ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Враховуючи, те що сторони проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть, позивачка не бажає продовжувати шлюбні відносини, про що зазначила в позовній заяві, а відповідач в судове засідання не з'явився для дачі особистих пояснень, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд знаходить поважними причини розірвання шлюбу, зазначені позивачкою і вважає, що подальше спільне життя подружжя буде суперечити їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 22.07.1995 року у Підпечерівській сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №8. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей, з яких син [PERSON] - [INFO], який на даний час вже є неповнолітнім. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на життя, а тому у них виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них немає, вони віддалились одне від одного та більше трьох проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивачки, а тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка у у судове засідання не з'явилась, проте подала до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини такої неявки, хоча про час та місце судового розгляду належним чином повідомлявся, в зв'язку з чим було ухвалено розглядати справу в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейним кодексом України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище. На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що шлюб з відповідачем вона зареєструвала 05.05.2005 року у Клубовецькій сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №3. Від даного шлюбу у них народилось троє дітей: син [PERSON] - [INFO], син [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO]. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на життя, а тому у них виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них немає, вони віддалились одне від одного. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивачки, а тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Згідно ч.2 ст.112 Сімейним кодексом України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їх дітей. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з матір'ю, після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище. На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що шлюб з відповідачем вона зареєструвала 06.04.2010 року у Павлівській сільській раді, актовий запис №1. Від даного шлюбу у них народилась одна дитина: син [PERSON] - [INFO]. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на життя, а тому у них виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них немає, вони віддалились одне від одного та проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивачки, а тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Згідно ч.2 ст.112 Сімейним кодексом України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їх дітей. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати з матір'ю, після розірвання шлюбу встановити позивачці дошлюбне прізвище. На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що шлюб з відповідачем вона зареєструвала 12.05.1998 року у Старолисецькій сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №8. Від даного шлюбу у них народилась двоє дітей: дочка [PERSON] - [INFO] та дочка [PERSON] - [INFO]. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на життя, а тому у них виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них немає, вони віддалились одне від одного та проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивачки, а тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання 27.01.2014 року не з'явився та не повідомив суду причини неявки, хоча про дату, ча ста місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Згідно ч.2 ст.112 Сімейним кодексом України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їх дітей. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати з матір'ю. На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що шлюб з відповідачем вона зареєструвала 13.01.2010 року у Старолисецькій сільській раді Тисменицького району Івано-Франківської області, актовий запис №2. Від даного шлюбу у них народилась одна дитина: дочка [PERSON] - [INFO]. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на життя, а тому у них виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них немає, вони віддалились одне від одного та тривалий час проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивачки, а тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їх дітей. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітню дочку залишити проживати з матір'ю. На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що шлюб з відповідачем вона зареєструвала 21.07.1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківського міського виконавчого комітету, актовий запис №784. Від даного шлюбу у них народилась одна дитина: син [PERSON] - [INFO]. Причиною звернення до суду є те, що вони з відповідачем люди різних характерів та поглядів на життя, а тому у них виникають різні спори, сварки та непорозуміння. Спільних інтересів у них немає, вони віддалились одне від одного та проживають окремо. Подальше перебування в шлюбі є недоцільним та суперечить інтересам позивачки, а тому вона просить суд шлюб розірвати. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Згідно ч.2 ст.112 Сімейним кодексом України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їх дітей. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам подружжя, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню. Суд вважає, що шлюб слід розірвати, неповнолітнього сина залишити проживати з матір'ю, після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище. На підставі наведеного, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved