overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем по наявній справі 23.10.2009 року у Павлівській сільській раді Арцизького району Одеської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 05. Спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалося з причини взаємного непорозуміння, постійних сварок на цьому ґрунті. Від цього шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сімї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивачки та відповідача до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі, після припинення шлюбу просила залишити за нею те ж саме прізвище «Чернишева». Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння, постійних сварок на цьому ґрунті. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони дійсно перебувають у шлюбі з 23.10.2009 року, однак він носить формальний характер. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують з 25 грудня 2012 року. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. У звязку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про шлюб у звязку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «Микитюк». Позивачка виявила бажання після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме «Чернишева». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем по наявній справі 23.11.1986 року у Новокапланській сільській раді Арцизького району Одеської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 12. Спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалося з причини взаємного непорозуміння, різних поглядів на шлюб та сімю, постійних сварок на цьому ґрунті. Від цього шлюбу у сторін немає неповнолітніх дітей. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сімї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Сторони в судове засідання не зявилися. Від представника позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв представник позивачки позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння, втрати довіря, різних поглядів на шлюб та сімю, постійних сварок на цьому ґрунті. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони дійсно перебувають у шлюбі з 23 листопада 1986 року, однак він носить формальний характер. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. У звязку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу у звязку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «Ожован». Позивачка виявила бажання після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме «Христова», про що зазначила у позовній заяві. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем по наявній справі 27.02.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 208. Спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалося з причини взаємного непорозуміння, постійних сварок на цьому ґрунті. Від цього шлюбу у сторін є малолітні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сімї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивачки та відповідача до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння, постійних сварок на цьому ґрунті. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони дійсно перебувають у шлюбі з 27 лютого 2013 року, однак він носить формальний характер. Відповідно до копій свідоцтв про народження сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. У звязку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем по наявній справі 29.10.2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 95. Спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалося з причини взаємного непорозуміння. Від цього шлюбу у сторін є одна неповнолітня дитина - донька [PERSON], [INFO]. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сім'ї неможливо, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися. Від позивачки та відповідача до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивачка позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, перевірив матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння, постійних конфліктів на цьому ґрунті. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони дійсно перебувають у шлюбі, однак він носить формальний характер. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують з березня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. Між ними досягнута згода про місце проживання дитини. У зв'язку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу у зв'язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «[PERSON]». В зв'язку з тим, що позивачка не зверталася до суду із заявою про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд приходить до висновку, що позивачка бажає після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме - «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз'яснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12 липня 1996року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON],[INFO]. Оскільки сім'я фактично розпалася відповідач відмовляється у добровільному порядку у повному обсязі надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, хоча має стабільний заробіток. У зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення ним повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, оскільки коштів, які надавалися відповідачем у добровільному порядку для утримання дитини у розмірі 400грн. щомісяця не достатньо. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, та пояснив, що згоден на сплату аліментів у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, оскільки від спільного життя з [PERSON] має малолітню дитину - [PERSON], [INFO] народження, на утримання якої [PERSON] має намір також стягнути з нього аліменти. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 22.12.2010року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 12 липня 1996року Фрунзенським відділом реєстрації актів громадянського стану міста Харкова, актовий запис № 284 -розірвано (а.с.7-8). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану № 2 Куп'янського міськвиконкому Харківської області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки № 22 від 09.01.2013року, виданої ТОВ «Керуюча Компанія «Коменерго-Куп'янськ» [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] (а.с.5). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька. Відповідач [PERSON] працює, регулярно отримує заробітну плату, що підтверджується довідкою ДЗ «Відділкова лікарня ст.Куп'янськ СТГО «Південна залізниця» № 5 від 04.02.2014року, на день розгляду справи у суді з нього стягнення на користь третіх осіб не проводяться, тому суд з урахуванням обставин справи та вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі ? частини доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з [PERSON] в дохід держави відповідно до вимог статті 88 ч.3 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки сім'я розпалась та відповідач не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання доньки в добровільному порядку, просить суд стягнути на її користь аліменти у розмірі ? всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилася, згідно письмової заяви просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5,6). Згідно довідки № 50 від 24.03.2015року, виданої КП «Новоосинівське ВУЖКГ» неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с.6). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ст. 88 ч.3 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] та мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], 08.11.2012року народження, та доньку [PERSON], 02.11.2013року народження. Оскільки сімя фактично розпалась та відповідач не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку, просить суд стягнути на її користь аліменти у розмірі 33% всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У судове засідання позивачка не зявилася, згідно письмової заяви просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], 08.11.2012року народження, та [PERSON], 02 листопада 2013року народження, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.5,6). Згідно довідки № 165 від 03.02.2014року, виданої ТОВ «КК «КомЕнерго-Купянськ» малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матірю (а.с.3). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оскільки рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ст. 88 ч.3 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки сім'я розпалась та відповідач не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання сина в добровільному порядку, просить суд стягнути на її користь аліменти у розмірі ? всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не з'явилася, згідно письмової заяви просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенню ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5,6). Згідно довідки № 696 від 22.07.2014року, виданої виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Куп'янського району Харківської області неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні (а.с.2). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ст. 88 ч.3 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Оскільки сім'я фактично розпалась та відповідач не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в добровільному порядку, просить суд стягнути на її користь аліменти у розмірі ? частини всіх видів доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця. У судове засідання позивачка не з'явилася, згідно письмової заяви просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON],[INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 14.07.2003року Глушківською сільрадою Куп'янського району Харківської області. (а.с.2). Згідно довідки № 150 від 04.03.2014року, виданої виконавчим комітетом Глушківської сільської ради Куп'янського району Харківської області, неповнолітній [PERSON],[INFO], проживає разом з матір'ю (а.с.4). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивачки, яка звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до вимог ст. 88 ч.3 ЦПК України.

Outcome: approved