Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 18.12.2013 року між [PERSON] та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, повязані із володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом MITSUBISHI OUTLANDER д/н [NUMBER], який належить їй (позивачці) на праві власності та яка є вигодо набувачем за вказаним договором. Страхова сума за договором страхування складає 180000 грн., франшизи за ризиком ДТП 900 грн. 21.09.2014 року з вини третьої особи [PERSON], який керував забезпеченим транспортним засобом, сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахований автомобіль зазнав значених механічних пошкоджень. 07.10.2014 року вона подала заяву про виплату страхового відшкодування та 16.10.2014 року відповідачем їй було перераховано суму відшкодування в розмірі 19568 грн. 33 коп. Вважає, що розрахунок та розмір страхового відшкодування є неправомірними та заниженим. Як свідчить дозвіл на перерахування коштів від 14.10.2014 року, страховиком автомобіль було визнано фізично знищеним відповідно до умов п.19.10 договору та з огляду на це здійснено розрахунок відшкодування згідно п.27.8 договору. Вважає, що належний їй транспортний засіб не можна вважати фізично знищеним, оскільки її фактичні витрати на ремонтні роботи склали 119147 грн. 80 коп. (66% страхової суми) та після ремонтних робіт автомобіль повністю відремонтований та відповідає всім технічним вимогам, що свідчить про неможливість визнання транспортного засобу таким, що є знищеним. В звязку з цим, позивача просила суд стягнути з відповідача недоплачену суму страхового відшкодування в розмірі 98679 грн. 47 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останній. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі. В призначене на 16.04.2015 року судове засідання не зявився, надавши пояснення в судових дебатах. Третя особа в судове засідання не зявилась, про причини неявки не повідомила. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши доводи, наведені в запереченнях представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18.12.2013 року між Приватний акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] (страхувальник) і [PERSON] (вигодонабувач) було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу (Автокаско) №К-007/000/130000143, предметом якого виступають майнові інтереси позивачки, повязані з володінням, експлуатацією та розпорядженням транспортним засобом MITSUBISHI OUTLANDER д/н [NUMBER]. 21.09.2014 року о 12-30 г. на а/ш сполученням Вишгород-Ровжі сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено застрахований транспортний засіб. Згідно п.п.10,11 укладеного між сторонами договору страхова сума та дійсна вартість застрахованого транспортного засобу була визначена в розмірі 180000 грн. Пунктом 17 договору сторонами було визначено, що вартість матеріального збитку встановлюється згідно акту товарознавчої експертизи або калькуляції AUDATEX (на вибір страховика), чи рахунку СТО погодженої із страховиком. Вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу, згідно калькуляції AUDATEX № uip_8682 від 07.10.2014 року, з урахуванням ПДВ, складає 198529 грн. 70 коп., що відповідно до у мов п.19.10 договору вважається повною конструктивною загибеллю застрахованого транспортного засобу. 07.10.2014 року [PERSON] звертався до відповідача із заявою про погодження ремонтних робіт на СТО «АВТОЛАБ СЕРВІС», у відповідь на яку відповідачем було відмовлено в такому погодженні через те, що витрати на відновлювальний ремонт застрахованого транспортного засобу складають 110% від страхової суми та значно перевищують різницю між страховою сумою та вартістю залишків, тому відповідно до умов договору автомобіль вважається конструктивно загиблим. З урахуванням зазначеного та у відповідності до умов п.п.14.2,17,19.6,21.8 укладеного договору відповідачем було проведено розрахунок страхового відшкодування, яке склало 19568 грн. 33 коп. та 16.10.2014 року вказана сума була перерахована на картковий рахунок позивачки. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.ст.6,627,628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Зазначаючи про неправомірність дій відповідача при проведенні розрахунку страхового відшкодування та недотримання ним умов договору, позивачка в обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що належний їй транспортний засіб не можна вважати фізично знищеним, оскільки її фактичні витрати на ремонтні роботи склали 119147 грн. 80 коп., що становить 66% від страхової суми та після ремонтних робіт автомобіль повністю відремонтований та відповідає всім технічним вимогам, що свідчить про неможливість визнання транспортного засобу таким, що є знищеним. Разом з тим, вказані доводи позивачки, що визначення матеріального збитку виходячи із фактичних витрат на ремонті роботи, протирічать умовам укладеного договору страхування, п.17 якого сторонами було визначено, що вартість матеріального збитку встановлюється згідно акту товарознавчої експертизи або калькуляції AUDATEX (на вибір страховика), чи рахунку СТО погодженої із страховиком. Крім того, з наданого позивачкою рахунку-фактури №ПП-895 та акту виконаних робіт ПП [PERSON] щодо вартості відновлювального ремонту належного позивачці автомобілю [NUMBER] на суму 119147 грн. 80 коп., не вбачається які саме ремонті роботи було проведено та запасні частини замінено, чи в повному обсязі відповідає цей перелік робіт та запасних частин, переліку визначеному страховиком відповідно до умов договору та наведеному в калькуляції AUDATEX № uip_8682 від 07.10.2014 року. Таким чином, суд вважає, що позивачкою не надано належних доказів та не наведено обґрунтувань неправомірності дій відповідача при проведення розрахунку страхового відшкодування, невідповідності його дій умовам укладеного договору страхування, нікчемності останніх. В звязку з цим, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Оскільки позивачку відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, судові витрати по справі слід компенсувати за рахунок держави. Також в звязку з відмовою в задоволенні позову позивачці слід відмовити в стягнення з відповідача понесених нею витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed