Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

Позивачка, в інтересах якої діє за довіреністю [PERSON], звернулась до суду з позовом, а згодом з уточненим позовом, в якому просить встановити, що останнє місце проживання [PERSON], яка померла 04 лютого 2009 року є адреса: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул. Робоча, буд. 34 та визнати за нею право власності в порядку спадкування після [PERSON], яка померла 04 лютого 2009 року, на земельну ділянку, площею 5,3500 га, цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», кадастровий номер 2323080800:01:010:0005, розташовану на території [PERSON] сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЗП № 045097 від 22 липня 2002 року. В позовній заяві позивачка вказує, що з 2005 року по кінець 2008 року вона проживала разом зі своєю рідною сестрою [PERSON] за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул. Робоча, буд. 34. Перед новорічними святами 2009 року [PERSON] виїхала в с. Любомирівка Вільнянського району Запорізької області, де 04 лютого 2009 року померла. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,3500 га, цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», кадастровий номер 2323080800:01:010:0005, розташовану на території [PERSON] сільської ради Мелітопольського району Запорізької області. Позивачка є спадкоємцем другої черги. Після смерті сестри в передбачений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався та спадкова справа не заводилась. Вона на момент смерті сестри мешкала разом з нею, тому в розумінні 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після померлої [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачки наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Мелітопольського району Запорізької області в судове засідання не зявився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, проти позовних вимог не заперечують. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивачка по справі дійсно проживає [INFO] разом з онуком, раніше проживала із сестрою [PERSON], яка померла. Похованням [PERSON] займалась позивачка. Суд, заслухав доводи представника позивача, пояснення свідка, вивчивши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] (прізвище до шлюбу [PERSON]) О.І. народилась 13 жовтня 1936 року, її батьками в свідоцтві про народження серії І-ЖС № 010125, зазначені: батько [PERSON], мати [PERSON] \\а.с.9\\. 01 листопада 1960 року позивачка [PERSON] (прізвище до шлюбу [PERSON]) О.І. уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з «Перемета» на «Міняйло», про що свідчить свідоцтво про одруження серії І-УР № 840007 \\а.с.10\\. Відповідно до запису акту про народження № 247 26 жовтня 1929 року народилась сестра позивачки [PERSON], та її батьками зазначені: батько [PERSON], мати [PERSON] \\а.с.7\\. 14 травня 1951 року [PERSON] уклала шлюб та змінила прізвище з «Перемета» на «Федорець», про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу \\а.с.8\\. 04 лютого 2009 року [PERSON] померла, що підтверджується інформацією, наданою Вільнянським районним відділом РАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 17-1701-09 від 01 лютого 2017 року, актовий запис № 08 /а.с.11/. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,3500 га, цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», кадастровий номер 2323080800:01:010:0005, розташована на території [PERSON] сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЗП № 045097 від 22 липня 2002 року /а.с.12,13/. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Позивачка є спадкоємцем другої черги. Інші спадкоємці з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивачка не може, в звязку з тим, що не встановлено місце відкриття спадщини. Як вбачається з п. 1.13 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~22 лютого 2012 року № 296/5 місце відкриття спадщини підтверджується: довідкою житлово-експлуатаційної організації, довідкою правління житлово-будівельного кооперативу про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця; записом у будинковій книзі про реєстрацію (постійне місце проживання) спадкодавця, довідкою адресного бюро, довідкою райвійськкомату про те, що спадкодавець до призову на військову службу проживав за відповідною адресою. Згідно довідки виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області № 4314 від 30 червня 2017 року встановлено, що [PERSON] з 2005 року по 2008 року постійно мешкала без реєстрації за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул. Робоча, буд. 34 /а.с.6/. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово, а відповідно до частини шостої даної статті фізична особа може мати кілька місць проживання. У відповідності до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини згідно ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ч. 5 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до частини 2 статті 182 ЦК України, державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, заснованими на законі, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв'язку з чим підлягають задоволенню. На підставі викладеного суд вважає необхідним встановити, що останнє місце проживання [PERSON], яка померла 04 лютого 2009 року є адреса: Запорізька область, Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул. Робоча, буд. 34 та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після [PERSON], яка померла 04 лютого 2009 року, на земельну ділянку, площею 5,3500 га, цільовим призначенням «Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», кадастровий номер 2323080800:01:010:0005, розташовану на території [PERSON] сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ-ЗП № 045097 від 22 липня 2002 року.

Outcome: approved