overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] . Відповідач по справі [PERSON] зареєстрований у вказаному житловому приміщенні, але з 2001 року не проживає у ньому. У зв`язку з тим, що факт реєстрації відповідача у вказаному приміщенні створює перешкоди власнику у здійсненні його прав, позивачка просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що на праві приватної власності [PERSON] належить будинок [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 22.08.2002 р. /а.с. 9-10/. Відповідач по справі [PERSON] , [INFO] , який є онуком позивачки, зареєстрований за вказаною адресою з 2005 року, що підтверджується довідкою з Фурсівської сільської ради від 24.12.2019 року № 1870/02-21 /а.с. 11/. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] з 2001 року не проживає у вказаному житловому приміщенні, витрати на утримання житла не несе, а його речі в будинку відсутні. Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідач не бажає, чим створює суттєві перешкоди для здійснення позивачкою своїх прав, як власника житла. Обставина відсутності відповідачки за вказаною адресою підтверджується також актом обстеження фактичного місця проживання/не проживання № 136 від 15.01.2020 р. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Нормою ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним право користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, судом було встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] не проживає у спірному житловому приміщенні без поважних причин близько 19-ти років, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами в м.Біла Церква, вул. Новосельська 25/73. Відповідач по справі [PERSON] в даному будинку зареєстрований, але не проживає, а тому позивачка просила суд захистити її права власника будинку шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинку № 25/73 по вул. Новосельська в м.Біла Церква, Київської області. Позивачка та її представник до суду не зявились, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, направили суду заяви, в яких позов підтримали та просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідач до суду не зявився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином причину неявки суду не повідомив. Згідно ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи . Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідно до положень ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Згідно п.2 ст. 405 ЦК України при тимчасовій відсутності члена сімї власника житла, він втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON], зареєстрований та проживав у [INFO], як чоловік сестри позивачки [PERSON], [PERSON], 29.05.2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано і на даний час відповідач не проживає в зазначеному вище будинку з 2003 року, спірним житлом не цікавиться, витрат по його утриманню не несе. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право на користування житловим приміщенням будинку № 25/73 по вул. Новосельська в м.Біла Церква, Київської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що за час перебування з відповідачем у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Протягом тривалого часу сторони не проживають однією сімєю, відповідач коштів на утримання сина не надає. У звязку з цим позивачка просила в судовому порядку стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути додаткові витрати на утримання дитини-інваліда. 20 жовтня 2017 року позивачка подала до суду заяву, в якій уточнила свої позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі, по 2 000 грн., щомісяця. В судове засідання позивачка не зявилася, направила до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі 2000 грн. щомісяця. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що сторони від шлюбу мають сина, [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва 1-ОК №171293. Також судом встановлено, що сторони не проживають разом, син перебуває на утримання матері, відповідач добровільно грошових коштів на утримання сина не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.183 СК України частка заробітку \\доходу\\ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд має врахувати: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження, та те, що відповідач не заперечує щодо стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.79,88 ЦПК України, підлягає до стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 02 липня 2019 року згідно наказу №83-ос від02 липня 2019 року вона була звільнена за скороченням штату з посади фахівця з публічних закупівель КНП «Клінічна лікарня №4» Сумської міської ради. 02 липня 2019 року відповідачем було проведено з нею розрахунок на її картковий рахунок, відкритий у банку АТ КБ «ПриватБанк» було перераховано кошти у сумі 28 773 грн. 78 коп. Зазначає, що в порушення вимог ст. 16 КЗпП України розрахунок по заробітній платі з нею було проведено в день звільнення не в повному обсязі. Так згідно виписки з банківського рахунку відповідачем було перераховано на її користь 28 773 грн. 78 коп., які складалися з окладу - 273 грн. 91 коп., вихідної допомоги - 3945 грн. 08 коп., премії у розмірі 109 грн. 57 коп. та компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей - у розмірі 21 462 грн. 92 коп. Не погоджуючись з сумою, що була їй виплачена при розрахунку при звільненні вона 15 листопада 2019 року письмово звернулася з заявою до відповідача про донарахування та виплату коштів за квітень-липень 2019 року, оскільки при розрахунку суми коштів, що підлягали виплаті з вини відповідача сталася помилка, та не було враховано, що у січні - лютому 2019 року вона отримувала надбавку до посадового окладу за рахунок коштів відділення зубопротезування. Середня заробітна плата працівника під час його перебування на лікарняному листку, у відпустці визначається згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 р. № 100. Згідно розділу 3 Постанови при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата, доплати і надбавки (за роботу у нічний час, суміщення професій і посад, розширення зони обслуговування, тощо). Дана надбавка не врахована при нарахуванні листка непрацездатності, на якому вона перебувала у квітні 2019 року, щорічної відпустки, в якій вона перебувала в травні-червні 2019 року та компенсації при звільненні. Відповідач проти її вимог не заперечив, та 24 грудня 2019 року перерахував на її картковий рахунок недоплачену суму у розмірі 1215,23 грн. та 27 січня 2020 року - 41,68 грн., тим самим КНП «Клінічна лікарня №4» СМР підтвердило факт того, що під час розрахунку при звільненні, сума коштів, що підлягала нарахуванню та виплаті були ним сплачені не у повному обсязі. Перерахуванням їй 24 грудня 2019 року коштів у сумі 1215,23 грн., на виконання вимог, зазначених нею у заяві від 15 листопада 2019 року відповідач підтвердив факт того, що її вимоги були обґрунтованими, та ним не оспорюються. 20 січня 2020 року, вона

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Свою заяву позивач пояснює тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем по справі. Від даного шлюбу в них [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Від відповідача на адресу суду відзив у встановлені строки на позовну заяву не надходив, заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подано. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.12.2018 р., [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2\~ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач порушив вимоги\~ст. 180 СК України\~- усунувся від свого обов`язку по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, тому з нього належить стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вимоги\~ст. 430 ЦПК України\~належить допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення платежу за 1 місяць. Суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн., від якого при подачі заяви була звільнена позивачка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 28.02.1998 р. зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років між ними постійно виникають сварки, скандали та непорозуміння, внаслідок чого фактично шлюбні відносини припинені, а подальше подружнє життя та збереження родини неможливе і суперечить її інтересам. Посилаючись на ці обставини, просила шлюб розірвати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того зазначала, що надання строку для примирення є недоцільним. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позов визнав. На розірвання шлюбу погодився. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В силу статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно із ч. 2 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статі 109 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 109 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. З'ясувавши фактичні взаємини сторін, суд вважає, що сім`я вже розпалася і зберегти її неможливо, так як один з подружжя наполягає на розірванні шлюбу, подальшого спільного життя і збереження сім'ї не бажає. За таких обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та засадам добровільності шлюбу, який повинен ґрунтуватися на вільній згоді жінки і чоловіка. Після розірвання шлюбу позивачу за її заявою слід залишити шлюбне прізвище, що не суперечить ч. 1 ст. 113 СК України, якою закріплено право особи, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом вказуючи на те, що з відповідачем [PERSON] знаходиться у шлюбі з 05.06.1993 року, який зареєстрований Купянськ-Вузловською селищною Радою Харківської області, за актовим записом №42. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON]. Майнового спору і спору про місце проживання дитини між ними не має. Позивачка, посилаючись на те, що з відповідачем сімя фактично розпалась, відсутні взаєморозуміння та взаємоповага один до одного, примирення неможливе, просить розірвати шлюб, а також після рзірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Жорник». Позивачка у судове засідання не зявилася, до суду надійшла письмова заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, які просить суд задовольнити, а також не заперечує проти заочного розгляду справи і винесення судом заочного рішення у разі виникнення обставин, викладених в ч.1 ст. 224 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05.06.1993 року, який було зареєстровано Купянськ-Вузловською селищною Радою Харківської області, за актовим записом №42. (а.с. 3) Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. (а.с. 4) Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сімя фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, спір про місце проживання дитини та майновий спір відсутній, в звязку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають, істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом вказуючи на те, що з відповідачем [PERSON] знаходиться у шлюбі з 11.10.2008 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Купянську Купянського міськрайонного управління юстиції Харківської області, за актовим записом №303. Дітей від шлюбу не мають та майнового спору між ними також не має. Позивачка, посилаючись на те, що з відповідачем сімя фактично розпалась, відсутні взаєморозуміння та взаємоповага один до одного, примирення неможливе, просить розірвати шлюб, а також після рзірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Почечуєва». Позивачка у судове засідання не зявилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі, який просить суд задовольнити. Також не заперечує проти заочного розгляду справи і винесення судом заочного рішення у разі виникнення обставин, викладених в ч.1 ст. 224 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11.10.2008 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Купянську Купянського міськрайонного управління юстиції Харківської області, за актовим записом №303 (а.с. 3). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сімя фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, майновий спір відсутній, в звязку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають, істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом вказуючи на те, що з відповідачем [PERSON] знаходиться у шлюбі з 17.02.2001 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Білокуракинського районного управління юстиції Луганської обасті, за актовим записом №6. Від шлюбу мають неповнолітніх - сина [PERSON], [INFO] і доньку [PERSON], [INFO]. Майнового спору і спору про місце проживання дітей між ними не має. Позивачка, посилаючись на те, що з відповідачем сім'я фактично розпалась, примирення неможливе, просить розірвати шлюб, а також після рзірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]» та судові витрати покласти на відповідача. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує у повному обсязі, який просить суд задовольнити. Також не заперечує проти заочного розгляду справи і винесення судом заочного рішення у разі виникнення обставин, викладених в ч.1 ст. 224 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17.02.2001 року, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Білокуракинського районного управління юстиції Луганської обасті, за актовим записом №6. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 6, 7). Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов як такий, що підлягає задоволенню, оскільки сім'я фактично розпалась, подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, спір про місце проживання дітей та майновий спір відсутній, в зв'язку з чим суд вважає за необхідне їх шлюб розірвати. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають, істотне значення. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved