overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до її повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вона з відповідачем перебуває в цивільному шлюбі, однією сімєю вони не проживають з березня 2015р., і він, будучи працездатним, не допомагає їй утримувати матеріально неповнолітнього сина, що проживає з нею та знаходиться на її утриманні, інших утриманців відповідач не має. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити її позов. Відповідач [PERSON] позов визнав, але вважає, що позивачка буде витрачати кошти не на утримання дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом достовірно встановлено, і цього не заперечують сторони, що від цивільного шлюбу сторін по справі з 16 жовтня 2009року народився син; [PERSON] [INFO], батьком якого записаний у свідоцтві про народження відповідач [PERSON] (а.с.2). Дитина знаходиться на утриманні матері (а.с.3), а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання їх сина. Посилання відповідача на те, що позивачка може витрачати кошти не на утримання дитини нічим не обґрунтовані і є лише припущенням відповідача. Позивачка, як законний представник неповнолітнього має вирішувати самостійно спрямування коштів на його утримання. Суд вважає, що відповідач працездатний, не інвалід, інших утриманців не має, не заперечує проти сплати аліментів і може надавати таку допомогу, тобто в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 липня 2015 року - моменту звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07. 2011 року від сплати судового збору звільняються позивачі по позовним заявам про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В звязку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету м. Миргорода 243,60 гривень судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка [PERSON] при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини; [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до її повноліття. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вона з відповідачем проживала в цивільному шлюбі з 27 листопада 2012р. до червня 2015р. Від цього шлюбу у них народилась дитина дочка [PERSON] [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження записаний відповідач, і він, будучи працездатним не допомагає їй утримувати матеріально неповнолітню доньку, що проживає з нею та знаходиться на її утриманні, інших стягнень з відповідача не проводиться. Позивачка [PERSON] 02.09.2015р. звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити її позов. Відповідач [PERSON] будучи належно повідомлений в судове засідання не зявився, заяв про перенесення слухання справи суду не надавав.(а.с.13,14) У звязку з відсутністю сторін фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ст. 197 ЦПК України не проводилось. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом достовірно встановлено, що від цивільного шлюбу сторін по справі народилася дочка [PERSON] [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON] (а.с.2). Дитина знаходиться на утриманні матері (а.с.4), і відповідач будучи працездатним добровільно не надає коштів на утримання дитини. Суд вважає, що відповідач працездатний, не інвалід, зобовязаний надавати таку допомогу, тобто в розмірі, передбаченому законом - 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 серпня 2015 року - моменту звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07. 2011 року від сплати судового збору звільняються позивачі по позовним заявам про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В звязку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету м. Миргорода 243,60 гривень судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка [PERSON] при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини; [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до її повноліття. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вони з відповідачем перебували в шлюбі з 19 листопада 2011р. та проживали разом однією сім'єю до листопада 2013р. і він, будучи працездатним, не допомагає їй утримувати матеріально неповнолітню дочку, що проживає з нею та знаходиться на її утриманні, інших утриманців відповідач не має. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити її позов. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом достовірно встановлено, що від шлюбу сторін по справі (а.с.3) народилася дочка: [PERSON] [INFO], батьком якої записаний у свідоцтві про народження відповідач - [PERSON] (а.с.4). Дитина знаходиться на утриманні матері (а.с.5), а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання їх дочки. Суд вважає, що відповідач працездатний, не інвалід, інших утриманців не має і може надавати таку допомогу, тобто в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 грудня 2013 року - моменту звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07. 2011 року від сплати судового збору звільняються позивачі по позовним заявам про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету м. Миргорода 243,60 гривень судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка [PERSON] при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини; [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до її повноліття. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вони з відповідачем перебувають в шлюбі з 24 вересня 1994р. і він, будучи працездатним, не допомагає їй утримувати матеріально неповнолітню дочку, що проживає з нею та знаходиться на її утриманні, інших утриманців відповідач не має. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити її позов. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом достовірно встановлено, що від шлюбу сторін по справі (а.с.3) народилася дочка; [PERSON] [INFO], батьком якої записаний у свідоцтві про народження відповідач - [PERSON] (а.с.4). Дитина знаходиться на утриманні матері (а.с.5), а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання їх дочки. Суд вважає, що відповідач працездатний, не інвалід, інших утриманців не має і може надавати таку допомогу, тобто в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 квітня 2014 року - моменту звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07. 2011 року від сплати судового збору звільняються позивачі по позовним заявам про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету м. Миргорода 243,60 гривень судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка [PERSON] при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до її повноліття. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вони з відповідачем перебувають в шлюбі з 30 серпня 2013р., до реєстрації шлюбу вони з відповідачем знаходились у шлюбних відносинах та проживали разом однією сім'єю до квітня 2014р., і він, будучи працездатним, не допомагає їй утримувати матеріально неповнолітнього сина, що проживає з нею та знаходиться на її утриманні, інших утриманців відповідач не має. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити її позов. Відповідач [PERSON] позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом достовірно встановлено, що від шлюбу сторін по справі (а.с.4) народився син; [PERSON] [INFO], батьком якого записаний у свідоцтві про народження відповідач - [PERSON]. Дитина знаходиться на утриманні матері (а.с.6), а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання їх сина. Суд вважає, що відповідач працездатний, не інвалід, інших утриманців не має і може та зобов'язаний надавати таку допомогу, тобто в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11серпня 2014 року - моменту звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07. 2011 року від сплати судового збору звільняються позивачі по позовним заявам про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету м. Миргорода 243,60 гривень судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка [PERSON] при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини; [PERSON] [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до її повноліття. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вони з відповідачем перебувають в шлюбі із 07 серпня 1999р. Дочка знаходиться на її утриманні. Відповідач, будучи працездатним, не допомагає їй утримувати матеріально неповнолітню дочку, інших утриманців відповідач не має. Позивачка [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити її позов. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій позов визнав. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом достовірно встановлено, що від шлюбу сторін по справі (а.с.3) народилася дочка; [PERSON] [INFO], батьком якої записаний у свідоцтві про народження відповідач - [PERSON] (а.с.4). Дитина знаходиться на утриманні матері (а.с.5), а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання їх дочки. Суд вважає, що відповідач працездатний, не інвалід, інших утриманців не має і може надавати таку допомогу, тобто в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 березня 2014 року - моменту звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07. 2011 року від сплати судового збору звільняються позивачі по позовним заявам про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету м. Миргорода 243,60 гривень судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка [PERSON] при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] 06.03.2013року народження, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до її повноліття. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вони з відповідачем перебувають в шлюбі з 15 березня 2013р. та проживали разом однією сімєю до липня 2014р. і він, будучи працездатним, не допомагає їй утримувати матеріально неповнолітню доньку, інших утриманців відповідач не має. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити її позов. Відповідач [PERSON] відповідно до адресної довідки (а.с.11) та вимог с. 74,76 ЦПК України належно повідомлений судом, в судове засідання не зявився. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з урахуванням інтересів та захищеності неповнолітньої дитини з ухваленням судом заочного рішення відповідно до вимог ст. 224-228 ЦПК України, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом достовірно встановлено, що від шлюбу сторін по справі (а.с.3) народилася дочка [PERSON] [INFO], батьком якої записаний у свідоцтві про народження відповідач [PERSON] (а.с.4). Дитина знаходиться на утриманні матері (а.с.5), а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання їх дочки. Суд вважає, що відповідач працездатний, не інвалід, інших утриманців не має, може і зобовязаний за Законом надавати таку допомогу, тобто в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 липня 2014 року - моменту звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. Відповідно до частини 1 п.3 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07. 2011 року від сплати судового збору звільняються позивачі по позовним заявам про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В звязку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету м. Миргорода 243,60 гривень судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка [PERSON] при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO], в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до її повноліття. Обгрунтовуючи позовні вимоги посилалася на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 жовтня 2012р. по липень 2015р. і він, будучи працездатним, не допомагає їй утримувати матеріально неповнолітню доньку, інших утриманців він не має. Позивачка [PERSON] 22.07.2015р. звернулася до суду із заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити її позов, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] згідно ст. 74, 76 ЦПК України належно повідомлений про день і час розгляду справи, в судове засідання не з'явився. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 197 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з урахуванням інтересів та захищеності неповнолітньої дитини з ухваленням судом заочного рішення відповідно до вимог ст. 224-228 ЦПК України, виходячи з наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає розмір аліментів, який в будь-якому разі не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом достовірно встановлено, що від шлюбу сторін по справі народилася дочка - [PERSON] [INFO], батьком якої записаний у свідоцтві про народження відповідач - [PERSON] (а.с.2,3). Дитина знаходиться на утриманні матері (а.с.4), а відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання їх дочки. Суд вважає, що відповідач працездатний, не інвалід, може і зобов'язаний за Законом надавати таку допомогу, тобто в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 липня 2015 року - моменту звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. Відповідно до частини 1 п.3 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» від 08.07.2011 року від сплати судового збору звільняються позивачі по позовним заявам про стягнення аліментів. Відповідно до частини 2 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли. В зв'язку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь Державного бюджету м. Миргорода 243,60 гривень судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: approved