Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з 27 жовтня 2001 року вона і відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них з відповідачем народився син - [PERSON], [INFO]. На теперішній час вони із відповідачем розривають шлюб та в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться відповідна справа. Відповідач проживає окремо від них, а син проживає разом із нею. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач майже не надає, у вихованні та розвитку дитини ніякої участі не приймає, хоча має таку можливість оскільки працює та одержує заробітну плату. Позивач в судове засідання не з'явилася, завчасно поданою письмовою заявою сповістила про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила пред'явлений позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надсилав, свого представника до суду не направив. Оскільки [PERSON] не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Сторони з 27 жовтня 2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народився син - [PERSON], [INFO], та який разом із матір'ю проживають в [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] проживає окремо та не несе витрати по утриманню дитини. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи встановлені обставини, з огляду на ст. 180 СК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на дитину у судовому порядку в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення позивачки до суду, та до повноліття дитини, оскільки відповідач є батьком дитини та зобов'язаний її матеріально утримувати. Окрім цього, відповідач не надав суду доказів про надання такої матеріальної допомоги щомісяця у розмірі встановленому Законом. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved