Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій вказує, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 20.06.2000 року. За час проживання у шлюбних відносинах в сторін народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час досягли повноліття. Згідно рішення суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], виплата яких була припинена з досягненням останнім повноліття. На даний час [PERSON] являється студентом Вінницького коледжу будівництва та архітектури, при цьому відповідач не надає грошових коштів на утримання сина, який продовжує навчання. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але, відповідно до письмової заяви, датованої 17.02.2014 року, просить заслухати справу за її відсутності, зауваживши, що підтримує позовні вимоги, нею заявлені та просить задовольнити їх, посилаючись на докази, наявні в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але, відповідно до письмової заяви від 17.02.2014 року, просить заслухати справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Згідно ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Частиною 4 ст.130 ЦПК України передбачено, що при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звкузаписувального технічного запису не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, судом достовірно встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 20.06.2000 року (згідно свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 7). В шлюбі в сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). На день розгляду по суті даної цивільної справи в суді син сторін [PERSON] досяг повноліття, являється студентом другого курсу Вінницького коледжу будівництва та архітектури за спеціальністю «Будівництво та експлуатація будівель і споруд» на денній формі навчання за державним замовленням. Вказане підтверджується довідкою №707 від 29.11.2013 року, виданою директором Вінницького коледжу будівництва і архітектури (а.с. 9). Крім того, [PERSON] додатково здійснює навчання з курсової підготовки кваліфікованого робітника за професією «Коваль ручного кування» у вищевказаному навчальному закладі, термін навчання до вересня 2014 року, вартість навчання складає 827 грн. 25 коп., оплату навчання здійснено в повному обсязі (а.с. 13). Також з [PERSON] стягується плата за користування гуртожитком, так, за період з вересня 2013 року до 20 червня 2014 року дана сума складає 2000,00 грн. При цьому відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання свого сина, так, [PERSON] перебуває на утриманні матері, що підтверджується довідкою №20 від 09.01.2014 р., яка видана виконкомом Гущинецької сільської ради Калинівського району. Позивачці важко самотужки утримувати дитину, оскільки її матеріальне становище скрутне, отримуваної оплати праці не вистачає на забезпечення в достатній мірі побутових потреб сина. Згідно вимог ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач [PERSON] працездатний, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON], який продовжує навчання, однак робити цього в добровільному порядку не бажає, добровільної угоди про сплату аліментів між сторонами не досягнуто. З огляду на вищенаведене, суд приходить до думки про задоволення позовних вимог позивачки про стягнення з відповідача аліментів на тримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до закінчення навчання [PERSON], але не пізніше досягнення останнім 23-річного віку. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави витрати, які складаються з суми судового збору, від сплати якого звільнено позивачку. На підставі викладеного,

Outcome: approved