Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що після смерті її матері, [PERSON], яка померла 07.10.1996 року, залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,117 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Білоцерківського району, Київської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220487400:05:006:0033, яку вона отримати не може оскільки державний нотаріус [PERSON] відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки державна реєстрація права власності проведена в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі після смерті спадкодавця. А тому, позивачка просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,117 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Білоцерківського району, Київської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220487400:05:006:0033, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В судове засідання позивачка не зявилась, направила до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада Білоцерківського району, Київської області до суду свого представника не направила, про час та день слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі, направили до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує, просить слухати справу за їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків \\ спадщини\\ від фізичної особи, яка померла \\ спадкодавця\\, до інших осіб \\ спадкоємців\\. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. По справі було встановлено, що постановою від 04 грудня 2014 року державний нотаріус [PERSON] відмовив позивачці у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом, оскільки державна реєстрація права власності проведена в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі після смерті спадкодавця. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Також встановлено, що державна реєстрація права власності земельної ділянки загальною площею 3,117 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Білоцерківського району, Київської області, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 3220487400:05:006:0033, проведена після смерті спадкодавця, [PERSON], 10 травня 2007 року, про що свідчить запис в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди. Як вбачається з матеріалів справи, після смерті [PERSON], яка померла 07.10.1996 року, інших спадкоємців крім позивачки не має . При вирішенні даного спору судом враховуються ті обставини, що спадкодавцю [PERSON] належало право на земельну частку /пай/, на її імя було видано сертифікат на право власності на земельну частку /пай/. Виходячи з норм Закону України «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/» та Закону України «Про оренду землі», громадяни власники сертифікатів на право на земельну частку (пай) до виділення їм у натурі (на місцевості) земельних ділянок мають право укладати договори оренди земель сільськогосподарського призначення, місце розташування яких визначається з урахуванням вимог раціональної організації території і компактності землекористування, відповідно до цих сертифікатів з дотриманням вимог цього Закону. Після виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) договір оренди землі переукладається відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений, і може бути змінений лише за згодою сторін. Оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Власнику однієї чи більше земельної частки (паю) в межах земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, видається один державний акт на право власності на земельну ділянку. Власникам земельних часток (паїв), яким земельні ділянки виділені в натурі (на місцевості) єдиним масивом, видається державний акт на право власності на земельну ділянку, який посвідчує їх право спільної часткової власності чи спільної сумісної власності. Отже, аналіх вищенаведених правових норм дає підстави стверджувати, що право громадянина на земельну частку /пай/ посвідчується відповідним сертифікатом до виділення часток /паїв/ в натурі /на місцевості/, а після цього -власнику земельної частки /паю/ видається державний акт на право власності на земельну ділянку. В даному випадку спадкодавець, який був власником земельної частки /паю/, після виділення цієї частки /паю/ в натурі /на місцевості/ одержав державний акт на право власності на земельну ділянку, тоді як сертифікатом посвідчувалося його право на земельну частку /пай/ до виділення цієї частки в натурі. Як вказано вище, позивачка як спадкоємеці [PERSON] позбавлена на даний час можливості оформити спадщину на земельну ділянку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на імя [PERSON] не було зареєстровано у визначеному законом порядку в звязку з її смертю. Переоформлення державного акта і його реєстрація при спадкуванні права власності на земельну ділянку, відповідно до вимог ст. 1299 ЦК України та ст. 125 ЗК України, є обовязковою процедурою для набуття права власності на цю земельну ділянку. До переоформлення державного акта на земельну ділянку і його реєстрації, виходячи з умов частини 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець має певні майнові права на цю ділянку, які засвідчуються свідоцтвом про право на спадщину. А оскільки нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі такого свідоцтва, то суд вважає за можливе визнати за нею право в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] на земельну ділянку площею 3,117 га., призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території [PERSON] сільської ради Білоцерківського району, Київської області, оскільки інший порядок для набуття позивачами права на вказану земельну ділянку законодавством не визначений.

Outcome: approved