Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на будинковолодіння у порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що її батько, [PERSON], був власником будинковолодіння по вул. Біляєва №41 в селі Марківці Тисменицького району Івано-Франківської області та проживав в ньому. Будинковолодіння складається з житлового будинку, інвентарною вартістю 24117 грн. 00 коп. Вищенаведені обставини підтверджуються технічним паспортом на будинковолодіння, довідкою Марковецької сільської ради від 10.08.2017р. №556. 21 листопада 2013 року помер батько позивачки, [PERSON]. Після смерті останнього відкривається спадщина на все належне йому майно в т.ч. на спірне будинковолодіння по вул. Біляєва №41 в селі Марківці Тисменицького району Івано-Франківської області. Оскільки, покійний на випадок своєї смерті не склав заповіт [PERSON] вважає себе спадкоємцем за законом першої черги. Крім позивачки, спадкоємцями за законом першої черги є її мама та брат, [PERSON] і [PERSON]. Проте, останні на спадкове майно не претендують. У встановлений законом термін спадкоємці не заявили про свої спадкові права. Інших спадкоємців за законом чи заповітом після смерті [PERSON] немає. Відповідно до вимог ст.ст. 1261, 1268 ЦК України позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] у звязку з тим, що 14 березня 2014 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що підтверджується заявою за №175, спадкова справа №98/2014р. Заяву про відмову від спадщини позивачка до ДНК не подавала. Проте, в Тисменицькій районній державній нотаріальній конторі позивачці відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спірне будинковолодіння, що підтверджується постановою ДНК про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13.09.2017р. за №501/02-31. Рекомендовано звернутися до суду і в судовому порядку вирішити питання про визнання за собою право власності на спірне будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. У звязку із зазначеним вище і тим, що нотаріус не видає свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно, позивачка вимушена звернутись до суду для захисту своїх прав на спадкове майно. Позивачка в судове засідання не зявилась, проте подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, від них до суду надійшли заяви, про те, що вони позов визнають, на спадкове майно не претендують та просять розглянути справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що батько позивачки, [PERSON], був власником будинковолодіння по вул. Біляєва №41 в селі Марківці Тисменицького району Івано-Франківської області та проживав в ньому. Будинковолодіння складається з житлового будинку, інвентарною вартістю 24117 грн. 00 коп. Вищенаведені обставини підтверджуються технічним паспортом на будинковолодіння, довідкою Марковецької сільської ради від 10.08.2017р. №556. 21 листопада 2013 року помер батько позивачки, [PERSON]. Після смерті останнього відкривається спадщина на все належне йому майно в т.ч. на спірне будинковолодіння по вул. Біляєва №41 в селі Марківці Тисменицького району Івано-Франківської області. Оскільки, покійний на випадок своєї смерті не склав заповіт, тому [PERSON], є спадкоємцем за законом першої черги. Крім позивачки, спадкоємцями за законом першої черги є її мама та брат, [PERSON] і [PERSON]. Проте, останні на спадкове майно не претендують. У встановлений законом термін спадкоємці не заявили про свої спадкові права. Інших спадкоємців за законом чи заповітом після смерті [PERSON] немає. Відповідно до вимог ст.ст. 1261, 1268 ЦК України позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] у звязку з тим, що 14 березня 2014 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що підтверджується заявою за №175, спадкова справа №98/2014р. Заяву про відмову від спадщини позивачка до ДНК не подавала. Отже, позивачка [PERSON], є спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON]. Від спадщини не відмовлялася. Спадщину прийняла у встановленому законом порядку, тому має право на спадкування спірного будинковолодіння. За таких обставин [PERSON], в цілому належить право власності на спірне будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Проте, в Тисменицькій районній державній нотаріальній конторі позивачці відмовили у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинковолодіння у звязку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спірне будинковолодіння, що підтверджується постановою ДНК про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13.09.2017р. за №501/02-31. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів, що визначені п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно із приписами ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що за позивачкою [PERSON], слід визнати право власності на будинковолодіння по вул. Біляєва №41 в селі Марківці Тисменицького району Івано-Франківської області, інвентарною вартістю 24117 грн. 00 коп., в порядку спадкування за законом після померлого 21 листопада 2013 року [PERSON]. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 392, 1268, 1269 ЦК України,

Outcome: approved