Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в звязку з невиконанням ним своїх батьківських обовязків. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала та пояснила, що сторони є батьками малолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка проживає з позичкою та перебуває на її утриманні. Батько дитини відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні доньки, життям дитини не цікавиться, матеріальної допомоги не надає, в звязку з чим вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] в звязку з ухиленням від виконання батьківських обовязків та стягнути аліменти на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявляється, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, про що в матеріалах справи наявні поштові повідомлення, про причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо немає відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 цього ж Кодексу у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивачки не заперечувала щодо заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та згідно до ст. 169 ЦПК України винести заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що спірні правовідносини регулюються нормами ст. 18 та ст. 27 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), розділу ІІІ глави 13, зокрема ч.8 ст. 7 та ст. 164, 182, 183 СК України. Розглядаючи спір, суд переслідує мету докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, оскільки батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини, за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимальним урахуванням інтересів дитини. Фактично, за даними позову та поясненнями представника позивачки, на утриманні [PERSON] перебуває донька [PERSON], [INFO], батьком якої, згідно свідоцтва про народження, записаний відповідач [PERSON] Викладені обставини підтверджені у суді даними свідоцтва про народження дитини. Згідно висновку органу опіки та\~\~піклування виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області, зареєстрованого за вихідним номером 04-31/319 від 23 березня 2016 року, малолітня [PERSON] перебуває на утриманні матері [PERSON] та проживають в [INFO]. Батько дитини - відповідач [PERSON] з сімєю не проживає, з дитиною не спілкується, матеріальної допомоги не надає, згідно нотаріально посвідченої заяви батько дитини не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки. В звязку з встановленням факту ухилення батька від виконання батьківських обовязків вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] В судове засідання представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутської міської ради Хмельницької області [PERSON] не зявилася, направила заяву, в якій підтримала висновок служби та висловила позицію про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON]. Прокурор Мельник В.В. у судовому засіданні не заперечувала щодо позовних вимог, підтвердивши підстави для позбавлення батьківських прав відповідача та стягнення аліментів. Судом встановлено, що відповідач участі у вихованні малолітньої дитини не приймає, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно\~\~статті 27 Конвенції\~\~батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до\~ст. 164 СК України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років з підстав, передбачених\~статтею 164 СК України, суд встановив, що ухилення відповідача від виконання своїх обовязків має місце. Відповідач взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Судом встановлено що відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, що є необхідним для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині необхідного доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, доводять ухилення відповідача від виховання дитини. Така поведінка відповідача щодо дитини фактично є усвідомленим нехтуванням батьківськими обовязками. В судовому засіданні встановлено що перешкод для спілкування відповідача з дитиною не було. Відповідач не виявляв і не виявляє бажання бачитися з дитиною, дбати про її духовний і фізичний розвиток. Згідно нотаріально посвідченої заяви від 23 лютого 2016 року, відповідач [PERSON] заявив про згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON]. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав є законними, підставними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є фізично здоровим, офіційно не працює, проте є молодою особою працездатного віку, що не позбавляє його можливості працевлаштуватися, доказів про перебування на його утриманні інших осіб судом не здобуто. Таким чином, враховуючи вимоги ч.1ст.\~182\~та ст.\~183 Сімейного кодексу України, суд вважає, що розмір стягуваних аліментів з відповідача на користь позивачки на малолітню доньку слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до пункту 1 частини 1\~статті 367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 гривень. Позивачка не порушує питання стягнення з відповідача на її користь судових витрат по справі.

Outcome: approved