Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, вказавши в позові, що вона розірвала шлюб з відповідачем 14 вересня 2010 року. За час шлюбу у них народилася неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. На даний час виникла необхідність виїзду малолітньої [PERSON] за кордон, для оздоровлення та відпочинку дитини та покращення фізичного, духовного та інтелектуального розвитку. Проте отримати дозвіл відповідача на виїзд дитини за кордон вона не може, оскільки [PERSON], на даний момент із слів позивачки після розірвання шлюбу не бере участі у вихованні, догляді та розвитку дитини і безпідставно чинить перешкоди позивачці у здійснені заходів, спрямованих на покращення життя дитини. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, в своїх поясненнях підтвердила обставини, які викладені в позовній заяві і просила суд позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи служби у справах дітей Глибоцької РДА [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Вислухавши пояснення учасників процесу та, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню частково. Так, згідно свідоцтва про народження серії І-МИ № 125850 [PERSON] народилася 14 квітня 2003 року, її батьками зазначені сторони по справі. Відповідно до Рішення Шевченківського районного суду Чернівецької області від 14 вересня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з договору ПП «Онікс-тур» № 030601 від 02 червня 2015 року туристична компанія гарантує та надає путівки позивачці для оздоровлення її дитини [PERSON] протягом серпня 2015 року на морських курортах Болгарії (Румунія перетином). Відповідно до змісту ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Суд, враховуючи те що виїзд дитини за кордон, сприятиме оздоровленню, розширенню світогляду дитини та відпочинку та добре позначиться на її фізичному, духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, вважає можливим надати дозвіл на даний виїзд за межі України на період 45 днів з моменту набрання рішенням законної сили, оскільки дитина повинна у вересні 2015 року навчатися у школі, тому саме 45 днів після набрання судовим рішенням законної сили буде сприятиме захисту законних інтересів дитини. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] у частині дозволу на виїзд дитини за кордон знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Проте, суд вважає можливим надати дозвіл тільки в державі, в якій позивачка підтвердила можливість оздоровити дитину, а саме Республіка Болгарія ( Румунія перетином). На підставі викладеного, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»,

Outcome: partial