Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем , а також уточнивши свої вимоги , просить неповнолітніх дітей [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO] залишити проживати з матір'ю . В підтвердження своїх вимог посилається на те, що відповідач влаштовував суперечки в сім'ї, під час яких застосовував до неї фізичну силу, що вкрай негативно впливало на стан здоров'я та виховання дітей, в зв'язку з чим шлюбні стосунки припинені. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася , надала заяву , в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, щодо рішення покладається на розсуд суду. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки. За таких обставин суд вважає можливим розглядати справу без участі сторін та без фіксування технічними засобами. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги , виходячи з таких підстав. Як встановлено судом, 07 серпня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований за №250 в Книзі реєстрації актів про одруження Коростенським міськрайонним управлінням юстиції. Від шлюбу сторони мають двох дітей : сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Впродовж останніх трьох років між сторонами часто виникали конфлікти, під час яких відповідач ображав позивачку , а також мали місце непоодинокі випадки побиття її. Така поведінка відповідача створила обстановку в сім'ї , при якій подальше сумісне проживання стало неможливим. Як вказує позивач у позовній заяві мали місце також випадки подружньої зради. Сторони припинили спільне проживання, декілька місяців проживають окремо. Наміру відновлювати шлюбні стосунки не мають, так як втратили почуття любові і поваги один до одного. Сім'я фактично розпалася. Суд приходить до переконання , що подальше збереження шлюбу є неможливим. Місцем проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] суд визначає з матір'ю . Згідно із ч.ч.1,2,3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1ст.161 СК України , якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків , особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови № 16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України», вирішуючи спори між батьками , які проживають окремо ( в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи з рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п.6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Висновком органу опіки та піклування Коростенської міської ради Житомирської області від 24 вересня 2014 року №378 вирішено про доцільність проживання малолітніх дітей : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з матір'ю . Орган опіки та піклування дійшов такого висновку, враховуючи думку дитини. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивачки суму сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved