overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] у жовтні 2014 року звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 05 серпня 2006 року Більче-Золотецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №10. Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. Разом з тим, подружнє життя не склалось через відсутність між ними взаєморозуміння, різні погляди на життя, через що між ними часто виникали непорозуміння та суперечки. Всі ці обставини призвели до втрати почуття поваги та любові. З грудня 2013 року вони припинили фактичні шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Крім того, протягом семи місяців вона проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, з яким має намір укласти шлюб. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. У зв'язку із тим, що шлюб носить тільки формальний характер, просила його розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Надала заяву, у якій розгляд справи просила провести без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному об'ємі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 05 серпня 2006 року Більче-Золотецькою сільською радою Борщівського району Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №10 (а.с.3). Від вказаного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Спільне життя сторін склалось невдало через відсутність між ними взаєморозуміння, різні погляди на життя. З грудня 2013 року вони припинили фактичні шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Крім того, позивачка на даний час перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, з яким має намір укласти шлюб. Таким чином, суд вважає, що збереження сім»ї неможливе, оскільки сім»я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім»я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] у жовтні 2014 року звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 02 вересня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1452. Від шлюбу дітей у них немає. Разом з тим, подружнє життя не склалось через відсутність між ними взаєморозуміння та різні погляди на життя, через що між ними часто виникали суперечки. Всі ці обставини призвели до втрати почуття поваги та любові. З березня 2014 року вони припинили фактичні шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. У зв'язку із тим, що їх шлюб носить тільки формальний характер, просила його розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON]. не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Надала заяву, у якій розгляд справи просила провести без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному об'ємі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 02 вересня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1452 (а.с.4). Від вказаного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Спільне життя сторін склалось невдало через відсутність між ними взаєморозуміння, різні погляди на життя та постійні суперечки. З березня 2014 року вони не підтримують фактичних шлюбних відносин та проживають окремо. Таким чином, суд вважає, що збереження сім»ї неможливе, оскільки сім»я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім»я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] у жовтні 2016 р. звернулась до суду з зазанченим вище позовом, посилаючись на те, що з 09.01.2010 р. вона перебуває у зареєстрвоаному шлюбі з відповідачем. У період даного шлюбу позивачка [INFO] р. народила сина [PERSON]. Проте, з травня 2016 р. сторони спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, окремо проживають та мають окремий бюджет, оскільки відповідач перебуває у фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою. Позивачка вважає, що збереження в подальшому даної сім'ї неможливим, а тому заперечує проти надання судом певного терміну на примирення з відповідачем, у зв'язку з чим просила шлюб розірвати. Також позивачка зазначила, що оскільки малолітній син проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки матеріальну допомогу яку надає періодично відповідач на утримання сина є недостатнім розміром грошового утримання дитини. Також, позивачка просила суд стягнути з відповідача судовий збір. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] у жовтні 2016 р. звернулась до суду з зазанченим вище позовом, посилаючись на те, що з 13.06.2009 р. вона перебуває у зареєстрвоаному шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу позивачка [INFO] народила сина [PERSON]. Проте, з квітня 2016 р. сторони спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, окремо проживають та мають окремий бюджет, оскільки неодноразові примирення не надали позитивного результату. Позивачка вважає, що збереження в подальшому даної сім'ї неможливим, а тому заперечує проти надання судом певного терміну на примирення з відповідачем, у зв'язку з чим просила шлюб розірвати. Також позивачка зазначила, що оскільки малолітній син проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки матеріальну допомогу яку надає відповідач на утримання сина в розмірі 1 000 грн. є недостатнім розміром грошового утримання дитини. Також, позивачка просила суд стягнути з відповідача судовий збір. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] у жовтні 2017 р. звернулася до суду з позовними вимогами про визнання за нею та відповідачем [PERSON] право власності на ? частину кожному квартири [ADDRESS]. Позивачка в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у період з 2000 р. по 2017 р. вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у період ними було набуто майно, яке на думку позивачки є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: квартиру [ADDRESS], відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 09.04.2008 р. Позивачка вважає, що оскільки вказане вище майно придбано у період їх з відповідачем шлюбу, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому підлягає розподілу в рівних частках, у зв'язку з чим позивачка просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 29.11.2017 р. відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 23.05.2018 р. підготовче засідання розпочато та відкладено. Позивачка в підготовче засідання не з'явилась, її представник подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просила їх задовольнити в повному обсязі (ас. 76). Відповідач до суду не з'явився, 06.11.2018 р. подав заяву про визнання позову в повному обсязі, одночасно просив розглянути справу за його відсутності (ас. 72). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню. На підставі ст. ст. 57, 60, 69 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] у жовтні 2018 р. звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що в період з 30.04.2008 р. по 09.12.2009 р. вона перебувала у шлюбі з відповідачем, у період якого народилася донька - [PERSON], [INFO] На даний час позивачка самостійно виховує дочку, оскільки відповідач життям дитини не цікавиться, не навідує її, кошти на утримання дочки не надає, не виявляє бажання зустрітись з дитиною, приймати участь у її вихованні. З огляду на викладене, позивачка просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO] Ухвалою суду від 17.10.2018 р. відкрито провадження по справі. 29.01.2019 р. до суду надійшов Висновок від 05.12.2018 р., в якому комісія з питань захисту прав дитини Святошинської РДА прийняла рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] (ас 24-26) . Сторони в судове засідання не з'явились. Позивачка подала заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала (ас. 32). Відповідач до суду не з'явився, відповідно до нотаріально посвідченої заяви від 21.09.2018 р. останній надав згоду та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], просив розглянути справу за його відсутності (ас. 18). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Представник третьої особи до суду не з'явився, який про час та місце підготовчого засідання був повідомлений судом належним чином. суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника третьої особи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] у жовтні 2018 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 2). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 09 серпня 2008 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які мешкають разом із нею. Протягом останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення, починаючи з липня 2016 року, шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Оскільки нормальні стосунки між подружжям неможливі, прохає розірвати шлюб. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих ними межах, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони 09 серпня 2008 року уклали шлюб у Красногвардійському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 600 (а.с. 3). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7), та [PERSON] , [INFO] (а.с. 6), які мешкають разом із позивачкою. На даний час сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Судові витрати по справі складають 704 гривні 80 копійок (а.с. 1). Згідно з вимогами ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам позивачки, а збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які мешкають з позивачкою, залишити мешкати разом з нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] у жовтні 2019 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 17 травня 2003 року, у період якого позивачка [INFO] народила сина [PERSON] . Далі позивачка зазначила, що тривалий період часу подружжя спільне господарство не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, між подружжям відсутнє взаєморозуміння, що унеможливлює збереження сім`ї, сторони проживають окремо, у зв`язку з чим позивачка просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з`явились, подали заяви, в яких просили розглянути справу за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав (ас. 16, 17). За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON] , що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] у жовтні 2019 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 2-3). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 15 липня 2017 року. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх місяців сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Оскільки нормальні стосунки між подружжям неможливі, прохає розірвати шлюб. Ухвалою від 15 жовтня 2019 року позов залишено без руху, позивачці надано строк для виправлення недоліків (а.с. 13). Ухвалою від 21 жовтня 2019 року у справі відкрито провадження, підготовче судове засідання призначено на 15 січня 2020 року (а.с. 17). Ухвалою суду від 15 січня 2020 року сторонам надано строк на примирення строком на два місяці (а.с. 36). У судовому засіданні позивачка позов підтримала, прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні прохав надати йому шанс на збереження сім`ї, прохав не розривати шлюб. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих ними межах, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони 15липня 2017 року уклали шлюб у Шевченківському районному у м. Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 395 (а.с. 16). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9), яка мешкає разом із нею. На даний час сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору не мають. Згідно з вимогами ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам позивачки, а збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Після розірвання шлюбунеповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з позивачкою, залишити мешкати разом із нею. Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище позивачки - [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved