Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом, а саме квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог,позивачка зазначила, що їй на праві приватної власності, на підставі договору дарування, належить квартира [ADDRESS]. Позивачка зазначає, що у вказаній квартирі також зареєстрований її син [PERSON] та відповідач [PERSON], який є її колишнім чоловіком. У вищезазначеній квартирі відповідач не проживає, членом сім'ї позивачки на даний час не являється, оскільки вони розлучилися 11 грудня 2009 року, проживає відповідач в іншому житлі, на утримання квартири в якій зареєстрований коштів не виділяє, а тому позивачка змушена була звернутися до суду за захистом свого порушеного права. В судовому засіданні позивачка в повному обсязі підтримала свої позовні вимоги, з підстав зазначених в позовній заяві, просить суд задовільнити її позов. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивачки не визнав, пояснив суду, що поскільки він дарував половину спірної квартири своєму синові,тому має право на проживання в даній квартирі. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що позивачці на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується договором дарування квартири , посвідченим приватним нотаріусом Радомишльського районного нотаріального округу 24 жовтня 2012 року, реєстровий номер 2904 (а.с. 13). Із довідки Форми №3, складеної ПП «Житлоремсервіс-9» вбачається, що у спірній квартирі зареєстровані: власник [PERSON], її син - [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 12). Згідно з Актами складеними власником квартири у присутності сусідів від 30.04.20213 року,15.08.2013 року,та 28.11.2013 року, відповідач - [PERSON] в спірній квартині не проживає,та не бере участі в витратах на утримання квартири (а.с. 7-9) Крім того згідно довідки ПП « Житлоремсервіс» складеної 28.11.2013 року, за № 2849 [PERSON] одноособово вносить платежі на обслуговування квартири та будинку щомісячно. За змістом ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, перевіряючи обставини по справі судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 11 грудня 2009 року,тому відповідач не є членом сім»ї власника квартири-[PERSON] Згідно з ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності з ч. 1 ст. 383 та ст. 391 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦГЖ України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не є членом сім»ї позивачки, за місцем своєї реєстрації, а саме в квартирі [ADDRESS] не проживає понад 1 рік, не є власником спірної квартири, витрати на її утримання не несе. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, слід визнати, що відповідач втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідно до ч.3 ст. 88 ІІПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачкою судовий збір у розмірі 229 гривень 40 коп. На підставі викладеного,та

Outcome: approved