Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] подала до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить винести рішення яким, визнати відповідачів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов. [PERSON] пояснила, що [PERSON], [PERSON] це сестри покійного власника майна, а [PERSON] це його племінниця. [PERSON] говорила з [PERSON] з приводу того щоб остання знялася з реєстрації з цього будинку, однак вже пройшло більше року. Враховуючи згоду позивачки на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних в справі доказів. Судом досліджені наступні докази: копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 22 листопада 2012 року на бланку ВТВ №041701, копія витягу про державну реєстрацію права власності №36371868 виданого 22.11.2012 року , копію витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна №38906180 від 22.11.2012 року, копія витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №1864163 від 01.04.2013 року, копія технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] , копію свідоцтва про народження [PERSON] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Кельменецького районного управління юстиції Чернівецької області 19 травня 2009 року на бланку [NUMBER], довідки видані виконавчим комітетом Нелиповецької сільської ради №1356 від 28.07.2014 року, №2135 від 29.09.2014 року, акти від 21 липня 2014 року, від 05 грудня 2011 року, від 24 грудня 2012 року. Свідок [PERSON] дав суду показання про те, що він проживає на одній вулиці з позивачкою. Відповідачів не знає і ніколи не бачив. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у якості членів сім'ї власника житла - [PERSON] були зареєстровані у житловому будинку який розташований в [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Позивачка [PERSON] успадкувала житловий будинок, з господарськими будівлями, які розташовані в [ADDRESS]. Вказані обставини стверджуються копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом , яке видане 22 листопада 2012 року. В даний час [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не проживають в [ADDRESS]. Позивачка - як власник житла не бажає щоб відповідачі проживали у належному їй житлі. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК УРСР), які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком. Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, Закон не передбачив при переході прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири) (на відміну від договору найму (оренди) житла - ст. ст. 810, 814 ЦК України) . Частина 4 ст. 156 ЖК УРСР передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Таким чином, право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Договір про користування спірною частиною будинку між сторонами, а також між відповідачем та попередніми власниками цього житла не укладався. Відповідачі не надали суду доказів, які б стверджували, що такий договір був укладений. За таких обставин, суд вважає, що припинення права власності [PERSON] на спірний будинок за відсутності відповідного договору з новим власником за змістом ст.ст. 383, 405 ЦК України та ст.ст. 150, 156 ЖК України припиняє й право відповідачів, як членів його сім'ї, на користування цим житлом. Суд також враховує, що така позиція висловлена Верховним Судом України в його ухвалах від 21 липня та 12 травня 2010 року. Згідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. На підставі ст.ст. 150, 156 ЖК УРСР, ст.ст. 317, 383,405 ЦК України,

Outcome: approved