Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просила суд визначити місце проживання їх спільної дитини доньки [PERSON] , [INFO] разом нею. Позовні вимоги мотивовані тим, що з відповідачем у справі - батьком дитини вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 1999 року по 2018 рік. Від шлюбу вони мають двох доньок [PERSON] , 2000 р.н. та [PERSON] , 2005 р.н. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з нею. Наразі у неї з відповідачем виникають непорозуміння та вони не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати донька [PERSON] , хоча з самого початку їх окремого проживання та по сьогоднішній день відповідач замість турботи про дитину лише проявляє маніпуляції психікою дитини, що призводить до неврівноваженого емоційного стану дитини після коротких зустрічей або телефонних розмов з нею. Батько забороняє їй спілкуватися з матір`ю (позивачкою у справі), забрав документи з української школи, де вона навчалася і без її дозволу перевів до мусульманської школи. Виходячи із вищенаведеного вважає, що єдиним виходом із ситуації є вирішення питання в судовому порядку. Вказує на те, що має стабільний дохід, яким може в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом про визначення місця проживання доньки [PERSON] , 2005 р.н. з ним. Мотивує вимоги позову тим, що на момент подачі позову до суду донька проживає з ним, матір не займається вихованням доньки, лише раз на тиждень її відвідує. Він же піклується про дитину та всім її забезпечує. В останніх засіданнях не заперечував того факту, що дитина останнім часом проживає з матір`ю. Ухвалою суду від 25.10.2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Протокольною ухвалою суду від 20.06.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка та її представник в повному обсязі підтримали вимоги первісного позову та просили суд про їх задоволення з підстав, що викладені у позові. Щодо зустрічних позовних вимог, то просили суд про відмову в їх задоволенні, вважають їх не доведеними та безпідставними. Позивачка пояснила про те, що на даний час донька [PERSON] проживає постійно з нею, їй добре разом з матір`ю і старшою сестрою, у неї є все необхідне як для дитини у її віці. Відповідач та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги зустрічного позову та просили про їх задоволення з підстав, що викладені у ньому. Щодо первісного позову, то просили відмовити у його задоволенні. Представник третьої особи служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні просила суд вирішити питання місця проживання дитини на розсуд суду і з урахуванням думки дитини. Оскільки донька сторін на момент розгляду справи є неповнолітньою і має бажання проживати разом з матір`ю просила суд про задоволення первісного позову в повному обсязі. Судом за участі представника Служби у справах дітей та психолога було опитано [PERSON] , яка пояснила, що їй повних 15 років. З вересня 2020 року вона постійно проживає з батьком, до цього проживала як з мамою, так і з татом. На даний час вона хоче проживати постійно з мамою, оскільки вона піклується про неї, цікавиться за її навчання, забезпечує її одягом та їжею. Проживаючи з татом, вона ніколи не чула від нього, щоб він турбувався за її здоров`я, навіть не запитував, як вона себе почуває, те що вона проживає з ним, вона не може назвати піклуванням. Мама завжди цікавиться її думкою та враховує її, тоді як тато цим взагалі не цікавиться. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дуже добре знає позивачку, яка любить своїх дітей, піклується про них, розвиває їх таланти. Крім того їй відомий факт, коли відповідач залишив свою доньку [PERSON] своєму братові, а сам поїхав до Пакистану і весь цей час матір дитини не знала, де її донька, оскільки він не попередив її про це. Знає також про те, що матір дитини на даний час найняла репетиторів для доньки, щоб вона могла наздогнати шкільний матеріал, оскільки пропустила багато часу, крім того з дитиною працює психолог. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є донькою сторін у справі, [PERSON] її молодша сестра. Коли батько забрав [PERSON] до себе, вона стала зовсім іншою, закритою, почала носити хіджаб, не хотіла його знімати, від матері не брала ні їжу ні речі. На даний час [PERSON] проживає з нею та з їх матір`ю, розповідала про те, що батько забороняв їй спілкуватися з однолітками, особливо з хлопцями. На даний час мама забезпечила [PERSON] усім, що їй необхідно, найняла репетиторів, оскільки вона багато часу пропускала шкільну програму, коли проживала з батьком, крім того, з нею працює психолог. На даний час [PERSON] не хоче спілкуватися з батьком, оскільки він дуже сильно психологічно на неї впливає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що сім`ю [PERSON] знає з 2000 року. Спочатку у них все було добре, а потім у них зіпсувалися стосунки, коли народилася донька [PERSON] у них уже були погані стосунки. Їй відомо про те, що був такий період, коли [PERSON] проживала з батьком, проте впевнена в тому, що дівчинка повинна проживати разом з матір`ю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він являється рідним братом відповідача у справі. Йому відомо про те, що брат дуже добре спілкувався з донькою, коли вона проживала з ним, він її возив до школи, турбувався про неї, в цей період [PERSON] не спілкувалася з матір`ю. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, вважає, що первісний позов підлягає до задоволення, а в зустрічному позові повинно бути відмовлено, виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно зі ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що сторони у справі з 1999 року по 15.05.2018 року знаходилися у зареєстрованому шлюбі, від якого народилося двоє дітей - доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як зазначила в своєму позові позивачка, на момент подачі позову до суду у неї з відповідачем виникали непорозуміння та вони не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати їх донька [PERSON] . На момент розгляду справи судом донька проживає з нею, вона має стабільний дохід, яким може в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідач не заперечував того факту, що дитина проживає наразі з матір`ю, проте коли донька проживала у нього він вважає їй було набагато краще, він піклувався про неї, возив до школи, утримував її повністю. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року N 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Як вбачається з положень ст. 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Статтями 150-157 цього Кодексу передбачені обов`язки та права батьків щодо виховання, спілкування та розвитку дитини, які є рівними. Відповідно до ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли ….. батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає до служби у справах дітей за місцем проживання дитини відповідну заяву… Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його до органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. В матеріалах справи міститься висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини від 16.05.2019 року в якому зазначено, що Деснянська РДА в м. Києві на яку покладені повноваження органу опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , 2005 р.н. разом з батьком. Станом на день ухвалення судом рішення, донька сторін у справі [PERSON] досягла 14 років. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що донька сторін у справі визначилася самостійно з тим, що хоче проживати разом з матір`ю, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення рішення про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з матір`ю, оскільки таке рішення максимально відповідає її інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого первісного позову та можливість його задоволення, щодо зустрічного позову, то такий повинен бути залишений без задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved