Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду, оскільки відповідач будь-яку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Сторони в судове засідання не з'явилися, завчасно письмово сповістили про можливість розгляду справи за їхньої відсутності. Відповідно до письмової заяви [PERSON] вона підтримує та просить позов задовольнити і стягнути з відповідача аліменти в розмірі 40 % від його щомісячного заробітку. В своїй письмовій заяві відповідач зазначив, що він позовні вимоги про стягнення з нього на користь позивачки аліментів в розмірі 40 % від його заробітку (доходу) визнає. За встановлених обставин, суд вважає можливим здійснювати розгляд справи за відсутності сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що сторони з 07.06.2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2014 року було розірвано. Від шлюбу в сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивачка несе витрати по утриманню доньок, які проживають разом із нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, що ним спростовано належними, допустимими та достатніми доказами не було. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Враховуючи те, що відповідач відомості про дохід не надав, але як батько зобов'язаний утримувати дітей, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та наявність законних підстав для повного задоволення позову. Відповідно до ст. 183 СК України в випадку, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи те, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, працевлаштований та працює у ПАТ «Дніпропетровський металургійний завод імені Комінтерну», за період з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року його заробіток склав 47133,68 грн., як батько зобов'язаний утримувати дітей, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки і наявність законних підстав для їх часткового задоволення та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 26 серпня 2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача.

Outcome: approved