Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Позивачка [PERSON]звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те,що 04 квітня 2005року померла її рідна тітка [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та залишилося спадкове майно, яке складається із земельних ділянок розміром 7.57га та 0.611га в межах території Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області . Позивачка зазначає, що бажає прийняти спадщину, однак оформити нотаріально свої спадкові права не може, так як нотаріусом 30 січня 2018року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у зв»язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Причиною пропуску строку прийняття спадщини позивачка зазначає те,що після смерті її рідної тітки [PERSON] залишився заповіт, згідно якого [PERSON] розпорядилася майном та заповіла майно, в тому числі і земельні ділянки, своєму племіннику [PERSON], який помер 29 вересня 2014року. Однак,за життя [PERSON]не оформив свої спадкові права. Після смерті [PERSON] його син [PERSON] звернувся у 2016році з позовом до суду для визнання права власності на спірні земельні ділянки в судовому порядку. Довідавшись про такі дії [PERSON], позивачка в березні звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, а в серпні 2016р. -про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельні ділянки, в якій рішенням суду від 28.02.2017р.прийнято рішення про встановлення факту родинних відносин. В частині позовних вимог про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування було відмовлено з тих підстав,що дане право власності визнано за [PERSON] Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 21.09.2017р. рішення Доманівського районного суду від 27.09.2016р. в частині задоволення позову скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] Позивачка зазначає, що після даного рішення апеляційної інстанції вона й звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, постановою від 30.01.2018року їй було відмовлено у вчинені такох нотаріальної дії у звязку з пропуском строку для звернення з заявою до нотаріуса. Враховуючи зазначене, позивачка вважає,що пропустила строк на подання заяви про прийняття спадщини внаслідок поважних причин, а тому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини в 3 місяці. У судове засідання позивач [PERSON]не з»явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON]та його представник [PERSON]В.у судове засідання не з»явилися, надали на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі. З відзиву на позов вбачається, що відповідач та його представник позовні вимоги не визнають, заперечують проти їх задоволення з тих підстав, що позивачем не зазначено жодної поважної причини своєчасного незвернення [PERSON] до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що 04 квітня 2005року померла [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про її смерть. Після її смерті відкрилася спадщина та залишилося спадкове майно, до складу якого входять земельні ділянки розміром 7.57га та 0.611 га, розташовані в межах території Маринівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області. Заначені земельні ділянки належали спадкодавці на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Маринівською сільською радою 26.09.2000 року на підставі рішення виконавчого комітету Маринівської сільської ради від 28.04.2000 року № 5,та Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого Доманівською райдержадміністрацією 05.09.2006 року на підставі розпорядження Доманівської райдержадміністрації від 15.03.2006 року № 122. Відповідно до рішення суду від 28.02.2017р у справі №475/436/16-ц позивачка [PERSON]В.є рідною племінницею [PERSON], померлої 04 квітня 2005року. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса [PERSON] не звернулася. З матеріадів справи вбачається,що [PERSON] 30 січня 2018року звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно , що залишилося після смерті [PERSON], проте їй постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом , з тих підстав, що нею пропущено строк для прийняття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, але він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність спроби визнати право власності на спірне спадкове майно в судовому порядку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Згідно п. 24 Постанови Пленуму №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд України роз'яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обставини, наведені позивачем ,в тому числі, щодо наявності заповіту, складеного на ім»я [PERSON], не є поважними причинами, у розумінні ч.1 ст. 1272 ЦК України, тому вказані обставини без установлення інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Інша причина, зазначена позивачкою, а саме звернення [PERSON]до судів різних інстанцій для захисту своїх спадкових прав, не може вважатися поважною, а навпаки, свідчить про правову обізнаність позивачки та можливість своєчасного звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом у встановленому порядку. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 89 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими, оскільки позивач не довела ті обставини, на які посилалась як на підставу своїх вимог, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог з огляду на те, що жодних доказів про наявність причин, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання заяви до нотаріуса у шестимісячний строк позивачем не надано, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати покладаються на позивача. Оскільки в позові відмовлено, підстав для присудження на користь позивача з відповідачів судових витрат суд не вбачає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed