Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивачка звернулась до відповідача з позовом про поновлення на роботу. На підставу\~своїх вимог\~спирається на\~те,\~що в період з 21.03.2005 року по 21.11.2015 року позивач безперервно працювала на різних посадах Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області. 11 грудня 2015 року відповідно до розпорядження № 195-к Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області від 11.12.2015 року позивача було призначено на посаду головного спеціаліста архівного сектору районної державної адміністрації. Розпорядженням № 176 -к Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області від 21.11.2016 року позивача було звільнено з посади головного спеціаліста архівного сектору районної державної адміністрації у зв'язку зі скороченням штату державних службовців. Перед звільненням позивача не було попереджено про те що її посада підпадає під скорочення, в передбачений законом 2-х місячний термін, а також не запропоновано іншої посади, чим на думку позивача грубо порушено вимоги ст. 49-2 Кодексу законів про працю. Крім того при звільнені її не було пояснено чому саме вона підпадає під скорочення та не було враховано вимоги ст.42 КЗпП, так як має тривалий та безперервний стаж роботи, позивачу залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат та вона являється інвалідом 3 групи загального захворювання. Таким чином на думку позивача її було звільнено незаконно. Позивач неодноразово\~зверталася до\~голови Маньківської\~районної державної\~адміністрації з\~заявами про\~незаконне звільнення\~та поновлення\~її на\~посаді головного\~спеціаліста архівного\~сектору районної\~державної адміністрації,\~однак листом\~№ М-95/04-36\~від 09.01.2018\~року в\~поновлені її на вказаній посаді відмовлено. На даний\~час позивач\~вичерпала всі\~можливі способи\~досудового вирішення\~вказаного спору, що і змусило позивачку звернутись з відповідним позовом до суду. Позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, та просили їх задовольнити в повному обсязі. Представники Маньківської районної\~державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення, оскільки на їх думку всі дії були вчинені відповідно до вимог закону, що в свій час було предметом перевірки управління держпраці у Черкаській області та будь-яких порушень трудового законодавства, згідно акту перевірки № 23-17-12/0515 від травня 2017р., виявлено не було, крім того представники наполягали на застосуванні строків позовної давності. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи із наступного: В період з 21.03.2005 року по 21.11.2015 року позивач працювала на різних посадах Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області. 11 грудня 2015 року відповідно до розпорядження № 195-к Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області від 11.12.2015 року позивача було призначено на посаду головного спеціаліста архівного сектору районної державної адміністрації. Розпорядженням № 176 -к Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області від 21.11.2016 року позивача було звільнено з посади головного спеціаліста архівного сектору районної державної адміністрації у зв'язку зі скороченням штату державних службовців, тоді ж видано позивачу трудову книжку та проведено повний розрахунок. Із заявою до головного державного інспектора з питань додержання законодавства про працю управління держпраці у Черкаській області позивачка звернуласть в квітні 2017р., за результатами перевірки проведенеї в травні 2017р. порушень трудового законодавства з боку відповідача не виявлено. Інформації щодо оскарження результатів перевірки суду не надано. Із заявою до відповідача про поновлення на роботі [PERSON] звернулась 20.12.2017р. Згідно ст.\~233\~КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлені статтями 228, 223\~КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст.\~233\~КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. [PERSON], звернулась в суд з позовом до Маньківської районної державної адміністрації Черкаської області про поновлення на роботі 10 жовтня 2018 року, тобто, строк звернення до суду за захистом прав у справах про звільнення, передбачений ст.\~233\~КЗпП України позивачем пропущений. В ході судового розгляду справи, поважність причин пропуску строків позовної давності, передбачених статтею 233\~КЗпП України встановлена не була, що унеможливлює їх поновлення в порядку передбаченому ст. 234 КЗпП України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed