Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстрований 22.08.1996 року в Нижньостинавській сільській раді Стрийського району Львівської області, актовий запис № 6. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що шлюбні відносини між ними припинені з червня 2017 року. Вони, як подружжя, вичерпали всі можливі способи для примирення, які не дали позитивного результату. Між ними постійно виникають непорозуміння, сварки, скандали, бійки, в результаті чого вони втратили почуття поваги та любові один до одного. Примирення між ними неможливе, оскільки у них різні характери та погляди на життя. Вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, а тому наполягає на його розірванні. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечив. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 22.08.1996 року, який був зареєстрований у Нижньостинавській сільській раді Стрийського району Львівської області, актовий запис № 6. /а.с. 4/. Діти, що народилися в шлюбі, на даний час є повнолітніми. Сімя фактично розпалася, а шлюб існує тільки формально, так як сторони тривалий час разом не проживають, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають, чого вони самі не заперечила в судовому засіданні. Статтею 51 Конституції України та ч. 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як розяснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved