Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом який мотивує тим, що вона є співвласником квартири [ADDRESS]. В квартирі зареєстровані вона та її колишній чоловік - відповідач [PERSON] 26.12.2013 року частина квартири, що належала відповідачу, була подарована ним сину [PERSON], що підтверджується договором дарування від 26.12.2013 року. Таким чином, співвласниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON]. Відповідач на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично з 30.07.2012 року в даній квартирі не приживає та не зявляється. Відповідач постійно проживає за іншою адресою, на її численні прохання добровільно знятись з реєстрації відповідач ні як не реагує. Позивачка до початку судового засідання подала письмову заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позов підтримує, просить задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча повідомлявся судом у встановленому законом порядку як за місцем реєстрації, так і за місцем фактичного мешкання, але своїх причин неявки не повідомив та заперечень суду не надав. Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст. 224 ЦПК України провести заочний розгляд справи.\~ Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню через наступне. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.04.1996р., який розірвано згідно рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30.11.2011р., яке набрало законної сили 10.12.2011р. (а.с.12) та зареєстровані за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою МКП «Основаніє» №1008 від 28.05.2015р. (а.с.11), паспортними даними сторін (а.с.15,17), довідкою сектору адресно-довідкової роботи управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області про місце реєстрації відповідача (а.с.19). Власниками квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON] та син сторін - [PERSON]. Даний факт підтверджено договором купівлі-продажу квартири від 27.10.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий номер №4504 (а.с.3-4), та договором дарування від 26.12.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий №15414 (а.с.8-9). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи на підставі доказів, наданих сторонами. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана, довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач [PERSON] не надав суду заперечень проти вимог позову та викладених в ньому обставин, тому обставини, на які посилається позивачка за текстом позовної заяви суд вважає доведеними. При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням обґрунтованим і такими, що підлягають \~задоволенню, тому що її інтереси \~порушені, вона не має змоги користуватися та розпоряджатися належним їй майном за своїм розсудом, а відповідач тривалий строк понад один рік не користується спірним житловим приміщенням, інших домовленостей між сторонами немає. \~ Щодо вимоги про примусове зняти відповідача з реєстрації в квартирі, то суд вважає за необхідне позов в цій частині залишити без задоволення через наступне: Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний\~\~вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання\~\~здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу\~\~реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про\~\~позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування\~\~житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою),\~\~свідоцтва про смерть. Аналіз наведеної норми закону свідчить про те, що підставою для\~\~зняття з реєстрації є рішення суду, що набрали законної сили, зокрема, про позбавлення\~\~права користування житловим\~\~приміщенням.\~\~ Виходячи з вищевикладеного та діючого законодавства, питання щодо\~\~реєстрації місця проживання або зняття з реєстрації не входять до компетенції\~\~суду.\~\~ Таким чином, суд приходе до висновку, що позов [PERSON] знайшов свої обґрунтування та докази у судовому засіданні і тому підлягає частковому задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial