Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до Кролевецького районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що 09 лютого 2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 13. Мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем протягом останніх років поступово погіршувалося. В сім`ї була відсутня нормальна моральна атмосфера, спільних інтересів вони не мали, планів на майбутнє не будували. Подружні відносини між нею та відповідачем припинені з лютого 2019 року, проживають окремо. Після припинення подружніх відносин діти залишилися проживати разом з нею. Між нею та відповідачем виникають суперечки щодо його участі в утриманні дітей, тому вона бажає, щоб дане питання було вирішено в судовому порядку. Відповідач є працездатним, має добрий стан здоров`я, аліментних зобов`язань не має, тому вона вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Посилаючись на викладене, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, на примирення не згодна. Просить суд стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Позивачка в підготовче засідання не з`явилася, просить справу розглядати без її участі, про що зазначила у позовній заяві (а.с. 4). Відповідач відзив на позовну заяву не подав, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає (а.с. 18). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання учасників справи, суд вирішив можливим розглянути справу у їх відсутність. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Відповідно до ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Перевіряючи наявність підстав для задоволення позову, судом досліджені такі докази. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З 09 лютого 2007 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кролевецького районного управління юстиції Сумської області, актовий запис № 13. Дошлюбне прізвище позивачки [PERSON] (а.с.7). За час шлюбу в них народилися діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.8, 9). Сторони не підтримують подружніх відносин з лютого 2019 року, проживають окремо. За змістом позову подружнє життя сторін не склалося. Причинами розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів, планів на майбутнє та нормальної моральної атмосфери в сім`ї. Від відповідача не надійшло заперечень та спростувань щодо вказаних обставин, позовні вимоги він визнає, про що зазначив у своїй заяві (а.с. 18). Діти проживають та зареєстровані разом з позивачкою за адресою [ADDRESS] (а.с. 10), та перебувають на її утриманні. Між сторонами відсутня домовленість щодо участі відповідача в утриманні дітей. Шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Позивачка не має наміру поновлювати шлюбні стосунки. Згідно з ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 та ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу відповідає положенням ст.110 СК України. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини звернення до суду з вказаним позовом, суд вважає, що є достатньо підстав для розірвання шлюбу відповідно до ст. 112 СК України. За клопотанням позивачки відповідно до ст.113 СК України можливо залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним, за змістом позову має добрий стан здоров`я, повинен влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати своїх дітей. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги визнання позову відповідачем та положення ст.ст.180, 182, 183 Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання двох дітей, розмір яких суд визначає 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З відповідача на користь позивачки підлягають стягненню відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі 768 грн. 40 грн., які складаються з судового збору, сплаченого при подачі позову до суду (а.с. 2). Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. Відповідно до ст. ст. 110, 112, 113, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved