Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Великомихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, третя особа: Приватний нотаріус Покровського нотаріального округу Головко Марина Григорівна про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді права на земельну ділянку на території Великомихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, що належало спадкодавцю на підставі сертифікату серії [NUMBER]. У серпні 2015 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Покровського нотаріального округу для подання заяви про прийняття спадщини, але у прийняття даної заяви їй було відмовлено на тій підставі, що вона не являється спадкоємцем за законом, заповіту спадкоємець не складав, та не встановлено факт проживання зі спадкодавцем однією сім'єю. Про існування інших спадкоємців позивачці не відомо. Факт проживання однією сім'єю більше п'яти років може бути встановлений лише за рішенням суду. Сімейні стосунки між позивачкою та спадкодавцем виникли приблизно з 1990 року, що підтверджується довідкою, наданою сільською радою. Позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріуса про право на земельну частку (пай), адже втрачено оригінал сертифікату, в зв'язку з чим вона не може реалізувати своє законне право спадкоємця. Тому, позивачка просить встановити факт спільного проживання однією сім'єю - [PERSON] та [PERSON] з 1990 року по день смерті [PERSON] та визнати за нею право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 5,09 га в умовних кадастрових гектарах (сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER], розташовані на території Великомихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом. Позивачка позов підтримує та просить задовольнити. Справу розглянуто відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України у відсутності представника відповідача та третьої особи, які в судове засідання не з'явилися, надіславши до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Представник відповідача просить позовні вимоги позивачки задовольнити повністю. Третя особа проти визнання позову заперечує. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що [PERSON], який помер [INFO] проживав разом з [PERSON] в одному будинку в с. Великомихайлівка Покровського району, вели спільне господарство, після смерті вона здійснила його поховання за власні кошти. З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини. Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO], який позивачці доводився дядьком (а.с. 6). Відповідно до копії довідки, виданої виконкомом Великомихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, [PERSON] постійно проживала разом з [PERSON], померлим [INFO] в с. Великомихайлівка Покровського району і здійснила його поховання за власні кошти (а.с.8). Згідно копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності у КСП «Росія», розміром 5,09 в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Великомихайлівської сільської ради Покровського району (а.с.7). З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 257/01-16 від 08.09.2015 року, виданого приватним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON], у зв'язку з порушенням строку для подачі заяви, а також не проживанням з померлим до дня його смерті (а.с.9). Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до частини другої статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ст.ст. 316,328 Цивільного кодексу України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 р. № 5 з наступними змінами та доповненнями «суд може встановлювати інші факти, що мають юридичне значення факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини». Статтями 1241, 1268 ЦК України та п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від З0 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов'язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У разі порушення права спадкоємців на обов'язкову частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про право на спадщину лише в тій частині, яка складає обов'язкову частку. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року визначено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою собою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Так, судом встановлено, що з 1990 року до [INFO] [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю. Таким чином, суд вважає дану заяву обґрунтованою, з урахуванням у сукупності доказів, які були дослідженні у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] та [PERSON] фактично проживали разом з 1990 року до [INFO], а тому майно набуте під час їхнього проживання є спільною сумісною власністю, тому необхідно визнати за позивачкою право на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 5,09 га в умовних кадастрових гектарах (сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER]), розташовані на території Великомихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved