overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 16.10.2009 року по 17.03.2016 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які в даний час проживають разом з нею та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач є батьком дітей, але в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на їх утримання. А тому просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки та сина в розмірі 1/3 часини його заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду. Позивач [PERSON] згідно поданої заяви просить позов розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала з вищезазначених підстав і просила задовольнити. Відповідач [PERSON] згідно поданої заяви заявлені до нього позовні вимоги визнав повністю., просить позов розглядати у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 16.10.2009 року по 17.03.2016 р. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з матір'ю та знаходяться на повному її утриманні, що підтверджується копіями свідоцтв про народження, довідкою про склад сім'ї /а.с.5,6,7/. Відповідач [PERSON] є батьком дітей, але у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Відповідно до ст.ст.180,181,182,183 Сімейного Кодексу України, суд, вважає необхідним стягнути з останнього аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини його заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 03.08.1996 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у Довжківській сільській раді Славутського району Хмельницької області, актовий запис № 5. Від шлюбу них є діти - [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб, оскільки протягом останніх десяти років у неї з відповідачем погіршилися подружні стосунки на ґрунті особистих відносин. Так, відповідач живе своїм життям у своє задоволення, регулярно зловживає алкогольними напоями, не переймається проблемами сім'ї, постійно принижує її та вчиняє безпричинні сварки. Ці скандали, як правило, проходять в присутності дітей, що негативно впливає на їх виховання та психологічний стан. В сім'ї створилася негативна обстановка, в якій спільно проживати з відповідачем стало нестерпно. Шлюб втратив своє первісне призначення. Позивачка в судове засідання подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи неодноразово повідомлялася, згідно вимог статей 74, 76 ЦПК України. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, оскільки встановлено факт відсутності між подружжям взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, у відповідності до статті 113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 20.02.2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 27. Від шлюбу них є дочка [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб, оскільки протягом останніх двох років сімейне життя з відповідачем поступово погіршилося, що в кінцевому призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З січня 2014 року сторони проживають окремо, припинили ведення спільного господарства. Відповідач особисто вирішив розірвати шлюб з позивачкою, пішов з помешкання, де вони спільно проживали до іншої жінки. Відповідач не цікавиться дочкою, не забезпечує матеріально та не приймає участі у її вихованні. За час спільного проживання між сторонами виникали суперечки навіть при вирішення нескладних поточних проблем, а постійні сварки та скандали неодноразово відбувалися в присутності дитини, що негативно впливало на психічний стан дочки. Позивачка вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем, примирення та збереження шлюбу неможливе, суперечить її інтересам та інтересам малолітньої дочки. Просить позов задоволити та покласти судові витрати на відповідача. Позивачка в судове засідання надала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу. Також просила розгляд справи проводити у її відсутності, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнав та погодився на розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт відсутності між подружжям взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, у відповідності до статті 113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 21.03.1992 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі ЗАГС м.Турсунзаде Республіки Таджикистан, актовий запис № 65. Від шлюбу них є дочка [PERSON], [INFO]. В поданій позовній заяві позивачка просить розірвати шлюб посилаючись на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим. Відповідач не приймає участі у веденні домашнього господарства, не надає належної матеріальної допомоги, не займається вихованням дитини. Часто відповідач зникав на тривалий час, не пояснюючи своєї відсутності. Часті сварки та різного роду конфлікти призвели до неможливості спільного проживання та ведення спільного господарства. Позивачка вважає, що за таких обставин сумісне життя та збереження сім'ї неможливе. Позивачка надала в судове засідання заяву, в якій пояснила, що позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу, просить розгляд справи проводити у її відсутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча суд здійснював його виклик відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки,оскільки встановлено факт відсутності між подружжям взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, у відповідності до статті 113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 24.07.2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 139. Від шлюбу них є син [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб, оскільки протягом останніх трьох років сімейне життя з відповідачем поступово погіршилося, що в кінцевому призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не цікавиться сином, не підтримує нормальну моральну атмосферу в сім'ї, не повністю забезпечує матеріально, з його ініціативи виникають сварки, що негативно впливає на психічний стан позивачки та дитини. В них з відповідачем діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, в кожного своє життя та інтереси. З 23 жовтня 2013 року сторони проживають окремо. Позивачка зазначає, що втратила почуття любові та поваги до чоловіка, вважає, що сім'я розпалася, подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе. Позивачка в судове засідання надала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу. Вказала, що за наданий судом строк на примирення, примирення з відповідачем не відбулося. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає, оскільки наданий судом строк на примирення, примирення не відбулося. Суд надавав сторонам строк для примирення три місяці, однак вжиті судом заходи щодо примирення подружжя результату не дали, так як вони в поданих до суду заявах наполягають на розірванні шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, оскільки встановлено факт відсутності між подружжям взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, у відповідності до статті 113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 30.10.1993 року вона зареєструвала шлюб у Лисиченській сільській раді народних депутатів, актовий запис № 11. Від шлюбу у них неповнолітніх дітей немає. В поданій позовній заяві позивачка просить розірвати шлюб посилаючись на те, що сімейні стосунки з відповідачем не склалися через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, що призвело до втрати поваги один до одного. Сторони мають діаметрально протилежні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Більше року тому сторони припинили між собою шлюбні стосунки, перестали вести спільне господарство. Позивачка вважає, що сім'я фактично розпалася, її збереження та примирення з відповідачем неможливе. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка надала в судове засідання заяву, в якій пояснила, що позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу, просить розгляд справи проводити у її відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча суд неодноразово здійснював його виклик відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, оскільки встановлено факт відсутності між подружжям взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, у відповідності до статті 113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 30.10.2004 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 277. Від шлюбу них є дочка [PERSON], [INFO]. В поданій позовній заяві позивачка просить розірвати шлюб посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки протягом останніх трьох років він не виявляє до неї належної уваги, не цікавився інтересами сім'ї. З 2010 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що сім'я фактично розпалася, її збереження та примирення з відповідачем неможливе. Позивачка надала в судове засідання заяву, в якій пояснила, що позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу, просить розгляд справи проводити у її відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча суд здійснював його виклик відповідно до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки,оскільки встановлено факт відсутності між подружжям взаємоповаги та взаєморозуміння, тому їхній шлюб є формальністю, яку зберігати не доцільно. Суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно, відновити її вже неможливо і тому шлюб необхідно розірвати. Крім того, у відповідності до статті 113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON], яка померла 06.06.2006 року, терміном один місяць. Свої вимоги мотивує тим, що 06.06.2006 року померла її мати [PERSON]. Спадкоємцями померлої є вона та її брат, [PERSON], який не заперечує щоб вона прийняла спадщину. Після смерті матері відкрилася спадщина на житловий будинок, сарай, погрібник, літню кухню за адресою Сумська область, м. Конотоп, вул. Трудова, 16. Після звернення до Конотопської міської державної нотаріальної контори щодо прийняття спадщини їй було відмовлено і повідомлено, що вона пропустила термін для подачі заяви про прийняття спадщини і цей термін можливо продовжити лише в судовому порядку. У встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у звязку з похилим віком та незнанням законодавства. Вважає, що пропустила строк з поважних причин і тому просить визначити їй додатковий строк в судовому порядку. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач: Конотопська міська рада в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглядати без участі його представника, позовні вимоги визнає в повному обсязі, при винесенні рішення повністю покладається на розсуд суду ( а.с. 17 ). Третя особа: Конотопська міська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просить справу розглядати без участі її представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує ( а.с. 16). Третя особа: [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечує. Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Докази, що надані позивачем: копія свідоцтва про смерть І-БП № 035304, копія свідоцтва про народження ЯХ № 814806, копія свідоцтва про одруження ІІ-ЯК № 0440246, копія паспорту МА 947223, копія паспорту МВ 347761, довідка-характеристика № 3096 від 08.06.2015 року, копія прописки, довідка Конотопської міської держнотконтори № 1087/01-16 від 02.07.2015 р. (а.с. 3, 4, 5, 6, 7, 8-9, 10, 15 а) стверджують ті обставини, з приводу яких позивачка звернулася до суду і особами, які беруть участь у справі, не оспорюються. Враховуючи вищевикладене, суд визнає поважною причину пропуску строку для прийняття [PERSON] спадщини після померлої [PERSON] і необхідно встановити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить стягнути з [PERSON] 4000 грн. матеріальної шкоди Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона є матір'ю неповнолітнього [PERSON],[INFO]. 27.10.2013 року її сина побила сусідка [PERSON] у зв'язку з чим вона звернулася зі скаргою про притягнення винної до кримінальної відповідальності. В ході досудового слідства було проведено судово-медичну експертизу, яка виявила у сина легкі тілесні ушкодження. Після цього [PERSON] попрохала її, щоб вона відмовилася від обвинувачення і вони досягли згоди, що вона відмовиться, а відповідачка відшкодує їй понесену шкоду в розмірі 4 000 грн. На підтвердження цього відповідачка склала розписку, термін сплати коштів - до вересня 2014 року. Постановою старшого прокурора Конотопської міжрайонної прокуратури Біди Є.А. кримінальне провадження за фактом побиття її сина було закрито. Однак свої зобов'язання відповідачка не виконала у визначений строк і вказані кошти не повернула до цього часу. Оскільки відповідачка добровільно кошти не повертає, вона була змушена звернутися з позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та пояснила, що гроші не віддала, бо в неї їх немає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно розписки від 27.03.2014 року [PERSON] зобов'язалася сплатити матеріальну шкоду [PERSON] в розмірі 4 000 грн. в період з квітня 2014 року по вересень 2014 року ( а.с. 2). Постановою старшого прокурора Конотопської міжрайонної прокуратури Біди Є.А. кримінальне провадження № 12013200080002228 від 28.10.2013 року закрито у зв'язку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення ( а.с. 4). Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивачки 40000 грн. матеріальної шкоди Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути до державного бюджету Конотопського району 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьох років. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона понад 15 років перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. [INFO] в них народилася донька [PERSON], в свідоцтві про народження якої відповідач вказаний батьком. Після народження доньки відносини між ними суттєво погіршилися і вона з донькою переїхала до своїх батьків. На даний час вона ніде не працює, так як зайнята доглядом за дитиною до досягнення нею 3-х років та потребує матеріальної допомоги. Відповідач працює помічником машиніста в локомотивному депо ст. Конотоп, але матеріальної допомоги не надає і тому вона просить стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини заробітку та звернулася до суду з вказаним позовом. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій зазначив, що згоден щоб з нього стягувались аліменти на утримання позивачки до досягнення донькою [PERSON] трьох років в розмірі 1/6 частини заробітка ( а.с. 13). Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 84 ч. 2 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. В копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], позивачка вказана матір'ю, а відповідач - батьком (а.с. 3). Згідно копії довідки ТОВ ЖЕД «Сім вітрів» № 375 від 12.03.2014 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з донькою [PERSON], [INFO] ( а.с. 4). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] має молодий вік, є працездатною особою, на хронічні захворювання не страждає, тому за своїм матеріальним станом взмозі і повинен надавати грошову допомогу на утримання дружини, яка в зв'язку з доглядом за дитиною, не працює. При вирішенні питання розміру матеріальної допомоги, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, інші обставини, що мають істотне значення, і приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісяця до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трьох років. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути до державного бюджету Конотопського району 243 грн. 60 коп. судового збору

Outcome: approved