Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу\~ в травні 2018 року. В підтвердження пред'явлених позовних вимог посилається на те, що 15.09.2015 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Спільне життя подружжя не склалося\~ та вже півтора року сторони разом не проживають спільного господарства не ведуть, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що сімя розпалася остаточно, примирення та спільне проживання є неможливим. Спільних дітей сторони не мають. В звязку з вищевикладеним просить\~\~ позовні вимоги задовольнити.\~\~\~ В судове засідання позивачка не\~ зявився, проте надала на адресу суду заяву в якій просила розгляд справи провести у її відсутність. Позовні вимоги\~ підтримала\~ та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання\~ не з'явився, проте також надав суду заяву\~ про розгляд справи за його відсутності,\~ позовні вимоги\~ визнав та не заперечував проти їх задоволення. Оскільки в судове засідання сторони не зявились, суд відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~\~ Ч.4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у випадку якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~\~\~ Судом встановлено, що 15 вересня 2015 року сторони зареєстрували шлюб у Заводському відділі державної реєстрації актів\~ цивільного стану\~ реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 542, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ФП № 119794 ( а.с.06). Шлюбні відносини на момент розгляду справи в суді сторони не підтримують, проживають окремо. Відповідно до ст.ст.\~110-112\~Сімейного\~кодексу\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109\~СК\~України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Таким чином\~ судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України\~ документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивачка виявила бажання відновити дошлюбне прізвище «Прошега», що є її правом. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 141 та 142 ЦПК України, згідно яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті\~ позивачу повертається з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 50% сплаченого при зверненні з позовом до суду судового збору, що становить\~ 352,40 грн., а 50 відсотків судового збору повертається позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved