Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивачка звернулась до Куп'янського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідача, [PERSON], аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, чим ставить в скрутне матеріальне становище, що і змусило її звернутися до суду з даним позовом. Відомостей про звернення [PERSON] до суду з аналогічним позовом немає. 08.05.2018 року, 22.06.2018 року і 09.07.2018 року суддею направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача. Отримавши відповідь 24.07.2018 року, ухвалою судді від 27.07.2018 року провадження по справі було відкрито та призначено у порядку спрощеного позовного провадження судове засідання на 21.08.2018 року. 21.08.2018 року і 13.09.2018 року судові засідання відкладалися через неявку відповідача. 13.09.2018 року позивачка надала до суду заяву про розгляд даної справи у її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку ( а.с.27а). Відповідач [PERSON] у судові засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку (а.с.14,19,23-25,27), а також через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про що свідчать матеріали справи. Причину неявки відповідач до суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, у зв'язку з чим зі згоди позивачки та на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксація судового розгляду справи технічними засобами не проводилась, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 81 ЦПК України, яка регламентує, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що сторони перебувають у шлюбі з 10.11.2016 року, зареєстрованому Люботинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №133 (а.с.5). Сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження та довідкою з місця мешкання, виданою ТОВ КК «Коменерго-Куп'янськ» 03.05.2018 року за № 529 (а.с.3,4,6). Відносно особи відповідача по матеріалам справи судом було встановлено, що він зареєстрований в [ADDRESS], відомості про офіційне працевлаштування відсутні (а.с.7,14,23). Інших утриманців не має. Крім того, відсутні відомості про незадовільний стан здоров'я відповідача. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дітей до їх повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. За таких обставинах порушуються права, свободи, та інтереси неповнолітньої дитини та позивачки, у зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, які передбачають, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зважаючи на те, що позивачкою наданими суду письмовими доказами було доведена необхідність стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина та ці обставини не були спростовані відповідачем, а також беручи до уваги встановлений діючим законодавством обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, суд вважає даний позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі ст. ст. 133,141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судові витрати підлягають стягненню з відповідача у дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Outcome: approved