Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання за нею права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Свої вимоги мотивує тим, що вона є дочкою [PERSON], та зазначила що [INFO] помер її батько [PERSON] і після його смерті відкрилась спадщина. Остання, як спадкоємець першої черги за законом звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте постановою державного нотаріуса від 17 січня 2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на зазначений житловий будинок, оскільки на момент смерті [PERSON] проживав разом з дружиною, матір'ю позивачки, та фактично вона прийняла спадщину та є спадкоємцею частини будинку оскільки її заява про відмову у прийнятті спадщини відсутня. Мати позивачки, [PERSON] померла [INFO], однак оскільки відсутні підтверджуючі документи про її відмову від спадкування майна після померлого чоловіка [PERSON], позивачка не має можливості оформити право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивачка не з'явилась, від представника позивачки надійшла заява, в якій він просив справу слухати у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог. Представник Юнаківської сільська рада Сумського району в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином , надав суду заяву, про те, що справу просить розглядати у його відсутність, проти позову заперечень не має. Завідувач Сумської районної державної нотаріальної контори Блошенко В.І. направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу у відсутність їх представника. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с. 12). Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 22.10.1986 року [PERSON] належав на праві приватної власності житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 8). Даний факт також підтверджується довідкою КП «Ініціатива» Кровненської сільської ради ДП «Регіональна агенція технічної інвентаризації», а саме встановлено, що за [PERSON] зареєстровано житловий будинок за адресою: [ADDRESS], частка власності - 1/1, підстава - свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок від 22.10.1986 року (а.с. 21). Час відкриття спадщини дата смерті спадкодавця, тобто [INFO], та спадкові правовідносини регулюються положеннями ЦК УРСР 1963 року. За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно із частиною четвертою Прикінцевих та перехідних положень Цивільний кодекс України 2004 року застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною п'ятою Прикінцевих та перехідних положень передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, за змістом указаних норм відносини спадкування регулюються нормами ЦК України 2004 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 1 січня 2004 року) або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК Української РСР 1963 року. Відповідно до ст. ст. 527, 529, 530 ЦК УРСРС (1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Статтею 548 ЦК Української РСР 1963 року. Передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Стаття 549 ЦК Української РСР 1963 року, передбачає, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з постанови державного нотаріуса Сумської райдержнотконтори, про відмову у вчинені нотаріальних дій від 17.01.2019 р. №83/02-31 (а.с.17) - на момент відкриття спадщини разом з померлим [PERSON] за однією адресою проживала та була зареєстрована його дружина - [PERSON], згідно довідки Юнаківської сільської ради. Відповідно до ст.. 553 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємець за заповітом або за законом має право відмотись від спадщини протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини, або на користь будь якого із спадкоємців. Разом з тим, з матеріалів спадкової справи 379/1999 р., (а.с.43-46) відкритій до майна померлого [PERSON], наявна заява від 17.08.1999 року [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину, в якій зазначено, що дружина померлого - [PERSON] відмовилась від оформлення спадщини (а.с.44). 17.08.1999 року позивачка отримала свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON], на земельний пай і дружина [PERSON] з цього приводу не заперечувала. Отже можна вважати позивачку єдиною спадкоємицею на цілий житловий будинок, що розташований в [ADDRESS]. Крім того, [INFO] померла мати позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с. 16). 17 січня 2018 року була відкрита спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO], за заявою позивачки, яка є єдиною спадкоємицею за законом (а.с. 48-64). Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved