Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що їй на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 15 березня 2018 року належить житловий будинок [ADDRESS] . Як з`ясувалось в придбаному позивачкою житловому будинку з 17 травня 2011 року зареєстрований відповідач, який договору найму житлового приміщення з позивачкою не укладав, будь-якої згоди на його реєстрацію у вказаному будинку не давала. З моменту придбання у власність вказаного домоволодіння позивачка жодного разу не бачила відповідача у своєму будинку. Відповідач взагалі не проживає у житловому приміщенні з 2014 року. На теперішній час, позивачка як новий власник, має намір розпорядитися житловим будинком [ADDRESS] , але реєстрація відповідача у будинку позивачки позбавляє її такого права, і тому вона змушена звернутися до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, не заперечували проти заочного розгляду справи в разі неявки відповідача. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України за зареєстрованим місцем свого проживання (а.с.\~81, 82) в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою у судове засідання відповідача, який бере участь у справі, суд у відповідності зі ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та за згодою позивачки у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Башмачанської сільської ради, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 80). Суд, заслухавши позивачку, в якості свідка, представника позивачки, дослідивши письмові докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, при цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що позивачці на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 15 березня 2018 року, належить на праві приватної власності будинок [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 19 та довідки №\~148 від 04\~лютого 2019 року Башмачанської сільської ради вбачається, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 17 травня 2011 року по теперішній час, але з 2014 року не проживає (а.с. 10, 23). Відповідно до акту обстеження помешкання від 04 лютого 2019 року проведеного депутатом Башмачанської сільської ради Мудрак Н.В. та представниками громадськості [PERSON] , [PERSON] встановлено, що [PERSON] з квітня 2014 року не проживає за адресою: [ADDRESS] . На момент обстеження його особистих речей, які свідчили б про проживання в даному будинку виявлено не було (а.с. 24). Допитана в судовому засіданні позивачка [PERSON] в якості свідка показала, що 15 березня 2018 року вона придбала житловий будинок [ADDRESS] , як з`ясувалось в подальшому в зазначеному житловому будинку з 17 травня 2011 року зареєстрований відповідач [PERSON] , який з 2014 року не проживає, з моменту придбання житлового будинку у власність вона жодного разу не бачила відповідача у вказаному житловому приміщенні. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 383 ЦК України - власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 386 ЦК України - держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Під час\~судового засідання\~судом достовірно\~встановлено,\~що відповідач,\~який з\~2014\~року не\~проживає в\~будинку позивачки,\~не є\~власником житлового\~будинку за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~не є\~членом сім`ї\~позивачки,\~відсутній за\~зареєстрованим місцем\~мешкання тривалий термін. Тому суд вважає, що вимоги позивачки про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком позивачки, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За таких\~підстав суд\~вважає,\~що позов\~підлягає задоволенню\~в повному\~обсязі і\~відповідача слід\~визнати таким,\~що втратив\~право користування\~жилим приміщенням,\~а саме\~будинком за\~адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного, ст.ст. 386, 391 ЦК України та

Outcome: approved