Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

Позивачка, вказуючи, що вона 23 жовтня 2018 року\~позичила [PERSON] 25 000 грн., які він обіцяв повернути до 1 квітня 2019 року, і хоч обумовлений строк повернення боргу закінчився, проте відповідач в добровільному порядку\~боргу не повернув, звернулася до суду з позовом, яким просить стягнути із відповідача в примусовому порядку вищевказаний борг та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. В судове\~засідання позивачка [PERSON] не зявилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить\~їх задоволити. Відповідач [PERSON] , хоч належним чином повідомлявся про день і час розгляду справи, однак в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надіслав, у звязку з чим суд з письмової згоди позивачки у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалив заочно розглянути справу на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та\~дослідивши письмові докази, прийшов до висновку,\~що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно статті 13 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності зі\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження\~укладення договору\~позики\~та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної\~кількості речей. Частиною 1 статі 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодацеві позику ( грошові кошти у тій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом\~встановлено, що 23 жовтня 2018 року між відповідачем [PERSON] та позивачкою [PERSON] було укладено письмовий договір позики, згідно якого [PERSON] позичив у [PERSON] гроші в сумі 25 000 гривень, які зобовязувався повернути\~їй у\~термін, зазначений у розписці, а саме: до 1 квітня 2019 року. Для підтвердження факту позики грошей позивачка представила суду розписку, яка є доказом укладеного між сторонами договору позики (а.с.7). А так як судом встановлено, що між сторонами був укладений\~договір позики, однак відповідач своїх зобовязань по виконанню укладеного ним з позивачкою договору не виконав, в обумовлений\~у розписці строк грошей позивачці не повернув, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задоволити і стягнути з відповідача у її користь\~25 000 гривень, що складають суму позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved