Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом посилається на те, що 23 грудня 2011 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина за законом на 1/3 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: смт. Печеніжин, вул. Незалежності (колишня Леніна), 209, Коломийського району, Івано-Франківської області. Вона та її мати, відповідачка по справі, яка відмовилася від спадщини в її користь, є спадкодавцями за законом, інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає. З метою оформлення спадщини звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено у видачітакого, так як право власності на нерухоме майно зареєстровано за померлим головою колгоспного двору [PERSON], його частку у спільній сумісній власності колгоспного договору та інших його членів не виділено. Оскільки вона фактично прийняла спадщину, то просить суд визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок та господарські будівлі і споруди. Позивачка та відповідачка подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, остання позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає заявлені вимоги належно обгрунтованими виходячи із наступного. Як видно із досліджених доказів, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що в смт. Печеніжин по вул. Незалежності (колишня Леніна), 209, Коломийського району, належав на праві власності колгоспному двору, головою якого був [PERSON], що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок. Відповідно до довідки Печеніжинської селищної ради від 24 травня 2012 року № 1083 станом на 01 липня 1990 року за вказаною вище адресою проживали: [PERSON], його дружина - [PERSON], його дочка [PERSON]. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після його припинення, мають ті члени двору, котрі станом на 15 квітня 1991 року не втратили частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Оскільки на час ліквідації колгоспних дворів у господарстві їх проживало троє, то кожному із них належить по 1/3 частині житлового будинку та господарських будівель та споруд. 23 грудня 2011 року [PERSON] помер, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис за № 83. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина за законом на 1/3 частину вищевказаного майна. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Печеніжинської селищної ради не посвідчувався, що підтверджується довідкою від 24 травня 2012 року. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] являються [PERSON] та [PERSON], яка відмовилася від спадщини в користь позивачки. [PERSON] прийняла спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори у визначений законом термін. Інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає. З метою оформлення спадщини після смерті батька позивачка звернулася до державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак 02 серпня 2017 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки право власності на нерухоме майно зареєстровано за померлим головою колгоспного двору [PERSON], частку померлого голови колгоспного двору у спільній сумісній власності колгоспного двору та інших його членів не виділено. Згідно звіту про оцінку майна від 26 липня 2017 року вартість спірного будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 38\~907,00 грн.. Частиною 1\~ст.16 ЦК України\~особі гарантується право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 11\~ст. 346 ЦК України\~право власності припиняється з моменту смерті власника. Відповідно до ч. 2\~ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, виходячи з того, що позивачка вступила в управління спадковим майном, інших спадкоємців та осіб, передбачених законом, зокрема малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена немає, відповідачка не заперечує проти позову, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими до задоволення. На підставі ст.ст.\~15,\~ 16,\~ 328, 346,\~392, 1268 ЦК України\~та

Outcome: approved