Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті рідної матері [PERSON], яка померла 06 серпня 2014 року. В позовній заяві позивач вказав на те, що після смерті матері залишилася спадщина, а саме будинок. Спадкоємцями по закону, крім неї є її рідний батько [PERSON] та рідний брат [PERSON] Батько прийняв спадщину, а брат відмовився від прийняття спадку на користь батька. Вона не відмовляється від прийняття своєї частини спадщини, а оскільки пропустила строк передбачений законом для прийняття спадщини, то просить суд поновити їй строк для звернення із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. В судовому засіданні позивачка підтримала свій позов, посилаючись на те, що вона перебуваючи офіційно на заробітках в РФ, не змогла звернутися вчасно до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Вважає, що це є поважною причиною, а тому просить суд позов задовольнити і справу розглянути без її участі. В судовому засіданні відповідачі [PERSON] та [PERSON] і їх представник позов не визнали та суду пояснили, що в позивачки була наявна можливість вчасно подати до нотаріальної контори заяву для прийняття спадщини. Так, вони дійсно підтвердили той факт, що позивачка до смерті матері знаходилася на заробітках в м. Москва РФ, приїздила на поховання матері, і другого дня повернулася на роботу. Але з листопада 2014 року вона перебувала в м. Ізяслав і мала змогу звернутися до нотаріуса із заявою. Оскільки зайнятість на заробітках не є поважною причиною, просять суд відмовити в задоволенні позову. Судовим розглядом справи встановлено, що [PERSON] померла 06 серпня 2014 року і протягом шести місяців після її смерті її чоловік [PERSON]В подав до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. При цьому відповідач [PERSON] подав до нотаріуса відмову у прийнятті спадщини по закону на користь відповідача [PERSON] Даний факт підтверджується довідкою державного нотаріуса а.с. 19. У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємцю надано право вибору щодо спадщини яка відкрилась, а саме - право прийняти спадщину або право відмовитись від її прийняття. Частина 1 статті 1269 ЦК України зобовязує спадкоємця, який вирішив прийняти спадщину, однак на час її відкриття не проживав разом з спадкодавцем, подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. При цьому, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 1270 ЦК України така заява про прийняття спадщини має бути подана в строк, а саме протягом шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. При цьому, не є обовязковим безпосереднє прибуття спадкоємця до нотаріуса. Так, відповідно до пункту 2.1 Глави 10 Розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини. Частина 3 статті 1272 ЦК України надає можливість суду визначити додатковий строк спадкоємцю для прийняття спадщини. Однак, такий додатковий строк може бути наданий лише якщо встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк був пропущений спадкоємцем з поважної причини. При відсутності поважних причин суд не вправі визначати додатковий строк оскільки цим буде грубо порушено права тих спадкоємців, які прийняли спадщину. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Окрім того, Верховний Суд України у своїй постанові від 26.09.2012 р. висловив правову позицію зауваживши, що правила ч. 3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, обовязок доказування лежить на сторонах, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводом позивачки в поважності пропуску строку для прийняття спадщини, як беззаперечно встановлено в судовому засіданні, було лише те, що вона знаходилася на заробітках в м. Москва РФ, а тому це перешкоджало їй вчасно звернутися до нотаріуса із заявою. Доводи позивачки [PERSON] спростовуються поясненнями відповідачів та дослідженими в судовому засіданні матеріалами, що були долучені до справи. Інших переконливих доказів того, що у позивачки були наявні такі перешкоди, що вона не мала змоги звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини суду не було надано. А тому, за таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити за його недоведеністю в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed