Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про стягнення безпідставно набутих коштів, процентів та моральної шкоди, в якому після уточнення позовних вимог, просила стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» на її користь безпідставно набуті грошові кошти в сумі 2337 грн. 47 коп., проценти за користування такими коштами в сумі 201 грн. 28 коп. та 6000 грн в якості відшкодування моральної шкоди, а також зобов`язати ПАТ «Черкасиобленерго» припинити нарахування [PERSON] боргу у зв`язку з коригуючим перерахунком сум субсидії за 2015-2016 та 2016-2017 роки, які підлягають поверненню до державного бюджету та відображення такого боргу у рахунках за електроенергію. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що вона є споживачем послуг з електропостачання які надаються їй ПАТ «Черкасиобленерго» на підставі Договору №28-31-071 від 05.05.2015 року. Також посилається на протиправний характер дій ПАТ «Черкасиобленерго» щодо порядку нарахування, обчислення та відображення по особовому рахунку позивачки вартості послуг з постачання електричної енергії та сум державних субсидій на оплату таких послуг, неправомірний перерахунок сум використаних субсидій за період 2015-2017 років та висунення їй (позивачці) безпідставних вимог на оплату послуг з постачання електричної енергії у 2017 та 2018 роках за період надання послуг 2015-2017 років, внаслідок чого позивачка змушена була сплатити на користь відповідача зайві кошти в сумі 2255 грн. 57 коп. і за позицією відповідача ще має сплатити 3183 грн. 66 коп. Такі дії відповідача на думку позивачки суперечать вимогам п. 7 Порядку розрахунку та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року №534, а також вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, вказує, що на вимогу відповідача нею (позивачкою) було сплачено 81 грн. 90 коп. в якості оплати послуг з електропостачання за жовтень 2018 року, що в подальшому було визнано відповідачем як помилково нарахована заборгованість, яка сталася внаслідок механічної помилки і облікована по іншому особовому рахунку, який стосується не позивачки а третьої особи. Оскільки відповідач не має правових підстав вимагати від позивачки такі кошти, то отримані відповідачем кошти в розмірах 2255 грн. 57 коп. та 81 грн. 90 коп. є безпідставно набутим майном, а тому мають бути повернуті відповідачем разом з відсотками, нарахованими відповідно до ч. 2 ст. 536, ч. 1 ст. 1048, ч. 2 ст. 1214 ЦК України за обліковою ставкою НБУ за період з моменту їх отримання відповідачем і до 16.01.2019 року. Також позивачка вказує, що у зв`язку з протиправними вимогами та діями відповідача вона зазнала душевних страждань, а тому їй має бути відшкодована моральна шкода, яку вона оцінює в 6000 грн. А тому просить: стягнути з ПАТ «Черкасиобенерго» на її - [PERSON] користь безпідставно набуті грошові кошти в сумі 2337 грн. 47 коп., проценти за користування такими коштами в сумі 201 грн. 28 коп. та моральну шкоду в розмірі 6000 грн.; зобов`язати ПАТ «Черкасиобленерго» припинити нарахування їй - [PERSON] боргу у зв`язку з коригуючим перерахунком сум субсидії за 2015-2016 та 2016-2017 роки, які підлягають поверненню до державного бюджету та відображення такого боргу у рахунках за електроенергію. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.11.2018 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. 20.12.2018 року відповідачем - ПАТ «Черкасиобенерго» до суду поданий відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому відповідач заперечує проти позову в повному обсязі. В обґрунтування заперечень відповідач посилається на те, що позивачкою неправильно сприймається порядок обчислення руху грошових коштів по її особовому рахунку. Заборгованість по особовому рахунку виникла внаслідок того, що позивачка не здійснювала щомісячних оплат за послуги електропостачання протягом періоду 2015-2018 років, а в опалювальний період на її рахунок надходили кошти від державної субсидії, обсяг яких перевищував фактичне споживання електричної енергії в опалювальний період, внаслідок чого реальна заборгованість перекривалась зайвими коштами субсидії. Натомість кошти субсидії мають бути використані лише для оплати електричної енергії спожитої в опалювальний період, тобто з жовтня одного року по квітень наступного, а невикористані суми субсидій повинні бути повернені до Державного бюджету. У червні 2018 року відповідачем було проведено коригування руху коштів по особовому рахунку позивачки за період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року, внаслідок чого після повернення зайвих коштів субсидії до Державного бюджету по особовому рахунку обліковувалась заборгованість споживача в розмірі 2650 грн. 79 коп., з яких кошти в сумі 2255 грн. 57 коп. - це заборгованість по оплаті послуг електропостачання за період 2015-2017 років, яка обліковувалась ще перед початком опалювального періоду 2017-2018 років, але не була оплачена позивачкою вчасно, а фактично сплачено лише у липні 2018 року. В подальшому у вересні 2018 року відповідачем здійснено повторний коригуючий перерахунок сум невикористаних субсидій за опалювальні періоди 2015-2017 років з урахуванням порушень, які були зроблені відповідачем внаслідок технічної помилки електронної формули обрахунку та виявлені за результатами проведення зустрічної звірки по Смілянському міському РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго», проведеної посадовими особами Управління Північного офісу Державної аудиторської служби в Черкаській області. За наслідками такого перерахунку відповідачем встановлено недоврахування потреби у поверненні до Державного бюджету коштів субсидії по особовому рахунку позивачки в сумі 2084 грн. 10 коп. за опалювальний період 2015-2016 років та 1099 грн. 56 коп. за опалюваний період 2016-2017 років, що разом складає 3183 грн. 66 коп. Отже на теперішній час загальна сума до повернення в Державний бюджет коштів, облікованих по особовому рахунку позивачки, складає 3183 грн. 66 коп., які відповідачем включені до квитанцій на оплату, що надсилаються позивачці з жовтня 2018 року і до теперішнього часу нею не оплачені. Також вказує, що оскільки розмір заборгованості по оплаті позивачкою послуг з електропостачання, визначений з урахуванням відкорегованих та правильних критеріїв обліку і використання коштів субсидії, то в діях відповідача відсутні ознаки протиправності, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Крім того, вказує, що позивачкою не наведено підстав та обставин на яких ґрунтується позов про відшкодування моральної шкоди, тому вказані вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві. Додатково пояснив, що постійні корегуючі перерахунки обліку руху коштів по особовому рахунку позивачки мають ознаки нечесної підприємницької діяльності, оскільки внаслідок таких дій споживач вводиться в оману, бо не отримує чіткої, зрозумілої, однозначної та достатньої інформації про ціну, умови та правила придбання ним електричної енергії у споживача. Наполягав, що споживач не має нести відповідальності за помилки постачальника електричної енергії в обчисленні та використанні сум субсидій, а тому нарахування у 2018 році боргів за попередні періоди 2015-2017 років є протиправним. Зауважив, що направлена на адресу позивачки у червні 2018 року вимога про сплату заборгованості на зайву суму в розмірі 2255 грн. 57 коп., яка була поєднана з попередженням про відключення електропостачання у разі несплати такої суми істотно налякало позивачку, оскільки загроза залишитись без електричної енергії фактично означала залишення житлового приміщення без опалення у зимовий сезон 2018-2019 року, що створює небезпеку для життя і здоров`я. Ця обставина і змусила позивачку сплатити на користь відповідача безпідставно нараховану заборгованість, а наступні вимоги про сплату додаткових коштів на суму 3183 грн. 66 коп. ще більше загострили відчуття вразливого та безпорадного стану перед відповідачем. Тож позивачка непокоїлася, втратила спокій та стала погано себе почувати, а відтак розмір завданої моральної шкоди позивачка оцінює в грошовому еквіваленті на суму 6000 грн. Представники відповідача ПАТ «Черкасиобленерго» - Гайдай О.А., Мельник А.С. в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов. Додатково пояснили, що вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими, оскільки між сторонами наявні договірні правовідносини, які не передбачають права споживача на відшкодування моральної шкоди, а розмір відшкодування моральної шкоди необґрунтований жодним доказом. Також пояснили, що грошові кошти в сумі 81 грн. 90 коп., які були сплачені позивачкою на підставі помилкової вимоги відповідача до теперішнього часу позивачці не повернуті. За клопотанням представника позивача в судовому засіданні були допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , які у своїх поясненнях зазначили, що позивачка [PERSON] від дій відповідача дійсно зазнала моральної шкоди, оскільки працівники останнього направляли на адресу позивачки безпідставні вимоги про відшкодування коштів та погрожували відключити постачання електроенергії до будинку позивачки. В зв`язку з чим позивачка непокоїлася, бо її будинок опалювався саме електричною енергією, втратила спокій та стала погано себе почувати. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON] - [PERSON] , представника відповідачів Гайдай О.А. , Мельник А.С. , пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши надані суду сторонами докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини, на підставі яких суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Позивачка [PERSON] з жовтня 1997 року проживає за адресою: [ADDRESS] . З травня 2015 року до житла позивачки постачання електричної енергії здійснювало ПАТ «Черкасиобленерго» через відокремлений структурний підрозділ Городищенський РЕМ на підставі Договору від 05.05.2015 року, укладеного між енергопостачальником та чоловіком позивачки - [PERSON] . Облік спожитої електричної енергії здійснювався по особовому рахунку № [NUMBER] на підставі показників лічильника електричної енергії. З квітня 2017 року постачання електричної енергії до житла позивачки здійснювалось на підставі Договору про користування електричною енергією від 10.04.2017 року, укладеного між ПАТ «Черкасиобленерго» та позивачкою - [PERSON] . Житло позивачки обладнано стаціонарними електроустановками для опалення. До зазначеного житла не здійснюється газопостачання, що підтверджується відповідними листами ПАТ «Черкасигаз» від 21.12.2018 року /а.с. 127 том 1/ та ТОВ «Черкасигаз збут» від 24.12.2018 року /а.с. 129 том 1/. Для покриття витрат з оплати електричної енергії в опалювальний період споживачам по особовому рахунку №28-31-071 призначено субсидію за рахунок коштів Державного бюджету України. Облік грошових коштів, які надходили в якості оплати вартості спожитої електричної енергії, як безпосередньо від споживачів так і кошти субсидії, здійснювався по єдиному особовому рахунку №28-31-071. За період з жовтня 2015 року по червень 2018 року безпосередньо споживачем по особовому рахунку №28-31-071 здійснено два платежі на суму 54 грн. 99 коп. - за жовтень 2015 року та 125 грн. 95 коп. - за листопад 2015 року, що підтверджується розрахунком боргу по особового рахунку № [NUMBER] . Зарахування коштів субсидії здійснювалось у листопаді та грудні 2015 року та в опалювальний період 2016-2017, 2017-2018 років (період з жовтня одного року по квітень наступного). Оскільки розмір перерахованих коштів субсидії перевищував вартість фактично спожитої електричної енергії споживачем, то по особовому рахунку № [NUMBER] в період часу з листопада 2015 року до вересня 2017 року не обліковувалось ніякої заборгованості. У жовтні 2017 року відповідачем було проведено коригування обліку коштів субсидії по особовому рахунку позивачки під час якого встановлено, що за опалювальний період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року споживачем по особовому рахунку №28-31-071 було використано електричної енергії на суму 6813 грн. 28 коп., за рахунок субсидії зараховано 14470 грн. 19 коп., а відтак сума невикористаної субсидії в розмірі 7656 грн. 91 коп. повинна бути повернута до Державного бюджету. Оскільки по особовому рахунку обліковувалась переплата в розмірі 5401 грн. 34 коп., то станом на 01.10.2017 року розмір заборгованості споживача перед енергопостачальником складав 2255 грн. 57 коп. (7656 грн. 91 коп. - 5401 грн. 34 коп.) і складався із сум, нарахованих за фактично використану електричну енергію в період часу з травня по вересень 2017 року. Нарахування спожитої електричної енергії за жовтень 2017 року склали 114 грн. 30 коп., а отже заборгованість споживача перед енергопостачальником станом на 01.11.2017 року становила 2369 грн. 87 коп. (2255 грн. 57 коп. + 114 грн. 30 коп.). Натомість у жовтні 2017 року на особовий рахунок позивачки було зараховано 1585 грн. 47 коп. за рахунок субсидії, внаслідок чого відповідачем виставлено позивачці рахунок на оплату в розмірі 784 грн. 40 коп. (2369 грн. 87 коп. - 1585 грн. 47 коп.). Зазначений рахунок позивачкою не був сплачений. У червні 2018 року відповідачем було проведено коригування обліку коштів субсидії по особовому рахунку позивачки за опалювальний період з жовтня 2017 року по квітень 2018 року, внаслідок якого встановлено, що за цей період фактично споживачем було використано електричної енергії на суму 8473 грн. 61 коп., за рахунок субсидії зараховано 22649 грн. 55 коп., а відтак сума невикористаної субсидії в розмірі 14175 грн. 94 коп. повинна бути повернута до Державного бюджету. Оскільки по особовому рахунку обліковувалась переплата в розмірі 11920 грн. 37 коп., то станом на 01.05.2018 року розмір заборгованості споживача перед енергопостачальником склав 2255 грн. 57 коп. (14175 грн. 94 коп. - 11920 грн. 37 коп.). У липні 2018 року відповідачем направлено позивачці рахунок на оплату послуг постачання електричної енергії за червень 2018 року на суму 2650 грн. 79 коп., яка складається з вартості спожитої електричної енергії за травень та червень 2018 року, 127 грн. 69 коп. та 264 грн. 54 коп. відповідно, та заборгованості попереднього періоду в розмірі 2255 грн. 57 коп. 20.07.2018 року позивачкою здійснено платіж на оплату рахунку за електричну енергію по особовому рахунку № [NUMBER] на суму 2650 грн. 79 коп., в яку ввійшла і заборгованості попереднього періоду в розмірі 2255 грн. 57 коп. Того ж дня, 20.07.2018 року, позивачка звернулась до Городищенського РЕМ ПАТ «Черкасиобленерго» з заявою про надання письмових роз`яснень з приводу підстав виникнення в неї заборгованості по оплаті послуг енергопостачання, відображених в рахунку за червень 2018 року на суму 2650 грн. 79 коп. /а.с. 91 том 1/. Листом від 25.07.2018 року за вих. №1948 позивачці було надано роз`яснення підстав та порядку здійснення коригування обліку коштів субсидії по особовому рахунку та розрахунку розміру заборгованості споживача по оплаті послуг енергопостачання /а.с. 49, 92 том 1/. З серпня по листопад 2018 року позивачка щомісячно здійснювала оплату фактично спожитої електричної енергії у відповідному місяці, що стверджується розрахунком боргу по особового рахунку № [NUMBER] . У вересні 2018 року відповідачем здійснено уточнюючий розрахунок невикористаних сум субсидій за особовими рахунками всіх одержувачів субсидії, внаслідок якого встановлено недоїмку щодо повернення до Державного бюджету коштів невикористаної субсидії по особовому рахунку позивачки за опалювальні періоди 2015-2016 років та 2016-2017 років в сумах 2084 грн. 10 коп. та 1099 грн. 56 коп. відповідно. У зв`язку з цим відповідачем у рахунку за електроенергію за вересень 2018 року, направленому на адресу позивачці, до суми оплати за фактично спожиту електричну енергію в сумі 103 грн. 87 коп. додано розмір недоїмки щодо повернення до Державного бюджету коштів невикористаної субсидії на суму 3183 грн. 66 коп. (2084 грн. 10 коп. + 1099 грн. 56 коп.) та обліковано цю суму, як заборгованість по особовому рахунку споживача /а.с. 52, 68, 96-97 том 1/. Позивачка заперечує наявність у відповідача права вимагати від неї сплати недоїмки щодо повернення до Державного бюджету коштів невикористаної субсидії, облікованої по її особовому рахунку, за періоди опалювальних сезонів 2015-2018 років, а відтак не погоджується добровільно сплатити нараховану їй заборгованість у рахунку за вересень 2018 року на суму 3183 грн. 66 коп. та вказує, що помилково сплатила у липні 2018 року суму коштів в розмірі 2255 грн. 57 коп., оскільки вважає, що відповідач не мав права обліковувати відповідні суми заборгованості по її особовому рахунку. Крім того, 14.11.2018 року відповідачем направлено на адресу позивачки вимогу №195 про сплату за поставлену електричну енергію в сумі 81 грн. 90 коп. згідно особовому рахунку №39-03-008 /а.с. 69, 125 том 1/, яка була виконана позивачкою 16.11.2018 року, що підтверджується відповідною платіжною квитанцією /а.с. 70, 130 том 1/. Натомість, відповідач в листі від 19.12.2018 року вих. № 3795 (а.с. 139-140, 188-189 том 1) визнає, що зазначена вимога була помилково направлена позивачці, оскільки мала бути адресована іншій особі - [PERSON] , яка є споживачем по особовому рахунку № [NUMBER] . Кошти в сумі 81 грн. 90 коп., сплачені позивачкою за такою вимогою, по особовому рахунку [PERSON] не обліковуються і до теперішнього часу їй не повернуті. Тож позивачка вважає, що відповідач безпідставно заволодів її коштами в сумі 2255 грн. 57 коп. та 81 грн. 90 коп., а тому зобов`язаний повернути їй ці кошти з процентами, розрахованими на рівні облікової ставки НБУ та відшкодувати завдану їй моральну шкоду та припинити нарахування боргу, у зв`язку з коригуючим перерахунком сум субсидії за 2015-2016 та 2016-2017 роки які підлягають поверненню до державного бюджету, та відображення такого боргу у рахунках за електроенергію. Таким чином, між сторонами існує спір щодо порядку нарахування, обліку та оплати вартості послуг постачання електричної енергії, який регулюється положеннями укладених між сторонами договорів, нормами Цивільного кодексу України, Закону України від 12.05.1991 року №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів», а також іншими положеннями законодавства, що регулює надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 2 Закону України від 24.06.2004 року №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції що діяла на момент укладання між сторонами договору про постачання електричної енергії) державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується, зокрема, на принципах забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян. Забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян здійснюється державою, зокрема, шляхом надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг в порядку, передбаченому відповідним Положенням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848 із змінами і доповненнями (далі - Положення №848). Порядок розрахунку та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуг з централізованого опалення (теплопостачання), постачання холодної та гарячої води і водовідведення, послуг з газо- та електропостачання для індивідуального опалення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року №534 (далі - Порядок №534). Як встановлено в судовому засіданні вперше спірна ситуація з порядку обліку та розрахунку розміру платежів з оплати послуг електропостачання виникла між сторонами у жовтні 2017 року, коли відповідачем здійснено коригування сум використаних субсидій по особовому рахунку позивачки, а отже при виборі норми права, яка підлягає до застосуванню у спірних правовідносинах суд керується відповідними нормативно-правовими актами в їх редакції, діючої станом на жовтень 2017 року. За змістом п. 14 Положення №848 розмір субсидії на опалювальний сезон для домогосподарств, які використовують електричну енергію для індивідуального опалення, розраховується з 16 жовтня по 15 квітня включно. Пунктом 15 Положення №848 передбачено, що громадянам, які проживають у приватних будинках, субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг надається шляхом перерахування коштів на рахунок підприємств, що надають комунальні послуги. Громадяни, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, зобов`язані щомісяця сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії. Сума субсидії, яку структурними підрозділами з питань соціального захисту населення було переказано на рахунки підприємств - виробників/виконавців житлово-комунальних послуг для оплати їх вартості в розмірі соціальних нормативів і яка не використана домогосподарством внаслідок економії споживання послуг, зараховується підприємством - виробником/виконавцем як оплата послуг, у тому числі обов`язкової частки платежу домогосподарства, на наступні розрахункові періоди. Підприємство - виробник/виконавець послуги зобов`язане зазначати суму переплати за послугу у платіжних документах одержувачам субсидії. Після закінчення опалювального сезону невикористана сума субсидії для відшкодування витрат на оплату послуги електропостачання для індивідуального опалення повертається підприємством - виробником/виконавцем такої послуги до бюджету в повному обсязі на підставі акта розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидії. Розрахунок та повернення до бюджету невикористаних сум субсидії для відшкодування витрат на оплату послуги з централізованого опалення (теплопостачання), постачання холодної та гарячої води і водовідведення та послуг з газо-, електропостачання для індивідуального опалення здійснюються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 Постанови КМУ №534 розрахунок невикористаних сум субсидії проводиться надавачем послуг станом на 01 травня нового неопалювального сезону за особовим рахунком споживача - громадянина, якому призначено субсидію на опалювальний сезон, що закінчився (одержувач субсидії). Згідно п. 3 Порядку №534 розрахунок невикористаної суми субсидії проводиться надавачем послуг у разі, коли на особовому рахунку одержувача субсидії станом на 01 травня нового неопалювального сезону, а також станом на 01 травня 2016 року обліковується переплата за послугу. Пунктом 7 Порядку №534 передбачено, якщо після проведення розрахунку за формулами, зазначеними у пунктах 4 - 6 цього Порядку, невикористана сума субсидії має від`ємне значення, розрахунок за таким особовим рахунком невикористаної суми субсидії не проводиться. Переплата за особовим рахунком одержувача субсидії (станом на 01 травня нового неопалювального сезону) зменшується на розраховану відповідно до пунктів 4 - 6 цього Порядку невикористану суму субсидії. При цьому не допускається нарахування та облік будь-якої заборгованості на особовому рахунку одержувача субсидії. Пунктом 12 Порядку №534 передбачено, що відповідальність за правильність розрахунку невикористаних сум субсидії за опалювальний сезон за кожним особовим рахунком одержувача субсидії та повноту відображення їх в актах розрахунку загального обсягу невикористаних сум субсидій покладається на надавачів послуг, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні кооперативи в особі їх керівників та посадових осіб, що проводили такий розрахунок. Отже системний аналіз змісту Положення №848 та Порядку №534 свідчить, що обов`язок та відповідальність щодо правильності та своєчасності здійснення обліку та розрахунків розміру сум субсидій для оплати витрат вартості житлово-комунальних послуг по особовим рахункам споживачів покладається на надавачів житлово-комунальних послуг. У свою чергу споживачі зобов`язані щомісяця сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії. По обставинам справи судом встановлено, що відповідачем допущене несвоєчасне здійснення розрахунку невикористаних сум субсидій та всупереч вимог п. 7 Порядку №534 на особовому рахунку позивачки було обліковано заборгованість по оплаті послуг електропостачання. Разом з тим, беручи до уваги, що період надання субсидії позивачці є опалювальний сезон (з 15 жовтня одного року до 15 квітня наступного), то вона не звільняється від обов`язку здійснювати за власний рахунок оплату вартості спожитої електричної енергії в неопалювальний сезон. Договірні відносини щодо постачання електричної енергії між позивачкою та відповідачем існують на підставі договору від 10.04.2017 року. Сума заборгованості, яка сплачена позивачкою у липні 2018 року на користь відповідача в розмірі 2255 грн. 57 коп., відображає вартість електричної енергії спожитої позивачкою в період з травня по вересень 2017 року, тобто в неопалювальний сезон, що підтверджується розрахунком по особовому рахунку №28-31-071 /а.с. 96-97 том 1 /. Зазначені обставини були роз`яснені позивачці в листі відповідача від 25.07.2018 року, направленому на її адресу у відповідь на її заяву від 20.07.2018 року. За таких обставин доводи позивачки про те, що у відповідача відсутні підстави для отримання таких коштів є необґрунтованими, а її вимоги про повернення таких коштів не підлягають до задоволення. Що стосується здійснення позивачкою платежу в розмірі 81 грн. 90 коп. на підставі вимоги відповідача від 14.11.2018 року №195, то в цій частині позовні вимоги є цілком обґрунтованими, оскільки в самої позивачки боргу на вказану суму не існувало, що і було визнано відповідачем. До того ж, такі кошти на особовому рахунку позивачки не були обліковані і їй до даного часу не повернуті. А будь-яких правових підстав, які б покладали на споживача обов`язок вносити кошти на особовий рахунок інших осіб ( [PERSON] ) не існувало. Отже такі кошти набуті відповідачем без належної правової підстави. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). За змістом ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Укладений між сторонами 10.04.2017 року Договір, а також норми діючого законодавства, що застосовується до спірних правовідносин, не містять прямого регулювання питань, пов`язаних з визначенням розміру процентів, що нараховуються на безпідставно отримані надавачем житлово-комунальних послуг грошові кошти від споживача, а тому на підставі ч. 1 ст. 8 ЦК України до таких правовідносин підлягає застосуванню норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України, яка визначає розмір процентів на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи, що відповідне перерахування позивачкою таких коштів здійснене 16.11.2018 року, то саме з цієї дати необхідно розраховувати нарахування таких процентів. За таких обставин заявлена в позові вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки процентів за безпідставне користування грошовими коштами (81 грн. 90 коп.) за період часу з 16.11.2018 року по 16.01.2019 року (62 дні) є правомірною. В цей період часу розмір облікової ставки НБУ складав 18%, а відтак розмір процентів який підлягає стягненню з відповідача складає 2,50 грн. (81 грн. 90 коп. х 18% : 100% : 365 днів х 62 дні = 2 грн. 50 коп.). Стосовно вимог про зобов`язання ПАТ «Черкасиобленерго» припинити нарахування [PERSON] боргу у зв`язку з коригуючим перерахунком сум субсидії за 2015-2016 та 2016-2017 роки, які підлягають поверненню до державного бюджету та відображення такого боргу у рахунках за електроенергію, то суд звертає увагу, що аналіз змісту умов договору, укладеного між сторонами 10.04.2017 року, в контексті положень ст.ст. 11, 509 ЦК України свідчить, що зобов`язання позивача з оплати вартості послуг електропостачання виникає не внаслідок отримання рахунку-повідомлення, а внаслідок належного виконання ПАТ «Черкасиобленерго» свого обов`язку. Споживач зобов`язаний лише оплатити фактично спожитий ним обсяг електричної енергії відповідно до показників лічильника за встановленими тарифами у строки та на умовах, визначених договором. З огляду на особливості цивільно-правових відносин, які засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, претензії відповідача не створюють для позивача ніяких зобов`язань. Доводи позивача щодо незаконності дій ПАТ «Черкасиобленерго» можуть бути запереченням у разі пред`явлення до нього позову про стягнення певної суми заборгованості, однак таких позовних вимог до нього за вище згаданий період у даній справі ніхто не заявляв. В цьому контексті слід звернути увагу, що між сторонами існують договірні відносини і кожна зі сторін має право виконувати своє зобов`язання на умовах, передбачених договором. Отже, якщо споживач не погоджується із здійсненим відповідачем перерахунком та розміром вартості послуг, то він зобов`язаний сплатити лише ту частину, яку вважає належною, а в подальшому, якщо сторони не зможуть в договірному порядку вирішити спір, то він може бути вирішений в судовому порядку. Правомірність здійснення перерахунку відповідачем сум використаних субсидій по особовому рахунку позивачки за опалювальні періоди 2015-2016 та 2016-2017 років, а також легітимність претензії відповідача до позивачки про сплату суми коштів в розмірі 3183 грн. 66 коп. є оспорюваною за будь-яких обставин, оскільки стосується періоду часу надання послуг до моменту укладання договору від 10.04.2017 року, але зазначені обставини не є предметом судового розгляду в даному судовому провадженні. До того ж на теперішній час ніяких нарахувань по особовому рахунку позивачки не здійснюється. За таких обставин позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, то слід зауважити, що як вже зазначалося вище, по обставинам спірних правовідносин відповідачем допущене несвоєчасне здійснення розрахунку невикористаних сум субсидій та всупереч вимог п. 7 Порядку №534 на особовому рахунку позивачки було обліковано заборгованість по оплаті послуг електропостачання. Такі дії відповідача призвели до непослідовного та неоднозначного алгоритму обліку вартості послуг, які надавались позивачці, що безумовно істотно вплинуло на можливість самостійного визначення позивачкою своїх зобов`язань та виконання їх належним чином. До того ж відповідачем направлялась на адресу позивачки протиправна вимога про необхідність сплати коштів в сумі 81 грн. 90 коп. В цьому контексті слід звернути увагу, що на правовідносини між споживачами житлово-комунальних послуг та надавачами таких послуг поширюються вимоги Закону №1023-ХІІ. Згідно ч. 1 ст. 15 цього Закону споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію (послуги), яка включає, зокрема, дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції. Статтею 21 Закону №1023-ХІІ передбачено, що крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо, зокрема: порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; ціну продукції визначено неналежним чином. По обставинах справи судом встановлено порушення відповідачем прав позивачки, як споживача послуг електропостачання, а відтак у відповідності до ч. 1 ст. 23 ЦК України позивачка має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача. До того ж позивачка заявила, що внаслідок протиправної поведінки відповідача вона занадто хвилювалась, що залишиться без опалення, що викликало погіршення стану її здоров`я, на підтвердження чого надала суду медичну довідку від 21.12.2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивачка визначила розмір завданої їй моральної шкоди в розмірі 6000 грн., проте всупереч вимог ст. 81 ЦПК України не обґрунтувала підстав з яких виходила при визначенні такого розміру, та не надала суду відповідних доказів на підтвердження таких підстав. Отже, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає до відшкодування позивачці з боку відповідача, суд враховує обставини спірних правовідносин, поведінку сторін, ступінь вини відповідача подіях, що призвели до виникнення спору, ступінь душевних страждань позивачки, з огляду на її вік та стан здоров`я. А тому, з урахуванням зазначених обставин справи, принципів розумності і справедливості, суд вважає, що позивачці за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню моральна шкода в розмірі 1000 грн. За таких обставин позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Стосовно судових витрат, то суд зауважує, що в позовній заяві позивачка заявляла вимогу про відшкодування їй судових витрат в сумі 11000 грн., які складаються із витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11000 грн. В заяві про розподіл судових витрат від 27.02.2019 року представник позивачки вказує, що витрати на правничу допомогу складають 11100 грн., які просить стягнути із відповідача на користь позивачки. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до вимог якої, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які понесені позивачем в ході судового розгляду, пропорційно до задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України). Витрати на професійну правничу допомогу, які понесла позивачка, на суму 11100 грн. підтверджуються Договором про надання професійної правничої допомоги від 10.11.2018 року, актом про вартість професійної правничої допомоги від 19.02.2019 року, рахунком на оплату від 19.02.2019 року, квитанцією № 33 від 22.03.2019 року меморіальним ордером від 22.02.2019 року (а.с. 8-12 том 2). Позивачкою [PERSON] заявлені три вимоги майнового характеру, а саме про стягнення коштів та моральної шкоди всього на загальну суму 8538 грн. 75 коп., та одну вимогу немайнового характеру. Позовні вимоги, які стосувалися майнового характеру судом задоволені на загальну суму 1084 грн. 40 коп. В задоволенні вимог немайнового характеру судом відмовлено. Відповідно до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме на суму 1409 грн. 67 коп., виходячи із наступного розрахунку: 11100 грн. /загальна сума витрат на правничу допомогу/ х 1084 грн. 40 коп. /сума на яку задоволено позов/ : 8538 грн. 75 коп. /загальна сума на яку пред`явлено позов/ = 1409 грн. 67 коп. Крім того, враховуючи, що позивачка, як споживач, звільнена від сплати судового збору, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме судовий збір в розмірі 89 грн. 51 коп., виходячи із наступного розрахунку: 704 грн. 80 коп. /сума судового збору, яка підлягала до оплати при подачі позову до суду/ х 1084 грн. 40 коп. /сума на яку задоволено позов/ : 8538 грн. 75 коп. / загальна сума на яку пред`явлено позов/ = 89 грн. 51 коп. Іншу частину судового збору, віднести за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial