Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши в позові, що 26 вересня 2014 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 330. Від даного шлюбу дітей не мають. З початку 2015 року фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство ними разом не ведеться, спільно не мешкають. Спільне життя з відповідачем не склалося через взаємне непорозуміння та різний світогляд. Позивачка переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі, так як в сім'ї втрачене почуття любові, взаємодопомога, підтримка та повага один до одного. За таких обставин шлюб набув суто формального характеру. Вважає, що сім'я розпалася остаточно, примирення між ними неможливе, просить суд шлюб розірвати. Натомість, [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою відповідно до якої просить визнати за ним право власності на літ. А-1Ж -садибний житловий будинок № 94А, житловою площею 49,5 кв.м., загльною площею 92, 9 кв.м., літ. а - прибудова, літ. Б- літня кухня, літ. В- гараж, літ. Г - вхід в погріб, літ. Д - вбиральня, літ. Е - навіс, літ. з/я - зливна яма, № 1-4, І - споруди, що розташовані по [ADDRESS], яку обгрунтував наступним. 26 вересня 2014 р. між [PERSON] та [PERSON] було підписано шлюбну угоду, пунктом 4.1. передбачено, що у випадку фактичного розірвання шлюбних відносин майно, що належить подружжю, а саме садибний житловий будинок [ADDRESS] переходить у власність та розпорядження чоловіка, тобто [PERSON] Позивачка за первісним позовом в своїй заяві позовні вимоги підтримала повністю та просиларозглянути справу у її відсутність, позов задовольнити. Вiдповiдачзвертаючись до суду з зустрічною позовною заявою, надав клопотання відповідно до якого просив в задоволенні первісного позову відмовити, натомість зустрічну позовну заяву задовольнити. Просив розглянути справу за його відсутністю. Враховуючи неявку у судове засідання позивача та відповідача по справі, з метою дотримання встановлених законодавством строків розгляду судом справи зі згоди позивача та відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що первісні позовні вимоги необґрунтовані та не підлягають задоволенню, натомість зустрічну позовну заяву, суд вважає за необхідне задовольнити на підставі наступного. Як вбачається з матеріалів справи сім'я не розпаласьчерез взаємне непорозуміння та різний світогляд. Тимчасове непорозуміння та проживання окремо подружжя нетривалий проміжок часу не дає підстав для стверджень, що сім'ярозпалась. Відповідно до положень ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. 26 вересня 2014 р. між позивачкою та відповідачем було підписано шлюбну угоду. Пунктом 1.1. шлюбного договору передбачено, що подружжя уклали шлюбний договір з метою врегулювання своїх майнових прав і обов'язків, як під час шлюбу, так і на випадок його розірвання. Згідно до п. 2.3. договору до спільного майна подружжя належить: садибний житловий будинок № 94А, розташований по [ADDRESS]. Зазначене домоволодіння зареєстровано за [PERSON] Відповідно до п. 4.1. «особливості правового режиму окремих видів майна» передбачено, що у випадку фактичного розірвання шлюбних відносин майно, що належить подружжю, а саме: садибний житловий будинок № 94А, розташований по [ADDRESS] переходить у власність та розпорядження чоловіка, тобто [PERSON] Згідно п. 4.4. подружжя мають право за взаємною згодою у будь-який момент внести зміни до цього договору, шляхом укладання додаткової угоди. Одностороння відмова від шлюбного договору неприпустима. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь- яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно до ч. 1 ст.92 Сімейного кодексу України шлюбний договір може бути укладений особами, які подали заяву про реєстрацію шлюбу, а також подружжям. Відповідно до ст. 97 Сімейного кодексу України у шлюбному договорі може бути визначене майно, яке дружина, чоловік передає для використання на спільні потреби сім ї, а також правовий режим майна, подарованого подружжю у зв язку з реєстрацією шлюбу. Сторони можуть домовитися про непоширення на майно, набуте ними за час шлюбу, положень статті 60 цього Кодексу і вважати його спільною частковою власністю або особистою приватною власністю кожного з них.Сторони можуть домовитися про можливість порядок поділу майна, у том числі і разі розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі викладеного, ст.ст.104, 105, 110,112,114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved