Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] і [PERSON] про визнання права власності на квартиру, в обґрунтування якого вказала, що 21.07.1997 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21.07.1997 року державним нотаріусом Димитровської державної нотаріальної контори, вона придбала у відповідачів квартиру [ADDRESS] Після укладення та нотаріального посвідчення договору вона в графі «підписи сторін» в якості покупця власноруч дописала ще й прізвище, ім'я та по-батькові свого сина - [PERSON], чиї гроші були використані для придбання квартири. Маючи намір розпорядитися своєю квартирою, вона в вересні 2018 звернулася до нотаріуса, який, виявивши не застережені в договорі дописки, відмовив їй у здійсненні правочину, порекомендувавши звернутися до нотаріального архіву для отримання належно посвідченої копії договору. Зазначаючи на те, що отримати документ з Донецького обласного нотаріального архіву не виявляється можливим, так як він залишився і знаходиться на не підконтрольній Україні території, що не дозволяє вирішити зазначене питання у позасудовому порядку, позивачка просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] Позивач в судовому засіданні вимоги підтримала і, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві доводами, просила суд позов задовольнити. Питання належності правоустановлюючого документа не ставила. Відповідачі, судовий виклик яких здійснювався у відповідності з вимогами процесуального закону, до судового засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали, з огляду на що суд зі згоди позивача відповідно до положень ст.280 ЦПК України здійснює судовий розгляд справи у заочному судовому засіданні на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 25.07.1997 на підставі нотаріального посвідченого договору придбала у відповідачів - [PERSON] і [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.7). 25.07.1997 право власності на вказану квартиру було зареєстровано за [PERSON] в бюро технічної інвентаризації м.Димитров Донецької області за реєстровим №2 (арк.спр.6-9). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформація щодо права власності на спірну квартиру відсутня (а.с.10). Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Димитрівської державної нотаріальної контори 21.07.1997, [PERSON], діюча від свого імені і імені двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила двокімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 46,9 кв.метри, в тому числі жилою - 27,4 кв.метри (а.с.7). На зворотньому боці бланку договору в пункті Х значаться підписи сторін укладеного правочину: продавців [PERSON] і [PERSON], з одної сторони, і покупця [PERSON], з другої сторони. Під прізвищем покупця письмово зазначено «[PERSON]», підпису не міститься, і будь-які застереження з цього приводу відсутні (а.с.7 зв.). Зміна прізвища позивачки з «[PERSON]» на «[PERSON]» підтверджується свідоцтвом про її одруження від 10.03.2000, виданим Димитровським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецької області за №43 (а.с.6). Згідно письмової відмови нотаріуса від 27.09.2018 щодо посвідчення договору дарування позивачем, не застережені підписом відповідальної посадової особи і печаткою установи дописки в договорі купівлі-продажу є підставою для відмови в укладенні правочину (а.с.12). Необхідність застережень описок, дописок, закреслень чи інших виправлень, наявних в документах, підписом відповідальної посадової особи і печаткою установи визначена п.2 гл.8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5. Відповідно до ч.4 ст.41 Конституції ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу). Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено судом, позивач позбавлена можливості розпорядитися своїм майном шляхом його відчуження через невизнання нотаріусом за нею права власності на спірну квартиру у зв'язку з наявністю в договорі купівлі-продажу зробленої нею дописки. Здійснити внесення змін до договору купівлі-продажу позивач також позбавлена можливості, так як згідно довідки Мирноградської державної нотаріальної контори справи Мирноградської державної нотаріальної контори за 1990-2001 роки передано на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, доступ до якого неможливий, так як знаходиться на непідконтрольній Україні території (а.с.11). З огляду на встановлені обставини та досліджені судом докази суд вважає за можливе захистити інтерес позивача шляхом визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS], придбану за договором купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Димитрівської державної нотаріальної контори 21.07.1997, у [PERSON] і [PERSON]. На пiдставi ст.41 Конституції України, ст.ст. т.ст. 328,392 ЦК України,

Outcome: approved