Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] у травні 2014 року звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаним вище позовом до Чернівецької міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Посилалася на те, що їй, матері [PERSON] та батькові [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить кватира [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належну йому частку квартири [ADDRESS]. Зазначає, що вона, як спадкоємиця першої черги звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом та видачу свідоцтва про право на спадщину. При цьому її матір [PERSON] відмовилась від спадщини на її користь. Однак державним нотаріусом 19 травня 2014 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] не було зареєстроване в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації. Просила визнати за нею право власності на 1/3 ідеальної частини квартири [ADDRESS] після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. Позивачка [PERSON] під час розгляду справи позов підтримала та підтвердила викладені у ньому обставини. Просила задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача Чернівецької міської ради - Ісєва Т.В. у судовому засіданні позов визнала та не заперечувала щодо його задоволення. Розгляд справи відбувався у відсутність третьої особи на стороні позивача [PERSON], яка в судове засідання не з'явилася, незважаючи на те, що була повідомлена судом про дату, місце та час слухання справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що позивачка [PERSON] являється дочкою [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.5,6). Згідно копії свідоцтва про право власності від 21 лютого 2007 року, виданого Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] загальною площею 37,00 кв.м. та житловою 27,40 кв.м.(а.с.7-11). Таким чином, виходячи із того, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] приватизували разом вказану квартиру та спору у них з приводу вказаного майна не було, суд вважає, що частки співвласників на підставі ст.ст.370 ч.2, 372 ч.2 ЦК України є рівними. На момент видачі вказаного вище свідоцтва про право власності, діяло Тимчасове положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року, №7/5, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за №157/6442, відповідно до якого (п.п.1.3-1.6) державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно здійснюють підприємства бюро технічної інвентаризації у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць. Державна реєстрація прав власності на нерухоме майно - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлювальних документів коштом особи, що звернулася до БТІ. Обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних осіб. Реєстрації підлягають права власності тільки на об'єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об'єкти. Вказаний порядок також передбачений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який діяв під час виникнення спірних правовідносин. Крім того, частиною 1 ст.182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав,їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Разом з тим, свідоцтво про право власності від 21 лютого 2007 року у встановленому законом порядку зареєстровано не було. Як вбачається із копії свідоцтва про смерть, виданого 12 червня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно (а.с.12). Спадкоємцями першої черги за законом, після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] Відповідно до вимог статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім того, ч.1 ст.1226 ЦК України передбачає, що частка у спільній сумісній власності спадкується на загальних підставах. У зв'язку з цим, позивачка [PERSON] звернулась до Першої Чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. При цьому, як вбачається із матеріалів справи, зокрема, постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовилась від спадщини на користь дочки [PERSON] (а.с.15). 19 травня 2014 року державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із тим, що на оригіналі свідоцтва про право власності на квартиру №58 відсутня відмітка про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.15). Враховуючи наведені вище письмові докази по справі, а також норми чинного законодавства, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved