Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Нікольської державної нотаріальної контори, в якому просила визнати недійсним свідоцтво про спадщину за заповітом АВО 781440 від 14.12.2000 року на підставі якого [PERSON] став власником спадкового майна після смерті [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що її діду [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на будинок від 07.09.1977 року належало право власності на будинок [ADDRESS] . 19.05.1999 року її дідусь нібито заповів все своє майно, яке складалося з вказаного будинку та земельних паїв своєму сину, тобто її дядьку - [PERSON] . Останній, після смерті дідуся, який помер [INFO] , отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом АВО 781440 від 14.12.2000 року, що було видане державним нотаріусом Володарської державної нотаріальної контори Пірго В.В. та зареєстрував нерухоме майно та земельні паї, що належали її діду [PERSON] на себе. [INFO] [PERSON] помер. В ході подальшого судового процесу з приводу поділу майна [PERSON] , між його цивільною дружиною [PERSON] та його сином [PERSON] , за наслідками розгляду, якого рішенням суду від 15.06.2015 року за [PERSON] було визнано право власності на 2/3 частки спірного будинку [ADDRESS] , і яку остання, згодом подарувала [PERSON] , вона в 2016 році отримала можливість побачити текст свідоцтва про спадщину за заповітом АВО 781440 від 14.12.2000 року та виявила, що її дядьку [PERSON] заповів майно не її дід [PERSON] , а інша невідома особа - [PERSON] , який взагалі не мав ніякого відношення до належного її дідові будинку. За таких обставин, враховуючи, що її дід можливо не складав заповіту на користь свого сина, тобто її дядька [PERSON] , а вона також є спадкоємцем після смерті діда за правом представлення, оскільки її мати [PERSON] померла [INFO] , т.б. до часу смерті свого батька [PERSON] , вважає, що наявність зазначеного свідоцтва позбавляє її права на спадкове майно діда [PERSON] , а тому її право на спадкування порушене та підлягає судовому захисту. Також просила стягнути на свою користь судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 05.01.2018 року вищезазначену позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України було залишено без руху з наданням позивачки десятиденного строку з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених в ній недоліків позовної заяви. 24.01.2018 року на виконання вимог вищевказаної ухвали, позивачкою було подано уточнену позовну заяву з виправленими недоліками та квитанцію про сплату суми судового збору в розмірі 640 грн. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 24.01.2018 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження призначивши справу на підготовче судове засідання. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву зі всіма доказами, що підтверджують заперечення проти позову. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам та третій особі [PERSON] Також відповідачу та третій особі разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. В ході підготовчого провадження, позивачкою [PERSON] 29.01.2018 року подано письмову заяву про забезпечення позову, яка ухвалою суду від 30.01.2018 року задоволена частково та накладено арешт на житловий будинок [ADDRESS] . Зазначена ухвала окремо від рішення суду не оскаржувалася. Також в підготовчому судовому засіданні, за клопотанням позивачки [PERSON] , ухвалою суду від 20.03.2018 року замінено первісного відповідача у справі - Нікольську державну нотаріальну контору на належного відповідача - [PERSON] виключивши останнього з кола третіх осіб, та залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Нікольську державну нотаріальну контору, [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву зі всіма доказами, що підтверджують заперечення проти позову. Копія зазначеної ухвали була надіслана учасникам справи. Також відповідачу та третім особам разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. [PERSON] , в статусі третьої особи, до заміни неналежного відповідача на належного, подано письмові пояснення на позов. Також, під час підготовчого провадження, в підготовчому судовому засіданні ухвалою суду від 20.03.2018 року строк проведення підготовчого провадження у справі було продовжено на 30 днів. Також після заміни неналежного відповідача на належного, стороною відповідача [PERSON] надано відзив на позов з доказами направлення відзиву іншій стороні. У відзиві відповідач зазначив, що обставини викладені в позовній заяві неспроможні. Позивачка не набула права вимоги за даними правовідносинами, оскільки не прийняла спадщину після смерті спадкодавця, та не може захищати речове право на спадщину, яке не набула. Між тим помилка допущена нотаріусом у ПІБ, згідно діючого законодавства не тягне за собою недійсності документу, а надає лише право в її виправленні, у тому числі в судовому порядку, зокрема в порядку окремого провадження. Також судове рішення на яке позивачка посилається в позовній заяві, не є чинним, оскільки воно скасоване рішенням Апеляційного суду Донецької області від 12.12.2017 року, а він є власником спадкового домоволодіння [ADDRESS] на підставі прийняття спадщини у встановленому законом порядку, та рішення Володарського районного суду Донецької області від 29.08.2017 року, залишеного без змін Постановою Апеляційного суду Донецької області від 21.12.2017 року. В задоволенні позову просив відмовити. Крім цього, за клопотанням сторони відповідача судом також було витребувано з Нікольської держнотконтори належним чином завірені копії спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Між тим слід зазначити, що під час підготовчого провадження, за клопотанням позивача [PERSON] провадження по даній справі ухвалою суду від 08.06.2018 року було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Володарського районного суду Донецької області по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 20.02.2019 року за клопотанням відповідача провадження по справі було поновлено, оскільки відпали обставини, що викликали його зупинення. Інші клопотання учасниками справи не заявлялися. Ухвалою суду від 26.03.2019 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в судове засідання не прибула. Про причини неявки суд не повідомила. Заяви про відкладення розгляду справи від неї не надійшло. Про дату, час і місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином в порядку ч.5 ст.130 ЦПК України через свого представника - адвоката Таушан Д.А. Представник позивачки - адвокат Таушан Д.А. в судове засідання не з`явився. Про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про отримання останнім судової повістки - повідомлення. Надав суду електронною поштою заяву в якій просив проводити судові засідання без його участі в зв`язку з перебуванням його на навчанні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив. Заяви про відкладення розгляду справи не надав. Про дату, час і місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення йому судової повістки - повідомлення, що повернулося на адресу суду. Представник відповідача - адвокат Ткач К.В., в судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання останньою судової повістки - повідомлення. Про причини неявки суд не повідомила. Заяви про відкладення розгляду справи суду не надала. Представник третьої особи: Нікольської державної нотаріальної контори - [PERSON] в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи від останнього є наявні письмові заяви про розгляд справи без участі Нікольської державної нотаріальної контори згідно чинного законодавства. Треті особи: [PERSON] та [PERSON] також в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення останнім судових повісток - повідомлень, що повернулися на адресу суду. Заяв про відкладення розгляду справи від останніх, на адресу суду не надійшло. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу у відсутність нез`явившихся позивача, відповідача, їх представників, та третіх осіб. Розглянувши заяви по суті справи (позовну заяву та відзив на позов), письмові заяви представників позивача, та третьої особи Нікольської державної нотаріальної контори, дослідивши матеріали справи, письмові докази, матеріали спадкової справи № 751/2000, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19.02.1952 року [PERSON] народилася [INFO] та її батьками зазначені: мати [PERSON] , батько [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 5. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого повторно 15.07.1974 року [PERSON] 10.08.1970 року уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », про що зроблено відповідний актовий запис № 5. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 14.05.1971 року [PERSON] народилася [INFO] та її матір`ю зазначена [PERSON] , батьком: [PERSON] про що зроблено відповідний актовий запис № 2. Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00012413311 від 09.07.2013 року [PERSON] 02.09.1989 року уклала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу остання отримала прізвище « [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 69. Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок № [NUMBER] від 23.09.1977 року [PERSON] на праві особистої власності на підставі рішення виконкому Володарської селищної ради депутатів трудящих № 7/2 від 07.09.1977 року належить в цілому житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть виданого 12.02.1996 року серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Згідно заповіту від 11.05.1999 року АВА № 022137, посвідченого державним нотаріусом Володарської державної нотаріальної контори Пірго В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1007, [PERSON] все належне йому майно, а також житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , а також все те, що буде йому належати на день його смерті заповів [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть виданого 22.09.1999 року серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у віці 74 роки в смт Володарське, Володарського району Донецької області про що 22.09.1999 року зроблено запис за № 82. Також судом встановлено, що 13.12.2000 року [PERSON] звернувся до Володарської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що залишив 11.05.1999 року спадкодавець [PERSON] , який помер [INFO] , також заявником повідомлено, що інші спадкоємці відсутні, що підтверджується відповідною заявою від 13.12.2000 року вх. № 1060 (спадкова справа № 751). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.12.2000 року, посвідченого державним нотаріусом Володарської державної нотаріальної контори Пірго В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 4017, [PERSON] після смерті [PERSON] отримав спадкове майно у вигляді: сертифікату на право на земельний пай серії [NUMBER] від 05.04.1996 року на 5,8 га, майнового паю в розмірі 1162,30 грн. та житлового будинку [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про смерть виданого 19.08.2013 року серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у віці 55 років в м. Маріуполі Донецької області про що 19.08.2013 року складено відповідний актовий запис № 95. Згідно рішення Володарського районного суду Донецької області від 28.12.2018 року, що набуло законної сили 08.02.2019 року, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про надання додаткового строку для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її діда [PERSON] , який помер [INFO] року - відмовлено. Також судом встановлено, що згідно рішення Володарського районного суду Донецької області від 15.06.2015 року, домоволодіння [ADDRESS] визнано спільною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , також визнано за [PERSON] право власності на 2/3 частки зазначеного домоволодіння і дане рішення, як в ньому зазначено набуло законної сили 26.06.2015 року. Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 1.02.2018 року №112441196 [PERSON] на підставі договору дарування № 281 від 16.03.2016 року належить право спільної часткової приватної власності на 2/3 частини домоволодіння [ADDRESS] . Відповідно рішення Володарського районного суду Донецької області від 29.08.2017 року із володіння [PERSON] на користь [PERSON] витребувано майно - 2/3 частини жилого будинку [ADDRESS] і дане рішення набуло законної сили 21.12.2017 року. Як вбачається із змісту позовних вимог, позивачка звертається до суду за захистом своїх прав в порядку ЦК України, в редакції, що набула чинності з 01.01.2004 року. Відповідно п.4 Прикінцевих та Перехідних положень цього Кодексу Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Також відповідно п.5 Прикінцевих та Перехідних положень цього Кодексу правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 1) відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Із змісту позовних вимог вбачається, що позивачка просить визнати недійсним свідоцтво, що було видане 14.12.2000 року та посилається на порушення її спадкових прав, щодо спадщини, яка відкрилася 21.09.1999 року, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню законодавство, яке діяло на той час. Так, відповідно до положень ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час видачі спірного свідоцтва та відкриття спадщини, і який суд безпосередньо застосовує до даних правовідносин передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем відкриття спадщини визнається останнє місце проживання спадкодавця, якщо воно невідоме - місце знаходження майна, або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державні або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Також зазначеним Кодексом передбачено, що для прийняття спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Також визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав до держнотконтори за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі пропуску зазначеного строку, цей строк може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Між тим ст.ст. 560, 561 ЦК УРСР передбачено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. При спадкоємстві як за законом, так і за заповітом свідоцтво може бути видане і раніше закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, якщо в державній нотаріальній конторі є дані про те, що, крім осіб, що заявили про видачу свідоцтва, інших спадкоємців немає. Згідно ст. 69 Закону України «Про нотаріат» в редакції, що діяла на час видачі спірного свідоцтва, передбачено, що державний нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна. Державний нотаріус також перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. У відповідності до положень ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Також ст. 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Також відповідно до правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Позивачка, як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ту обставину, що наявність спірного свідоцтва, позбавляє її реалізувати спадкові права після смерті її діда [PERSON] , оскільки вона є спадкоємцем після смерті останнього, проте, жодних доказів на підтвердження того, що позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті спадкодавця, суду не надано, тим паче, що з дослідженого під час розгляду справи, судового рішення від 28.12.2018 року вбачається, що у наданні додаткового строку для прийняття спадщини їй було відмовлено, а тому суд вважає, що у позивачки не виникло право вимоги щодо визнання недійсним зазначеного свідоцтва, оскільки його наявність жодним чином не порушує прав останньої. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки задоволенню не підлягають. Між тим слід зазначити, що відмовляючи в задоволенні позову, суд також виходить з того, що доводи позивачки з приводу того, що її дядько успадкував спадкове майно не після її діда, а після іншої особи, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки з дослідженого заповіту вбачається, що заповітодавцем є саме дід позивачки [PERSON] , а зазначення нотаріусом по батькові останнього в свідоцтві про право на спадщину за заповітом від 14.12.2000 року, як « [PERSON] » є суто технічною помилкою, яка не є підставою для визнання зазначеного свідоцтва недійсним. Інші доводи учасників справи викладені в заявах по суті справи та додані до них письмові докази, не спростовують висновків суду. Крім цього, як зазначалося вище, в ході підготовчого провадження, ухвалою суду від 30.01.2018 року було вжито заходів щодо забезпечення позову по справі, та на житловий будинок [ADDRESS] було накладено арешт. Зазначена ухвала окремо від рішення суду не оскаржувалася. Відповідно до п.8 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд вирішує питання: чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Також згідно правового змісту ч.ч. 1, 9, 10 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Таким чином враховуючи, що судом у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, а заходи забезпечення позову були прийняті судом на час вирішення спору в суді, суд вважає, що відпали підстави в забезпеченні позову у даній цивільній справі і є всі підстави для скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту на житловий будинок [ADDRESS] . Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачці в задоволенні її позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що сплачені нею при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 640 грн. та витрати на правничу допомогу, які жодним чином не підтвердженні, відшкодуванню на її користь з боку відповідача не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed