Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON], що діє в своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду з зазначеним позовом. У обґрунтування позову у заяві навела наступне. Син [PERSON] - [PERSON], набув право власності на 1\\5 частину квартири № 42, розташованої у будинку № 142 г , по вул. Академіка Павлова, у м. Харкові, але відповідачі перешкоджають йому та їй , как мати неповнолітнього користуватися зазначено квартирою. Просить суд визнанати її права користування квартирою та вселити її та [PERSON] у квартиру 42 у будинку 142 г по вул.Академіка Павлова у м.Харкові. Позивач [PERSON] звернулася до суду з заявоб про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] позов визнала у повному обсязі, про що надала суду заяву. Відповідач [PERSON] до суду не з»явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Судом встановлено наступне. 24.11.2001 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. З цього часу вони проживали за адресою:м. Харків вул. Академіка Павлова, буд. 142 г, кв. 42. Разом з ними за вказаною адресою проживала також мати чоловіка - [PERSON]. 15 квітня 2002 року у неї та [PERSON] народився син [PERSON]. 14 березня 2003 року було приватизовано трикімнатну квартиру № 42, розташовану у будинку № 142 г, по вулиці Академіка Павлова, у м. Харкові, загальною площею 68, 8 кв. м. Участь у приватизації прийняли наступні особи: [PERSON] (наймач), [PERSON] (син наймача, чоловік позивачки на той час) , [PERSON] (онук наймача, син позивача ) , [PERSON] (донька наймача), [PERSON] (онука наймача). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради від 14 березня 2003 року, реєстраційний номер 5 А-03-240567, зареєстрованого у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 28.03.2003 року за р. № П-5-61093, вказані особи набули квартиру у спільну сумісну власність. [PERSON], набув право власності на 1\\5 частину квартири № 42, розташованої у будинку № 142 г , по вул. Академіка Павлова, у м. Харкові. 07 серпня 2012 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, що складалася із 1/5 частини даної квартири. За життя [PERSON] не залишив заповіту, тому спадкування після його смерті відбувалося за законом. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його мати та двоє дітей. Так, відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 29.10.2013 року [PERSON] набув у власність ще 1/15 частину вказаної квартири у порядку спадкування після смерті свого батька. Таким чином, на час подання вказаного позову [PERSON] належить 4/15 частини квартири № 42 у будинку 142 г по вул. Академіка Павлова у місті Харкові (1/5 + 1/15). Після смерті [PERSON] співвласниками вказаної квартири стали: [PERSON] , яка успадкувала 1/15 частину квартири після смерті батька, [PERSON] (яка приймала участь у приватизації), [PERSON] (приймала участь у приватизації) та [PERSON]. 23 лютого 2015 року померла [PERSON] (бабуся [PERSON] ). За життя вона залишила заповіт, тому усе майно, що належало їй, успадкувала [PERSON] (її донька). Таким чином, співвласниками вказаної квартири на сьогодні є відповідачі у справі, у звязку з тим, що співвласник [PERSON] є неповнолітньою, відповідачем у справі в якості її законного представника є її мати - [PERSON]. Після смерті [PERSON] її донька почала чинити [PERSON] та сину перешкоди у проживанні у зазначеній квартирі. Це підтверджується зверненнями до правоохоронних органів з заявами про чинення перешкод у проживанні. Відповідно до довідки у квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Зміст права власності відповідно до ст. 317 ЦК України полягає в тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На сьогодні права неповнолітнього [PERSON] щодо користування та володіння належним йому майном повністю порушуються. Згідно ст. 318 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. У відповідності до статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. За ч. З ст. 5 СК України держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. За статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Право [PERSON] користування спірною квартирою зумовлюється наступним. Відповідно до ст. 156 ЖК України : «Члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням...» Відповідно до ст. 405 ЦК України: «7. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону...» Більш того, вселення у спірну квартиру та подальше проживання у ній одного неповнолітнього [PERSON] є неможливим, оскільки це буде суперечити інтересам самої дитити. На підставі викладеного,

Outcome: approved