Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказує, що вона з 29.04.2001 року по 29.06.2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який був розірваний рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.06.2005 року. За час подружнього життя у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Також вказує, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.04.2005 року з відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на її користь на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше офіційно встановленого мінімуму, починаючи з 14.02.2005 року і до її повноліття. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.08.2014 року зменшено розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 05.05.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що на сьогоднішній день потреби дитини значно зросли, дочка навчається в 10-ому класі, відвідує додаткові заняття по математиці, історії, географії, українській мові, які є платними. Крім того, їй необхідно купляти додаткову літературу для підготовки до ЗНО. Коли дитина хворіє, їй (позивачці) необхідно нести додаткові витрати на лікування дитини. Відповідач в додаткових витратах на дитину участі взагалі не бере, як і не бере участі в придбанні для дитини одягу, взуття, шкільного приладдя. Також вказує, що через значне зростання цін на продукти харчування, одяг, комунальні послуги, її (позивачки) матеріальний стан значно погіршився. Розмір аліментів, які стягнуті заочним рішенням суду від 21.08.2014 року на утримання їх спільної дочки є недостатнім для забезпечення належного розвитку дитини. Також вказує, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить: з 01 січня 2018 року - 1860 грн., з 01 травня 2018 року - 1944 грн., з 01 грудня 2018 року - 2027 грн. А тому просила змінити розмірі аліментів, який стягується з відповідача [PERSON] на її користь на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , призначивши новий розмір аліментів, а саме стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.09.2018 року справу прийнято до провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). В судовому засіданні 18.10.2018 року представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про звільнення від утримання дитини. В обґрунтування зустрічного позову позивач за зустрічним позовом - [PERSON] вказує, що згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.08.2014 року з нього утримуються аліменти на користь відповідачки по зустрічному позову - [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 05.05.2014 року і до досягнення дочкою повноліття. Також вказує, що він зі своєю новою сім`єю перебуває в такій скуті, що не може сплачувати аліменти на утримання дочки від першого шлюбу. Так, на даний час він у новому шлюбі має двох малолітніх дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] ; сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки директора Моринського НВК «Дошкільний навчальний заклад-загальноосвітня школа I-III ступенів» Звенигородської районної ради Черкаської області від 09.10.2018 року № 90 обоє його дітей харчуються у школі за рахунок батьківських коштів. Крім того, на його утримання знаходиться теща - інвалід 2-ої групи довічно - [PERSON] , яка страждає каліцтвом ще з 26.04.2005 року та є непрацездатною та потребує сторонньої допомоги. Вказані обставини виключають можливість його працевлаштування та працевлаштування його нинішньої дружини, вони змушені не працювати через сімейний стан, тож не мають статків для проживання і живуть за рахунок натурального сільського господарства. Також просить врахувати, що він не може утримувати дитину - [PERSON] у якої є право на отримання тимчасової державної допомоги згідно правил, передбачених ч. 8 ст. 181 СК України. А тому, просить звільнити його від утирання дитини - [PERSON] , [INFO] у зв`язку з тим, що він не може утримувати цю дитину у якої є право на отримання тимчасової державної допомоги згідно правил, передбачених ч. 8 ст. 181 СК України. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.10.2018 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про звільнення від утримання дитини залишений без руху. 25.10.2018 року представником позивача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] подано заяву на виконання ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.10.2028 року про залишення позову без руху та усунені вказані в ухвалі недоліки. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.11.2018 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про звільнення від утримання дитини прийняти до провадження та об`єднаний в одне провадження із основним позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.11.2018 року по справі призначено підготовче судове засідання. 30.11.2018 року відповідачкою по зустрічному позову [PERSON] подано відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] про звільнення від утримання дитини. 20.12.2018 року позивачем за зустрічним позовом [PERSON] подано відповідь на відзив [PERSON] 25.02.2019 року представником відповідача по основному позову - позивача по зустрічному позову [PERSON] - [PERSON] подано клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду Звенигородським районним судом Черкаської області цивільної справи № 694/1549/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.02.2019 року в задоволенні клопотання представника відповідача по основному позову - позивача по зустрічному позову [PERSON] - [PERSON] про зупинення провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про звільнення від утримання дитини. Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 25.02.2019 року залучено до участі в справі в якості третьої особи [PERSON] . 27.02.2019 року представником відповідача по основному позову - позивача по зустрічному позову [PERSON] - [PERSON] повторно подано клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особі [PERSON] - дружини [PERSON] , оскільки рішення у даній справі може вплинути на її права та обов`язки. 18.03.2019 року позивачкою по основному позову - [PERSON] подано заяву про уточнення розміру позовних вимог, в якій вона просить змінити розмір, аліментів, який стягується з [PERSON] на її користь на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , призначивши новий розмір аліментів, а саме стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення дитинною повноліття з дня пред`явлення позову до суду (а.с. 141-142). 22.03.2019 року третьою особою [PERSON] до суду подано заяву про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області у справі № 694/1549/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.04.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання третьої особи [PERSON] про зупинення провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про звільнення від утримання дитини. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.04.2019 року закрито підготовче провадження у даній справі. В судовому засіданні позивачка по основному позову - відповідачка по зустрічному позову [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги з урахуванням уточнень від 18.03.2019 року та просили їх задовольнити. Змінити розмір аліментів, які утримуються з [PERSON] , стягнувши з нього аліменти на користь позивачки [PERSON] на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Також просили відмовити позивачу по зустрічному позову - [PERSON] в задоволенні зустрічного позову в зв`язку з його безпідставністю. В судовому засіданні представник відповідача по основному позову - позивача по зустрічному позову [PERSON] - [PERSON] просив задовольнити зустрічний позов [PERSON] та звільнити його від утримання дитини - [PERSON] , [INFO] . В задоволенні первісного позову [PERSON] просив відмовити. В судове засідання відповідач по основному позову - позивач по зустрічному позову - [PERSON] не з`явився. В судове засідання третя особа - [PERSON] не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення позивачки по основному позову - відповідачки по зустрічному позову - [PERSON] та її представника [PERSON] , пояснення представника відповідача по основному позову - позивача по зустрічному позову [PERSON] - [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні основного та зустрічного позовів, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] від зареєстрованого шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданим 26.11.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Придніпровського районного управління юстиції м. Черкаси Черкаської області (а.с 6). Дочка проживають разом з матір`ю - позивачкою по справі - [PERSON] та знаходяться на її утриманні. З батька дитини - [PERSON] рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.04.2005 року були стягнуті аліменти на користь позивачки на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини заробітку, але не менше офіційного мінімумі, починаючи з 14.02.2005 року і до її повноліття (а.с. 11). Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.08.2014 року зменшено розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 05.05.2014 року і до осягнення дитиною повноліття (а.с. 12). З вказаним заочним рішенням позивачка [PERSON] погодилася та не просила його переглянути. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року (справа № 6-143цс13) та в постанові Верховного Суду від 12.09.2018 року (справа №459/2181/17). Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Згідно статті 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. У частинах першій, другій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Крім того, суд звертає увагу, що Законом України від 03.07.2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20.06.2019 року (справа №632/580/17). Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] просила змінити розмір аліментів, стягнутих з відповідача [PERSON] рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.08.2014 року на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] з 300 грн. щомісячно на 1/6 частину заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на погіршення її матеріального стану та зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, а також на те, що встановлена рішенням суду від 21.08.2014 року сума є недостатньою для розвитку дитини та задоволення її мінімальних потреб так, як збільшився вік дитини і вона, відповідно потребує більших витрат на харчування, одяг, навчання. Тобто, позивачка визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від доходу відповідача. Однак, позивачка [PERSON] не надала доказів на підтвердження змін в розумінні ст. 192 СК України, які б давали можливість змінити спосіб присуджених аліментів. Зокрема, не надано доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я, як позивачки, так і відповідача за основним позовом. Натомість відповідачем [PERSON] надані докази того, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , на утримання яких з нього рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 02.04.2019 року стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Крім того, з довідки директора Моринського НВК «Дошкільний навчальний заклад-загальноосвітня школа I-III ступенів» Звенигородської районної ради Черкаської області від 09.10.2018 року № 90 вбачається, що обоє дітей [PERSON] харчуються у школі за рахунок батьківських коштів, тобто останній несе ще і витрати на харчування дітей в школі. Сама ж позивачка в судовому засіданні 15.07.2019 року пояснила, що її заробітна плата становить 4230 грн. і в сторону зменшення не змінилася. Доказів того, що вона на даний час несе більші витрати на утримання дочки позивачкою по основному позову суду не надано. Доказів того, що відповідач по основному позову [PERSON] працевлаштований та має дохід, який би дозволяв сплачувати позивачці [PERSON] аліменти в тому розмірі про який вона просить, позивачкою по основному позову також суду не надано. Разом з тим, нею та її представником і не заявлялося клопотань про витребування судом таких доказів. А відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни способу стягнення аліментів на стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача. Також суд вважає за необхідне зазначити, що позивачка не позбавлена права звертатися до суду із позовом до відповідача в порядку ст. 192 СК України про збільшення розміру аліментів чи зміну способу стягнення аліментів на утримання дочки, у випадку, якщо будуть існувати докази такого майнового стану відповідача, який дозволятиме останньому сплачувати аліменти в тому розмірі про який просить позивачка. Разом з тим, суд приходить до висновку і про відмову в задоволенні зустрічного позову [PERSON] , виходячи із наступних підстав. Обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей визначений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 8 ст. 181 СК України передбачено, що якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Позивачем по зустрічному позову - [PERSON] та його представником не доведено належними та переконливими доказами, що позивач за цим позовом - [PERSON] не має можливості утримувати неповнолітню дочку від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , сплачувати аліменти на її утримання у розмірі, визначеному рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.08.2014 року. Крім того, така можливість останнього спростовується навіть тим, що він такі аліменти сплачує щомісячно і станом на 01.05.2019 року заборгованості по сплаті аліментів не має, що стверджується довідкою-розрахунком заборгованості гр. [PERSON] , складеним головним державним виконавцем відділу ДВС Звенигородського РУЮ. Крім того, з вказаного розрахунку вбачається, що до погашення заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] сплачував щомісячно аліменти навіть у більшому розмірі ніж визначив суд. На дамку суду, вказані обставини вказують про те, що останній має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі визначеному судом. Наявність у позивача за зустрічним позовом - [PERSON] двох неповнолітніх дітей від другого шлюбу та наявність судового рішення про стягнення з нього аліментів на їх утримання не може бути доказом неможливості позивача за зустрічним позовом утримувати неповнолітню дитину від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] та підставою для звільнення його від утримання дитини. Доводи позивача по зустрічному позову [PERSON] про те, що на його утриманні перебуває непрацездатна теща - інвалід другої групи - [PERSON] також не можуть бути підставою для звільнення останнього від сплати аліментів на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , оскільки догляд за непрацездатною тещею може здійснювати її дочка - [PERSON] (дружина позивача за зустрічним позовом), а останній міг би працевлаштуватися, усвідомлюючи те, що на його утриманні знаходиться троє неповнолітніх дітей та дружина, яка також ніде не працює. Крім того, суд враховує також і те, що [PERSON] під час розгляду Звенигородським районним судом Черкаської області справи за позовом його нинішньої дружини - [PERSON] про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його доходів визнав даний позов, про що подав відповідну заяву до суду, та не заявляв суду про відсутність у нього можливості утримувати двох неповнолітніх дітей та сплачувати аліменти на їх утримання саме в такому розмірі. Тому навіть з цих підстав, доводи позивача по зустрічному позову - [PERSON] про неможливість сплачувати аліменти на утримання дочки від першого шлюбу - [PERSON] в розмірі 300 грн. щомісячно, суд розцінює як спробу уникнути ним виконання обов`язку, передбаченого ст. 180 СК України, щодо утримання дитини. А тому, враховуючи вищевикладене, оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову [PERSON] [PERSON] про звільнення від утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд відмовив в задоволенні і основного і зустрічного позову, тому підстав для стягнення зі сторін судового збору немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed