Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулася до\~суду із\~позовом до\~\~ [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. \~ \~ \~ \~У позові вказала, що вона проживає в [INFO], який належав на праві власності її батькові [PERSON], який помер 22 червня 2007 року. Проживаючи в будинку вона фактично прийняла спадщину, але відповідні документи на право власності неоформила, оскільки бракувало коштів. Разом із нею в будинку зареєстрований її син [PERSON], [INFO]. З червня 2016 року відповідач в будинку не мешкає, особистих його речей в будинку немає, за комунальні послуги він не сплачує, знятися з реєстрації самостійно відповідач не бажає. Позивачка оплачує комунальні послуги, які нараховуються по кількості осіб зареєстрованих в будинку, тобто і за відповідача. Реєстрація відповідача в будинку їй перешкоджає їй отримати субсидію на житлово-комунальні послуги. \~ \~ \~ \~Просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~В судове засідання, позивачка не з'явилася, проте надала заяву слухати позов за її відсутності, наполягає на позові, проти заочного розгляду справи не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до п.4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву із клопотанням про відкладення розгляду справи не надав. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивачки на заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~З огляду на це, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши факти та відповідні їм правовідносини дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Суд встановив, що 21 червня 2007 року помер [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], про що 21 червня 2007 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області складено актовий запис №530 (а.с.12). \~ \~ \~ \~Померлому на праві приватної власності належало домоволодіння №116 по вул. Южна в м. Дружківка Донецької області. Право власності за померлим зареєстровано у Костянтинівському міському бюро технічної інвентаризації 05 січня 1978 року за №7308/29 (а.с.8). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. \~ \~ \~ \~Згідно ч.3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Разом із [PERSON] в його будинку з 03 липня 2001 року зареєстровані в будинку: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 6,7). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що на момент смерті [PERSON] з ним в його будинку фактично мешкала та була зареєстрована [PERSON], яка є його дочкою (а.с.9,10,41). \~ \~ \~ \~За вищевизначених обставин, суд дійшов висновку, що позивачка [PERSON] фактично прийняла у спадщину будинок, після смерті свого батька. \~ \~ \~ \~Разом із [PERSON] в будинку зареєстрований [PERSON], [INFO], який є її сином (а.с. 6,7,11,19). \~ \~ \~ \~З червня\~2016\~року відповідач\~[PERSON] не проживає в [INFO], не несе витрат на його утримання, не сплачує комунальні платежі. Ніхто перешкод відповідачу у користуванні житлом не чинив. Факт непроживання відповідача в будинку підтверджується актом від 12 серпня 2018 року, складеним головою територіального комітету с. Донський -1 в присутності сусідів / а. с.11/. \~ \~ \~ \~Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. \~ \~ \~ \~Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. \~ \~ \~ \~За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. \~ \~ \~ \~Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. \~ \~ \~ \~Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150,156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік. \~ \~ \~ \~Матеріалами справи підтверджено, що відповідач зареєстрований в будинку, який належить на праві власності позивачці, не є співвласником нерухомого майна, відсутній в будинку понад один рік без поважних причин, не бажає знятися з реєстрації в добровільному порядку, що порушує права позивачки, яка на законних підставах може вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, оскільки будь-яких інших домовленостей між ними не існує. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом доведений і підлягає задоволенню в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому витрати по сплаті судового збору понесені позивачкою підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 704 грн. 80 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved