Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 05.06.2013р., згідно якої відповідач взяв в борг 27 000,00 доларів США і зобов»язався їх повернути до 12.06.2013р. Представники позивачки в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, збільшили розмір позовних вимог, враховуючі зміну курсу валют по відношенню до гривні на день розгляду справи. Відповідач в судових засіданнях 15.01.2014р., 05.02.2014р. заперечував проти позову з тих підстав, що не писав власноруч розписку, гроші не брав. В подальшому він та його представник [PERSON] в судове засідання 17.09.2014р.не з»явились, при цьому представник відповідача послався на свою зайнятість в іншому кримінальному процесі, проте підтверджуючих доказів на це, не надав, а тому суд вважає його неявку без поважних причин. Відповідач вважається повідомленим, якщо належним чином повідомлений його представник, жодних заяв суду також не надав, тому суд закінчує розгляд справи за їх відсутності без поважних причин на підставі наявних доказів. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Вимоги законодавства щодо форми договору сторонами дотримано. Судом встановлено, що 05.06.2013року [PERSON], знаходячись в здоровому глузді та при світлій пам»яті, взяв у борг у [PERSON] 27 тисяч доларів США і зобов»язується повернути цю суму грошей 12.06.2013року, що підтверджується з тексту самої розписки (а.с.8). Крім того, факт передачі грошей підтверджується показами свідків: [PERSON], який пояснив, що знайомий з відповідачем близько року, неодноразово звертався до нього з метою придбання подарунків, оскільки [PERSON] займався бізнесом, продавав годинники. Відповідач звернувся до свідка позичити гроші для придбання товару, на що свідок сказав, що в нього особисто таких грошей немає, а його мати [PERSON] може позичити 27 тисяч доларів США, гроші корецький взяв у присутності свідка [PERSON]. Свідок [PERSON] пояснив, що у його присутності [PERSON] брав гроші 27 тисяч доларів США, і особисто написав розписку, ніхто йому не диктував. Згідно ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У передбачений договором строк позика відповідачем повернута не була. Як на підставу своїх заперечень відповідач посилався на той факт, що він не писав особисто розписку, [PERSON] не знає, гроші не брав. Для вирішення цього питання по справі призначалась судово-почеркознавча експертиза. Висновком Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в м.Києві від 30.05.2014року встановлено, що рукописний текст у розписці про отримання коштів за договором позики від 5 червня 2013 року та підпис від імені [PERSON] на ній виконані особисто [PERSON] (а.с.113-117). Таким чином, заперечення відповідача спростовуються висновком експертизи. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідачем не доведені обставини, на підставі яких він заперечував проти позову, а тому суд приходить до висновку, що відповідачем власноруч була написана розписка, гроші не повернув, чим порушив взяті на себе зобов»язання. У відповідності до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Тобто, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання , на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] повинен повернути позивачці грошові кошти у сумі 27 тисяч доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на день розгляду справи ( 100 доларів США=1298,8170 грн.) складає 350 680,00 грн. Оскільки укладеним між сторонами договором розмір процентів не встановлено, суд вважає вірним вимоги позивачки на підставі ст.625 ЦК України про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми, що за період з 13.06.2013р. по 14.01.2014р. складає 3 831,00 грн. Тобто розмір 3% річних представники позивачки в судовому засіданні не збільшили. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судового збору у сумі 3608,65 грн. Також підлягає стягненню на користь позивачки витрати по сплаті за проведення судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 2250,24грн., що підтверджується квитанцією від 15.04.2014р. На підставі викладеного,

Outcome: approved