Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: ПАТ „Перший український міжнародний банк про поділ майна подружжя, в якому зазначила, що 19.12.2003 року між нею та відповідачем [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м Запоріжжя зареєстровано шлюб, актовий запис №751. 01.06.2005 року народилась дитина - син [PERSON]. За час шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 26.07.2007 року Відповідачем з [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1870, сторони набули у спільну сумісну власність нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 52,96 кв. м., яка купувалась, за рахунок кредитних коштів, саме для потреб родини, для постійного проживання, тобто для забезпечення власним житлом. 26.07.2007 року між Відповідачем та Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» було укладено кредитний договір №5540018 згідно умов якого [PERSON], як позичальнику, строком до 26.06.2027 року, були видані кредитні кошти у розмірі 49300 доларів США на купівлю вказаної вище квартири. Враховуючи майнові інтереси Банку право власності на квартиру було зареєстровано лише на Відповідача. Також, 26.07.2007 року між Відповідачем та Банком, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору, було укладено договір іпотеки №5551283, за умовами якого у випадку невиконання умов кредитного договору ПАТ «ПУМБ» має можливість задовольнити вимоги за рахунок вартості предмету іпотеки, тобто зазначеної вище квартири. В 2013 році шлюбні відносини між ними фактично припинилися, тому з 01.10.2013 року всі зобовязання за вказаним вище кредитним договором виконує лише позивачка, квартира [ADDRESS] фактично перебуває у її володінні, яку вона утримує та якою користуюсь разом з їхньою дитиною. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2015 року у цивільній справі № 335/10034/15-ц шлюб між ними було розірвано. Згодом, Відповідач виїхав на постійне місце проживання до іншої країни, на теперішній час на територію України повертатися не планує, інтерес, як до придбаної квартири, так і до виконання грошових зобовязань за вказаним вище кредитним договором у Відповідача відсутній. У звязку з викладеним, просить суд, в порядку поділу майна визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], припинивши право спільної сумісної власності подружжя. Згідно відзиву на позовну заяву, відповідач [PERSON] підтвердив обставини, викладені у позовній заяві та зазначив, що між ними досягнуто домовленості, відповідно до якої, в порядку поділу спільно набутого майна, а саме: квартира [ADDRESS], переходить у власність [PERSON] Позовні вимоги підтримав та просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідно до письмових пояснень представника ПАТ „ПУМБ, зазначено, що між ЗАТ «ПУМБ» та [PERSON] 26.07.2007 р. було укладено кредитний договір № 5540018. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, кредит [PERSON] надавався на придбання нерухомості, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між ПАТ ПУМБ та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 5551283 від 26.07.2007р. Відповідно до п. 1.2.1.1 договору іпотеки іпотеки № 5551283 від 26.07.2007р. предметом іпотеки виступає квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Зазначено, що відповідно до ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого із подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Це означає, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов'язки не тільки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, а й щодо погашення кредиту, оскільки розірвання шлюбу не звільняє одного з подружжя від виконання зобов'язань за кредитом. Отже, договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї. При цьому, зазначив, що при вирішенні спору про право власності на майно необхідно встановлювати хто сплачує заборгованість по кредиту. У судове засідання позивачка та її представник [PERSON] надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, просять позов задовольнити у повному обсязі з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, направив суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому просить позов задовольнити у повному обсязі та визнати за [PERSON] право власності на квартиру, припинивши право спільної сумісної власності подружжя. Представник третьої особи ПАТ „ПУМБ у судове засіданні не з'явився, надавши письмові пояснення та заяву про розгляд справи у його відсутність із врахування викладеної у поясненнях позиції. Вивчивши матеріали справи, всебічно зясувавши обставини справи, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 19.12.2003 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-ЖС № 112866 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м Запоріжжя, актовий запис за №751, який було розірвано рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2015 року, яке набрало законної сили 03.11.2015 року. На підставі договору купівлі-продажу, укладеного 26.07.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1870, [PERSON] придбав квартиру №172 в жилому будинку № 6-Б по вул. Нижньодніпровській у м. Запоріжжя, право власності на яку 09.08.2007 року було зареєстровано в ОП ЗМБТІ за [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15535798 від 09.08.2007 року. Таким чином, сторони набули у спільну сумісну власність нерухоме майно, а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 52,96 кв. м. При цьому встановлено, що 26.07.2007 року між Відповідачем та Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк» було укладено кредитний договір №5540018 згідно умов якого [PERSON], як позичальнику, строком до 26.06.2027 року, було видано кредитні кошти у розмірі 49300 доларів США на купівлю вказаної вище квартири. Також, 26.07.2007 року між Відповідачем та Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», з метою забезпечення виконання умов кредитного договору, було укладено договір іпотеки №5551283, за умовами якого у випадку невиконання умов кредитного договору ПАТ «ПУМБ» має можливість задовольнити вимоги за рахунок вартості предмету іпотеки, тобто зазначеної вище квартири. Відповідно до п. 1.2.1.1 договору іпотеки № 5551283 від 26.07.2007 р. предметом іпотеки виступає квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вищевказані обставини підтверджуються дослідженими судом доказами, а саме: відповідними договорами. Разом з тим, встановлено, що позивачка [PERSON] особисто виконує зобовязання за вказаним кредитним договором, шляхом сплати з 01.10.2013 року щомісяця належні платежі, що підтверджено відповідними платіжними документами. Також з 2013 року [PERSON] вживає заходи, необхідність яких передбачена договором іпотеки, відносно страхування предмету іпотеки, а саме укладення відповідних договорів страхування та сплати страхових внесків. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обовязки для другого з подружися, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Тобто, дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обовязки щодо спільно нажитого в шлюбі майна. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно ч. 1\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічну норму містить і статті 372 ЦК України, відповідно до якої, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання пілюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Таким чином, якщо навіть на час придбання в шлюбі майна використовувалися запозичені кошти одним із подружжя, вони вважаються використаними в інтересах сім'ї і не є особистою власністю подружжя. Статтею 71 СК України передбачено, що якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, встановлено, що іншим шляхом реалізувати поділ майна за домовленістю, а саме: укласти договір про поділ квартири, який повинен бути нотаріально посвідчений, що передбачено ч.2 ст.69 СК України, неможливо, виходячи з наступного. Так, відповідно до пункту 4.4. глави 5 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом року Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 (Порядок), дружина і чоловік мають право на укладання договорів про поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. При укладенні договору про поділ майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності, сторони можуть відступити від засад рівності часток подружжя. Главою 2 розділу II Порядку визначено порядок підготовки до посвідчення правочину про відчуження та заставу майна. У відповідності до пункту 2.4 глави 2 розділу II вказаного Порядку, при укладенні вказаних договорів нотаріус перевіряє відсутність обтяження нерухомого майна іпотекою шляхом безпосереднього доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі наявності обтяження іпотекою на укладання вищевказаних договорів вимагається згода іпотекодержателя, якщо це не заборонено іпотечним договором. Згідно з пунктом 1 глави 13 розділу II Порядку, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, зокрема якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. В даному випадку іпотекодержателем спірної квартири є ПАТ «ПУМБ», який не має бажання надавати згоду на її відчуження шляхом її поділу у відповідності до приписів Сімейного кодексу України та переходу права власності до позивачки, в такому порядку. Відтак, виходячи з вищевикладеного, враховуючи повне визнання позову відповідачем [PERSON], утримання позивачкою вказаного майна, в якому вона проживає разом із дитиною, виконання саме нею зобовязань за кредитним договором, укладеним 26.07.2007 року між Відповідачем та ПАТ «ПУМБ», те, що між подружжям (сторонами) досягнуто згоди стосовно поділу, належної їм на праві спільної сумісної власності квартири та неможливості вчинення нотаріальної дії щодо поділу майна за домовленістю, суд приходить до переконання про можливість визнання права власності на вказану квартиру за позивачкою [PERSON], припинивши право спільної сумісної власності. Крім того, перебування спірного майна в іпотеці не є підставою для відмови в його поділі, оскільки поділу підлягає майно подружжя, яке також знаходиться у третіх осіб, а гарантії іпотекодержателя щодо спірного майна визначені частиною 2 статті 23 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Разом з тим, встановлено, що позивачка жодним чином не відмовляється від виконання зобовязань, як за кредитним договором, так і за договором іпотеки, що підтверджується викладеними вище обставинами. У звязку з чим, враховуючи висновок суду про задоволення позову та те, що дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обовязки не тільки щодо спільно набутого у шлюбі майна, а й щодо виконання кредитних зобовязань, обовязок щодо сплати усіх платежів та виконання вимог кредитного договору №5540018 від 26.07.2017 року і договору іпотеки №5551283 від 26.07.2007 року, укладеними між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Перший український міжнародний банк», покладається на [PERSON]. Куруючись ст.ст. 60, 65, 69, 70, 71 СК України, ст. 372 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 82, 89, 258, 263-265 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved