Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до Кролевецького районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 серпня 2010 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Дубовицької сільської ради Кролевецького району Сумської області, актовий запис № 02. Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю. Вони втратили почуття любові та взаємоповаги одне до одного, часто між ними\~ відбувались безпідставні сварки і непорозуміння, у звязку з чим склались неприязні відносини. Шлюбні стосунки між ними припинені, поновлювати їх наміру не мають, проживають окремо з червня 2018 року, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, оскільки на даний час вона не може повністю їх матеріально забезпечити. За таких обставин позивачка вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе та буде суперечити її інтересам, а тому, посилаючись на викладене, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, на примирення не згодна. Просить суд стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 20). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивачки, суд вирішив можливим розглянути справу у її відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.32), до суду не зявився, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З 14 серпня 2010 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Дубовицької сільської ради Кролевецького району Сумської області, актовий запис № 02. Дошлюбне прізвище позивачки Мусієнко (а.с.12). За час шлюбу в них народилися діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.13, 14). Сторони не підтримують подружніх відносин, проживають окремо з червня 2018 року, спільного господарства не ведуть. Причинами розірвання шлюбу є втрата любові та взаємної поваги одне до одного, різні погляди на шлюб та сімю, сварки та неприязні відносини, що вбачається зі змісту позовної заяви. Сторони зареєстровані за однією адресою с.Дубовичі Кролевецького району Сумської області, вул. Шереметівка, 26, однак проживають окремо, що вбачається з матеріалів справи. Діти проживають разом з позивачкою за адресою с.Дубовичі Кролевецького району Сумської області, вул. Партизанська, 11 (а.с. 15), та перебувають на її утриманні. Між сторонами відсутня домовленість щодо участі відповідача в утриманні дітей. Шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Позивачка не має наміру поновлювати шлюбні стосунки. Згідно з ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 та ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу відповідає положенням ст.110 СК України. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини звернення до суду з вказаним позовом, суд вважає, що є достатньо підстав для розірвання шлюбу відповідно до ст. 112 СК України. Від позивачки не надійшло клопотання щодо відновлення їй дошлюбного прізвища, тому суд вважає за можливе залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON]. Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України\~ при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є працездатним, повинен влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати своїх дітей. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180, 182, 183\~ Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання двох дітей, розмір яких суд визначає 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти\~ на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З відповідача на користь позивачки підлягають стягненню відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі 1704 грн. 80 грн., які складаються\~ з судового збору, сплаченого при подачі позову до суду, та витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 2, 18, 19). Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. Відповідно до ст. ст. 110, 112, 113, 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved