Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 20 лютого 2019 року придбала у відповідача квартиру [ADDRESS] . Відповідно до п.7 договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Шубою А.Ф. та зареєстрованого у реєстрі за №206, відповідач зобов`язаний знятися з реєстрації та звільнити відчужувану квартиру не пізніше 27 лютого 2019 року, проте, на момент подачі позову до суду, цього не зробив. Ця обставина створює їй перешкоди у користуванні та розпорядженні своєю власністю (не може скористатися субсидією, комунальні послуги нараховуються із врахуванням реєстрації відповідача, але оплату їх проводить лише позивачка і інше). Сторони не мають взаємних прав, не є родичами, не пов`язані спільним побутом. Зважаючи на вказані обставини та на те, що у добровільному порядку вирішити спір не можливо, вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового засідання. Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило, тому суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник позивача адвокат Удовіченко І.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та стягнути з нього на користь позивачки судові витрати по сплаті судового збору та витрати на надання правничої (правової) допомоги. Суд, заслухавши представника відповідача та дослідивши докази приходить до наступних висновків. 20 лютого 2019 року, відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Карлівського районного нотаріального округу Шубою А.Ф. та зареєстрованого у реєстрі за №206 [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.9). Пунктом 7 вказаного договору передбачено, що продавець зобов`язується знятися із реєстрації та звільнити відчужувану квартиру, сплативши на день звільнення всі комунальні послуги, не пізніше 27 лютого 2019 року. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартира [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.10). Відповідно до довідок від 17.04.2019 року та від 02.09.2020 року, виданих Виконавчим комітетом Карлівської міської ради за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , 1973 року народження та [PERSON] , 1983 року народження (а.с.11,12). Факт реєстрації у квартирі [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] також підтверджується копією домової книги (а.с.13,15-16). Згідно акту обстеження від 08.09.2020 року, здійсненого за запитом власника квартири [PERSON] , у квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , проте у вказаному житловому приміщенні [PERSON] проживає одна та самостійно веде домашній побут, у приміщенні наявні її особисті речі. Зі слів сусідів встановлено, що з лютого 2019 року [PERSON] у вказаному житловому приміщенні не проживає, а мешкає за іншою адресою, його речі у квартирі відсутні (а.с.14). Разом з цим, згідно з положеннями\~статті 391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати\~\~будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~\~цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. (Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, Справа № 6-709цс16) Відтак, за порівняльним аналізом статей\~383,\~391,\~405 Цивільного кодексу України та\~статей 150, 156 у поєднанні зі\~статтею 64 Житлового кодексу України\~слід дійти до висновку що положення статей\~383,\~391 Цивільного кодексу України, передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на житлове приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положення\~статей 405 Цивільного кодексу України, статей\~150,\~156 Житлового кодексу України\~регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. (Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 16 листопада 2016 року, Справа № 6-709цс16) Верховний Суд України у Постанові від 15 травня 2017 року, Справа № 734/387/15-ц, зауважив, що «право користування житловим приміщенням може виникати та існувати лише в членів сім`ї власника будинку»; «право відповідачки на користування чужим майном (спірним житловим будинком) підлягає припиненню на вимогу власника цього майна відповідно до положень ч. 2\~ст. 406 Цивільного кодексу України». Аналогічна правова позиція вбачається у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року по справі справа № 357/7940/16-ц. Як вбачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача про позбавлення права користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] , вказуючи на те, що відповідач, не будучи членом сім`ї позивача, протягом тривалого часу не проживає в будинку та не несе тягар утримання житла, що порушує право позивача як власника спірного нерухомого майна на реалізацію ним права користування належним на праві власності майном. Згідно із ч. 1\~ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до частини першої\~статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved