Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування. В обгрунтування своїх вимог вказала, що 16 жовтня 2013 року в с. Звенигородка Веселинівського району Миколаївської області помер її батько [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції у Миколаївській області складено відповідний актовий запис №100. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої , зокрема входить земельна ділянка площею 6,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території [PERSON] селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, належність якої спадкодавцеві підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК №099688, виданого [PERSON] райдержадміністрацією 14.01.2005 року та зареєстрована в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010501000010, у тому числі земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, сільськогосподарські угіддя - пасовища, площею 0,18 га кадастровий номер 4821755000:01:000:0282; та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, сільськогосподарські угіддя- рілля, площею 6,50 га кадастровий номер 4821755000:01:000:0224. За життя її батько [PERSON] заповіту не склав і відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом набула вона, як донька спадкодавця. При зверненні до нотаріальної контори з питанням про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було відмовлено у зв»язку з невіповідністю правовстановлюючого документу вимогам чинного законодавства. Бажаючи оформити своє право власності на спадкове майно, позивачка звернулася з відповідним позовом до суду та просить задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в тому ж обсязі та з тих же підстав, зокрема зазначила, що 16 жовтня 2013 року в с. Звенигородка Веселинівського району помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 6,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території [PERSON] селищної ради, у тому числі, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, сільськогосподарські угіддя - пасовища, площею 0,18 га; та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, сільськогосподарські угіддя - рілля, площею 6,50 га. У встановлений законом строк звернулася до приватного нотаріуса з питанням про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено оскільки в державному акті є виправлення, що суперечить чинному законодавству. Представник відповідача [PERSON] селищної рада Миколаївської області [PERSON], відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували. Заслухавши пояснення позивача, відповідачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, та зазначених і доведених обставин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 16 жовтня 2013 року в с. Звенигородка Веселинівського району помер [PERSON] про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби [PERSON] районного управління юстиції у Миколаївській області складено відповідний актовий запис №100./а.с.-12/. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої , зокрема входить земельна ділянка площею 6,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території [PERSON] селищної ради Веселинівського району Миколаївської області, належність якої спадкодавцеві підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК №099688, виданого [PERSON] райдержадміністрацією 14.01.2005 року та зареєстрована в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010501000010, у тому числі земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, сільськогосподарські угіддя - пасовища, площею 0,18 га кадастровий номер 4821755000:01:000:0282; та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, сільськогосподарські угіддя- рілля, площею 6,50 га кадастровий номер 4821755000:01:000:0224./а.с.-14/. За життя [PERSON] заповіту не склав , тому право на спадкування за законом у першу чергу набули позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] В установлений законом строк позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй відмовлено в звязку з виправленнями в державному акті кадастрових номерів, що не відповідає вимогам інструкції. /а.с.17/. Таким чином, в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на успадковане майно. Відповідно до ст.16 ЦК України одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Крім того, ст. ст.1218, 1268 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, і що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки позивач прийняла спадщину в установлений ст.1270 ЦК України строк, то спадщина належить їй з часу її відкриття. Згідно зі ст. 1225 ЦК України та ст.131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. На підставі викладеного,

Outcome: approved