overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з листопада 2010 року по червень 2014 року проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. 07.06.2014 року шлюб між ними було зареєстровано. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей, з приводу чого постійно виникали сварки, свідками яких ставали їх діти. Подружні стосунки між ними були припинені в літку 2015 року, кожен з них живе самостійним життям. Вважає, що сімя розпалась остаточно та примирення з відповідачем неможливе. В звязку з викладеним позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 червня 2014 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №294. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що сторони в літку 2015 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, позивачка категорично наполягала на розірванні шлюбу та відповідач проти цього не заперечував, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, протирічить інтересам останніх, а тому позов підлягає задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки сплачений останню при подачі позову судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Близько півроку припинили з відповідачем шлюбні відносини та спільного господарства не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів, постійні сварки. Її наміри зберегти сімю виявились безрезультатними, шлюб фактично припинив існування. В звязку з цим, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши про відсутність заперечень з приводу заявленого позову. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 березня 2013 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №72. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що сторони близько півроку припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають спільну дитину - доньку [PERSON], 2013 р.н. Посилаючись на те, що на протязі трьох останніх років сімейне життя з відповідачем почало поступово погіршуватись, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між ними через відмінність характерів, неможливість примирення, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В підготовчому судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов та просили задовольнити останній. Відповідач під час підготовчого судового засідання зазначив, що не погоджується з викладеними в позовній заяві обставинами щодо досягнення угоди з позивачкою щодо виховання та у тримання дитини. Проти задоволення позову та розірвання шлюбу з позивачкою не заперечував. Враховуючи підтримання позову позивачкою та його визнання відповідачем в частині заявлених вимог про розірвання шлюбу, суд у відповідності до положень ст.200 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу по суті у підготовчому судовому засіданні. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 вересня 2010 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №588. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи той факт, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними до теперішнього часу не відбулось та під час судового засідання останні наполягали на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Враховуючи визнання позову відповідачем та положення ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп., а також повернути позивачці з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого пояснила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилися діти: син [PERSON] -[INFO] та дочка [PERSON] - [INFO], які мешкають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Рішенням Центрально-міського райсуду м. Кривого Рогу від 23 липня 2009 року по справі № 2-2228/2009 з відповідача [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1 / 3 частини його заробітку до досягнення ними повноліття. 15. 07. 2014 року старший син позивачки досягнув повноліття, і на його утримування перестали стягуватися аліменти, а оскільки до цих пір ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припала на дитину, яка досягла повноліття, і зараз аліменти сплачуються в розмірі 1/ 6 частку доходів відповідача. В зв'язку з усім вищезазначеним, позивачка просить суд винести рішення, яким щомісячно стягувати з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] - [INFO] аліменти в розмірі 1/ 3 частини заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття, починаючи стягнення з 19 листопада 2014 року. В судове засідання позивачка не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, не предоставив до суду жодної заяви або клопотання про розгляд справи у його відсутності підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення їм повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1.стан здоров'я і матеріальне положення дитини; 2.стан здоров'я і матеріальне положення платника аліментів; 3.наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4.інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає розумним та справедливим розміром аліментів на 1 дитину в розмірі 1/ 4 частини доходу батька дитини. Також суд вважає, що час з якого повинен бути змінений розмір аліментів - це час досягнення старшим сином сторін повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом ,в судовому засіданні уточнила свої вимоги позову, обґрунтовуючи його тим, що вона впродовж 3 років проживала в цивільному шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них є син [PERSON] ,[INFO]. Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач є працездатною особою ,на утриманні інших неповнолітніх дітей,непрацездатних осіб не має,він офіційно не працює , тому вона на просить , стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. до досягнення дитиною повноліття . В судовому засіданні позивачка позов в зміненому вигляді підтримала в повному обсязі . Відповідач позов в зміненому вигляді визнав частково і вказав ,що має можливість сплачувати аліменти в меншій сумі, оскільки має мінливий заробіток, так як працює неофіційно. Суд вислухавши сторони , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , народився [INFO] року . У свідоцтві про його народження батьком вказаний відповідач, а матір'ю - позивачка. Дитина мешкає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач офіційно не працює, працездатний і має можливість надавати допомогу на утримання свого сина. Все вищевикладене дає суду підстави вважати, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 700 гривень щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом ,в судовому засіданні уточнила свої вимоги позову, обґрунтовуючи його тим, що з відповідачем проживають у шлюбі . Від шлюбу у них є донька [PERSON] , [INFO] . Донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає,не приймає участі в вихованні дитини. Відповідач є працездатною особою ,на утриманні інших неповнолітніх дітей,непрацездатних осіб не має,він офіційно не працює , тому вона просить , стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття . В судовому засіданні позивачка позов в зміненому вигляді підтримала в повному обсязі . Відповідач позов в зміненому вигляді визнав повністю. Суд вислухавши сторони , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов в зміненому вигляді підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , народилася [INFO] року . У свідоцтві про її народження батьком вказаний відповідач, а матір'ю - позивачка. Дитина мешкає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач офіційно не працює, працездатний і має можливість надавати допомогу на утримання своєї доньки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом ,в судовому засіданні уточнила свої вимоги позову, обґрунтовуючи його тим, що з відповідачем уклала шлюб в 2012 році. . Від шлюбу у них є донька [PERSON] , [INFO] . Донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні. З відповідачем вони проживають окремо. Вона, для створення для неї та дитини належних соціально-побутових умов проживання, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини і себе. На даний час і до 05.03.2016 року вона знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення тією трирічного віку. Відповідач є працездатною особою щомісяця отримує заробітну плату. А тому вона просить стягнути з відповідача щомісяця на її користь аліменти на утримання дитини - доньки [PERSON] у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. А також просить стягнути з відповідача щомісяця аліменти на утримання її у розмірі 1/8 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) до досягнення донькою трирічного віку ,тобто до 05.03.2016 року,починаючи стягнення від дня предявлення позову. В судовому засіданні позивачка та її представник позов в зміненому вигляді підтримали в повному обсязі . Представник відповідача позов в зміненому вигляді визнала повністю. Суд вислухавши сторони , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов в зміненому вигляді підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина ,з якою проживає дитина має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] , народилася 05.03.2013 року . У свідоцтві про її народження батьком вказаний відповідач, а матірю - позивачка. Дитина мешкає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач офіційно працює начальником ЖДЦ №3 на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». , його середньомісячна заробітна плата складає , приблизно 6000 гривень. Сторони проживають окремо. За таких обставин відповідач має можливість надавати допомогу на утримання своєї доньки та дружини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом в якому вказала що згідно до рішення київського р/с м. Харкова від 01.07.2015 року вона є власницею автомобіля Toyota Land Cruiser 150, 2010 р.в., р/н [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] який знаходиться у володіння відповідача. Останній приховує вказаний автомобіль перешкоджаючи власниці їм користуватись. Прохає забов*язати [PERSON] передати їй справний та укомплектований автомобіль а в разі неможливості відшкодувати завдані збитки. Також прохає стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судове засідання представник позивачки з'явився. Позов підтримав зазначивши що сума можливих завданих збитків повинна бути розрахована з вартості автомобіля вказаного у рішення Київського р/с м. Харкова від 01.07.15 року у сумі 699860 грн. Відповідач до судового засідання не з'явився. Про час розгляду справи повідомлявся за адресою вказаною в позовній заяві. Заперечень проти позову не надав. За згодою представника позивача суд вважає за можливе розглянути справу заочно. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив що позов підлягає задоволенню за наступним: Судом встановлено що [PERSON] є власницею автомобілю Toyota Land Cruiser 150, 2010 р.в., р/н [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] на підставі судового рішення від 01.07.15 року що набуло законної сили. Технічним паспортом на вказаний автомобіль визначено що його зареєстровано за [PERSON] В мотивувальній частині рішення Київського р/с м. Харкова від 01.07.2015 року вказана вартість зазначеного автомобілю в сумі 699860 грн. Також з рішення випливає що [PERSON] користується вказаним автомобілем. 23.05.16 року [PERSON] звернулась до Управління патрульної поліції у м. Харків з заявою про вжиття заходів до розшуку та вилучення автомобілю який перебуває у користування [PERSON], однак жодних дій не було вчинено. Відповідно до положень ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без правової підстави заволоділа ним. Оскільки відповідачем заперечень та їх доказів, на позовну заяву не надано, суд змушений розглядати справу на підставі наданих доказів і вважає що є всі підстави для часткового задоволення позову. Згідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що 01.06.1991 року між нею та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Заповітненською сільською радою Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області в книзі реєстрації шлюбу під номером 7. Від шлюбу мають трьох дітей: повнолітніх - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та неповнолітню [PERSON], [INFO]. Останнім часом сторони перестали розумітися, згодом почуття зникли, надії позивачки щодо примирення виявилися марними. Відповідач прийняв рішення тимчасово пожити окремо, діти після розлучення залишаться жити з позивачем. Шлюб у сторін перший. Питання майнового характеру у сторін відсутні. Просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з'явилась, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку: Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укадення шлюбу. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони на примирення не згодні, про що свідчать їх заяви. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, про народження, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказує, що 06.09.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраціїйної служби Енергодарського управління юстиції Запорізької області між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис № 294. Спільних дітей від браку не має. Спільне життя з [PERSON] не склалося, в період спільного проживання в сім'ї постійно відбувалися конфлікти та суперечки та на початку жовтня 2013 року фактичні шлюбні відносини були припинені, спільне господарство не ведуть, ніякі стосунки не підтримують. Проживання з відповідачем однією сім'єю та збереження шлюбу вже не можливо, та це суперечить інтересам позивача. Вживати заходів щодо примирення подружжя не має необхідності, оскільки позивачка твердо вирішила розірвати шлюб та свою позицію міняти не збирається. Просить розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з'явилась, від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку: Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від шлюбу малолітніх та неповнолітніх дітей не мають. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. В силу ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони на примирення не згодні, про що свідчать їх заяви, мешкають за різними адресами. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, підтверджується свідоцтвом про шлюб, при тих відносинах, що склалися між сторонами збереження родини неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved