Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

позивачка звернулась в суд з даним позовом, в якому вказала, що [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої зазначено [PERSON] , мати [PERSON] . З моменту народження дитини [PERSON] була взята на облік службою у справах дітей Коломийської РДА. Після виписки з пологового будинку відповідачка з немовлям проживали у бабусі, [PERSON] в [ADDRESS] , де догляд за дитиною здійснювала бабуся. [PERSON] з моменту народження дитини фактично не займалася утриманням та вихованням дитини, не цікавилася її долею та здоров`ям, проявляла байдужість до рівня розвитку, стану здоров`я та долі дитини, поводилася агресивно, постійно кричала на дитину, а згодом почала вести аморальний спосіб життя, гроші які отримувала на утримання дитини витрачала на свої потреби. Вказує, що вона та [PERSON] спочатку взяли на себе всі обов`язки по догляду за дитиною, намагалися пояснити відповідачці як дбати за дитиною, однак вона ставала все агресивнішою, на зауваження реагувала неадекватно, відповідала нецензурною лайкою. Зазначає, що відповідачка ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків, не бере участі у вихованні дочки, не піклується про стан її здоров`я та духовний розвиток, не проявляє щодо неї материнської турботи. [INFO] померла [PERSON] і після її смерті, їй стало відомо, що [PERSON] мала намір разом з донькою виїхати в невідомому напрямку. Однак, беручи до уваги байдужість матері до дитини, нею та службою у справах дітей було вжито заходів щодо влаштування відповідачки з дочкою в Центр соціально-психологічної допомоги в селищі Верховина, де вони перебувають на даний час. Збільшивши позовні вимоги просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] та призначити її, [PERSON] опікуном малолітньої внучки [PERSON] . В судове засідання позивачка подала письмове клопотання про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить позовні вимоги задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась без поважних причин, про день,час та місце слухання справи була належним чином повідомлена шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада». Представник третьої особи без самостійних вимог в судове засідання не з`явився, подав до суду висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав щодо дитини, письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника, не заперечив проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, письмові клопотання позивачки та третьої особи , представлений висновок, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. У відповідності до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1,7 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, законів України, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, практику Верховного Суду України. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно статті 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , а її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно копії характеристики,виданою Корницькою сількьою радою, [PERSON] зареєстрована за адресою І. [ADDRESS] , але фактично проживала разом з донькою [PERSON] біля бабусі [PERSON] . [PERSON] не виконує свого материнського обов`язку щодо піклування про дитину та її виховання, жорстоко поводиться з дитиною, не дбає про духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, на зауваження бабусі реагувала неадекватно, відповідала їй нецензурними словами. У виконком Корницької сільської ради неодноразово поступали усні скарги на [PERSON] від сусідів та бабусі про неналежний догляд за донькою (а.с.11). Як вбачається з копії акту обстеження матеріально-побутових умов стану сім`ї від 07.06.2019р. [PERSON] в [ADDRESS] , -матеріально-побутові умови потребують покращення, в будинку не прибрано (а.с.12) Згідно копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] від 10.06.2019 р. в [ADDRESS] зареєстровані : [PERSON] та [PERSON] . На момент обстеження встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу проживає за даною адресою без реєстрації, відсутні навики по вихованню та догляду за дитиною, веденню домашнього господарства. Догляд за дитиною [PERSON] здійснює бабуся [PERSON] (а.с.13) Як встановлено в судовому засіданні догляд за малолітньою [PERSON] здійснювала прабабуся [PERSON] та бабуся [PERSON] . [INFO] померла прабабуся дитини [PERSON] . Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний та духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За ч. 2, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.ст. 3, 155 Сімейного кодексу України, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Між тим, згідно вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд, оцінивши здобуті по справі докази за внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв`язку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що мати малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , ухиляється від виконання своїх материнських обов`язків, не бере участі у вихованні дочки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток. Не забезпечує малолітню необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, тим самим дійсно ухиляється від виховання та утримання своєї дитини. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , зазначено, що остання проявляла недбале ставлення до дитини,не приділяла належної уваги до харчування дитини,елементарним гігієнічним потребам. Поведінка [PERSON] не піддається корекції,що створює несприятливі умови для всебічного та повноцінного розвитку дитини, та несе реальну загрозу життю та здоров`ю дитини. Відповідачка не може виконувати необхідні материнські обов`язки та самостійно вести домашнє господарство належним чином. [PERSON] жорстоко поводиться з дитиною,не дбає про її духовний розвиток, не забезпечує дитині повноцінного харчування, медичного догляду,лікування. Тому, доводи позивача з приводу свідомого нехтування відповідачкою свого батьківського обов`язку суд вважає обґрунтованими, у зв`язку із чим, позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] є бабусею малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 55 Цивільного кодексу України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно з ч.1 ст.58 Цивільного кодексу України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Так, згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч 1, 2 ст. 244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа, при призначенні якої органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно з ч. 2, 3, 4 ст.63 ЦивільногокодексуУкраїни, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника; при призначенні опікуна для малолітньої особи та припризначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Позивач [PERSON] пройшла медичне обстеження, що підтверджується медичною довідкою, де вказано, що її загальний стан здоров`я добрий, постійних ліків не приймає, немає медичних протипоказань до здійснення догляду за неповнолітньою. Згідно копії довідки Департаменту інформаційних технологій Міністерства внутрішніх справ України [PERSON] на території України станом на 17.07.2019 р. до кримінальної відповідальності не притягувалася, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] від 10.07.2019 року в [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На момент обстеження встановлено, що житлово-побутові умови задовільні. В будинку є світло, газ, гаряче і холодне водопостачання, опалення в будинку, проведено систему каналізації будинку. Загальна площа житлового будинку 53,8 кв.м. (а.с.14) Зі змісту довідки - характеристики №276 від 16.07.2019 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] з 08.02.1995 року. За час проживання на території сільської ради зарекомендувала себе з позитивної сторони. Доброзичлива, ввічлива, товариська, відповідальна, приймає активну участь в житті громади, турботлива мати, бабуся, хороша господиня, користується авторитетом серед жителів сільської ради. До адміністративної відповідальності не притягувалася, випадків порушення громадського порядку не було. Може бути опікуном внучки [PERSON] . Згідно копії заяви [PERSON] , чоловіка позивачки від 16.07.2019 р. посвідченої приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу, він не заперечує щодо оформлення дружиною [PERSON] опіки над її внучкою [PERSON] . За наведених обставин, суд вважає за можливе призначити позивачку [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевикладене, те, що позивач є бабусею малолітньої [PERSON] , яка займається її вихованням та турбується про неї, а також той факт, що судом не встановлено підстав, з яких [PERSON] не може бути опікуном, суд прийшов до висновку про призначення [PERSON] опікуном над малолітньою внучкою [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved