Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог зазначає, що 12 вересня 2016 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу є син [PERSON] , який перебуває на повному її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча як батько зобов`язаний це робити. Її доходи не дають можливості забезпечувати сина всім необхідним через те, що вона працює вчителем в загальноосвітній школі с. Мельники-Мостище. Відповідач не працевлаштований, однак виїжджає на сезонні роботи за кордон і має можливість щомісячно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі не менше 1500 грн. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позовній заяві підстав і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується відстеженням «Укрпошта» про вручення йому судової повістки, причину неявки суду не повідомив, відзиву не подав. За таких обставин та з огляду на те, що позивачка не заперечила проти заочного розгляду справи, ухвалою суду від 27 листопада 2019 року постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими Главою 11 Цивільного процесуального кодексу України. Заслухавши пояснення позивачки, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Мельнико-Мостищенською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області 27 січня 2017 року (а.с. 4). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, сторони у справі як батьки неповнолітнього [PERSON] зобов`язані утримувати його до досягнення повноліття. У відповідності до частин 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років становить: з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Неповнолітній син сторін [PERSON] проживає з матір`ю, що стверджується довідкою № 1211 від 28 жовтня 2019 року, виданою Мельнико-Мостищенською сільською радою Камінь-Каширського району Волинської області (а.с. 6). Між сторонами немає домовленості щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Будучи особою працездатного віку, відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надає. З огляду на вищезазначене та беручи до уваги, що відповідач як працездатна особа має можливість працювати та утримувати свою дитину, дані про незадовільний стан здоров`я останнього відсутні, і враховуючи стан здоров`я дитини, відсутність у відповідача інших утриманців, загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, постійне зростання цін на товари та послуги для дітей, а також те, що обов`язок утримувати дитину рівною мірою покладається як на матір, так і на батька, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки належить задовольнити повністю та стягувати з відповідача аліменти на утримання його неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення до суду, тобто з 29 жовтня 2019 року, і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оскільки позивачка при подачі позову до суду від сплати судового збору звільнена, з відповідача, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Отже, рішення суду у межах сум платежів за один місяць належить допустити до негайного виконання.

Outcome: approved