Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить суд визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою №5 в будинку №54 по вулиці Михайлівській в місті Одесі, що є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 13.06.2016 року є власницею квартири [ADDRESS]. Після купівлі спірної квартири позивачка вселилася в неї, користується нею, здійснює необхідний ремонт. Між тим, в спірній квартирі продовжує зберігатися реєстрація відповідачки, яка виїхала з даної квартири за межі України (в Росію) ще в 2012 році. Права власності на спірну квартиру відповідачка не мала, до цього часу проживає в Росії, де отримала дозвіл на проживання до 2019 року. Відповідачка за вказаною адресою не проживає, однак зареєстрована у вказаній квартирі, її особистих речей в квартирі не має, комунальні послуги за квартиру не сплачує. Оскільки на теперішній час реєстрація відповідачки існує формально та тільки створює зайві турботи щодо сплати комунальних послуг у більшому ніж потрібно розмірі, позивачка вимушена звернутися з наступним позовом до суду. Представник позивачки в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність, в якій просив суд задовольнити позов в повному обсязі, розглянути справу у відсутність позивачки та її представника, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення у відсутності відповідачки при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ст.169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 13 червня 2016 року [PERSON], діюча від імені громадянки [PERSON] Федерації, [PERSON], надалі «Представник продавця» з однієї сторони, та [PERSON], надалі «Покупець» (Набувач) з другої сторони склали договір про таке: за цим договором продавець передає майно у власність покупцю, а покупець приймає майно і сплачує за нього обговорену грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу є нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS], , що підтверджується договором купівлі-продажу від 13.06.2016 року посвідченого [PERSON], державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №3-1011. На підтвердження свого права власності на спірну квартиру, позивачка надала суду Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №61620358 сформовану 16.06.2016 року з якої вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. З довідки (виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію) №828 від 02.06.2016 року виданої начальником Дільниці №7 КП ЖКС «Черьомушки» вбачається, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], [INFO], з 17.08.1988 року. З копії паспорту [PERSON], [INFO], серії КЕ 820526 виданого Малиновським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області вбачається, що в графі «місце проживання» вказано: О (ТП) УФМС Росії по [PERSON] Ел зареєстрована за місцем мешкання 26.03.2013 року [ADDRESS] до 11.02.2016 року. Вид на проживання 82 № 0312239 виданий до 23 червня 2019 року. Як вбачається з відповіді Одеської дирекції Поштамт-Центр поштового звязку № 1 № 12/894-906-ЮК від 26.07.2016 року на імя [PERSON] за адресою: [ADDRESS], за період з липня 2015 року по 25.07.2016 року в надходженні та видачі не значиться реєстрована кореспонденція не значиться. Як вбачається з відповіді головного лікаря Комунальної установи «Міська поліклініка №1» №499 від 04.08.2016 року, [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою: [ADDRESS], до вузьких спеціалістів не зверталась. Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч.2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача (власника) належать дружина наймача (власника) їх діти та батьки. Членами сім'ї наймача (власника) можуть бути визнані інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 3 СК України також закріплено, що сім'ю складають спільно мешкаючи особи, які пов'язані спільним побутом, які мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. З вищенаведеної норми Закону випливає, що рішення суду по справі про задоволення позову після набуття ним законної сили є підставою для скасування реєстрації відповідача за вищевказаною адресою.

Outcome: approved