Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] , яка є правонаступником позивача [PERSON] , опікуна [PERSON] згідно ухвали від 04.11.2019 року, звернулася з позовом в суд, в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] серія та номер 680, посвідчений приватним нотаріусом Якібчук Оксаною Богданівною 04.07.2013 року та скасувати його реєстрацію індексний номер 3669760 від 04.07.2013 року.Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , яка померла [INFO] була рідною сестрою позивача, разом із чоловіком [PERSON] , який помер у 2013 році, проживали у квартирі [ADDRESS] , яка належала їм на праві спільної часткової власності. Дітей у них не було, обоє були людьми похилого віку, часто хворіли, при цьому [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у Львівській психіатричній лікарні. У 2014 році позивач дізналася, що 04.07.2013 року приватним нотаріусом Якібчук О.Б. був посвідчений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] продали належну їм квартиру відповідачу [PERSON] . Зазначає, що станом на липень 2013 року [PERSON] вже була в хворобливому стані, у неї проявлялися розлади психічного здоров`я, висновком судової психіатричної експертизи №126 від 02.02.2015 року встановлено, що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у формі судинної деменції, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, рішенням Залізничного районного суду від 04.06.2015 року була визнана недієздатною. Вказує, що вона постійно доглядала [PERSON] , купувала необхідні ліки та продукти, прибирала у її квартирі. Звертає увагу, що на момент посвідчення договору купівлі продажу квартири, вона була у такому стані , що не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними. Крім того, [PERSON] не могла укладати договір про відчуження належної їй частини квартири, за станом свого здоров`я не могла давати згоду на відчуження належної частини квартири [PERSON] . Враховуючи наведені обставини, просить визнати договір купівлі продажу квартири недійсним. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала. Пояснила, що [PERSON] є рідною сестрою померлої на даний час [PERSON] та є спадкоємницею другої черги. [PERSON] та [PERSON] були подружжям та проживали у квартирі [ADDRESS] . Вони обоє були людьми похилого віку та часто хворіли. [INFO] помер [PERSON] . Під час приведення документів у відповідність після смерті чоловіка [PERSON] їм стало відомо, що 04.07.2013 року приватним нотаріусом Якібчук О. Б. було посвідчено договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] продали належну їм квартиру відповідачу [PERSON] . Зазначає, що станом на липень 2013 року [PERSON] вже була в хворобливому стані, у неї проявлялися розлади психічного здоров`я, висновком судової психіатричної експертизи № 126 від 02.02.2015 року встановлено, що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у формі судинної деменції, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04.06.2015 року була визнана недієздатною. Опікуном було призначено [PERSON] , який в подальшому і подав позов від імені [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Додала, що під час укладення договору купівлі-продажу кожен з подружжя надавав нотаріусу письмову згоду на відчуження частки належної їм квартири, а оскільки [PERSON] станом на дату укладення договору не могла усвідомлювати значення дій та керувати ними, договір підлягає визнанню недійсним повністю. Таток зазначила, що згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 272 від 05.06.2018 року [PERSON] станом на 04.07.2013 року, тобто на дату укладення договору, страждала тяжким психічним розладом у формі судинної деменції, не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Просить позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечив, пояснив, що на час укладення договору [PERSON] була здоровою, повністю усвідомлювала значення своїх дій, а позивачі свідомо поклали її на лікування в психіатричну лікарню для подальшого позитивного висновку комісії. Вони попередньо домовилися, що [PERSON] залишиться проживати у квартирі, а [PERSON] буде її доглядати. Представник відповідача [PERSON] проти позову заперечила та пояснила, що [PERSON] була рідною племінницею померого [PERSON] . Вона зразу після навчання поїхала проживати у Російську Федерацію, там вийшла заміж і залишилася. Вона в майбутньому хоче сюди повернутися, а тому придбала квартиру у свого дядька [PERSON] . Під час передачі коштів вона присутньою не була, але знає, що кошти за квартиру були передані. Чому вона не купила іншу квартиру, а з двома старими людьми, які залишалися там проживати, їй не відомо. Зазначила, що вона, [PERSON] , постійно провідувала [PERSON] , вона була свідома, сама ходила. Після того, як її привезли з лікарні приблизно у грудні 2013 року, вона постійно з нею ночувала, готувала їжу, доглядала. Також додала, що їй не було відомо, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова [PERSON] було призначено опікуна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що вона посвідчувала договір купівлі-продажу спірної квартири, при укладення договору були присутні подружжя [PERSON] та [PERSON] з відповідними документами. Договір укладали усвідомлюючи значення своїх дій , їм було роз`яснено наслідки укладення договору, договір їм було прочитано. Також подавали заяву про взаємну згоду на відчуження своїх часток, оскільки закон вимагає такої згоди, оскільки частки були придбані під час шлюбу.Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов до задоволення підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , яка померла [INFO] була рідною сестрою позивача, разом із чоловіком [PERSON] , який помер у 2013 році, проживали у квартирі [ADDRESS] , яка належала їм на праві спільної часткової власності згідно відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.07.2015 року /а.с.9/. Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.07.2015 року встановлено, що 04.07.2013 року приватним нотаріусом Якібчук О.Б. був посвідчений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] продали належну їм квартиру відповідачу [PERSON] /а.с.8/. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 215 ЦК України, - підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як вбачається із вказаної норми закону, умовами чинності (дійсності) правочину є такі вимоги: зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що зумовлені ним; мають бути дотримані спеціальні вимоги до укладення певних видів правочинів. Порушення хоча б однієї із перелічених умов тягне за собою недійсність правочину. Відповідно до вимог ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За положеннями ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009 року № 9 зазначено, що відповідно до частини першої ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною вимог, які встановлені ст. 203 ЦК. У п. 5. цієї ж постанови зазначено, що відповідно до ст. 215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Ставлячи під сумнів дійсність договору купівлі-продажу, укладеного 04.07.2013 року, позивач [PERSON] , який був опікуном недієздатної [PERSON] , за її життя звернувся до суду з позовною заявою про визнання вказаного договору купівлі-продажу недійсним з тих підстав, що він був укладений, коли особа на момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. В подальшому в процесі розгляду справи [PERSON] померла, а тому судом було залучено правонаступника за даним позовом [PERSON] , яка є рідною сестрою померлої [PERSON] , і яка звернулася у нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті рідної сестри, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Як встановлено судом, 04.07.2013 року приватним нотаріусом Якібчук О.Б. був посвідчений договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] продали належну їм квартиру відповідачу [PERSON] . При цьому [PERSON] та [PERSON] було подано заяву нотаріусу, у якій вони давали свою згоду один одному на продаж належної кожному з них 1/2 частини квартири [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, відповідний актовий запис 1360. Рішенням Залізничного районного суду м.Львова №462/6682/14-ц від 04.06.2015 року суд ухвалив визнати [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] недієздатною. Вказаним рішенням встановлено, що [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у формі судинної деменції, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки, що узгоджується із висновком судово-психіатричної експертизи № 126 від 02.02.2015 року. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16.10.2015 року №462/5764/15-ц суд ухвалив задовольнити подання Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування про встановлення опіки та призначення опікуна та встановити опіку над [PERSON] , [INFO] , та призначити опікуном [PERSON] . Згідно Висновку судово-психіатричної експертизи № 272 від 05.06.2018 року, наданого на підставі Ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 05.06.2018 року в межах даної цивільної справи, [PERSON] станом на 04.07.2013 року, тобто на дату укладення договору, страждала тяжким психічним розладом у формі судинної деменції, не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її матір`ю, а [PERSON] рідною тіткою. Оскільки [PERSON] та [PERSON] часто хворіли, вони доглядали за ними, допомагали їм. Після смерті дядька [PERSON] вона хотіла впорядкувати документи на тітку, переоформити субсидію, однак жодних документів на квартиру не виявилося. Родичі з боку дядька повідомила їй, що квартиру було продано [PERSON] . Зазначила, що тітка [PERSON] та дядько [PERSON] давно хворіли, вони неодноразово разом лягали у Львівський обласний госпіталь, оскільки у дядька були проблеми з серцем. Протягом 2012-2013 років вони неодноразово перебували на лікуванні у госпіталі. В цей час тітка вже була важко хвора, були проблеми з пам`ятю, лікар їй повідмила, що у неї проблеми з психікою, що підтверджується довідкою після лікування у госпіталі 2012 року. Дядько коли лягав на лікування у лікарню, завжди брав її з собою, оскільки боявся її залишати одну. Після смерті дядька [PERSON] стан тітки ще більше погіршився, на похороні вона не розуміла, що відбувається, нікого не впізнавала, вітала гостей. Після проходження лікування вони також за нею доглядали, оскільки вона була неохайна, не могла себе обслуговувати, її постійно навідував сімейний лікар. Тітка навіть не розуміла, що вона живе у проданій квартирі. Також додала, що дядько [PERSON] помер через 2 місяці після укладення договору. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її мамою, а [PERSON] її рідною тіткою. Пояснила, що [PERSON] хворіла давно, мала проблеми з тиском та часті головні болі. Дядько [PERSON] хворів на серце, від даного захворювання він і помер. Після 2012 року стан здоров`я їх погіршився, вони часто обоє лікувалися у госпіталі, оскільки дядько боявся залишати її одну, у тітки були проблеми з пам`яттю, вони купували їй від цього ліки. Вона, її мама та сестра постійно здійснювали догляд за ними. Про те, що був укладений договір купівлі-продажу, вони взнали лише після смерті дядька. [PERSON] проживає в Російський Федерації, за все життя вона бачила її лише один раз. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що він є рідним братом [PERSON] . Вважає, що договір є законним, оскільки брат [PERSON] обіцяв, що квартиру запише [PERSON] . [PERSON] була здорова і у нормальному стані, після лікарні вони трохи жили у його сестри. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] є його рідним дядьком. Вони з тіткою жили довгий час разом, дітей не мали. Під час того, як вони були у селі, він чув розмову, що дядько хоче записати квартиру на [PERSON] Тітка була здорова, погодилася з дядьком, щоб записати квартиру на [PERSON] , якщо будуть за ними доглядати. Таким чином, в судовому засіданні позивачем надано докази на підтвердження того, що [PERSON] при укладенні 04.07.2013 року договору купівлі-продажу квартири, не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Згідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками у справі та здобутих судом, прийшов до висновку, що позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] серія та номер 680, посвідченого приватним нотаріусом Якібчук Оксаною Богданівною 04.07.2013 року та скасування його реєстрації індексний номер 3669760 від 04.07.2013 року, є підставними, оскільки такий був укладений, коли особа, на момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. При цьому, на думку суду, договір підлягає визнанню недійсним у повному обсязі, оскільки [PERSON] надавала нотаріусу письмово оформлену згоду на відчуження частки квартири іншого співвласника, без такої згоди договір не міг би бути укладеним. Суд не бере до уваги пояснення представників відповідача та свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що тітка [PERSON] на момент укладення договору повністю була здоровою, оскільки такі покази повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме показами свідків [PERSON] , [PERSON] , висновком експерта № 126 від 02.02.2015 року, на підставі якого [PERSON] було визнано недієздатною рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 04.06.2015 року, висновком експерта № 272 від 05.06.2018 року, відповідно до якого станом на день укладення договору [PERSON] страждала тяжким психічним розладом у формі судинної деменції, не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідач не спростував доказів сторони позивача, а відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. (ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України) В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 730,80 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved