Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що вона має з відповідачем спільну дитину, яка проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Оскільки відповідач, який проживає окремо від них, участі в утриманні дитини не приймає та матеріальної допомоги на її утримання не надає, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 30 000 гривень щомісяця. Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та просила задовольнити позов з викладених у ньому підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідно до існуючої між сторонами домовленості дитина з п'ятниці до понеділка включно перебуває з батьком, а тому останній таким чином утримує дитину. Також, зазначив, що відповідач не працює у зв'язку з чим не має постійного доходу. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Дитина проживає разом із матір'ю та перебуває на її повному утриманні. Вказане також підтверджується довідкою депутата Васильківської міської ради Київської області від 27.07.2015 року (а.с. 7). Зазначені в судовому засіданні представником відповідача обставини письмової домовленості сторін про участь батька у вихованні дитини та спілкування з нею, представник позивача під час розгляду справи не заперечила. Разом з цим, представник позивача на запитання суду повідомила, що будь-яких спільних домовленостей про утримання дитини між сторонами немає, а тому позивач і звернулась до суду. Отже, за відсутності домовленості між сторонами про участь в утриманні дитини та твердженні позивача про те, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню їх дитини, суд приходить до висновку, що факт перебування дитини у певні дні тижня разом із батьком є лише результатом домовленості сторін стосовно участі батька у спілкуванні з дитиною та не свідчить про виконання батьком встановленого законом обов'язку утримувати свою дитину, а також не впливає на визначення розміру аліментів. Тобто, слід розмежовувати особисті немайнові права батьків (в даному випадку право батька на спілкування з дитиною) та обов'язки подружжя по утриманню (в даному випадку обов'язок батька утримувати дитину до повноліття), що є абсолютно різними не тотожними правовими категоріями. При цьому, згідно із вимогами статті 60 ЦПК України, в судовому засіданні під час розгляду справи стороною відповідача не надано жодних доказів, які б підтверджували ту обставину, що відповідач утримує свою дитину. Посилання представника відповідача на письмову домовленість між сторонами про спілкування батька з дитиною, на переконання суду, не можна вважати таким, що свідчить про утримання батьком дитини, оскільки зазначена домовленість не стосується матеріальних обов'язків відповідача щодо утримання дитини. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із частиною першою статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України). Оскільки, під час розгляду справи встановлено, що відповідач офіційно не працевлаштований та не має регулярного, постійного доходу, суд приходить до висновку про можливість визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі. Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Будь-яких обставин щодо стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становище платника аліментів чи інших обставини, що мають істотне значення в судовому засіданні під час розгляду справи не встановлено. Таким чином, враховуючи обставини справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в сумі 900 гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі пункту 1 частини першої статті 367 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог частини третьої статті 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: partial