Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04 червня 2011 року. [INFO] у них народився син - [PERSON] . В травні 2018року через взаємні непорозуміння їх сімейні стосунки були припинені і більше не відновлювалися. Зазначаючи на тому, що сім`я розпалася остаточно і сімейні стосунки відновленню не підлягають, позивачка просить суд їх шлюб з відповідачем розірвати, стягнувши з відповідача на її користь сплачений нею при зверненні до суду судовий збір. Сторони, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, до судового засідання не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Згідно заяви відповідача, поданої ним до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги про розірвання шлюбу ним визнаються. Зважаючи на зазначені обставини та відсутність підстав для обов`язкової явки сторін, суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд без їх участі. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 92 (а.с.8). Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Як зазначено в позовній заяві і не спростовується відповідачем, дитина проживає разом з матір`ю, спору щодо її виховання між сторонами не існує. Згідно обґрунтувань позовної заяви, не заперечених відповідачем, причиною припинення сімейних стосунків є відсутність взаєморозуміння між сторонами та небажання сторін зберігати шлюб. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Підставою розірвання шлюбу, відповідно до положень ст.112 Сімейного Кодексу, є неможливість подальшого спільного життя подружжя і збереження їх шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо судом буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Як свідчать позиції сторін, викладені в письмових заявах, адресованих суду, жодна з них зберігати шлюб та відновлювати сімейні стосунки після їх припинення не бажає, що надає суду підстави вважати, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін. З огляду на це позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат у справі, суд виходить з такого. При зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн. Згідно з вимогами ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст.142 цього Кодексу у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Приймаючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, позивачці слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 384,20 грн. Саме зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на її користь. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved