overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] у листопаді 2014 року звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 03 листопада 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кельменецького районного управління юстиції Чернівецької області, про що зроблено актовий запис за №60. Від шлюбу у них [INFO] року народився син [PERSON]. Разом з тим, подружнє життя не склалось. Протягом останнього часу сімейне життя поступово почало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до втрати між ними почуття любові та фактичного припинення шлюбних відносин. Крім того, між ними часто виникали суперечки, свідком яких була їх малолітня дитина. На даний час вони припинили фактичні шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. У зв'язку із тим, що шлюб носить тільки формальний характер, просила його розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Надала заяву, у якій розгляд справи просила провести без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному об'ємі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав заяву, у якій розгляд справи просив провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 03 листопада 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Кельменецького районного управління юстиції Чернівецької області, про що зроблено актовий запис за №60 (а.с.3). Від шлюбу у них [INFO] року народився син [PERSON] (а.с.12). Спільне життя сторін не склалось через постійні суперечки та втрату між ними почуття любові та поваги. На даний час вони припинили фактичні шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Таким чином, суд вважає, що збереження сім»ї неможливе, оскільки сім»я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім»я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] у листопаді 2014 року звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 01 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №2389. Від шлюбу у них [INFO] народилося син [PERSON]. Разом з тим, подружнє життя не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та постійні суперечки, свідком яких нерідко був їхній малолітній син. Також основною причиною розпаду сім»ї є те, що відповідач більше півтора року не працює і матеріально не забезпечує сім»ю. Неодноразові спроби налагодити подружні стосунки не дали бажаного результату. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. У зв'язку із тим, що їх шлюб носить тільки формальний характер, просила його розірвати. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та підтримала викладені у ньому обставини. Просила його задовольнити. Вважає, що примирення з відповідачем неможливе. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позову. Пояснив, що незважаючи на надання судом строку на примирення та вжиття ним (відповідачем) всіх заходів для примирення, дружина не бажає зберегти сім»ю. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 01 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №2389 (а.с.4). Від вказаного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с.6). Спільне життя сторін склалось невдало через відсутність між ними взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та постійні суперечки. На даний час сторони не підтримують фактичних шлюбних відносин. Судом надавався сторонам термін для примирення, однак сторони так і не помирилися. Таким чином, суд вважає, що збереження сім′ї неможливе, оскільки сім′я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім′я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] у листопаді 2014 року звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 08 січня 2010 року Виконавчим комітетом Кулішівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, про що зроблено актовий запис за №01. Разом з тим, подружнє життя не склалось через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, через що між ними часто виникали непорозуміння. Всі ці обставини призвели до втрати поваги та любові один до одного. Неодноразові спроби налагодити подружні стосунки не дали бажаного результату. З вересня 2014 року вони припинили фактичні шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. У звязку із тим, що шлюб носить тільки формальний характер, просила його розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Надала заяву, у якій розгляд справи просила провести без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обємі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 08 січня 2010 року Виконавчим комітетом Кулішівської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, про що зроблено актовий запис за №01 (а.с.3). Від вказаного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Спільне життя сторін склалось невдало через несумісність характерів та різних поглядів на сімейне життя. З вересня 2014 року вони припинили фактичні шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Таким чином, суд вважає, що збереження сім»ї неможливе, оскільки сім»я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім»я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] у листопаді 2014 року звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилалась на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 16 грудня 1978 року Міськвідділом ЗАГС м.Чернівці, про що зроблено актовий запис за №2445. Разом з тим, подружнє життя не склалось через різні погляди на сім»ю, сімейні відносини та виконання подружніх обовязків, через що між ними часто виникали непорозуміння та суперечки. Всі ці обставини призвели до втрати поваги та любові один до одного. Неодноразові спроби налагодити подружні стосунки не дали бажаного результату. З вересня 2005 року вони припинили фактичні шлюбні відносини. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. У звязку із тим, що шлюб носить тільки формальний характер, просила його розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Надала заяву, у якій розгляд справи просила провести без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обємі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав заяву, в якій розгляд справи просив провести у його відсутність. Позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 16 грудня 1978 року Міськвідділом ЗАГС м.Чернівці, про що зроблено актовий запис за №2445 (а.с.4). Від вказаного шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Спільне життя сторін склалось невдало через різні погляди на сім»ю, сімейні відносини, виконання подружніх обовязків та постійні суперечки. З вересня 2005 року вони припинили фактичні шлюбні відносини. Таким чином, суд вважає, що збереження сім»ї неможливе, оскільки сім»я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім»я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім'ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] у листопаді 2015 р. звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебуває у шлюбі з відповідачам. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, щомісячно, до повноліття дочки. В судове засідання позивач та відповідач не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача надійшла заява, в якій вона прохає розглянути справу у її відсутність, позов підтримує, відповідач поважність причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На сьогоднішній день сторони спільно не проживають та на утримання дочки, яка проживає з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги не надає, чим порушує вимогу ст. 180 сімейного кодексу України, яка зазначає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення їм повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] у листопаді 2016 р. звернулась до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона з 21.10.2007 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу, позивачка [INFO] народила сина - [PERSON]. Проте, відповідач ухиляється від матеріального утримання їх сім'ї, дружини та дитини, участі у вихованні їх спільної дитини не приймає, не піклується про сина та не допомагає. Позивачка зазначає, що син перебуває на повному її утриманні, хоча матеріальне забезпечення останньої не надає можливість гідно утримувати дитину, належно забезпечувати її життя, оскільки перебуває у дикретній відпустці по догляду за дитиною. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання, як матері в розмірі ? чстини з усіх видів його заробітку та аліменти утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку щомісяця. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити . Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] у листопаді 2018 р. звернулася до суду із вказаним вище позов в обґрунтування якого посилається на те, що у період з 08.09.2011 р. по 11.10.2017 р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у період якого вона [INFO] р. народила сина [PERSON]. Далі позивачка зазначає, що після припинення шлюбних стосунків та розірвання шлюбу з відповідачем сина [PERSON] проживає з нею за адресою: [ADDRESS]. Проте, оскільки сторони не можуть дійти згоди щодо місця проживання сина, з метою захисту його прав та інтересів, позивачка просить суд визначити місце проживання сина [PERSON], [INFO] з нею за фактичним місцем її проживання. За згодою представника позивачки та третьої особи підготовче засідання проведено та завершено, розгляд справи призначено по суті. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Представник третьої особи: Орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги підтримала подала Висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини з позивачкою (ас. 62-64). Відповідач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду нотаріально посвідчену заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини визнав в повному обсязі (ас. 60). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON], що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв'язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] у листопаді 2019 року звернулась до суду із позовом, у якому прохала стягувати на її користь із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх видів його доходу, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-4). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що відповідач є батьком її малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Дитина знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на її утриманні не надає. Прохає суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав, прохав задовольнити. Пояснення надав аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, будь-яких письмових заяв та клопотань суду не надав, причини неявки суду не відомі. Представник позивачки не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з цим суд, спираючись на норми ст. 280 ЦПК України, розглянув справу за відсутності відповідача та ухвалив заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Дитина мешкає з позивачкою (а.с. 11), відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст.182 СК України. Суд враховує, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але матеріальної допомоги на її утримання не надає. Тому доходить висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі ј частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, оскільки такий розмір буде достатнім для утримання дитини. Разом з тим, суд стягує на користь Держави з відповідача судовий збір на підставі приписів ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] у листопаді 2019 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 2-4). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 17 серпня 2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом із нею. Протягом останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення, починаючи з вересня 2018 року, шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Оскільки нормальні стосунки між подружжям неможливі, прохає розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала та прохала задовольнити (а.с. 10). Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов визнав та не заперечував проти його задоволення (а.с. 18). З цих підстав суд, спираючись на норми ст. 247 ЦПК України, розглянув справу за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих ними межах, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони 17серпня 2012 року уклали шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську реєстраційної служби Бердянского міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 264 (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7), який мешкає разом із позивачкою. На даний час сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Судові витрати по справі складають 768 гривні 40 копійок (а.с. 1). Згідно з вимогами ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам позивачки, а збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Після розірвання шлюбу неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , який мешкає із позивачкою, залишити мешкати разом з матір`ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved