Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування позову зазначила, що з 07 грудня 2003 року по 20 листопада 2018 року вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Вона не може самостійно забезпечити дочці належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, а відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Відповідач, який є здоровим та працездатним, може сплачувати аліменти в розмірі 1500 грн., що буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Сплата відповідачем аліментів у вказаному розмірі забезпечить їх рівність в несенні обов`язку утримання дитини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та задовольнити позов в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позов та не надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності позивачки та відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 07 грудня 2013 року по 20 листопада 2018 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пролетарського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 356 (а.с. 8), та заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20 листопада 2018 року про розірвання шлюбу між сторонами у справі (а.с. 5). Сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, в якому відповідач вказаний батьком дитини (а.с. 9). В позовній заяві позивач стверджує, що малолітня дочка проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Те, що малолітня [PERSON] мешкає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , підтверджується актом № 2738 проживання без реєстрації, складеним 02 грудня 2019 року комісією КП КМР «УКОЖФ» та затвердженим директором КП КМР «УКОЖФ» Щебетовою Т.І. (а.с. 7). В статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік», прожитковий мінімум на дитину у віці від шести до вісімнадцяти років з 01 січня 2020 року становить 2118 грн. Позивачка просить стягнути на утримання дитини аліменти у розмірі 1500 грн. щомісячно, тобто менше, ніж прожитковий мінімум на дитину у віці від шести до вісімнадцяти років. З урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача, який зобов`язаний надавати допомогу своїй дочці до досягнення нею повноліття, необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини у заявленому позивачкою розмірі, тобто в розмірі 1500 грн. щомісячно, із щорічною індексацією аліментів відповідно до закону. Оскільки при зверненні до суду позивач за законом була звільнена від сплати судового збору, він, згідно ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved