Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-25 00:00:00

Позивачка в серпні 2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27 лютого 2005 року в [ADDRESS], в виконкомі Іванопільської селищної ради, актовий запис № 4. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 27 лютого 2005 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб в [ADDRESS], в виконкомі Іванопільської селищної ради, про що зроблено актовий запис № 4, від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, виявилось, що вони різні люди, з липня 2012 року не підтримують сімейних стосунків, спільне господарство не ведеться, мають окремий бюджет, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, зазначала, що майнових спорів між ними немає, дитина після розірвання шлюбу буде знаходитись на її утриманні та вихованні, а тому на підставі ст.ст. 105, 110 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначала, що з 2012 року вона з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим, крім того виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечував, підтвердив, що він з дружиною проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають не підтримують шлюбних стосунків. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 лютого 2005 року, про що є актовий запис № 4 (а.с. 3 - копія свідоцтва про шлюб). Як вбачається з матеріалів справи, від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4 - копія свідоцтва про народження). Відповідно до ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивачки та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання. Суд, заслухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї не можливе, сторони фактично з 2012 проживають окремо, не ведуть спільного господарства не підтримують шлюбних стосунків, спільного бюджету не мають, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved