Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 18 листопада 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області був зроблений відповідний актовий запис №149. З відповідачем мають малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Все це призвело до втрати почуттів між ними та того, що з травня 2020 року сімейні стосунки між ними припинилися, проживають окремо. Спір про місце проживання дітей відсутній. Аліменти на утримання дітей будуть стягуватися за окремим позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, вважає що сім`ю зберегти не можливо, оскільки сімейно - шлюбні стосунки з відповідачем припинено з серпня 2018 року, в зв`язку з чим заперечує проти надання строку на примирення, спір про поділ майна, місце проживання та утримання дітей відсутній (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Надав заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечував (а.с. 34). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 листопада 2006 року, що зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №149, дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18 листопада 2006 року видане відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 8). Згідно свідоцтва про народження видане 22 червня 2007 року Микільською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області, у сторін народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження видане 03 червня 2014 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, у сторін народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Спільне життя подружжя не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, у зв`язку з чим сторони не можуть вести сумісне подружнє життя. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони з травня 2020 року припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх. Згідно зі ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 420 грн. 20 коп., сплачений нею під час звернення з позовом до суду, інші 50% судового збору в розмірі 420 грн. 20 коп. слід повернути позивачці з державного бюджету (а.с. 4). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved