Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідачів Приватного підприємства «Онікс», Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, у якому просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що разом із сім`єю, яка складається із чотирьох осіб проживають у двохкімнатній квартирі [ADDRESS] . Вказана квартира була продана їй на підставі Акта Агрофірми «Поділля», Зборів уповноважених Агрофірми «Поділля» від 18 травня 1994 року, оформлених Протоколом №4 та Зборів уповноважених Агрофірми «Поділля» від 12 листопада 1994 року, оформлених Протоколом №5. 30 січня 1996 року Агрофірма «Поділля» була реорганізована у сільськогосподарське товариство власників земельних та майнових паїв «Поділля» згідно Протоколу рішення зборів. 31 жовтня 2007 року Рішенням зборів Товариства власників «Поділля» припинено шляхом приєднання до Приватного підприємства Онікс. Вказує, що спірна квартира [ADDRESS] перебуває у її користуванні із 1990 року. На протязі тридцяти років вона справно сплачує комунальні послуги за дану квартиру, яка є єдиним її житлом, та право власності на яку за ніким не зареєстровано. Разом із цим, дана квартира не перебуває на балансі ПП «Онікс» та Великоберезовицької селищної ради, Тернопільського району, Тернопільської області, нікому іншому у користування чи власність не передавалася. За вказаних обставин, покликаючись на те, що вона відкрито та безперервно володіє більше десяти років і не вжила заходів, спрямованих на приховування факту володіння квартирою, [PERSON] просила визнати за нею право власності на спірну квартиру, застосувавши строки набувальної давності. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 травня 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до підготовчого судового засідання. Відзиву на позовну заяву відповідачі до суду не подавали. 01 червня 2020 року Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області закрите підготовче судове засідання у вказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, попередньо надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Від відповідача приватного підприємства «Онікс» надійшла до суду заява про розгляд справи за відсутності представника товариства , у якій також зазначено , що ПП «Онікс» позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі та просить задовольнити. Представник відповідача Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за їх відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. \~ \~ \~ \~Судом установлено: \~ \~ \~ \~Згідно довідки №75 виданої 13 січня 2020 року виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області [PERSON] зареєстрована з 21 березня 1983 року і проживає по [ADDRESS] , загальна площа квартири 53,5 кв.м. Разом із нею за вказаною адресою зареєстровані та проживають: [PERSON] син, зареєстрований з [INFO] ; [PERSON] дочка, зареєстрована з [INFO] ; [PERSON] внук, зареєстрований з 15 листопада 2017 року. \~ \~ \~ \~Як убачається\~із матеріалів\~справи,\~на зборах\~уповноважених агрофірми\~«Поділля» від 18 травня 1994 року, оформлених Протоколом №4, прийнято рішення про проведення продажу житла агрофірми «Поділля» громадянам, які у ньому проживають. На підставі рішення зборів уповноважених агрофірми «Поділля» складено Акт комісії, згідно якого двохкімнатну квартиру [ADDRESS] вирішено продати [PERSON] . Згідно довідки №54 виданої 22 січня 2020 року приватним акціонерним товариством «Тернопільміськгаз», абонентський рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] відкрито на ім`я [PERSON] з 01 січня 1990 року. Довідкою №22 виданою 23 січня 2020 року Тернопільським сільським районом електромереж ВАТ «Тернопільобленерго» стверджується, що абонентський рахунок №241009 за адресою: [ADDRESS] відкрито на ім`я відкрито з 31 січня 2001 року на ім`я [PERSON] . Згідно викладених у позові обставин, чоловік позивачки [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Вказане стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 04 червня 2019 року виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області (а.с. 34). Відповідно до довідки №11 виданої 13 січня 2020 року комунальним підприємством «Аква-сервіс» Великоберезовицької селищної ради, станом на 31 грудня 2019 року у [PERSON] , яка проживає в [ADDRESS] , заборгованості за комунальні послуги, воду, водовідведення немає. Із довідки №5 виданої 13 січня 2020 року приватним підприємством «Онікс» встановлено, що на основі колгоспу «Поділля» смт.В.Березовиця, Тернопільського району, Тернопільської області 30.06.1988року утворено агрофірму-колгосп Поділля» по наказу Держагропрому УРСР від 17.05.1988року №я140; 18.11.1992року змінена назва Агрофірма-колгосп «Поділля» на Агрофірма «Поділля»; 30.01.1996року Агрофірму «Поділля» реорганізовано на сільськогосподарське товариство власників земельних та майнових паїв «Поділля»; 25.01.2008року діяльність Товариства власників «Поділля» припинено шляхом приєднання до приватного підприємства «Онікс». Судом установлено, що по даний час державна реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] не проведена. 03 жовтня 2019 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] виготовлено технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] , згідно якого загальна площа квартири 53,5 кв. м., житлова площа квартири 29,5 кв. м. Замовником технічної інвентаризації у вказаному технічному паспорті зазначено позивачку [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 318 ЦК України, усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Згідно із вимогами ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом ст. 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Згідно з положеннями частин першої та четвертої ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2001 року. Відповідно до роз`яснень викладених п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав», можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Як передбачено п. 14 цієї ж Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Позивачкою [PERSON] достовірно доведено факт набуття нею права власності за набувальною давністю, оскільки вона добросовісно і відкрито заволоділа і користується квартирою [ADDRESS] , на протязі більше 10 років. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, судом не встановлено, а отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved