overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 11.02.2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Після переїзду в інше помешкання відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. В зв'язку з цим, просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.02.2012 року Красногвардійським відділом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №59. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка після припинення між сторонами спільного проживання залишилась проживати разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач інших осіб на утриманні не має, є здоровим, має постійне місце роботи, суд вважає, що останній здатний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. В зв'язку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], в розмір ? частини з усіх видів доходів (заробітку), але неменше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.12.2013 року (дня пред'явлення позову) до повноліття дитини. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 11.08.1990 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через зловживання останнім спиртними напоями, вчинення сварок. Намагання зберегти сім'ю ні до чого не призвели, подальше спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. З грудня 2012 року вона припинила з відповідачем шлюбні відносини та ведення спільного господарства. В зв'язку з чим, просила розірвати шлюб з відповідачем, залишивши після розірвання шлюбу їй прізвище [PERSON]. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи у її відсутності, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. З урахуванням зазначеного, положень ст.158, ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України, судом було ухвалено про проведення заочного розгляду справи та, у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 серпня 1990 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська, актовий запис №683. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя под-ружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Як зазначила позивачка в позові шлюбні відносини з відповідачем припинені з грудня 2012 року, спільне господарство не ведеться. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що сторони фактично припинили подружні стосунки з грудня 2012 року, спільного господарство не ведуть, з цього часу примирення між ними не відбулось, суд вважає, що подальше життя та збереження шлюбу є неможливим, протирічить інтересам позивачки, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своєму позові позивачка просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 11.09.2004 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. Фактичні шлюбні відносини між ними припинено у вересні 2012 року, спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе. Спорів щодо спільного майна не має. В зв'язку з викладеним позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідач в наданій заяві просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що визнає позов в повному обсязі. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11 вересня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №292. Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що з вересня 2012 року шлюбні відносини між сторонами припинено та вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам останніх. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своєму позові позивачка зазначила, що після розірвання шлюбу бажає відновити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 12.01.2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, виховання дитини, ведення домашнього господарства та сімейні стосунки. Через що в сім'ї виникали непорозуміння та сварки, яки призвели до розпаду сім'ї. З березня 2014 року шлюбні відносини з відповідачем припинено, спільне господарство не ведеться. В зв'язку з цим, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та, посилаючись на викладені в ньому обставини, просила задовольнити останній та розірвати шлюб з відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив. З урахуванням думки позивачки та потворної неявки відповідача, судом у відповідності до ст.ст.169,224 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому12 січня 2013 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №07. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень СК України, враховуючи, що сторони припинили шлюбні відносини в березні 2014 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними до теперішнього часу не відбулось та позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше життя та збереження шлюбу є неможливим, протирічить інтересам позивачки, а тому позовна заява підлягає задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своєму позові позивачка просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 12.04.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя. Вони переконались, що є різними людьми і тому в їх інтересах та інтересах дитини вирішили розірвати шлюб. З березня 2014 року вони припинили подружні стосунки, ведення спільного господарства. Спорів щодо поділу майна не має. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом із матір'ю. В зв'язку з викладеним позивачка просила розірвати шлюб з відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в наданій заяві просив також провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про визнання позову. З урахуванням поданих сторонами заяв, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 квітня 2008 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №186. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи визнання позову відповідачем, того факту, що сторони з березня 2014 року припинили шлюбні відносини та не бажають їх відновлювати, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище останньої залишити - [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 12.08.2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] З 2012 року у відповідача звились проблеми з роботою та він не зміг в повній мірі матеріально забезпечувати сім'ю. З цих підстав, між ними погіршились відносини, стали часто виникати конфлікти з різних побутових питань. В січні 2014 року відповідач пішов із сім'ї. Після цього вони декілька разів намагались примиритись, однак прийшли до висновку, що це неможливо. В зв'язку з цим, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила розглянути справу за її відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши, що визнає позов. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 серпня 2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №735. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що сторони з січня 2014 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своєму позові позивачка зазначала, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище не змінним. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 12.09.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через протилежні погляди на шлюб, сім'ю, сімейні цінності. З ініціативи відповідача між ними постійно виникали сварки, свідками яких була дитина, що негативно впливає на її фізичний та психічний стан. Всі її спроби зберегти сім'ю не дали позитивних наслідків та вона переконана, що сенсу та можливості продовжувати сімейні відносини та зберегти сім'ю не має. В зв'язку з викладеним просила розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідач в наданій заяві просив провести розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що визнає позов. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 вересня 2008 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №422. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що сторони проживають разом, але подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, протягом наданого судом строку примирення між ними не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй заяві позивачка зазначала, що після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 12.11.1994 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають повнолітню доньку - [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини з відповідачем були припинені з квітня 2010 року та відповідач пішов жити до батьків. Причиною розпаду сім'ї стала втрата почуття любові та поваги до відповідача, різні погляди на життя. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Шлюб існує формально. В зв'язку з цим, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та, посилаючись на викладені в ньому обставини, просила задовольнити останній та розірвати шлюб з відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити прізвище - [PERSON]. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив. В зв'язку з повторною неявкою відповідача, враховуючи думку позивачки, судом у відповідності до ст.ст.169,224 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 листопада 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська, актовий запис №1096. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням зазначених вище положень СК України, враховуючи, що сторони неповнолітніх дітей не мають, фактично припинили подружні стосунки з квітня 2010 року, з цього часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними до теперішнього часу не відбулось, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше життя та збереження шлюбу є неможливим, протирічить інтересам позивачки, а тому позовна заява підлягає задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved