Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому вказує, що [INFO] року помер її батько [PERSON] (свідоцтво про смерть [NUMBER]), якому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,5086га. На час смерті батька позивачці було лише 10 років, тобто вона була малолітньою. Так як батьки позивачки розлучились, то вони з мамою проживали окремо і навіть в іншому районі. Змоги спілкуватись з батьком у позивачки не було. Поки їй не виповнилось 18 років змоги спілкуватись з батьковими родичами у неї також не було.Про те, що після смерті батька лишилась спадщина, їй ніхто не розповідав, поки у березні 2016 року вона не приїхала в с.Любимівка Андрушівського району до своїх тіток та дізналася, що після смерті батька лишилась земельна ділянка. Попередньо позивачка намагалась оформити свої спадкові права через нотаріуса, проте отримала відмову про видачу свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується листом державного нотаріуса Андрушівської державної нотаріальної контори. А отже, вона не може реалізувати своє право на отримання спадщини в позасудовому порядку. Позивачці стало відомо, що спадщину після смерті її батька прийняв її дід [PERSON], скривши той факт, що ще є спадкоємці. В свою чергу вказану земельну ділянку дід заповів своїм дочкам, а тіткам позивачки [PERSON] та [PERSON]. Після смерті діда [PERSON], який помер [INFO] року, тітки прийняли спадщину на спірну земельну ділянку. Просила суд визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Андрушівської державної нотаріальної контори [PERSON] після смерті [PERSON], який помер [INFO] року на земельну ділянку площею 6,5086 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] на ім'я [PERSON], яка розташована на території Любимівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видані державним нотаріусом Андрушівської державної нотаріальної контори [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON], який помер [INFO] року на земельну ділянку площею 6,5086 га, яка розташована на території Любимівської сільської ради Андрушівського району. Також просить суд, визнати за [PERSON], право власності на 1\\2 земельної ділянки площею 6,5086 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], яка розташована на території Любимівської сільської ради Андрушівського району Житомирської області, як на спадщину за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. Позивачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених в позовній заяві та просили його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти задоволення позову заперечували з підстав викладених в письмових запереченнях. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала з підстав того, що вимоги безпідставні, посилаючись на те, що матері позивачки [PERSON], було відомо про наявність спадщини після смерті [PERSON], але вона свідомо відмовилась від прийняття спадщини, тому спадщину і прийняв батько відповідачів [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, вислухавши пояснення свідка: [PERSON], дослідивши матеріали спадкових справ №583 від 06.10.2008 року та №243/2011 від 19.07.2011 року, матеріали цивільної справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі виходячи із наступного. Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] року (а.с.9). Згідно свідоцтва про народження померлий [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] [INFO] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 6,5086 га, що розташована на території Любимівської сільської ради Андрушівського району, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] (а.с.11). На час смерті батька позивачці виповнилось 10 років (а.с.8). 06.10.2008 року із заявою про прийняття спадщини до Андрушівської держнотконтори після смерті [PERSON] звернувся батько померлого [PERSON] (а.с.25). 20.02.2009 року [PERSON] подав до Андрушівської держнотконтори заяву в якій просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його сина [PERSON], вказавши при цьому, що інших спадкоємців не має (а.с.27). 20.02.2009 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 6,5086 га, що розташована на території Любимівської сільської ради Андрушівського району, яка належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серії [NUMBER] (а.с.28). 04 травня 2010 року [PERSON] отримав державний акт про право власності на земельну ділянку, яка розташована на території Любимівської сільської ради, розміром 6,5086 га серії [NUMBER], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №359 від 20 лютого 2009 року (а.с. 83). 04 лютого 2011 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.10). За життя [PERSON] склав заповіт, згідно з яким заповів все належне йому майно в рівних частках своїм дітям [PERSON] та [PERSON] (а.с.33). 15 травня 2012 року [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом по 1\\2 частці земельної ділянки розміром 6,5086 га, що розташована на території Любимівської сільської ради Андрушівського району (а.с.34). Згідно ст.392 Цивільного кодексу України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги були позивачка та батьки спадкодавця [PERSON]. На час смерті батька [PERSON] позивачці [PERSON] було лише 10 років, тобто вона була малолітньою, а тому є такою, що прийняла спадщину так, як це передбачено ч.4 ст. 1268 ЦК України, яка визначає, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину. Ця ж норма міститься і у п.3.9 глави 9 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №295/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. Від прийняття спадщини, яка належить позивачці як малолітній на час її відкриття, ні вона, ні її мама [PERSON] не відмовлялись, оскільки в матеріалах справи відсутня її письмова заява. Враховуючи, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв лише його батько [PERSON], позивачці повинна належати 1\\2 земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала її батьку [PERSON], оскільки відповідно до ч.1 ст. 1267 ЦК України, передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Суд стягує з відповідачів на користь позивачки судові витрати понесені позивачкою при подачі позовної заяви до суду в солідарному порядку. На підставі наведеного та

Outcome: approved