Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування заявлених позовних вимог посилаючись на те, що на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 01.08.2018 року малолітнім [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], на праві спільної часткової власності належить по Ѕ частині квартири [ADDRESS]. Останні разом із позивачкою проживають у вказаній квартирі. Окрім них у вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком позивачки та батьком їх дітей [PERSON] та [PERSON] Відповідно до рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.08.2016 року відповідачу належала Ѕ частина квартири [ADDRESS]. Однак, відповідно до постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 22.09.2017 року, належна відповідачу частина квартири в рахунок погашення боргу за виконавчим листом від 17.02.2017 року було передано позивачці [PERSON], про що видано відповідне свідоцтво, посвідчене нотаріусом 27.09.2017 року. Таким чином, з вказаної дати відповідач не є власником квартири, створив нову сімю з якою проживає за іншою адресою. Проте, залишається зареєстрованим в квартирі, в звязку з чим на його імя продовжують нараховуватись комунальні послуги, які вимушена сплачувати позивачка. За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що відповідач фактично не проживає в квартирі з липня 2013 року, позивачка просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №35 по пр.Пушкіна,11-а в м.Дніпрі. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представники позивача підтримали позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просили задовольнити останній. \~ \~ \~ \~Відповідач за викликами в судове засідання повторно не зявився, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Відзив на позов не надав та клопотань по справі не заявляв. \~ \~ \~ \~З урахуванням повторної неявки відповідача, думки представників позивачки та положень ст.ст.211,223,247,280,281 ЦПК України, судом було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних матеріалів справи. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення представників позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] та [PERSON] з 12.06.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 08.08.2014 року у цивільній справі №201/5815/14-ц. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.08.2016 року по цивільній справі №203/334/16-ц в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя за [PERSON] та [PERSON] було визнано право власності за кожним на Ѕ частину квартири [ADDRESS]. В подальшому, в рамках виконавчого провадження №53792318 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Кіровським районним судом м.Дніпропетровська 17.02.2017 року у цивільній справі №203/7598/14-ц, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів в сумі 711376 грн. 21 коп., державним виконавцем Центрального ВДВС м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 22.09.2017 року було винесено постанову в порядку ч.9 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» про передачу стягувачу [PERSON] в рахунок погашення заборгованості Ѕ частини квартири [ADDRESS], що належить на праві власності боржнику [PERSON] На підставі чого, 27.09.2017 року [PERSON] нотаріусом було видано відповідне свідоцтво про право власності на Ѕ частину квартири. За договорами дарування від 16.06.2017 року та від 04.10.2017 року належні [PERSON] частки квартири було подаровано [PERSON], а після смерті останньої на підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 01.08.2018 року право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] набули малолітні [PERSON] та [PERSON], кожний. На теперішній час останні разом із матірю [PERSON] проживають в квартирі, в якій значиться зареєстрованим відповідач [PERSON] З акту від 16.05.2018 року вбачається, що відповідач з 25.01.2017 року в квартирі не проживає. \~ \~ \~ \~Як зазначила позивачка та не спростовано відповідачем, з липня 2013 року останній добровільно залишив квартиру [ADDRESS] та з цього часу в ній не проживає, мешкає за кордоном, що підтверджується довідкою Державної прикордонної служби України від 15.03.2019 року, з якої вбачається, що останній 08.05.2014 року виїхав за межі України, з наступними періодичними нетривалими вїздами до України. Останній раз виїхав 05.10.2018 року та на момент видачі довідки до України не повертався. \~ \~ \~ \~Факт не проживання відповідача в квартирі також підтверджується довідкою від 06.10.2017 року ОСББ «Бульвар Кучеревського», актом про не проживання від 05.11.2018 року. \~ \~ \~ \~За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. \~ \~ \~ \~А відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~ \~ \~Частиною 2 ст.405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщення нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. \~ \~ \~ \~Згідно п.1. ч.1 с.346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Право власності може бути припинене в інших випадках, встановлених законом (ч.2 ст.346 ЦК України). \~ \~ \~ \~Оскільки матеріалами справи підтверджено, що відповідач з вересня 2017 року втратив право власності на належну йому частину квартири [ADDRESS], добровільно залишив останню та не проживає в квартирі на протязі більше одного року, однак не знявся з реєстрації за вказаною адресою, чим чиніть перешкоди власникам квартири у праві вільно володіти та розпоряджатись майном, змушує нести додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог та визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою №35 по пр.Пушкіна,11-а в м.Дніпрі в силу ст.405 ЦК України. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved