Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 листопада 1993 року і від даного шлюбу мають двох дітей, один з яких є малолітнім - син [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею /позивачкою/ та знаходиться на її утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалося, вони не зійшлись характерами внаслідок чого у них постійно виникали сварки і скандали, протягом останніх років вони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбні відносини та не ведуть спільне господарство. Тому просила шлюб з відповідачем розірвати, стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи від дня звернення з даним позовом до суду, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідач у підготовчому судовому засіданні, проведеному 14 травня 2018 року, зазначив, що позов не визнає, при цьому відзив на позов не подав, в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що сторони з 20 листопада 1993 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і від даного шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні /а.с. 7,9/. Як зазначила позивачка в судовому засіданні, і відповідач жодних заперечень щодо цього суду не надав, сімейне життя у сторін не склалося, протягом останніх років вони проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін фактично розпалася і шлюб між ними існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім'ї суперечить інтересам позивачки, а тому даний шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач ухиляється від утримання дитини, жодних доказів на підтвердження своїх заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи в цій частині позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 березня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Так як позивачкою не надано суду жодних доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі, то в іншій частині в позові необхідно відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки на відшкодування витрат по сплаті судового збору 704,8 грн. та в дохід бюджету судовий збір в розмірі 704,8 грн.

Outcome: partial