Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з січня 2004 року вона з відповідачем створили сім?ю без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON] Батьком у свідоцтві про народження [PERSON] записаний відповідач. З початку 2013 року спільне проживання та ведення спільного господарства між ними було припинено. Посилаючись на те, що з січня 2016 року відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання сина, не приймає участі у його вихованні, не цікавиться станом здоров?я дитини, з сином будь-яким чином не спілкується, не відвідує навчальний заклад, не провідує вдома, всі питання щодо виховання та утримання сина вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки відповідача, позивачка просила позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] В судовому засіданні позивачка позов підтримала та, посилаючись на викладені в позові підстави, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач на неодноразові виклики до суду не з'явився, про причини своєї неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. В зв?язку з цим, судом у відповідності до ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку за наявними матеріалами справи. Представники третіх осіб в судове засідання не з?явились, надали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] - батько дитини, та [PERSON] - мати дитини. Відповідно до довідки про склад сім?ї відділу обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради відповідачка разом із дитиною зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини від 07.12.2017 року за вказаною вище адресою вбачається, що в квартирі дотримується порядок, дитина забезпечена всім необхідним для повноцінного розвитку. Згідно характеристики, наданої КЗО «Спеціалізована школа №67 еколого-економічного профілю» ДМР, [PERSON] з 01.09.2010 року відвідує вказаний навчальний заклад. Батько хлопця [PERSON] з дитиною не проживає, не цікавиться досягненнями сина. Востаннє зустрічався з сином в липні 2015 року. Вихованням дитини в сім?ї займається мати. Відповідно до висновку виконавчого комітету Центральної районної у м.Дніпрі ради за вих.№16/262 від 13.06.2018 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] по відношенню до його неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Частиною 1 ст.152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання за без-печується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно ч.ч.1,2,4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрун-туватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1, ч.ч.3,4 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьків-ських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має орган опіки та піклування. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'я-зані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, нав-чання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В п.15 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосуван-ня судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та понов-лення батьківських прав» розяснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 вказаної вище постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено та вбачається з наведених вище доказів, що відповідач матеріально не допомагає дитині, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не цікавиться навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не цікавиться успіхами дитини. З урахуванням вищенаведеного, самоусунення відповідача від виконання батьківських обов'язків, наявні передбачені п.2 ч.1 ст.164 СК України підстави для позбавлення відповідача баткьівських прав. В звязку з цим, позовні вимоги суд вважає обгнутованими, доведеними належними доказами та такими, що підлгяають задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути сплачений останньою судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved