Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач не цікавиться життям та не надає кошти на утримання спільного сина тим самим ставить сімю у важке матеріальне становище. Відповідач свідомо ухиляється від свого обовязку утримувати дитину. Відповідач працює неофіційно закордоном, а також має власний бізнес. При цьому повне матеріальне забезпечення та будь-які витрати повязані з вихованням та розвиток дитини покладені повністю на неї. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач подав до суду заяву, в якій вказує про те, що позов визнає. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу них народився син [PERSON], [INFO] Обовязок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року регламентовано, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст.ст.180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а за домовленістю між ними той із них, хто проживає окремо від дітей, може брати участь у їх утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням матеріального становища позивачки, яка надає матеріальну допомогу синові, однак самостійно не може повноцінно утримувати його, оскільки несе інші витрати повязані з його фізичним, духовним та моральним розвитком, а також те, що відповідач має молодий вік, він має нерегулярний мінливий дохід, то суд вважає, що позов слід задоволити та стягувати з відповідача аліменти в користь позивачки в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн.

Outcome: approved