Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 23 листопада 1991 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що виконкомом Привільнянської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області був зроблений відповідний актовий запис № 7. В період шлюбу в них народилась дитина донька [PERSON] , [INFO] . Позивачка посилається на те, що подружні стосунки між ними не склалися через різні характери, погляди на сімейне життя, побудову сімейних стосунків. Все це призвело до втрати почуттів між ними та того, що з червня 2019 року сімейні стосунки між ними припинилися, проживають окремо. Спір про поділ майна, місце проживання дитини відсутній. Аліменти будуть стягуватись за окремим позовом. Позивачка в підготовчому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в підготовчому засіданні позов визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши сторони, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 листопада 1991 року, що зареєстрований виконкомом Привільнянської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис № 7, дана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане 23 листопада 1991 року виконкомом Привільнянської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області (а.с. 7). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] видане 11\~березня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, в період шлюбу у сторін народилась дитина донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, у зв`язку з чим сторони не можуть вести сумісне подружнє життя. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони з червня 2018 року припинили сімейно-шлюбні відносини та до цього часу не поновили їх, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 14 січня 2020 року сторонам надавався строк на примирення терміном один місяць, але примирення між сторонами не відбулось (а.с. 23). Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112\~СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп., сплачений нею під час звернення з позовом до суду, інші 50% судового збору в розмірі 384 грн. 20 коп. слід повернути позивачці з державного бюджету (а.с. 1). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved