Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх вивід доходу (заробітку) щомісячно до досягнення донькою повноліття. Вказавши, що 12.08.2005 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON], який було зареєстровано у відділі РАЦС Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 444. На час подачі даної позовної заяви до суду, позивачка подала також позовну заяву про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], яка на даний час розглянута, шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка зазначає, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, але на свій розсуд іноді купує дитині дорогі речі, які вважає за потрібне купити, не завжди це є речі, в яких дійсно має потребу їх донька. Такі дії відповідача на думку позивачки, неможливо вважати за матеріальну допомогу, тому вона вимушена звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідач працює в ТОВ «ЕЛТА» супервайзером, має постійний заробіток, який складає 6800 грн. на місяць, інших дітей в нього не має, по виконавчим листам утримання не проводяться, тому позивачка вважає. що він в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Позивачка зазначає, що вона працює в ТОВ «ЮСТА» провізором аптеки, її заробіток становить 1100 грн. на місяць, що вона вважає, значно меншим ніж у відповідача, тому коштів на належне утримання доньки в неї не вистачає і їх донька потребує матеріальної допомоги з боку батька. Відповідно до ст. 180 СК України та ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 09.12.2013 року до суду від [PERSON] надійшла позовна заява про стягнення аліментів з [PERSON], справа знаходилась у провадженні судді Галянчук М.І. Ухвалою суду від 19 грудня 2013 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів передано судді Гончаренко П.П. для об'єднання зі справою за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Ухвалою суду від 18.02.2014 року вказані позови об'єднано в одне провадження. В зустрічному позові [PERSON] підтвердив факти та обставини, які викладені в первісній позовній заяві, щодо укладення шлюбу між ним та [PERSON], та народження спільної доньки [PERSON] [INFO]. Також позивач за зустрічним позовом зазначив, що рішенням Запорізького районного суду від 26.09.2013 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру частки заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися як аліменти на дитину та на утримання дружини, позивачка просить суд взяти до уваги наступні обставини: [PERSON] ніде не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трирічного віку, отримує допомогу в розмірі 130 грн. що в теперішній час зовсім недостатньо для існування та ще й утримання спільного з відповідачем сина. Тому позивачка [PERSON] вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання сина у розмірі 600 грн. щомісячно до його повноліття, та на утримання позивачки в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення сином трьох років. У зв'язку з тим, що відповідач на утримання сина не надає постійної допомоги, тому позивачка [PERSON] змушена звернутися до суду за захистом прав дитини. Право на звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів має той із батьків з ким проживає дитина. Позивачка за первісним позовом [PERSON] та її представник в судове засідання не з'явилася, до канцелярії суду надала заяву, в якій зазначила, що свою позовну заяву підтримує в повному обсязі та просила задовольнити позовні вимоги у повному об'ємі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав до канцелярії суду заяви про залишення без розгляду свого зустрічного позову та визнання позовних вимог за первісним позовом, та не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі ? частини доходу на утримання доньки. Ухвалою суду від 07.04.2014 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів залишено без розгляду за заявою позивача за зустрічним позовом. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] залишено без розгляду, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 12.08.2005 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який було зареєстровано у відділі РАЦС Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], актовий запис № 444 від 12.08.2005 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], яка проживає разом з позивачкою та відповідачем, за адресою: [ADDRESS]. Згідно рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 26 вересня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В рішенні суду вказано, що неповнолітня донька [PERSON], [INFO] буде проживати з позивачем, тобто з [PERSON] Згідно довідки № 1724 від 16.08.2013 року видної Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, [PERSON], [INFO], проживає в [ADDRESS] та разом з донькою [PERSON], [INFO]. та чоловіком [PERSON], [INFO] Відповідно до довідки про доходи № 42 від 05.10.2013 року [PERSON] працює у ПП «Юста» на посаді провізора та отримує заробітну плату. Згідно довідки про доходи № 172 від 26.09.2013 року [PERSON] працює у ТОВ ВКФ «ЕЛТА» на посаді торгівельного представника та отримує заробітну плату. Відповідно до ст. 180 СК України та ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 2 ст. 154 СК України батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 27 Конвенціїї ООН про права дитини, ратифікованою Постановою ВР України № 789-12 від 27.02.1991 року Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У зв'язку з тим, що на відповідач за первісним позовом не заперечує проти позовних вимог та стягнення з нього аліментів на утримання доньки, та відмовився від своїх зустрічних позовних вимог, суд вважає за можливе постановити рішення по справі, яким задовольнити позовні вимоги за первісним позовом в повному об'ємі.

Outcome: approved