Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 06.06.1981 виконавчим комітетом Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 17. Неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду сімї є те, сторони мають різні погляди на життя та життєві проблеми, відповідач зловживає спиртними напоями, на грунті чого влаштовує сварки та скандали. Спільне господарство не ведуть з серпня 2018 року. Примирення з відповідачем неможливе, спір про поділ спільного майна відсутній. Оскільки сімя розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, строк на примирення не надавати. Суду пояснила, що відповідач зловживає спиртними напоями і у стані алкогольного сп'яніння принижує її, ображає, погрожує фізичною розправою. З 10.09.2018 після чергового скандалу вони спільно не проживають і вона не бажає поновлювати подружні відносини. Вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем загрожує її безпеці. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 06.06.1981 виконавчим комітетом Байбузівської сільської ради Черкаського району Черкаської області між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія І-СР № 165732 від 02.10.2018 (видано повторно). Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. В ході розгляду справи судом з»ясовано, що шлюбні відносини між сторонами остаточно припинені з 10.09.2018, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, не мають спільного бюджету. Причиною розпаду сім'ї є втарта відчуття любові та поваги одне до одного. Суд вважає, що за таких осбставин збереження сімї не можливе. Майнового спору між сторонами немає. Згідно з ст. ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Оскільки судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя є непорозуміння, а також різні погляди на життя, та, враховуючи, що примирення між сторонами неможливе, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що свідчить про втрату почуття любові та поваги сторонами одне до одного, що призвело до фактичного розпаду сімї і примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає, позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтованими. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги, що не ставиться питання про зміну прізвища після розірвання шлюбу, позивачці залишається прізвище [PERSON]. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги.

Outcome: approved