Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

Позивачка звернулався до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що протягом часу з березня 2014 року по липень 2017 року вона проживала разом з відповідачем без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання, в них 08 лютого 2016 року народився син [PERSON] Оскільки відповідач не визнає своє батьківство та не виконує обов'язки щодо утримання сина, позивачка просила визнати його батьком [PERSON] та стягнути з відповідача на утримання сина аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку по досягненню сином повноліття. Під час підготовчого судового засідання позивачка позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти задоволення вимог позивачки не заперечували. Відповідач батьківство відносно неповнолітнього [PERSON] не оспорює та згоден сплачувати аліменти на утримання останнього в розмірі якому просить позивачка. Суд, вислухавши думку учасників процесу, зясувавши обставини справи в межах підготовчого судового розгляду, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторонами не оспорюється, що [PERSON] народився 08 лютого 2016 року за час коли позивачка проживала разом з відповідачем без реєстрації шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. (Стаття 128 СК України). Відповідно до ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між сторонами, а за відсутності такої домовленості, кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. За наведених обставин, зважаючи на те, що відповідач повністю визнав позовні вимоги позивачки, не оспорює своє батьківство відносно неповнолітнього [PERSON] та згодний на сплату аліментів на утримання сина у розмірі в якому просить позивачка, суд приходить до висновку про ухвалення рішення за результатами підготовчого засідання. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому, позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що складає 320 грн., а решта половини судового збору в сумі 320 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Судовий збір щодо вимоги про стягнення аліментів в сумі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі ст.ст. 126, 135, 180-182, 184 СК України,

Outcome: approved