Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 жовтня 2012 року [PERSON] прийнято до Державного підприємства «Центр громадської безпеки 112» на посаду провідного інженера з охорони праці кадрового забезпечення та внутрішньої безпеки. Також позивачка вказала, що 24.12.2014 вона отримала персональне попередження, відповідно до якого провідний інженер з охорони праці відділу кадрового забезпечення та внутрішньої безпеки підлягає скороченню. Крім того, позивачка вказала, що 14.04.2015 Державним підприємством «Цент громадської безпеки 112» прийнято наказ, відповідно до якого позивачку звільнено у зв'язку зі скороченням штату. Також позивачка зазначила, 27.04.2015 позивачка отримала від відповідача довідку про середню заробітну плату, відповідно до якої середній заробіток позивачки склав 240, 92 грн. із розрахунку за один день. Позивачка вказала на те, що 12.05.2015 вона надала довіреність [PERSON] на представлення інтересів, зокрема на ведення справи у суді. Також, позивачка наголосила на тому, що 13.05.2015 її представник звернувся до відповідача, зокрема з: заявою про надання відомостей, заявою про надання повідомлення про заробітну плату шляхом направлення поштового відправлення і 29.05.2015 представник позивача отримав від відповідача лист, у якому зазначено про надання копії табелю виходу на роботу [PERSON] за квітень 2015 року та заробітну плату [PERSON] за квітень 2015 року. Позивачка зазначила, що відповідно до табелю виходу на роботу [PERSON] за квітень 2015 року, 14.04.2015 (в день звільнення) позивачка працювала. Позивач вказала про те, що 03.06.2015 вона отримала від Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» виписку по картковому рахунку, на який відповідач здійснював виплату заробітної плати, відповідно до якої остання дата виплати заробітної плати 30.04.2015. Позивачка наголосила на тому, що відповідач затримав виплату заробітної плати при звільненні на 16 календарних днів (із 14.04.2015 по 30.04.2015). У зв'язку з зазначеним позивачка звернулась до суду та просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку в сумі 3 854,72 грн. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, просив задоволити. Представник відповідача повідомив суду, що Державною службою України з надзвичайних ситуацій, як органом управління було прийнято наказ «Про здійснення організаційно - штатних заходів в організаційних структурах ДСНС України» від 06.11.2014 № 618, яким затверджено чисельність працівник державного підприємства «Центр громадської безпеки 112» у кількості 35 осіб, у зв'язку з чим було розроблено організаційно - штатну структуру та штатний розпис, які в подальшому були погоджені Державною службою України з надзвичайних ситуацій. Відповідач зазначив, що організаційно - штатну структуру та штатний розпис введено в дію наказом ДП «ЦГБ 112» № 74 від 09.12.2014, в результаті виконання якого відбулись зміни в організації праці та виробництва, у тому числі скорочення чисельності працівників. Також відповідач вказав, що адміністрація ДП «ЦГБ 112» персонально попередила про наступне вивільнення за два місяці відповідними персональними попередженнями всіх працівників підприємства. Крім того, відповідач зазначив, що [PERSON] отримала попередження від 24.12.2014 № 96-29/779, відповідно до якого посада провідного інженера з охорони праці відділу кадрового забезпечення та внутрішньої безпеки підлягає скороченню. Відповідач вказав, що двомісячний строк попередження спливав 24.03.2015, однак з 23.02.2015 по 14.04.2015 [PERSON] знаходилась на лікарняних, не з'являючись на робочому місці: з 23.02.2015 по 27.02.2015; з 02.03.2015 по 31.03.2015; з 01.04.2015 по 09.02.2015; з 07.02.2015 по 11.02.2015. Відповідач наголосив на тому, що про те, що позивачка 14.04.2015 має вийти на роботу [PERSON] нікому не повідомляла, у день звільнення [PERSON] видали наказ про звільнення, трудову книжку, повідомлення про нараховані суми, а також провідним бухгалтером «ЦГП 112» було подано до Головного управління Державного казначейства України у м. Києві меморіальні документи для перерахування [PERSON] належних до сплати сум відшкодування за періоди тимчасової непрацездатності, компенсації за невикористані дні відпусток, вихідної допомоги. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.10.2015 позивачку прийнято на посаду провідного інженера з охорони праці кадрового забезпечення та внутрішньої безпеки ДП «Центр громадської безпеки 112», відповідно до Наказу № 81-к від 16.10.2012 (а.с. 7). 24.12.2014 [PERSON] отримала персональне попередження від 24.12.2014 № 96-29/779, в якому зазначено, що посада, яку вона обіймає підлягає скороченню (а.с.9). 16.04.2015 позивачку звільнено з займаної посади у зв'язку зі скороченням чисельності, відповідно до Наказу №21-к/тр від 14.04.2015. (а.с.а.с. 8, 10). Відповідно до довідки про середню заробітну плату № 96-29/386 від 27.04.2015, середня заробітна плата [PERSON] із розрахунку на один день становить 240,92 грн. (а.с. 11). 13.05.2015 представник позивачки надіслав відповідачу заяви, в яких просив надати письмову згоду [PERSON] на виплату її заробітної плати у тому числі за лютий 2015 року через установу банку, надати відомості про оплату праці з наданням табелю виходу [PERSON] за квітень 2015 року, надати [PERSON] повідомлення про розмір заробітної плати за квітень 2015 року (а.с.а.с. 13-17). Надіслання зазначених заяв підтверджується описом, чеком про відправлення та зворотнім поштовим повідомленням (а.с.а.с. 18-20). 15.05.2015 відповідачем було надано відповідь на заяви за № 96-29/421 та надано табель обліку робочого часу [PERSON] за квітень 2015 року, відповідно до якого в день звільнення позивачка працювала (а.с.а.с. 21-22). Відповідно до виписку з карткового рахунку, остання дата виплати заробітної плати позивачці здійснена 30.04.2015 (а.с.а.с.26-27). Згідно змісту ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Отже, диспозиція статті 117 КЗпП України встановлює обов'язок роботодавця виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, і дана норма закону будь-яких обмежень її дії не встановлює. Суд проводить розрахунок середньої заробітної плати відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України від 08.02.1995 р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями). Визначаючи розмір середньої заробітної плати, суд керується даними про розмір заробітної плати [PERSON] за останні 2 повні місяці, які передували звільненню. Відповідно до довідки про середню заробітну плату [PERSON], середньоденна заробітна плата становила 240 грн. 92 коп. З урахуванням зазначеного, середня заробітна плата у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні за період затримки з 14.04.2015 по 30.04.2015 року становить 3 854,72 грн. З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про те, що позов знайшов своє доведення, ґрунтується на чинному законодавстві, а тому підлягає задоволенню На підставі ст.ст. 116, 117 КЗпП України,

Outcome: approved