Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі та просить його задовольнити, пояснюючи, що шлюбні відносини з відповідачем припинили з причини втрати почуття взаємоповаги та розуміння один до одного, відповідач не брав участі у веденні спільного господарства, не дбав про матеріальне становище родини. Від сумісного шлюбу у них є малолітній син [PERSON], який проживає разом із нею. Строк на примирення їй не потрібен, вона вважає, що сім'ю зберегти неможливо, тривалий час вони сумісно не проживають. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що з позивачкою можливе примирення, він любить свого сина та дружину і просить шлюб не розривати. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю. Сторони перебувають у шлюбі з 20 серпня 2008 року, який був зареєстрований відділом РАЦС Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №124, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб /а.с.7/. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.8/. З 2012 року сторони сумісно не проживають у звязку із втратою почуття взаємоповаги та розуміння один до одного, відсутністю участі відповідача у веденні спільного господарства та турботи про матеріальне становище родини. Спільне господарство сторони не ведуть, син залишився проживати разом з позивачкою. Статтею 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. В судовому засіданні позивачка на примирення не згодна, тривалий час вони як родина не проживають і тому, вона просить не надавати їм строк на примирення, наполягає на розірванні шлюбу. Суд також не вбачає підстав для застосування ст.111 СК України, так як сторони фактично припинили сімейні стосунки з\~\~ 2012 року, проживають\~\~окремо, спільного господарства не ведуть.\~\~ Відповідач ніяких заходів до збереження сімї не прийняв, раніше судимий, на теперішній час знову перебуває під вартою. Що стосується заперечень відповідача щодо розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що за змістом ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини, а тому, не вбачає законних підстав для надання строку на примирення сторін та вважає необхідним розірвати шлюб між сторонами. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, позивачка при реєстрації шлюбу своє прізвище «Палік» не змінювала на прізвище чоловіка, тому після розірвання шлюбу питання про зміну прізвища не ставилось. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved