Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Лисогірської сільської ради Запорізького району Запорізької області про встановлення факту сумісного проживання, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] року померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] Позивачка являється єдиною спадкоємицею за законом четвертої черги, як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менше ніж п'яти років до відкриття спадщини. Проте, позивачка не може звернутися до нотаріальної контори та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки між нею та померлою не має кровної спорідненості, проте вони проживали однією сім'єю, та на підставі ст.1264 ЦК України вона має право на спадщину за законом у четверту чергу. Крім того, в зв'язку з тими обставинами, що на час відкриття спадщини позивачка проживала зі спадкодавницею, але не була зареєстрована з нею, тому зі факти необхідно встановлювати в судовому порядку, у зв'язку з чим позивачка звернулася до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилась, представник позивачки за довіреністю надала заяву суду, в якій від імені позивачки підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просить суд розглядати справу без її участі, без фіксування судового процесу. Відповідач - Територіальна громада Лисогірської сільської ради з позовною заявою згодна в повному обсязі, заперечень не мають, просять розглянути справу в відсутність їх представника, про що надали суду заяву. Представник третьої особи - Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Факт смерті [PERSON] [INFO] року підтверджується наданим суду свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 19.05.2011 року Лисогірською сільською радою Запорізького району Запорізької області. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а також те, що сім'я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства . З наведеного положення випливає основна ознака сімейних відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. Сім'я створюється на підставі: шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 1264 ЦК України спадкоємцем за законом четвертої черги є особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю не менше ніж п'ять років до відкриття спадщини. Відповідно до п. 21 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Відповідно до п. 21 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається «зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини». Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавницею на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до довідки № 895, виданої 01.12.2014 року Лисогірською сільською радою Запорізького району Запорізької області вбачається, що [PERSON] на час смерті [INFO] року була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , разом з нею за вказаною адресою з 2005 року та на день смерті без реєстрації проживала та вела спільне господарство [PERSON]. Факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім'єю з 2005 року по день смерті [PERSON], а саме, [INFO] року включно, а також той факт, що під час сумісного проживання вони мали спільний бюджет, були пов'язані спільним побутом, жили дружно, мали доброзичливі відносини підтверджується поясненнями свідків :[PERSON], [PERSON] Відповідно до довідки № 3090 від 23.12.2014 року, наданої Запорізькою районною державною нотаріальною конторою підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, не відкривалась, що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 39199442 від 17.12.2014 року. Відповідно до п. 2 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається: «якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю та інше. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року вбачається, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб. У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановленні факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Встановлення факту проживання позивачки зі спадкодавницею за однією адресою на час відкриття спадщини та однією сім'єю не менше п'яти років від часу відкриття спадщини має для неї юридичне значення та дозволяє їй реалізувати право на оформлення спадщини. Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] області належить на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 20.06.2008 року. Всі зазначені обставини підтверджено матеріалами справи, ніким не заперечені. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрації по справі речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. Згідно п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМ України від 17.10.2011 року № 868 правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки її задоволення не порушує невизнанні або оспорюванні права, свободи чи інтереси будь-яких осіб та приходить до висновку про можливість визнання за [PERSON] права власності на спадкову квартиру. На підставі викладеного,

Outcome: approved