Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-17 00:00:00

Позивачка вказує на те, що вона перебувала у шлюбі із [PERSON], який було розірвано рішенням Любарського районного суду від 06.02.2017 року. В період спільного проживання у них народилися діти: син - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з позивачкою та перебувають на її повному утриманні. Обставини в сімї склались таким чином, що вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки і батько дітей не надає матеріальної допомоги на їх утримання хоча зобовязаний це робити. [PERSON] за трудовою книжкою не працює, але працює нелегально в Польші, внаслідок чого має значні доходи і має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей. Саме тому позивачка змушена звернутися до суду з\~ проханням ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до 08 березня 2033 року та до повноліття доньки [PERSON], тобто 14 жовтня 2035 року. Позивачка у судове засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обємі та просила суд їх задовольнити. Також вона пояснила, що на даний час вона ніде не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує допомогу у розмірі 860 грн. [PERSON] додала, що підтверджень того, що відповідач працює за кордоном у неї не має. Відповідач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково з підстав зазначених ним у відзиві на позовну заяву, при цьому також вказав, що на його утриманні перебуває неповнолітня донька від іншого шлюбу, на яку він згідно рішення Любарського районного суду від 11.03.2015 року отримує аліменти, а також він вважає, що розмір аліментів у сумі 746 грн. на кожну дитину є достатнім для їх утримання. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного: [PERSON] та Гула (дошлюбне прізвище «Токар») [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Любарського районного суду від 06.02.2017 року. 08 березня 2015 року народився [PERSON], батьками якого, відповідно до свідоцтва про народження серії І-ТП №236577, записані [PERSON] та [PERSON]. 14 жовтня 2017 року народилася [PERSON], батьками якої, відповідно до свідоцтва про народження серії І-БК №589110, записані [PERSON] та [PERSON]. Довідка №206 від 03.04.2018 року, видана Пединківською сільською радою, вказує на те, що діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матірю і перебувають на її утриманні. У відзиві на позовну заяву [PERSON] вказав, що допомогу на утримання дітей надає у добровільному порядку у тому розмірі в якому має можливість. Просить позов задоволити частково, оскільки він не має постійного місця роботи і має нерегулярний дохід. Крім того, на його утриманні перебуває донька [PERSON], [INFO], що стверджується рішенням Любарського районного суду від 11.03.2015 року, згідно якого [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], яку залишено для проживання з батьком [PERSON] Вказаним рішенням суду також з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Частина 3 ст.181 СК України вказує на те, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Підставами визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі за ст.184 СК України є: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що з 01.01.2018 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1492 грн., а пятдесят відсотків від якого становить 746 грн. (1492х0,5). Також суд звертає увагу, що згідно ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка 27.02.1991 року ратифікована постановою Верховної Ради України встановлено, що: 1. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 2. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. За таких обставин суд, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо виховання та утримання дітей, матеріальне становище відповідача, який не працює, виховує неповнолітню дитину, розмір стягуваних аліментів підлягає задоволенню частково. Оскільки рішення ухвалено на користь позивачки, то з відповідача у відповідності до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial