Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася із позовом до відповідача [PERSON] акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Тернопільської філії ПАТ «Укртелеком» й просила суд скасувати накази №-388 від 19 жовтня 2015 року та №-392 від 21 жовтня 2015 року «Про застосування дисциплінарного стягнення», згідно яких оголошено догани [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог позивачка послалася на те, що після поновлення її судом 02 липня 2015 року на попередньому місці роботи в Тернопільській філії ПАТ «Укртелеком», рішення суду не виконувалося, до роботи на робоче місце посадові особи відповідача її не допускали, виганяли, принижували, що змушувало її неодноразово звертатися в правоохоронні органи і лише 28 вересня 2015 року в Тернопільській філії ПАТ «Укртелеком» м. Тернополя її офіційно ознайомили з наказом про поновлення на роботі, де вона надала уповноваженій особі відповідача свою трудову книжку, пройшла всі інструктажі і приступила до роботи. При цьому, 28 вересня 2015 року в філії м.Тернополя їй запропонували дати пояснення чому вона була відсутня на робочому місці 21 вересня, 22 вересня, 23 вересня та 24 вересня 2015 року, оскільки на неї було складено акти про відсутність на робочому місці. Раніше з такою пропозицією до неї ніхто не звертався і про такі акти вона почула вперше і цього ж числа написала пояснюючу записку. Після цього, лише 21 жовтня 2015 року її ознайомили з наказом №-388 від 19 жовтня 2015 року «Про застосування дисциплінарного стягнення» і оголошення їй догани, а 02 листопада 2015 року її ознайомили із наказом №-392 від 21 жовтня 2015 року «Про застосування дисциплінарного стягнення» і наступну догану. Вважає такі накази відповідача незаконними, упередженими, оскільки ніяких прогулів вона не допускала, офіційно на роботу в ті дні прийнята не була, хоча протягом такого часу й перебувала в приміщенні Бережанського відділення Тернопільської філії ПАТ «Укртелеком» за адресою: вул. С.Бандери, 1 м. Бережани, однак до роботи її не допускали. Вважає, що при винесенні й прийнятті оскаржуваних нею наказів адміністрацією відповідача грубо порушено вимоги трудового законодавства щодо застосування дисциплінарного стягнення, чим грубо порушено її права, передбачені Конституцією України, нормами трудового законодавства України та ст. 14 Європейської конвенції з прав людини та Протокол №-12 до неї, щодо дискримінації, ст. 23 загальної Декларації прав людини, що « кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття». У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, скасувати накази №-388 від 19 жовтня 2015 року та №-392 від 21 жовтня 2015 року «Про застосування дисциплінарного стягнення», згідно яких оголошено догани [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог позивачка дала пояснення, які за своїм змістом фактично є аналогічними тим, що викладені у позовній заяві. Додатково пояснила, що після того як рішення суду 02 липня 2015 року її було поновлено, як незаконно звільнену на роботі, 03 липня 2015 року вона прийшла на своє попереднє місце роботи в приміщення Бережанської дільниці Тернопільської філії ПАТ «Укртелеком», а саме на другий поверх в лінійно-апаратний зал (далі ЛАЗ) де до цього вона здійснювала діяльність по забезпеченню роботи електрозв»язку Укртелекому в цілому. При цьому вона показала [PERSON]Я.( керівнику Бережанської дільниці) рішення суду про своє поновлення, на що він сказав, що вона все одно до роботи не допущена. 08 липня 2015 року працівник Бережанської дільниці [PERSON] сказав, щоб вона покинула приміщення ЛАЗу, оскільки вона не є допущеною до роботи. Цього ж дня звернулася з приводу недопущення її до роботи працівниками відповідача в міліцію і [PERSON] даючи пояснення працівникам міліції казав, що у нього немає наказу з Тернополя про допуск її до роботи. Після цього на вхідних дверях ЛАЗу були поміняні коди доступу, які їй ніхто не повідомив і вона вже не мала змоги заходити туди, а тому всі подальші дні коли приходила на роботу, то сиділа або в пустих приміщеннях, або в коридорі на стільці, могла в деякі дні тимчасово відлучатися, щоб звернутися в міліцію і написати чергове звернення з приводу не допущення її до роботи. Саме 21 вересня 2015 року коли вона була в приміщенні дільниці, зранку вона зайшла до [PERSON]Я й в черговий раз запитала чи може вона приступити до роботи, на що той заперечив. Після цього вона пішла в пусте приміщення на другому поверсі де і перебувала, коли близько 10 год. [PERSON] приніс їй наказ від 18 серпня 2015 року Тернопільського керівництва про її поновлення на роботі на виконання рішення суду, яке було копією, не завіреною, без печаток. [PERSON] підписалася, що ознайомлена з таким наказом, однак зазначила, що не згідна з ним і залишилася перебувати у цьому ж приміщенні. При цьому [PERSON] не казав їй приступати до роботи і повідомив, що немає на це вказівки з Тернополя. Весь цей день вона перебувала у приміщення Бережанської дільниці. Наступного дня, 22 вересня 2015 року вона прийшла у приміщення Бережанської дільниці, знову звернулася до Хамузи з приводу роботи, на що той сказав, що вона не допущена до роботи. В цей же день, вона звернулася в Бережанський райвідділ міліції з приводу не допущення її до роботи, після чого, до кінця робочого дня перебувала в приміщенні дільниці. У подальшому, 25 вересня 2015 року, коли вона перебувала в тому ж пустому залі, до неї зайшов [PERSON] ознайомив її із розпорядженням №-382 про відрядження в м.Тернопіль для подання трудової книжки та проходження відповідних інструктажів. 28 вересня 2015 року вона прибула в м.Тернопіль в приміщення філії відповідача, там подала трудову книжку, пройшла інструктаж з техніки безпеки. Одночасно [PERSON], ознайомив її з актами про її відсутність на роботі 21, 22 вересня 2015 року на що вона написала письмове пояснення. Потім, з 29 вересня 2015 року почала вже безпосередньо працювати, мала доступ до ЛАЗу, оскільки працівники дільниці повідомила їй коди доступу до ЛАЗу. В подальшому, 21 жовтня 2015 року [PERSON] ознайомив її з наказом про догану за прогул від 21 вересня 2015 року, а 02 листопада 2015 року він же ознайомив її із таким же наказом про догану за прогул 22 вересня 2015 року. Додатково пояснила, що за весь цей період вона просила Хамузу дати їй для підписання журнал виходу на роботу, однак він цього не зробив, а потім вона помітила, що журнал зник. І лише тепер, коли вона фактично вже працює, такий журнал знову з»явився. Також пояснила, що з Правилами внутрішнього трудового розпорядку на роботі у відповідачем її було ознайомлено ще до її незаконного звільнення в січні 2015 року; після її поновлення на роботі з липня 2015 року з такими правилами ніхто повторно її не ознайомлював, вона ж продовжувала виходити на роботу додержуючись раніше відомого їй графіку,хоча до часу звільнення її попередня робота мала характер й позмінної. Як їй пояснювало керівництво, вона могла б приступити до роботи лише після проходження інструктажів з техніки безпеки та охорони праці, тобто з 28 вересня 2015 року, а до цього вона не могла бути допущеною до роботи. Лише після 28 вересня 2015 року їй було вказано на її реальне робоче місце в приміщенні ЛАЗу, а до цього ніхто їй не казав, де вона має працювати чи перебувати. У судовому засіданні представник відповідача позову не визнала в цілому, в його задоволенні просить відмовити. В обґрунтування заперечень зазначила, що позивачка була повідомлена про її поновлення на роботі 21 вересня 2015 року, однак у зазначений в оскаржуваних наказах період 21 вересня та 22 вересня 2015 року на робочому місці не перебувала без поважних причин, чим порушила Правила внутрішнього трудового розпорядку. Поряд з цим визнала, що після поновлення позиваки на роботі 21 вересня 2015 року її повторно не ознайомлювали в такими правилами, оскільки вони на час поновлення позивачки на роботі не змінилися. Одночасно визнала, що позивачка могла приступити до виконання своїх робочих обов»язків лише після 28 вересня 2015 року після проходження інструктажу з техніки безпеки та охорони праці. Про наявність, відсутність чи факт ведення журналу обліку виходу на роботу в Бережанській дільниці Укртелекому їй не відомо. В решті дала пояснення, які за своїм змістом є аналогічними поданим суду письмовим запереченням. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, всебічно дослідивши, перевіривши та оцінивши подані сторонами докази, як в обґрунтування заявлених вимог, так і в обґрунтування заперечень проти позову, допитавши свідків, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право на звернення до суду, в порядку встановленому законом, за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. У відповідності до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а у відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 2, 4 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Стаття 4 Кодексу законів про працю України визначає, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України про працю, прийнятих відповідно до нього. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 18 вересня 2015 року, уточнені позовні вимоги [PERSON] задоволені частково. Поновлено [PERSON] на попереднє місце роботи в Тернопільській філії ПАТ «Укртелеком», у Комбінований центр телекомунікацій №-142 (м.Тернопіль), в цех експлуатації об»єктів зв»язку ( м.Тернопіль) із місцем роботи в м. Бережанах Тернопільської області. Рішенням суду передбачено негайне виконання в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць. Згідно наказу т.в.о. директора Тернопільської філії [PERSON] акціонерного товариства «Укртелеком» від 18 серпня 2015 року №-398\\к «Про поновлення на роботі [PERSON]О.» на підставі рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 02 липня 2015 року, визначено п.1 Поновити [PERSON] на посаді електромеханіка електрозв»язку цеху експлуатації об»єктів зв»язку (м.Тернопіль) Комбінованого центру телекомунікацій №-142 ( м.Тернопіль) Тернопільської філії ПАТ «Укртелеком». П.2 Визначити робоче місце [PERSON] у приміщенні за адресою : м.Бережани, вул. Степана Бандери, 1. П.3 Керівнику групи бухгалтерського та податкового обліку фінансово-економічного відділу [PERSON] здійснити нарахування та виплатити [PERSON] заробітну плату за один місяць. П.4 начальнику відділу управління персоналом та організаційного розвитку [PERSON] ознайомити [PERSON] з даним наказом під підпис. 21 вересня 2015 року позивачка була ознайомлена із змістом такого наказу в приміщенні станційно-лінійної дільниці №-1 КЦТ №-142 Тернопільської філії ПАТ «Укртелеком» яка розташована по вул. Ст. Бандери, 1 в м.Бережани Тернопільської області. Також їй було вручено копію такого наказу, однак, як стверджує позивачка із таким наказом вона не була згідна, оскільки на ньому не було всіх необхідних реквізитів - штампу та відтиску «мокрої» печатки підприємства. У подальшому, комісією в складі начальника СЛД №-1 м. Бережани [PERSON], інженера СЛД №-1 м.Бережани [PERSON], електромеханіка станційного устаткування електрозв»язку 1 кат. [PERSON] 21 вересня 2015 року в м.Бережани складено акт про те, що [PERSON] 21 вересня 2015 року була відсутня на роботі з 13 год. 15 хв. і до кінця робочого дня, 17 год. 30 хв. Комісія аналогічного складу 22 вересня 2015 року склала аналогічного змісту акт про відсутність [PERSON] на роботі у ті ж самі години 22 вересня 2015 року. 28 вересня 2015 року начальник цеху ЕОЗ КЦТ-142 [PERSON] склав на ім»я т.в.о. директора ТФ ПАТ «Укртелеком» доповідну записку про те, що електромеханік електрозв»язку цеху ЕОЗ КЦТ-142 [PERSON] була відсутня на робочому місці 21 вересня 2015 року з 13. 15 до17.30 4 год. 15 хв.; 22 вересня 2015 з 13.15 до 17.30 4 год. 15 хв., про що складено відповідні акти. Також просив притягнути зазначену особу (позивачку) до відповідальності згідно КЗпПУ за грубі порушення внутрішнього трудового розпорядку. 28 вересня 2015 року позивачка, згідно розпорядження №-322 від 24 вересня 2015 року Т.в.о. директора Тернопільської філії ПАТ «Укртелеком» була відряджена в м.Тернопіль в Тернопільську філію [PERSON] акціонерного товариства «Укртелеком» для проходження інструктажу з охорони праці та пожежної безпеки, оформлення зарплатної картки, надання трудової книжки та ознайомлення з нормативними документами товариства. Зазначено числа позивачка прибула у вищевказане підприємство, де здала трудову книжку й пройшла відповідні інструктажі; при цьому з правилами внутрішнього трудового розпорядку вказаного підприємства вона ознайомлена не була. Також, в цей же день, позивачка була ознайомлена із вищезгаданими актами від 21 та 22 вересня 2015 року про її відсутність на роботі у зазначені дні з 13 год. 15 хв. до кінця робочого дня, 17 год. і з цього приводу писала одне письмове пояснення, у якому вказала, що у зазначені дні та години вона перебувала в приміщенні телекому, в пустому залі, або в коридорі, оскільки до робочого місця, всупереч рішення суду про її поновлення на роботі, її не допускали, про що вона повідомляла правоохоронні органи. У подальшому, наказом №-388 від 19 жовтня 2015 року т.в.о. директора ПАТ «Укртелеком» Тернопільської філії «Про застосування дисциплінарного стягнення» електромеханіку електрозв»язку Цеху експлуатації об»єктів зв»язку КЦТ №-142 м. Тернопіль [PERSON] за відсутність на роботі 21 вересня 2015 року протягом 4 годин 15 хвилин оголошено догану. У мотивувальній частині наказу зазначено, що 21 вересня 2015 року електромеханік електрозв»язку Цеху експлуатації зв»язку КЦТ №0142 м. Тернопіль Тернопільської філії ПАТ «Укртелеком» [PERSON] була відсутня на роботі без поважних причин 4 години 15 хвилин, а саме : з 13 год. 15 хв. до кінця робочого дня 17 год. 30 хв., що є порушенням Правил внутрішнього трудового розпорядку товариства. При прийнятті такого рішення були враховані письмові пояснення позивачки, доповідна начальника ЦЕОЗ КЦТ №-142 [PERSON] від 28 жовтня 2015 року, акт від 21 вересня 2015 року про відсутність на роботі [PERSON] 21 жовтня 2015 року позивачка була ознайомлена із згаданим наказом під розписку й зазначила, що з ним не згідна, оскільки 21 вересня її не було допущено до роботи на її попереднє робоче місце, але вона знаходилася цілий робочий день з 08 год. 30 хв. до 17 год. 30 хв. в коридорах і пустих приміщеннях телекому. Наказом №-392 від 21 жовтня 2015 року т.в.о. директора ПАТ «Укртелеком» Тернопільської філії «Про застосування дисциплінарного стягнення» електромеханіку електрозв»язку Цеху експлуатації об»єктів зв»язку КЦТ №-142 м. Тернопіль [PERSON] за відсутність на роботі 22 вересня 2015 року протягом 4 годин 15 хвилин оголошено догану. У мотивувальній частині цього наказу зазначено, що 22 вересня 2015 року електромеханік електрозв»язку Цеху експлуатації зв»язку КЦТ №0142 м. Тернопіль Тернопільської філії ПАТ «Укртелеком» [PERSON] була відсутня на роботі без поважних причин 4 години 15 хвилин, а саме : з 13 год. 15 хв. до кінця робочого дня 17 год. 30 хв., що є порушенням Правил внутрішнього трудового розпорядку товариства. При прийнятті такого рішення були враховані письмові пояснення позивачки, доповідна начальника ЦЕОЗ КЦТ №-142 [PERSON] від 28 жовтня 2015 року, акт від 21 вересня 2015 року про відсутність на роботі [PERSON] 02 листопада 2015 року позивачка була ознайомлена із згаданим наказом під розписку й зазначила, що з ним не згідна, оскільки 22 вересня її не було допущено до роботи на її місце роботи, що є зафіксовано працівниками райвідділу міліції; цілий робочий день з 08 год. 30 хв. до 17 год. 30 хв. вона знаходилася в коридорах і пустих приміщеннях телекому. Суд вважає за доцільне зазначити, що такого документу, як доповідна начальника ЦЕОЗ КЦТ №-142 [PERSON] від 28 жовтня 2015 року сторона відповідача суду не надала і дата такого документу є пізнішою, аніж дати зазначених у згаданих наказах відсутності позивачки на роботі (21 та 22 вересня 2015 року). Суд також вважає, що оскаржувані накази не є конкретним. Так, в обох оскаржуваних наказах відсутня інформація про пункт та розділ Правил внутрішнього трудового розпорядку товариства, за порушення яких [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Натомість, представник відповідача у свої запереченнях вказує, що позивачкою порушено п.5.2. таких правил. Також, у згаданих наказах не зазначено місцезнаходження робочого місця, де позивачка мала виконувати свою роботу і на якій вона була відсутня згідно таких наказів. Відповідно до вимог ст. 40 КЗпП України, прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин, більше трьох годин протягом робочого дня. Відсутністю на роботі є знаходження працівника поза територією підприємства або об'єкта, де він відповідно до трудових обов'язків повинен виконувати доручену йому роботу. Здійснення прогулу є дисциплінарним порушенням, власником підприємства або уповноваженим ним органом на працівника може бути накладено дисциплінарне стягнення, а саме догана або звільнення відповідно до\~ст. 147 КЗпП України. Згідно ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано, в тому числі, такий захід стягнення як догана. Відповідно до ст.ст.148-149 КЗпП України, дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Виходячи з п.24 роз»ясень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року « Про практику розгляду судами трудових спорів», прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Згідно ст. 21 КЗпП України\~на працівника покладено обов'язок виконувати роботу, визначену угодою між ним та власником та дотримання внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до\~ст. 142 КЗпП України\~трудовий розпорядок на підприємствах, установах, організаціях, визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються у встановленим цією статтею порядку. Нормами статті 29 КЗпП України визначено обов'язок власника або уповноваженого ним органу проінструктувати працівника і визначити йому робоче місце; До початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний: 1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору. 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони. Положеннями статей 52, 57, 66 КЗпП України передбачено, що тривалість робочого тижня, щоденної роботи, час її початку і закінчення та час початку і закінчення перерви для відпочинку й харчування визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку. Правилами внутрішнього трудового розпорядку публічного акціонерного товариства «Укртелеком», затверджених на конференції трудового колективу ПАТ «Укртелеком» 04 серпня 2011 року та введеними в дію наказом голови правління [PERSON] №-402 від 30 серпня 2001 року ( далі Правила) визначено наступне: П.2.10 Правил, до початку роботи за укладеним трудовим договором працівник повинен ознайомитися під розписку з правилами внутрішнього трудового розпорядку, колективним договором, умовами праці, своїми правами та обовязками, а також пройти інструктаж з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці та протипожежної охорони. П.4.1 Правил, роботодавець зобовязаний забезпечити працівників робочими місцями та надавати роботу за умовами трудового договору. Розділом 5 зазначених Правил визначено тривалість робочого часу, режим роботи. П.5.2 Правил визначено, щ у товаристві встановлюється такий режим роботи: - початок роботи о 8 год. 30 хв.; - закінчення роботи о 17 год. 30 хв.; - щоп»ятниці закінчення роботи о 16 год. 15 хв.; - перерва на харчування та відпочинок 12 год 30 хв. до 13 год. 15 хв. П.5.4 Правил визначено, що на безперервних виробництвах, де не може бути додержано встановленої для працівників щоденної або щотижневої тривалості робочого часу, застосовуються графік змінності. Пунктом 5.5 Правил, визначено, що кожного дня працівник у спеціальному журналі засвідчує своїм підписом прибуття на робоче місце та відмічає час закінчення роботи. Як визнано у судовому засіданні позивачкою та представником відповідача, із такими Правилами позивачка була ознайомлена в період до 15 жовтня 2011 року; після її звільнення в січні 2015 року і після поновлення її на роботі судом 02 липня 2015 року і по даний час позивачка із такими Правилами повторно під розписку не ознайомлена. Також, як повідомила позивачка, до її звільнення вона ходила на роботу по змінно; спеціального журналу для засвідчення підписом про прибуття на робоче місце та час закінчення роботи їй (позивачці) 21 та 22 вересня 2015 року не надавали. У своїх письмових запереченнях сторона відповідача стверджує, що позивач приступила до роботи 21 вересня 2015 року ( на наступний робочий день після набрання згаданим рішенням суду від 02 липня 2015 року законної сили); згідно з табелем обліку робочого часу ЦЕОЗ ( м.Тернопіль), 21 та 22 вересня 2015 року [PERSON] відпрацювала по 4,00 год. при нормі 8,25 годин\\день. Суд вважає необґрунтованим таке твердження сторони відповідача, оскільки, як визнано у судовому засіданні представником відповідача, позивачка не могла бути допущена до виконання своїх робочих обов»язків без проходження відповідних інструктажів, які були з нею проведені лише 28 вересня 2015 року; а з правилами внутрішнього трудового розпорядку у ПАТ «Укртелеком», позивачка після її поновлення на роботі взагалі не була ознайомлена. Відомостей про час прибуття на робоче місце та час закінчення роботи позивачкою 21 та 22 вересня 2015 року, які мали бути засвідченні підписом позивачки у спеціальному журналі згідно згаданих Правил, сторона відповідача суду не представила, як відомостей, що позивачка відмовилася засвідчувати такі відомості. Також, суд не приймає, як підтверджені належними й допустимими доказами твердження сторони відповідача, що позивачка [PERSON] 21 та 22 вересня 2015 року була відсутня на роботі без поважних причин понад три години, що є порушенням режиму роботи, встановленого п.5,2 Правил внутрішнього трудового о розпорядку у ПАТ «Укртелеком», оскільки у судовому засіданні не доведено, що позивачці було встановлено і доведено до її відома режим роботи на підприємстві, який передбачений саме п.5.2 Правил, а також, що у відповідності до п.4.1 Правил відповідач забезпечив 21 та 22 вересня 2015 року позивачку робочим місцем та надавав їй роботу за умовами трудового договору. Як вже вказано вище, сторона відповідача визнала у судовому засіданні, що позивачка не могла бути допущена до роботи 21 та 22 вересня 2015 року, оскільки вона не пройшла відповідних інструктажів і в ці дні їй не могло бути визначено її місце роботи та надано до виконання роботу, безпосередньо повязану із тією посадою, на якій її було поновлено рішенням суду. Покази свідків сторони відповідача [PERSON], [PERSON] та [PERSON] щодо відсутності позивачки О.О. 21 та 22 вересня 2015 року на роботі та в приміщеннях Бережанського цеху електрозв»язку суд оцінює критично, оскільки такі особи перебувають у трудових відносинах із відповідачем, є його підлеглими, як ствердила позивачка із [PERSON] Т та [PERSON] у неї виникали конфліктні ситуації з приводу недопущення ними її до роботи та, що саме зазначені особи перешкоджали їй в доступі до її попереднього місця роботи. За таких обставин у суду виникає обґрунтований сумнів в неупередженості показів зазначених свідків, а тому, з врахуванням інших вищевказаних встановлених у судовому засіданні обставин в їх сукупності, покази зазначених свідків суд не приймає до уваги як допустимі докази. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що встановлені по справі фактичні обставини виключають можливість вважати законним накладення на [PERSON] дисциплінарних стягнення за відсутність її на робочому місці більше трьох годин 21 та 22 вересня 2015 року, а тому її притягнення до дисциплінарної відповідальності згаданими оскаржуваним наказами суд вважає вчиненим всупереч вимогам трудового законодавства, тобто незаконним, оскільки приймаючи оскаржувані рішення про накладення на позивачку дисциплінарних стягнень у виді доган, відповідач не врахував письмові пояснення позивачки, відсутність її вини та заподіяної шкоди й всупереч трудовому законодавству України притягнув її до дисциплінарної відповідальності, тому позовні вимоги є обґрунтованими й такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд прийшов до висновку про повне задоволення вимог позивачки і при зверненні до суду вона сплатила судовий збір за такими вимогами в розмірі 551 ( пятсот пятдесят одна) гривня 20 коп. то вони підлягаю стягненню з відповідача на користь позивачки в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved