Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 28 травня 2004 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 76. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Подружнє життя не склалось по вині відповідача, який має агресивний характер, не контролює себе, проявляє неповагу до неї, ображає, принижує честь і гідність, це все ставало причиною постійних сварок та непорозумінь. Разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. За таких обставин позивачка просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу присвоїти за нею прізвище [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проживання сина з батьком. Відповідач [PERSON] в судове засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу заперечує, просить. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 28 травня 2004 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області. Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та виховання дітей. Відповідач не піклується про створення нормальних сімейних стосунків, постійно принижує дружину. Сторони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, їм надавався термін на примирення, який не наступив. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітнього сина залишити проживати з батьком, а малолітню дочку сторін суд залишає проживати з матір'ю, оскільки сторони досягли домовленості про місце проживання дітей. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в користь позивачки слід стягнути 640 гривень понесених нею процесуальних витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved