Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із цивільним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики, а саме, просила стягнути з відповідачки на її користь суму боргу у розмірі 18 720,00 грн., а також стягнути з відповідачки суму понесених судових витрат (а. с. 1-2). В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 20 липня 2019 року між позивачкою та відповідачкою укладений договір позики, згідно якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти у розмірі 18720,00 грн., а позичальник зобов`язався повернути їх позикодавцю в термін до 20 січня 2020 року. Договір позики укладений у формі письмової розписки, написаної власноруч позичальником [PERSON] . Обов`язки по поверненню коштів в строк, зазначений у розписці, відповідачка не виконала. 28.02.2020 року [PERSON] на адресу відповідачки направила претензію з вимогою повернути суму позики у повному обсязі протягом 30 днів з моменту отримання претензії шляхом перерахування на картку КБ «Приватбанк» або готівкою позичальнику особисто. Відповідь на претензію вона не отримала, гроші їй не повернуті. Посилається на ст. ст. 526, 530, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачка [PERSON] з`явилась в судове засідання 12.08.2020 року, надала клопотання про відкладення розгляду справи по суті у зв`язку з необхідністю звернутися за правовою допомогою. У подальшому в судові засідання не з`являлася, про причини неявки суд не повідомляла, про дату і місце судового розгляду повідомлена належним чином. Дослідивши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 20.07.2019 року між позивачкою [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладений договір позики. Відповідно до умов договору від 20.07.2019 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 18720,00 грн. [PERSON] зобов`язується повернути суму позики в термін до 20.01.2020 року (копія розписки, а.с.7). Позивачка надіслала оригінал вказаної розписки до суду і оригінал був оглянутий судом в судовому засіданні. Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив, що 20.07.2019 року позивачка передала, а відповідачка отримала 18720,00 грн, які у вказаний у розписці строк - до 20.07.2020 року і на час розгляду справи в судовому засіданні відповідачка позивачці не повернула. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідачки на користь позивачки слід стягнути суму боргу в розмірі 18720,00 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивачки суму судового збору у розмірі 840,80 грн. На підставі ст.ст.11, 16, 525, 526, 530, 1046-1049 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved