Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вище казаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що 15 лютого 1998 року померла баба позивачки - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія І-БК № 060727, зареєстроване та видане виконкомом Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області від 16.02.1998 року, за актовим записом № 3. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, яка складається із земельної частки (паю), розміром 3.1 в умовних кадастрових гектарах, який перебуває у колективній власності КСП «Кривошиїнське» Кривошиїнська сільська рада Сквирського району Київської області, посвідченого Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія КВ № 034385, виданого 12.12.1996 року. Про що свідчить: копія Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія КВ № 034385. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті баби, шляхом фактичного вступу володіння та управління спадковим майном, та оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) не зберігся. Позивачка у судове засідання не зявилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить ухвалити рішення по суті позовних вимог. Представник відповідача у судове засідання не зявився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просить ухвалити рішення по суті позовних вимог у його відсутність, позов визнав, заперечень не має. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 12.12.1996 року померла баба позивачки - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія І-БК № 060727, зареєстроване та видане виконкомом Кривошиїнської сільської ради Сквирського району Київської області від 16.02.1998 року, за актовим записом № 3. Заповіту спадкодавиця не залишала. Інші спадкоємці відсутні. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину, шляхом фактичного вступу володіння та управління спадковим майном, що стверджується довідкою №542 від 24.07.2017 року видана Кривошиїнською сільською радою радою, та оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) не зберігся. Виходячи з цього позивачка не може скористатися своїм правом на спадкуванням за законом. На час відкриття та прийняття спадщини сторонами по справі, в силу п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України спадкові правовідносини регулювались Цивільним Кодексом УРСР ( в редакції 1963 року ). Відповідно до статті 525 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.), чинного на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до статей 548, 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом\~ст. 524 ЦК України 1963 року\~спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 553 ЦК України 1963 року\~вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.20 ЦК України, право на захист особа здійснює на власний розсуд. Згідно ч.5 ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Суд вважає, що відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року, позивачка [PERSON] вступила у володіння спадковим майном, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved