Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000 грн щомісяця на утримання неповнолітнього сина [PERSON],[INFO], 1000 грн неповнолітнього сина [PERSON],[INFO] до досягнення дітьми повноліття, 1000 грн на її - [PERSON] утримання до досягнення сином [PERSON] трирічного віку, стверджуючи, що відповідач є батьком дітей, що він не надає матеріальної допомоги на утримання синів, а вона - позивачка- перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач до суду не з»явився, про час і місце слухання справи сповіщався за місцем реєстрації неодноразово відповідно до вимог ст..74 ЦПК. За згодою позивачевої сторони суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд вислухав позивачку, вивчив надані документи і встановив наступне: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2010 року - актовий запис про шлюб №1211 Київського відділу РАЦС Одеського МУЮ від 17.12.2010 року. Від цього шлюбу сторони мають малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] - актовий запис про народження №1225, вчинений 21.07.2011 року Київським відділом РАЦС Одеського МУЮ, сина [PERSON], [INFO] - актовий запис №1978, вчинений 25.02.2015 року відділом ДРАЦС у місті Одесі реєстраційної служби Одеського МУЮ. Позивачка стверджує, що з липня 2014 року відповідач пішов з сім»ї, діти проживають з матір»ю і перебувають на її утриманні, відповідач не приймає участі ні в утриманні ні у вихованні дітей, не цікавиться їх долею, уникає зустрічей як з дітьми так і з дружиною. Оскільки позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років і не має можливості працювати, вона не має матеріальної можливості забезпечити дітям належне утримання, тому звернулась до суду з цим позовом. [PERSON] пояснила, що їй не відоме фактичне місце мешкання чоловіка, його місце роботи, розмір його доходів, тому вона просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі як на утримання дітей так і на її утримання. Позивачка стверджує, що відповідач є особою працездатною та інших утриманців не має. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] підлягаючим задоволенню з таких підстав: ст.180 СК визначає « батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. У даному випадку малолітні діти проживають з матір»ю і суд не отримав будь-яких доказів, що відповідач приймає участь у вихованні та утриманні дітей. Суд дійшов висновку про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн на кожну дитину, оскільки суд не отримав доказів щодо місця роботи відповідача. Аліменти підлягають стягненню з моменту звернення позивачки до суду - 16.06.2015 року. Ст.84 СК України передбачає право дружини, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У даному випадку суд не отримав доказів, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини на період до досягнення сином [PERSON] 3-річного віку у розмірі 1000 грн щомісячно з моменту звернення позивачки до суду - 16.06.2015 року. Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу стягнення аліментів з батька на утримання неповнолітніх дітей, регулюються ст.ст.180, 181, 182,184 СК України, з чоловіка на утримання дружини - ст.84 СК.

Outcome: approved