Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів в порядку зворотної вимоги (регресу). В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що згідно вироку Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 21 листопада 2011 року [PERSON] визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, йому призначено покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами із застосуванням ст.. 75 КК України строком на 2 роки. Вказаним вироком встановлено, що автобус «Богдан А09202» реєстраційний номер [NUMBER], яким [PERSON], знаходячись з нею в трудових відносинах та при виконанні трудових обов'язків, керував в день ДТП, належить їй, та з неї, як володільця джерела підвищеної небезпеки та цивільного відповідача по кримінальній справі на користь потерпілих [PERSON] та [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто по 24450 гривень кожній. 19 грудня 2011 року державним виконавцем Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ Донецької області були відкриті виконавчі провадження на виконання судового рішення: ВП № 30420837 - про стягнення 24450 гривень на користь [PERSON] та ВП № 30420654 - про стягнення 24450 на користь [PERSON] На виконання вироку суду присуджені суми нею виплачені потерпілим [PERSON] та [PERSON] у повному обсязі, внаслідок чого постановами державного виконавця Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ Донецької області Каширіною І.С. від 10 червня 2013 року закінчені вищевказані виконавчі провадження. Таким чином, загальна сума виплачених нею сум потерпілим по кримінальній справі за обвинуваченням [PERSON] складає 48900 гривень. На підставі викладеного просила стягнути з відповідача на її користь в порядку регресу 48900 гривень, виплачених нею потерпілим по кримінальній справі. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Представник позивачки [PERSON], діюча на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу в його відсутності, та зазначив, що позовні вимоги він визнає у повному обсязі. Суд, з'ясувавши думку сторін відносно до позову, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно вироку Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 21 листопада 2011 року [PERSON] визнаний винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, йому призначено покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами із застосуванням ст.. 75 КК України з випробувальним терміном на 2 роки. Вказаним вироком встановлено, що автобус «Богдан А09202» реєстраційний номер [NUMBER], яким [PERSON], знаходячись з [PERSON] в трудових відносинах та при виконанні трудових обов'язків, керував в день ДТП, належить позивачці по справі - [PERSON], та з неї, як володільця джерела підвищеної небезпеки та цивільного відповідача по кримінальній справі на користь потерпілих [PERSON] та [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто по 24450 гривень кожній (а.с. 5-9). Як вбачається з постанов про відкриття виконавчого провадження № 30420654 та № 30420837, 19 грудня 2011 року на виконання вищевказаного вироку державним виконавцем Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ Донецької області відкриті виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] 24450 гривень на користь [PERSON] та про стягнення 24450 на користь [PERSON] (а.с. 11, 14). Як вбачається з постанов про закінчення виконавчого провадження № 30420654 та № 30420837, 30 листопада 2013 року та 10 червня 2013 року, відповідно, державним виконавцем Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції, було закінчено виконавче провадження у зв'язку з повним виконанням рішення суду (а.с. 16, 17). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 3 ч.1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Пунктом 6 Постанови № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, спричиненої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК). Аналізуючи вищевикладене, враховуючи, що позивачкою, як володільцем підвищеної небезпеки, повністю відшкодована присуджена вироком суду шкода у розмірі 48900 гривень потерпілим [PERSON] та [PERSON], суд вважає за необхідним позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів в порядку зворотної вимоги (регресу) до винної особи, задовольнити.

Outcome: approved