Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

Позивачка звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до Червоненської селищної ради Андрушівського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] року помер її чоловік- [PERSON], який до дня смерті проживав в [ADDRESS] Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] в [ADDRESS]; площею 0,58 га. для ведення особистого селянського господарства, яка складається з двох частин, а саме: 0,31 га. та 0,27 га., розташованих по вул. [ADDRESS] Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Інших спадкоємців немає. Але вона не може реалізувати право на спадкове майно, оскільки на вищевказані земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця). Просила визнати за нею право власності на земельні ділянки, як на спадщину за законом після смерті чоловіка, оскільки вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. В судове засіданні позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, заначила, що позовні вимоги підтримує повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив що позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд встановив: [INFO] року помер чоловік позивачки- [PERSON], який до дня смерті проживав в [ADDRESS] (а.с. 3,4,15). Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] в [ADDRESS]; площею 0,58 га. для ведення особистого селянського господарства, яка складається з двох частин, а саме: 0,31 га. та 0,27 га., розташованих по [ADDRESS], які були передані у приватну власність спадкодавцю рішенням Виконавчого комітету Глиновецької сільської Ради народних депутатів № 3 від 18 вересня 1993 року (а.с. 6, 8). Позивачка є спадкоємцем першої черги за законом та прийняла спадщину, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини (а.с. 5,15). Житловий будинок [ADDRESS] належить позивачці (а.с. 9,10). Інших спадкоємців немає. Але вона не може реалізувати право на спадкове майно, оскільки на вищевказані земельні ділянки відсутні правовстановлюючі документи, яких не було виготовлено ще за життя власника (спадкодавця) (а.с. 16). Згідно повідомлення Андрушівської ДНК № 196/01-16 від 18.04.2018 року спадкова справа до майна померлого [INFO] року [PERSON] не заводилась. Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст.328, 1225 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, ст. ст.81, 120, 125 ЗК України. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 1225 ЦК України, відповідно до якої право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», згідно з яким, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином,суд прийшов до висновку,що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавиця була власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Ст.125 ЗК України, де вказано, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації. Згідно ст.120 ЗК України, набувач права власності на жилий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення, відсутність у спадкодавця державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки, відсутність державної реєстрації, в даному випадку правового значення не має. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов, визнає за позивачкою право власності на земельні ділянки: площею 0,25 га. - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] в [ADDRESS]; площею 0,31 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS], площею 0,27 га. - для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS], як на спадщину за законом після смерті чоловіка, [PERSON], померлого [INFO] року, оскільки в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину.

Outcome: approved