Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений 26.11.2011 року між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №530. А також, просить після розірвання шлюбу залишити прізвище за позивачкою «[PERSON]». Свої вимоги мотивувала тим, що за час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між подружжям не склалося у зв'язку з втратою один до одного почуття поваги та любові, різними поглядами на життя. На даний час кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Син залишився проживати з позивачкою. Подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, примирення неможливе. Відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву про розірвання шлюбу, в якому вказує, що проти задоволення позовної заяви не заперечує, але зазначив, що підстав для розірвання шлюбу не вбачає, таку поведінку позивачки та її бажання розірвати шлюб вважає несерйозною. Дитині потрібна повна сім'я, яку він бажає зберегти і задля цього все зробити можливе. Також відповідачем було подано заяву про надання строку для примирення. Ухвалю суду від 01.11.2018 року було надано строк на примирення та зупинено провадження у справі до 27.12.2018 року. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд даної справи без її участі, просить розірвати даний шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. А тому суд приходить до переконання про можливість розглянути справи у відсутності відповідача, згідно вимог ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України та ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено судом з Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 26 листопада 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] зареєстрували шлюб 06.11.2011 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 530. Прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. (а.с.4) Відповідно до копії Свідоцтва про народження серії ?-[NUMBER], виданого 13 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, [PERSON] народився [INFO], про що складено відповідний актовий запис №949. Батько - [PERSON], мати - [PERSON]. (а.с.5) Відповідно до положень ст. ст. 24, 56 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини Згідно ч.3 ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із ст. 55 СК України вбачається, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Враховуючи наведене та, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім'я розпалася остаточно, збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, сторони на даний час разом не проживають, не підтримують шлюбних стосунків, шлюб існує формально, а отже, укладений між сторонами по справі шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 2 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved