Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем з 15 січня 1993 року. Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 15 червня 2014 року шлюб був розірваний. За час шлюбу сторони придбали житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], автомобіль марки Опель-Вектра, 1994 року випуску, державний номер [NUMBER]. Оскільки на даний час згоди про добровільний поділ майна між сторонами не досягнуто, позивачка змушена звернутися до суду та просить поділити майно набуте у шлюбі з відповідачем, визначити право власності за позивачкою на ? частину будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], визначити право власності за позивачкою на ? частину автомобіля марки Опель-Вектра, 1994 року випуску, державний номер [NUMBER]. 01.03.2016 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивачка просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на ? частку домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на ? частку домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на ? частку автомобіля марки Опель-вектра, 1994 року випуску, державний номер [NUMBER], в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на ? частку автомобіля марки Опель-вектра, 1994 року випуску, державний номер [NUMBER]. 11.03.2016 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивачка просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на ? частку домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на ? частку домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання представник позивачки [PERSON] та позивачка [PERSON] не з'вились, надали на адресу суду заяву про можливість розгляду справи без їх участі, уточнені позовні підтримали у повному обсязі. Відповідач у судові засідання не з'явився, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи маються поштові повідомлення, тому суд, відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній даних та доказів без участі відповідача. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що уточнений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст.10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Приймаючи рішення по справі, що розглядається, суд виходив з вимог ст. 60, 61 ЦПК України, які регламентують, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень, крім випадків, коли мають місце підстави звільнення від доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER], сторони уклали шлюб 15 січня 1993 року ( а.с.4) Згідно рішення Старобільського районного суду Луганської області від 05 червня 2014 року зазначений шлюб був розірваний (а.с.5) Судом встановлено, що 13.04.1999 року був укладений договір купівлі - продажу будинку, згідно якого [PERSON] - продала, а [PERSON] - купив житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.). Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання,ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо), самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 63 СК України подружжя мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 69 ч.1 СК України чоловік та дружина мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 ч.1 СК України в разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як з'ясовано в ході судового розгляду справи, домовленості між сторонами відносно здійснення права спільної сумісної власності не досягнуто, домовленості щодо розміру часток між сторонами не існує, шлюбний договір не укладався. Враховуючи уточнені вимоги позивачки [PERSON], з метою розв'язання спору, суд вважає за необхідне їх задовольнити та в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачкою право власності на ? частку домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на ? частку домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного,

Outcome: approved