Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

Позивачка звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь з відповідача, у розмірі ? частині усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23.02.2015 року і до закінчення дочкою навчання, а саме до 30.06.2016 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.04.2005 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від шлюбу вони мають дитину, доньку [PERSON], [INFO], яка проживає с позивачкою та знаходиться на її утриманні. До досягнення донькою повноліття відповідач сплачував аліменти на її утримання, але після досягнення дитиною повноліття, їх донька продовжує навчання. [PERSON], [INFO], навчається в ВСП «Мелітопольський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету» на 3 курсі денного відділення. Період навчання з 01.09.2012 року до 30.06.2016 року. Виходячи з наведеного, [PERSON], [INFO] потребує матеріальної допомоги від батька, тому що вона навчається та не має самостійного заробітку. У судове засідання позивачка не зявилася, але надіслала до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує.. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, через засоби масової інформація., через оголошення в газету «Запорізька Правда», заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутністю від нього не надходило. У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене позивачу належним чином. Через неявку відповідача у судове засідання з невідомих причин, на підставі заяви позивачці, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 19.04.2005 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану по Мелітопольському району Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про що був зроблений відповідний актовий запис № 57, (а.с.5). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 329436 від 11.03.1997 року, виданого Семенівською сільською Радою Мелітопольського району Запорізької області, актовий запис № 06, (а.с.6). Згідно довідки № 876 від 17.02.2015 року [PERSON], навчається в ВСП «Мелітопольський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету» на 3 курсі денного відділення, період навчання з 01.09.2012 року до 30.06.2016 року, (а.с.9). Згідно доданої до матеріалів довідки від 20.02.2015 року за № 0277, голови Семенівської сільської Ради, [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], разом з донькою: [PERSON], [INFO]. (а.с.13) З матеріалів справи випливає, що відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги повнолітній доньки не надає. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч.1 ст. 200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дітей в твердій грошовій сумі або в частині від заробітку платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в ст. 182 Сімейного Кодексу України. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 року №520 обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, оскільки у судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], яка навчається у в ВСП «Мелітопольський коледж Таврійського державного агротехнологічного університету» на 3 курсі денного відділення та у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання, але виходячи з доданих до матеріалів справи документів, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачки в повному обсязі, а саме стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти у розмірі ? частини з усіх видів доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23.02.2015 року та до закінчення [PERSON], [INFO] навчання, тобто до 30.06.2015 року, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved