Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з 08 серпня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають одну малолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що сімейне життя не склалось, спочатку відносини між ними були добрими, але згодом, через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства почали виникати непорозуміння, у зв`язку з чим з вони припинили шлюбні відносини та почали жити окремо. Тому позивачка просить суд шлюб між ними розірвати, так як вважає, що їхня сім`я зруйнована повністю, відновлена бути не може. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що її шлюб з відповідачем розпався остаточно, примирення з відповідачем неможливе. Відповідач [PERSON] знущається над нею морально, неодноразово бив її в присутності малолітньої дитини, яка, на її погляд, має психологічну травму у зв`язку з тим, що в її присутності відбуваються сварки, через що має проблеми з мовленням. Вона намагалась зберегти сім'ю з відповідачем ще в березні 2020 року після того, як відповідач [PERSON] побив її, було порушено кримінальне провадження, вона припинила подружні відносини, однак потім знову їх поновила, але результатів це не дало. На даний час в провадженні Криничанського районного суду перебуває кримінальне провадження за ч.1 ст.125 КК України за фактом спричинення їй тілесних ушкоджень, тому вона наполягає на розлученні, просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримав вимоги позивачки, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] , згідно заяви, просить в порядку ст.111 СК України надати час для примирення, оскільки має малолітню дитину. Вислухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки обґрунтовані і згідно зі ст.ст. 105, 110 СК України підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 08 серпня 2015 року перебувають у зареєстрованому виконавчим комітетом Аульської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області шлюбі. Від шлюбу мають одну малолітню дитину, доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалось через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, сторони припиняли шлюбні відносини, а з грудня 2020 року остаточно припинили шлюбні відносини, проживають окремо, позивачка не бажає примирятися з відповідачем. Встановлено, що відповідачеві [PERSON] пред`явлено обвинувачення за ч.1 ст.125 КК України щодо заподіяння тілесних ушкоджень позивачці. Суд, врахувавши клопотання відповідача [PERSON] , позицію позивачки щодо неможливості подальшого збереження шлюбу, судом встановлено, що сторонами втрачено почуття любові та поваги один до одного, що призвело до фактичного розпаду сім`ї і примирення між ними неможливе, надання часу для примирення буде суперечити інтересам позивача, неповнолітньої дитини сторін. Суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що спільне проживання суперечитиме інтересам сторін та неповнолітньої дитини. Шлюб - це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У відповідності до ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що має істотне значення. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обгрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи ( 23 рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року № 63566/00). Згідно ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що сім`я сторін зруйнована повністю і поновлена бути не може.

Outcome: approved