Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 18.10.2013 у виконавчому комітеті Угерської сільської ради Стрийського району Львівської області, актовий запис № 11. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що причиною розпаду їх сімї стало те, що відповідач зловживає алкогольними напоями. Перебуваючи в стані алкогольного спяніння, ображав її нецензурними словами, дебоширив, піднімав на неї руку, у звязку з чим діти почали боятися батька. На даний час він покинув сімю. Вони не спілкуються. Їх сімя розпалася та існує тільки формально, оскільки вони втратили почуття поваги та любові один до одного, тому вважає, що збереження шлюбу є недоцільним, а тому просить його розірвати. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив. тому суд відповідно до ч. 3 ст. 223 ЦПК України розглянув справу за його відсутності. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, суд дав оцінку зібраним доказам, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що 18.10.2013 сторони уклали шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Угерської сільської ради Стрийського району Львівської області, актовий запис № 11. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] /а.с. 19/. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с. 5-6/. Сімя фактично розпалася, а шлюб існує тільки формально, так як сторони тривалий час разом не проживають, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають. Неявка відповідача в судове засідання свідчить про його байдуже ставлення до сімї та шлюбу. Статтею 51 Конституції України та ч. 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що розлад у сімї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та їх малолітніх дітей, оскільки їх повноцінний розвиток і виховання у сімї, де відсутнє взаєморозуміння, є неможливим, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved