Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 серпня 2000 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області України. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує на те, що від шлюбу у них із відповідачем народилось троє дітей: дочки [PERSON] та [PERSON] , а також син [PERSON] . Спільне життя із відповідачем не склалося. Внаслідок різних характерів та поглядів на життя між ними постійно виникають непорозуміння, що призвело до припинення між ними подружніх відносин. З цих підстав позивачка просить шлюб розірвати, проти примирення заперечує, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 квітня 2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Відзиву на позов відповідач [PERSON] до суду не подавав. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. У поданій заяві вказала, що настоює на розірванні шлюбу, оскільки перебування в шлюбі суперечить її інтересам, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за його відсутності, чи відкладення розгляду справи до суду не подавав. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, за наявних у цивільній справі доказів. Судом установлено: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] вступили у зареєстрований шлюб 17 серпня 2000 року, про що складено актовий запис №867 Відділу реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської області України, яким 17 серпня 2000 року видане свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка [PERSON] , про що складено актовий запис №629 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким 31 березня 2004 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 11 жовтня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, яким 11 жовтня 2006 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON] , про що складено актовий запис №2455 Відділу реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, яким 13 жовтня 2009 року видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Сімейне життя сторін не склалося. Внаслідок різних характерів та поглядів на життя між ними часто виникають непорозуміння, що призвело до того, що вони не підтримують подружніх відносин, між ними втрачені почуття любові, поваги та взаєморозуміння, шлюб носить формальний характер. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, приходить до переконання,що позов підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав: Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що між сторонами втрачено почуття любові та поваги, сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання, а позов [PERSON] - до задоволення. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved