Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, вказуючи, що сторони є власниками квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі окрім них також зареєстрована їх донька - [PERSON] , яка з вересня 2014 року в ній не проживає, не сплачує комунальні послуги та особистих речей в ній не має. На підставі викладеного просить визнати відповідачку, такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] з 18.06.1999 року і по теперішній час. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 11.04.2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. У порядку, передбаченому ст. 279 ЦПК України, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні за участю осіб до суду не надходило. Суд розглянув справу в порядку ч.5 ст. 279 ЦПК України, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та за відсутності клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи за її відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка повідомлялась про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, не сповістивши суд про причини неявки. Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Третя особа в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності та задоволення позову. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом -ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 80 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно реєстраційного свідоцтва МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 23.08.1996 року квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на підставі біржового контракту №10462 від 23.08.1996 року. Згідно акту складеного у присутності сусідів позивачки: [PERSON] , [PERSON] від 18.03.2019 року, [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не мешкає з вересня 2014 року, у зв`язку з виїздом за межі м. Маріуполя, та особистих її речей у квартирі немає. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, враховуючи, що відповідачі [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , її право користування даним житловим приміщенням ґрунтується на праві власності на квартиру та не залежить від тривалості відсутності у ній. У зв`язку з наведеним вимоги позивача щодо визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням [PERSON] є необґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed