Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом та, уточнивши свої позовні вимоги, просить суд: - Встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2014 року по день його смерті - [INFO] . 2. Визнати спільною сумісною власністю померлого [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в сумі 14000 доларів США, що станом на 28 жовтня 2019 року за офіційним курсом НБУ (2517,4116 гривень за 100 доларів США), складає 352437,62 грн., які передані [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , за розпискою від 19 серпня 2018 року. В обґрунтування позову зазначила, що вона, [PERSON] та [PERSON] в період з квітня 2011 року по 30 серпня 2019 року проживали разом однією сім`єю у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, підтримували близькі стосунки, вели спільний побут та господарство, мали спільний бюджет із взаємними правами та обов`язками чоловіка та жінки. Вони фактично проживали разом однією сім`єю в будинку, що належав на праві приватної власності [PERSON] , розташованому за адресою: [ADDRESS] . Під час проживання однією сім`єю з [PERSON] , у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, в яких [PERSON] записаний батьком дітей. Для неї, її друзів та знайомих та для родичів, друзів та знайомих [PERSON] вони з ним перебували у фактичних шлюбних відносинах та були для всіх подружжям. Вони відзначали разом сімейні свята, проводили сімейні дозвілля. За час їх сімейного життя вони за спільні кошти набували майно, укладали щодо майна договори на його обслуговування, спільно приймали участь у витратах на утримання майна та житла, а також разом облаштовували сімейний побут та затишок, здійснювали інші спільні дії в інтересах сім`ї. Також здійснювали неодноразові поїздки до близьких родичів з обох сторін, спільних друзів, разом відпочивали на курортах України та за кордоном. Їх сімейне життя було побудоване на взаємній повазі та щирому коханні, вони турбувалися один про одного, стежили за станом здоров`я один одного та дітей. Факт її проживання однією сім`єю з [PERSON] підтверджується наданими нею доказами: спільними фото з різних свят, днів народження, річниць, з пологового будинку, на яких зображені вона та [PERSON] , як люди, які перебувають в близьких відносинах, бо обнімають одне одного, з любов`ю дивляться одне на одного; скріншотами спільних фото із зазначенням дати та часу знімку, розміщених на її сторінках соціальної мережі «INSTAGRAM»; наявністю у неї, [PERSON] , всіх оригіналів особистих документів [PERSON] (паспортів, свідоцтв, атестатів, медичних карток, банківських договорів та карток, розписок; тощо), які також додаються до цієї Заяви; скріншотами переписки у засобах телефонного, електронного зв`язку (sms- повідомлення через додаток - месенджер «VIBER»); штампами про перетинання кордону у закордонних паспортах на відпочинок у один і той же час. Крім того, факт їх спільного проживання однією сім`єю, характер їх відносин, місце та час проживання однією сім`єю, можуть підтвердити свідки. В період фактичних шлюбних відносин та проживання однією сім`єю, ні вона, позивачка, ні [PERSON] , не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншими особами. Факт їх спільного проживання не може бути підтверджений в позасудовому порядку, бо [PERSON] помер насильницькою смертю. Так, 31 серпня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 12019120100000233 за правовою кваліфікацією - ч.1 ст. 115 КК України. Згідно витягу з ЄРДР, 31 серпня 2019 року до Онуфріївського ВП ГУНП в Кіровоградській області надійшло анонімне повідомлення про те, що 30 серпня 2019 року [PERSON] у вечірній час на власному автомобілі марки «CHERY А13», реєстраційний номер [NUMBER] , поїхав до с. Куцеволівка, Онуфріївського району, Кіровоградської області, де мав забрати борг у свого знайомого [PERSON] , після чого [PERSON] не відповідає на телефонні дзвінки. Вжитими першочерговими розшуковими заходами встановити місцезнаходження [PERSON] та місцезнаходження його автомобіля не виявилося можливим, а тому є підстави вважати, що відносно нього вчинено злочин. У жовтні 2019 року тіло [PERSON] було знайдене та встановлено факт смерті, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 05 листопада 2019 року Дніпровським районним у місті Кам'янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, про що 21 жовтня 2019 року складено відповідний актовий запис №797. Встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] необхідно для розподілу спільно набутого майна, придбаного у період спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне йому майно. Спадкоємцями померлого [PERSON] є його двоє дітей та його батьки - відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Відповідачам було достовірно відомо про факт проживання її та їх сина однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведення ними спільного господарства, придбання ними в спільну власність майна. Проте, з невідомих їй підстав, вони вважають, що вона не має ніяких підстав на майно, що залишилось після їх померлого сина. Вони виселили її з дітьми з будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , в якому вони разом з померлим та дітьми мешкали весь час. Отже, між нею та відповідачами вбачається спір про право з приводу спадкового майна померлого [PERSON] , а саме: визначення обсягу спадкового майна та частки майна, яке мають право спадкувати відповідачі. За час її спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу ними були накопичені грошові кошти, що були їх спільним сімейним бюджетом, і які вони в сумі 14000 доларів США, що станом на 28 жовтня 2019 року за офіційним курсом НБУ (2517,4116 гривень за 100 доларів США) складає 352437,62 грн., вони надали в борг [PERSON] , на підтвердження чого 19 серпня 2018 року [PERSON] була надана письмова розписка, в якій він зобов`язався повернути грошові кошти до 01 вересня 2018 року. До теперішнього часу [PERSON] борг не повернув. Таким чином, всі вказані нею у позові обставини та надані докази підтверджують факт спільного проживання її, [PERSON] , та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу протягом тривалого часу, під час яких в них народилося двоє дітей, вони спільно набули у власність як рухоме так і нерухоме майно, а тому вона вважає, що вона правомірно звернулася до суду з цим позовом про встановлення факту спільного проживання та визнання майна їх спільною сумісною власністю. Відповідачі надали відзив на позовну заяву ( а.с.46), де зазначили, що позовні вимоги вони не визнають в повному обсязі, оскільки обставини, на які посилається позивачка, не відповідають фактичним, а є надуманими та спотвореними. Так, посилання в позові на те, що [PERSON] та [PERSON] в період з квітня 2011 року по серпень 2019 року проживали разом однією сім`єю у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу та на те, що під час проживання однією сім`єю у них народилося двоє дітей, не відповідають дійсності, оскільки в той час, коли їх син вперше познайомився з позивачкою, у неї вже була дочка [PERSON] , [INFO] , і в свідоцтві про народження дитини були вказані інші прізвище та по батькові. Проте вони не можуть довести письмовими доказами, хто саме був вказаний батьком дитини при реєстрації її народження, [PERSON] був вказаний батьком [PERSON] у свідоцтві про її народження, що було видано 18 липня 2017 року. Вони також не визнають, що позивачка з їх сином, нібито, накопичила грошові кошти в сумі 14000 доларів США, які були їх спільним бюджетом, і які вони надали в борг третій особі, бо позивачка не має жодного відношення до вказаної грошової суми і в неї відсутні будь-які права на ці кошти. Відповідачі згодні з тим, що їх син дійсно є батьком [PERSON] , [INFO] , але ця обставина не є підставою для задоволення позову. Просили відмовити в позові. Також повідомили про те, що вони очікують понести судові витрати в розмірі 8000 грн. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 13 січня 2020 року відкрито провадження у справі і постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 04 березня 2020 року залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , та витребувано з Дніпровського районного в місті Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію актового запису № 613 від 27 вересня 2011 року про народження [PERSON] , із усіма внесеними до актового запису змінами та копіями документів, на підставі яких були внесені зміни до вказаного актового запису. Також задоволено клопотання представника позивачки про виклик в судове засідання свідків. 07 квітня 2020 року з Дніпровського районного в місті Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції до суду надійшли: копія актового запису № 613 від 27 вересня 2011 року на [PERSON] , та копія заяви про визнання батьківства № 40/14.17-42 від 18 липня 2017 року, яка подана [PERSON] та [PERSON] (а.с. 64-66). Ухвалою суді від 21 квітня 2020 року закрито підготовче провадження і справа призначена до розгляду по суті. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав пояснення щодо позову та щодо відзиву відповідачів, які були направлені йому разом з позовною заявою та доданими до неї документами, та не заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Виходячи з наведеного, відповідно до п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу в судовому засіданні за відсутності третьої особи. Представник позивачки - адвокат Пипа О.О. у вступному слові стисло виклала зміст та підстави своїх позовних вимог щодо предмету позову та надала пояснення, аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Також пояснила суду, що позивачка та [PERSON] познайомилися у квітні 2012 року, а не в 2011 році, як помилково вказано у позовній заяві. Вони почали зустрічатися, а з грудня 2014 року стали спільно проживати однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, в належному [PERSON] житловому будинку по [ADDRESS] . Позивачка мала малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . [PERSON] не був її батьком, але згодом під час спільного проживання з позивачкою, в липні 2017 року, удочерив цю дитину, звернувшись до РАЦС з відповідною заявою, і до свідоцтва про народження дитини про нього були внесені відомості, як про батька дитини, якій було присвоєно прізвище « [PERSON] » та по батькові « [PERSON] ». [INFO] у позивачки та [PERSON] народилася дитина [PERSON] . Позивачка та [PERSON] мешкали однією сім`єю, мали спільний побут, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Разом з ними мешкали їх діти. Надані до позову їх спільні фото, скріншоти їх переписки в соціальних мережах, копії їх закордонних паспортів зі штампами одночасного перетинання кордону 15 жовтня та 22 жовтня 2016 року свідчать про те, що позивачка та [PERSON] були однією сім`єю, мешкали як чоловік та жінка, мали спільний побут, спільних дітей, разом відвідували свята та разом відпочивали під час відпусток. Те, що позивачка та [PERSON] мешкали однією сім`єю також можуть підтвердити свідки, які викликані в судове засідання. Що стосується грошових коштів, то 14000 доларів США були передані [PERSON] у борг позивачкою та [PERSON] , тобто ними обома, і у борговій розписці, що власноручно написана [PERSON] , позивачка вказана як свідок. Встановлення факту спільного проживання необхідно для визнання майна, набутого в період фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю її та [PERSON] , що призведе до зменшення обсягу спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] , і відповідно зменшиться спадкова частка відповідачів, як спадкоємців першої черги після померлого [PERSON] . Після смерті [PERSON] відповідачі вигнали позивачку разом з дітьми з будинку, де вони проживали за життя [PERSON] . У позовній заяві допущено описку щодо дати, з якої позивачка та [PERSON] стали спільно мешкати, помилково вказано 2011 рік, замість 2012 рік. Спочатку позивачка та [PERSON] стали разом жити у квартирі по [ADDRESS] , яку орендувала позивачка, а оренду за цю квартиру сплачував [PERSON] . Він офіційно не працював, вони мали дохід від процентів за надання грошових коштів у борг. Вони з [PERSON] жили дружно, а речі вона почала збирати після смерті чоловіка, коли відповідачі стали виганяти її з дітьми з будинку. Представник відповідачів - адвокат Фесюк Ю.А. у вступному слові стисло виклав свої заперечення проти позову, просив відмовити в його задоволенні. Також пояснив, що відповідачі погоджуються з тим, що їх син [PERSON] є батьком [PERSON] , а також з тим, що їх син визнав себе батьком старшої дочки позивачки [PERSON] , подавши відповідну заяву до РАЦС. Проте, відповідачі не визнають позов [PERSON] , бо їх син [PERSON] та позивачка не мешкали однією сім`єю, вони часто сварилися, разом жили періодично, а на час смерті сина позивачка вже зібрала свої речі та мала намір переселитися від нього. На теперішній час між позивачкою та відповідачами склалися напружені стосунки, позивачка перешкоджає відповідачам спілкуватися із їх онукою [PERSON] . Відповідачі вважають, що відносини, які існували між позивачкою та [PERSON] , не можна вважати проживанням однією сім`єю, без реєстрації шлюбу. Син відповідачів - [PERSON] ні з ким не перебував у зареєстрованому шлюбі. Зі слів відповідачки [PERSON] син працював в МЧС. В судовому засіданні свідок [PERSON] надала показання про те, що вона добре знала [PERSON] , з яким з дитинства дружив її чоловік. Приблизно 7-8 років назад [PERSON] став зустрічатися з [PERSON] і тоді вона з нею познайомилася. Вони часто спілкувалися, їздили один до одного у гості. [PERSON] та [PERSON] були у них з чоловіком на весіллі у 2015 році. Потім в неї, свідка, народилася дитина. [PERSON] та [PERSON] стали спільно проживати в двоповерховому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , який належав [PERSON] . Точну адресу будинку вона не пам`ятає. Приблизно 5-6 років тому, тобто з часу коли старшій дочці позивачки, яку удочерив [PERSON] , виповнилося 2-3 роки, [PERSON] та [PERSON] проживали спільно як чоловік та дружина, будували плани на майбутнє, хотіли поставити в будинку пластикові вікна. [PERSON] постійно працювала вдома віддалено через мережу Інтернет, у неї було багато проектів. [PERSON] працював на «Азоті». У травні 2019 року в них народилася дочка, а старшу дочку позивачки [PERSON] удочерив. [PERSON] та [PERSON] були однією сім`єю. Їй невідомо, чи працював [PERSON] перед смертю, і взагалі чим він заробляв на життя, хто з них розпоряджався бюджетом. Їй відомо, що [PERSON] хотів купити [PERSON] машину, а в нього самого був автомобіль марки Аудіо. В судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання про те, що він мешкає по [ADDRESS] . [PERSON] був його другом з дитинства. Йому відомо, що [PERSON] та [PERSON] з 2014 року проживали спільно. 05 квітня 2015 року вони разом були у нього на дні народження і в цей час вони проживали разом в будинку по [ADDRESS] , тобто були його сусідами. [PERSON] удочерив старшу дочку позивачки, бо хотів мати дітей, а потім в них народилася спільна дитина. Вони разом купляли та продавали автомобілі, у 2016 році купили в м. Дніпро будинок, добудували його та продали. Потім будували інший будинок, але його не добудували. [PERSON] та [PERSON] жили як повноцінна сім`я, мали спільні речі. Він бував у них в гостях майже кожен тиждень. З 2015 року [PERSON] та [PERSON] були весь час разом. [PERSON] віддалено працювала через Інтернет мережу, мала Інтернет магазин, інші проекти та організовувала продажі. В якому розмірі [PERSON] отримувала дохід від своєї роботи, йому невідомо. Між позивачкою та батьками [PERSON] склалися трохи напружені стосунки, можливо це було пов`язано з тим, що [PERSON] мала дитину від попередніх відносин. Зі слів позивачки йому, свідку, відомо, що десь у 2016-2018 роках батьки [PERSON] подарували йому будинок, в якому він мешкав разом з [PERSON] . Ті будинки, які [PERSON] та [PERSON] будували, а потім продавали, придбавалися на кошти [PERSON] і [PERSON] та за запозичені ним кошти. У нього, свідка, [PERSON] також позичав кошти на придбання будинків, а потім віддавав борг. В позивачки та [PERSON] був спільний бюджет, вони разом витрачали кошти і платили один за одного, разом купляли продукти. Він думає, що [PERSON] також вкладала гроші в їх спільні з [PERSON] проекти, будинки. Вона шукала покупців для продажу будинку в Дніпрі. [PERSON] працював на «АЗОТ» інспектором по якійсь безпеці, рятувальником, а перед смертю був директором автошколи в Дніпрі. [PERSON] давав людям гроші у борг під проценти. Після смерті [PERSON] позивачка хвилювалася, боялася, бо все було пов`язано з [PERSON] . Позивачка переїхала з будинку, де вони мешкали разом з [PERSON] . В судовому засіданні свідок [PERSON] надав показання про те, що він давно знав [PERSON] , вони були друзями, ходили один до одного у гості. З [PERSON] [PERSON] познайомився приблизно у 2012 році, вона працювала в нього офіціанткою. Спочатку вони зустрічалися, а з 2014 року стали спільно мешкати однією сім`єю в будинку [PERSON] , що знаходиться в селищі Романково міста Кам`янське. Вони мали спільний побут, [PERSON] удочерив дочку позивачки, а потім незадовго до смерті [PERSON] в них народилася спільна дитина. [PERSON] періодично працювала, але де саме йому невідомо, Також вона працювала через мережу Інтернет, продавала товари, займалася рекламою, картками на бензин, мала доходи, але в якому розмірі, він не знає. Він часто бував в них у гостях. Також йому відомо, що у [PERSON] та [PERSON] залишився будинок, який вони разом побудували. [PERSON] приймала участь у фінансовому забезпеченні сім`ї, вони разом з [PERSON] купляли та продавали автомобілі. В тих будинках, що побудували [PERSON] та [PERSON] він не був, знає, що один будинок вони продали, а інший не змогли продати. Після смерті [PERSON] між [PERSON] та батьками [PERSON] почалися конфлікти через майно. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] , допитана як свідок, згідно ст. 234 ЦПК України, надала показання про те, що [PERSON] є її сином, [PERSON] була дівчиною її сина, з якою він періодично проживав. Син загинув [INFO] . З позивачкою вона знайома з початку 2015 року, коли побачила її в їх будинку, де вона, свідок, мешкала разом із своїм чоловіком та сином [PERSON] . В грудні 2014 року вона разом з чоловіком виїхала до будинку своєї матері. Позивачка часто уходила від сина. [PERSON] хотіла вийти заміж за [PERSON] , а він не хотім одружуватися. Син казав, що не готовий одружитися, бо [PERSON] така людина, що може в любий момент вткнути ніж у спину. Разом з позивачкою та сином також мешкала малолітня дочка [PERSON] , яку [PERSON] потім удочерив. Син пояснив, що удочерив дитину, щоб отримувати для неї путівки для оздоровлення за місцем роботи. Позивачка казала, що після народження дитини вони з сином розійдуться. В червні 2019 року [PERSON] орендував для [PERSON] квартиру по [ADDRESS] , в якій позивачка прибирала та готувалася до переїзду разом з дітьми. А син казав «Нехай валить». 28 липня 2019 року вона була у [PERSON] та [PERSON] , і її речі були зібрані. Свій день народження [PERSON] святкувала в кафе, а [PERSON] з дитиною був у них. Коли вона вітала [PERSON] з днем народження, то вона посміялася та сказала, щоб вона, свідок, побажала їй нового багатого чоловіка. Протягом всього літа 2019 року [PERSON] вибиралася з будинку, послала [PERSON] в Куцеволівку , щоб він забрав гроші, які він дав у борг, і вона чекала ці гроші. Але грошей вона не отримала, бо [PERSON] вбили. Коли позивачка вибралася з будинку, їй невідомо. Вони приїхали до будинку в середині вересня, а будинок був незачинений, речей позивачки в будинку не було. Вона забрала з будинку телевізор, що вони з [PERSON] купили, і обігрівач. Будинок вони подарували сину в 2017 році. [PERSON] хотів робити в ньому ремонт. Вона приходила до сина раз на місяць або раз в два місяці. Бувало таке, що позивачки разом з дитиною у будинку не було, а [PERSON] казав, що вона пішла від нього. Вона по декілька днів мешкала то у сестри, то у подруг, а потім поверталася до [PERSON] . Позивачка та [PERSON] часто сварилися. Син працював на «Азоті» в МЧС, а також у школі № 19. Телевізор та обігрівач, що забрала позивачка, син купляв за свої кошти. Ті гроші, що син надавав у борг, належали тільки йому. Він накопичив ці гроші. Син працював, продавав машини, мав кафе. ЇЇ чоловік віддав сину [PERSON] отримані ним «чорнобильські» грошові кошти, які син вклав в бізнес, купив земельну ділянку в пос. Ювілейний, де збудував будинок, який потім продав із своїм партнером. Потім син купив другу земельну ділянку, на якій також будував будинку, але не завершив будівництво до кінця. Гроші, що були надані ним у борг, син отримав від продажу будинку. [PERSON] не хотім народження другої дитини, але коли вона народилася, то стала для нього бажаною дитиною. [PERSON] офіційно не була працевлаштована, працювала тимчасово і неофіційно. Між нею та [PERSON] не було конфлікту. На похоронах сина [PERSON] була присутньою декілька хвилин. В судовому засіданні відповідач [PERSON] , допитаний як свідок, згідно ст. 234 ЦПК України, надав показання про те, що [PERSON] є його сином, якому він віддав на відкриття бізнесу 20000 доларів США, що в березі 2011 року йому виплатили як «чорнобильські». У 2011 році він отримував пенсію в розмірі 6800 грн., а зараз розмір його пенсії становить 14332 грн. Він рідко бачив позивачку в будинку по [ADDRESS] , де мешкав син [PERSON] . Цей будинок він подарував сину в 2017 році. [INFO] у [PERSON] та сина народилася дочка [PERSON] . Він рідко приїжджав до сина в будинок, тільки тоді, коли [PERSON] просив щось допомогти. Кому син позичав гроші, він не знає. Будинок у Дніпрі син побудував за його, свідка, кошти, а потім продав цей будинок за 70000 чи 80000 доларів США, та купив земельну ділянку, на якій знову почав будувати інший будинок. Він не знає, скільки грошей син заплатив за земельну ділянку, а на будівництво цього другого будинку син витратив приблизно 60000 доларів США. Що син хотів робити з цим будинком, йому невідомо, в його бізнес він не втручався. Син казав, що в нього все добре і що може повернути йому 20000 доларів США, якщо потрібно. Також [PERSON] казав, що дає свої гроші у борг під проценти. [PERSON] син представляв йому як свою дівчину. В неї вже була дочка [PERSON] , яку син у 2017 році удочерив, а у 2019 році в них народилася дочка [PERSON] , батьком якої був [PERSON] . Він сприймав [PERSON] як свою онуку. У 2014 році вони з дружиною переїхали проживати до будинку матері дружини, що знаходиться по [ADDRESS] . З цього часу позивачка та син [PERSON] стали мешкати у будинку по [ADDRESS] , де проживали до 2019 року. Йому невідомо, коли [PERSON] виїхала з будинку по [ADDRESS] . У грудні 2019 року він приїхав до будинку та виявив, що будинок не зачинений. Він не виганяв [PERSON] з будинку, в літній кухні залишилися її речі, які вона може забрати. Йому невідомо, чи жив син з [PERSON] однією сім`єю. Син загинув у серпні 2019 року, а його тіло знайшли 17 жовтня 2019 року. З вересня [PERSON] не відповідала на дзвінки, і тому вони поїхали до будинку. В судовому засіданні свідок відповідачів [PERSON] надала показання про те, що вона була сусідкою сім`ї відповідачів, бачила [PERSON] в їх будинку по [ADDRESS] . Вона вперше побачила [PERSON] [INFO] на Дні народження свого сина в будинку по [ADDRESS] , куди вона прийшла разом з [PERSON] , який представив її як свою дівчину. З весни 2015 року вона вранці почала зустрічати позивачку в трамваї № 4, коли вони разом їздили на роботу, вони інколи спілкувалися та здоровкалися. [PERSON] мешкала в будинку по [ADDRESS] та їздила до своєї матері на Лівий берег. Вона, свідок, не була в будинку по [ADDRESS] з того часу, коли в будинку остався мешкати тільки [PERSON] , тобто з 2014 року. Будинок № 29 знаходиться через дорогу від її будинку, але через огорожу не видно, що робиться у дворі. Спочатку [PERSON] мешкав один у цьому будинку. З кінця 2018 року [PERSON] стала їздити на автомобілі, сама їздила до Туреччини. Вона не може сказати, що у [PERSON] та [PERSON] була сім`я. У [PERSON] є дочка [PERSON] , а потім в них народилася спільна дитина. [PERSON] нормально відносився до [PERSON] . Їй, свідку, не було відомо, що [PERSON] удочерив [PERSON] . . Останній раз вона бачила [PERSON] жовтні 2019 року на похоронах [PERSON] , де вона була 10-15 хвилин. Колись [PERSON] казала, що піде від [PERSON] , бо немає сил з ним жити. 30 серпня 2019 року вона, свідок, була понятою, коли проводився огляд будинку по [ADDRESS] , у зв`язку зі смертю [PERSON] . Речі [PERSON] були складені в коробки, чому, вона не знає. В судовому засіданні свідок відповідачів [PERSON] надав показання про те, що він знаходиться у хороших відносинах з [PERSON] та [PERSON] , а з [PERSON] не спілкується. Восени 2015 року [PERSON] познайомив його з [PERSON] , коли він їх побачив разом, і [PERSON] представив позивачку своєю дівчиною. Йому відомо, що у [PERSON] була дитина і [PERSON] її удочерив. Як казав [PERSON] , він удочерив дочку позивачки, щоб брати дитині путівки для відпочинку, які давали на «Азоті», де він працював, для членів сім`ї. У травні 2019 року [PERSON] казав йому, що не хоче йти додому, бо [PERSON] «виносить мозок» з приводу того, що він мало заробляє, хоча він працював на двох роботах. Позивачка та [PERSON] часто сварилися, [PERSON] уходила від [PERSON] , а потім знову поверталася. [PERSON] його запрошував до себе у гості в будинок, що знаходиться в [PERSON] , але він там жодного разу не був, бо не хотів бачити [PERSON] , яка є неприємною людиною. В судовому засіданні свідок відповідачів [PERSON] надав показання про те, що він знайомий з позивачкою та відповідачами. [PERSON] був його другом. [PERSON] та [PERSON] познайомилися в кафе у 2013 році, а у 2016 році вони стали зустрічатися. [PERSON] мешкала з матір`ю та мала малолітню дочку. Можливо [PERSON] та [PERSON] жили разом. За свої збереження та гроші батьків [PERSON] побудував будинок в м. Дніпро, та у 2016 році його продав за 70000 доларів США, казав, що частину цих грошей віддасть своєму батькові. Він свідок, протягом двох років два рази у 2018 році та у 2019 році був у м. Кам`янське приїжджав із Києва, де працює, до м. Кам`янське, зустрічався з [PERSON] , але в його будинок по [ADDRESS] не заходив. В грудні 2018 року вони з [PERSON] літали відпочивати до Єгипту . [PERSON] казав, що буде розходитися з позивачкою. Останній раз він бачив [PERSON] за два тижні до його смерті, [PERSON] казав, що [PERSON] зібрала свої речі. Вважає, що сімейних відносин між [PERSON] та [PERSON] не було. Йому відомо, що у [PERSON] та [PERSON] у травні 2019 року народилася дитина. [PERSON] жила в будинку по [ADDRESS] , чи працювала вона, йому невідомо. [PERSON] позичав свої гроші та гроші батьків під проценти, працював на двох роботах - рятівником на «Дніпроазот» та заступником директора в автошколі. [PERSON] не розповідав йому про те, що удочерив дочку позивачки. Вислухавши вступне слово представника позивачки, представника відповідачів, показання відповідачів, допитаних як свідків, а також показання допитаних за клопотанням представника позивачки свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , та за клопотанням представника відповідачів свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що у серпні 2019 року помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 05 листопада 2019 року Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області, про що 21 жовтня 2019 року складено відповідний актовий запис №797 (а.с. 36). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22 січня 2020 року (а.с. 47 - 49), на час смерті за [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,553, та житловий будинок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , а також на земельні ділянки по [ADDRESS] та по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] між позивачкою та відповідачами, які є батьками та спадкоємцями першої черги померлого [PERSON] , виник спір про право на майно, право власності на яке було зареєстровано за [PERSON] на час його смерті, бо, як стверджує позивачка, частина майна була придбана нею та померлим [PERSON] під час їх перебування у фактичних шлюбних відносинах, з чим не погоджуються відповідачі. У позовній заяві позивачка [PERSON] зазначила, що вона та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах з квітня 2011 року по [INFO] , тобто до дня смерті [PERSON] . В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Припа А.О. уточнила вказані у позові обставини, зазначивши, що позивачка та [PERSON] познайомилися у квітні 2012 року, а не в квітні 2011 року, та стали проживати однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, з грудня 2014 року, а не з квітня 2011 року, як зазначено у позовній заяві. Таким чином, суд розглядає доведеність факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] , як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, в період з грудня 2014 року по [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , і не перебуває у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією її паспорту громадянина України (а.с. 11-12). Позивачка має двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження, в яких [PERSON] вказаний батьком обох дітей позивачки (а.с. 15, 16). Із копії актового запису про народження [PERSON] № 613 від 27 вересня 2011 року (а.с. 65) вбачається, що відомості про [PERSON] , як про батька дитини, внесені до актового запису 18 липня 2017 року на підставі заяви про визнання батьківства. Вказана заява про визнання батьківства (а.с. 65) подана [PERSON] та [PERSON] 18 липня 2017 року до Дніпровського районного у місті Кам`янське відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. У цій заяві [PERSON] вказав, що визнає себе батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] у [PERSON] , та просить внести відомості про нього, як про батька дитини, до актового запису про народження, вказавши по батькові дитини за іменем батька [PERSON] , та присвоїти прізвище батька [PERSON] . В судовому засіданні представник позивачки пояснила суду, що [PERSON] не був батьком дочки [PERSON] , але під час спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] фактично удочерив дитину, подавши до РАЦС заяву про визнання батьківства. Що стосується народженої позивачкою 31 травня 2019 року дочки [PERSON] , то її біологічним батьком є [PERSON] і відомості про нього, як про батька дитини, внесені до актового запису про народження дитини, на підставі якого видано свідоцтво про народження дитини. В судовому засідання відповідачі, які були допитані як свідки, підтвердили те, що [PERSON] є їх онукою, бо їх померлий син [PERSON] є батьком дитини. Також судом встановлено, що [PERSON] мешкав в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , що підтвердили в судовому засіданні всі допитані свідки, у тому числі відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які пояснили, що цей будинок вони подарували своєму сину у 2017 році. Разом з ним, починаючи з грудня 2014 року до серпня 2019 року мешкала позивачка [PERSON] разом з дочкою [PERSON] та дочкою [PERSON] . Те, що [PERSON] та [PERSON] з грудня 2014 року по серпень 2019 року мешкали однією сім`єю в будинку [ADDRESS] , мали спільний побут, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, і разом з ними мешкали дочка позивачки - [PERSON] , відносно якої [PERSON] визнав своє батьківство, а з 31 травня 2019 року їх спільна дитина [PERSON] , батьком якої був [PERSON] , підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які були допитані за клопотанням представника позивачки. Вказані свідки підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] були повноцінною сім`єю, мали спільний побут, спільний бюджет, разом виховували дітей, продавали та придбавали майно за їх спільні кошти. В судовому засіданні батько [PERSON] - [PERSON] , заперечуючи, що їх син [PERSON] мешкав разом з [PERSON] однією сім`єю, надав показання про те, що він та дружина [PERSON] мешкали в належному їм будинку по [ADDRESS] , а в 2014 році вони переїхали проживати до будинку тещі. Після того, як вони виїхали з будинку по [ADDRESS] , в ньому став проживати син [PERSON] разом з позивачкою, яку син представив йому та дружині як свою дівчину. Він рідко бував у сина, рідко бачив позивачку. У [PERSON] була дочка [PERSON] , яку він, свідок, сприймав як свою онуку, хоча син не був її батьком, у 2017 році син її удочерив. В будинку [PERSON] мешкала до 2019 року, коли саме вона виїхала з будинку, йому невідомо, а в літній кухні до цього часу залишаються її речі, які вона може забрати. Відповідачка [PERSON] в суді підтвердила, що знає [PERSON] з 2015 року, коли побачила її в будинку по [ADDRESS] , а син [PERSON] представив її як свою дівчину. Проте, вона заперечує проти того, що син та позивачка мешкали однією, бо вони часто сварилися, і вона на декілька днів уходила до своєї матері або сестри, але потім поверталася до сина. Аналізуючи показання допитаних в якості свідків [PERSON] та [PERSON] , які є відповідачами у справі, суд вважає, що вони, хоча і заперечували факт проживання їх сина та позивачки однією сім`єю, як чоловіка та жінки, але разом з тим свідчили про те, що позивачка проживала разом з їх сином в будинку [ADDRESS] , який вони подарували сину в 2017 році, що в цьому будинку знаходилися речі та майно позивачки та її дітей, частина яких до теперішнього часу зберігається в літній кухні, що [PERSON] та [PERSON] разом придбавали речі, а відповідач [PERSON] сприймав дочку позивачки [PERSON] , як свою онуку, також підтвердили, що до смерті сина, позивачка мешкала в будинку і виїхала з нього лише після смерті [PERSON] . Отже, суд розцінює надані відповідачами показання, як такі що підтверджують факт проживання позивачки та [PERSON] однією сім`єю, як чоловіка та жінки, та ведення ними спільного господарства. Що стосується заперечень відповідачів щодо факту існування між їх сином та позивачкою сімейних відносин, спільного побуту, спільного бюджету та ведення ними спільного господарства, то суд вважає, що ці заперечення пов`язуються відповідачами саме зі спором щодо майна, яке придбавалося їх сином та позивачкою під час фактичних сімейних відносин, бо вони вважають, що це майно придбавалося за особисті кошти їх сина та за їх, відповідачів, кошти, які [PERSON] брав у них в борг. Допитані за клопотанням відповідачів свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що знають [PERSON] як дівчину [PERSON] , з якою він приблизно з 2015 року жив в будинку [ADDRESS] , бачили її в будинку. Свідок [PERSON] , яка мешкає у сусідньому будинку, також зазначила, що зранку вона їздила разом з [PERSON] , яка мешкала в будинку [PERSON] , одним транспортом на роботу, [PERSON] добре ставився до дочки [PERSON] - [PERSON] , а після смерті [PERSON] , вона, свідок, будучи понятою при огляді будинку [ADDRESS] , бачила в будинку коробки з речами позивачки. Вказані свідки, заперечуючи те, що між позивачкою та [PERSON] були сімейні відносини, посилаються лише на те, що, зі слів [PERSON] , їм відомо, що [PERSON] та [PERSON] часто сварилися, позивачка на деякий час уходила від [PERSON] , а потім знову поверталася до нього, і що [PERSON] думав розходитися із [PERSON] . Але цими показаннями лише підтверджується факт існування сімейних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як між чоловіком та жінкою, які мешкали разом, мали спільний побут, виховували дітей, сварилися та мирилися. Крім того, факт спільного проживання позивачки та [PERSON] однією сім`єю, як чоловіка та жінки, ведення спільного побуту, спільного господарства, наявність спільного бюджету взаємних прав та обов`язків, також підтверджується їх спільними фотознімками, на яких зображені позивачка, [PERSON] та дочка [PERSON] в домашніх умовах, на відпочинку, в пологовому будинку, які розміщені в соціальних мережах в 2015, 2017 та 2018 роках, скріншотами їх переписки у меседжах у вказаний період, копіями їх закордонних паспортів зі штампами одночасного перетинання кордону 15 жовтня та 22 жовтня 2016 року (а.с. 18-20, 23-24). Наявність у [PERSON] всіх оригіналів особистих документів [PERSON] (свідоцтв, атестатів, паспорта громадянина України для виїзду за кордон), копії яких надані нею до свого позову, та оригіналу розписки про надання коштів у борг, також, у сукупності з іншими дослідженими судом доказами, доводять те, що між [PERSON] та [PERSON] мали місце відносини, притаманні подружжю. Також судом встановлено, що під час проживання однією сім`єю, [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі з іншими особами, що підтверджується копіями їх паспортів громадян України, в яких відсутні штампи про реєстрацію шлюбу (а.с. 11, 13), та показаннями відповідачів. Згідно частин 2, 4 статті 3 Сімейного Кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню, це: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки. Конституційний суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 р. №5-рп/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Верховний Суд у своїй постанові від 30 жовтня 2019 року у справі №643/6799/17 зазначив, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. У листі Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що доводити такий факт слід документами та доказами того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні відносини - свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного з «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. З урахуванням всіх досліджених доказів в їх сукупності, суд вважає доведеним те, що позивачка [PERSON] та [PERSON] з грудня 2014 року до дня смерті [PERSON] - [INFO] проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Вони підтримували фактичні сімейно-шлюбні відносини, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, разом виховували дочку позивачки [PERSON] , відносно якої [PERSON] визнав своє батьківство, та спільну дочку [PERSON] , [INFO] , яка народилася під час їх фактичних сімейних відносин. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про встановлення факту спільного проживання її та [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2014 року по день його смерті - [INFO] . Позивачкою також заявлені позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю померлого [PERSON] та [PERSON] грошових коштів в сумі 14000 доларів США, що станом на 28 жовтня 2019 року за офіційним курсом НБУ (2517,4116 гривень за 100 доларів США), складає 352437,62 грн., які передані [PERSON] , за розпискою від 19 серпня 2018 року. Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 544/1274/16-ц: «Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.». Із наданої позивачкою розписки (а.с. 25) вбачається, що 19 серпня 2018 року [PERSON] отримав в борг від [PERSON] грошову суму в розмірі 14000 доларів США, яку зобов`язався повернути [PERSON] 01 вересня 2018 року. Вказана розписка була складена в присутності [PERSON] та позивачки [PERSON] . Позивачка у позовній заяві стверджує, що ці грошові кошти були накопичені нею та а [PERSON] за час їх спільного проживання і були їх спільним сімейним бюджетом. На даний час борг [PERSON] не повернутий, що підтверджується наявністю в неї вказаної розписки, а тому ці грошові кошти необхідно визнати їх з [PERSON] спільним майном. Будь-яких доказів, на підтвердження того, що грошові кошти в сумі 14000 доларів США, які 19 серпня 2018 року були передані [PERSON] у борг [PERSON] , були особистим майном [PERSON] та були накопичені ним самостійно до грудня 2014 року, відповідачами суду не надані. Отже, у суду відсутні підстави для спростування презумпції належності цих грошових коштів до спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] , які, як встановлено судом, з грудня 2014 року по 30 серпня 2019 року проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, утримували та виховували дітей, були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та взаємні права і обов`язки. Зазначене вище також узгоджується із правовою позицією, що викладена в постанові Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі № 638/20596/16, де вказано, що «Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Зазначені норми (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 статті 60, 70, 74 СК України, ч.3 ст. 12 ЦПК України) свідчать про презумпцію спільності права власності жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою на майно, яке набуте ними в період спільного проживання. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із співвласників може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того, хто її спростовує.». Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є підстави для визнання спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] грошових коштів в сумі 14000 доларів США, які за розпискою від 19 серпня 2018 року [PERSON] були передані у борг [PERSON] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів в рівних частках на користь позивачки необхідно стягнути сплачений судовий збір.

Outcome: approved