overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування своїх вимог вказувала, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, розірваному 14.02.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, в зв'язку з чим позивачка потребує матеріальної допомоги на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. В наданій суду заяві позивачка справу розглянути в її відсутність, позов задоволити. Відповідач в наданій суду заяві позовні вимоги визнав частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі ? частини щомісячно. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. У разі ухилення від цього обов'язку кошти на утримання дитини стягуються в судовому порядку. Сторони перебували у шлюбі, розірваному 14.02.2011 року, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні, відповідач також зобов'язаний брати участь в утриманні неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру стягуваних аліментів суд враховує обставини, викладені в ст. 182 СК України, а саме матеріальне становище платника аліментів і дитини. Згідно з ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в частині стягнення з відповідача щомісячно 1/4 частини доходів на утримання неповнолітнього сина, але не менше передбаченого законом мінімального розміру аліментів.. До часткового задоволення позовних вимог суд приходить з урахуванням майнового стану сторін, їх стану здоров'я, жодний з батьків не обмежений у працездатності, не є особою похилого віку, тому мають можливість надавати матеріальну допомогу, отримувати заробіток, достатній для матеріальної допомоги на утримання сина, обов'язку кожного з батьків у рівній мірі брати участь в утриманні неповнолітньої дитини. При подачі позову позивачка була звільнена від оплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів, тому оплату судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 01.07.2006 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, непорозуміння та сварки, що призвело до розпаду сім'ї. Фактично спільне життя припинено, хоча вони і проживають разом. В зв'язку з викладеним просила розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання заявленого позову. Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що визнає позов в повному обсязі. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 липня 2006 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №196. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що шлюбні відносини сторони фактично припинили, шлюб існує формально, спільне господарство не ведеться, примирення за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Оскільки позивачкою не заявлялось вимог про відновлення їй дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу, прізвище останньої слід залишити [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 02.08.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через протилежні погляди на життя, не розуміння відповідачем сутності проблем, що виникали в сім'ї. Вже чотири роки їх шлюбні відносини фактично припинено та відповідач не проживає із сім'єю. В зв'язку з цим, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила розглянути справу за її відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши, що визнає позов. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 серпня 2008 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №268. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що сторони припинили шлюбні відносини, на протязі чотирьох років проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своєму позові позивачка зазначала, що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище не змінним. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 03.09.2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через постійні сварки, різні погляди на шлюб та сім'ю, не розуміння відповідачем сутності проблем, що виникали в сім'ї. З серпня 2014 року відповідач мешкає окремо. Шлюбні відносини фактично припинено, спільного господарства не ведуть. В зв'язку з цим, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила розглянути справу за її відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи без його участі, зазначивши, що визнає позов. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03 вересня 2010 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №57. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що сторони з серпня 2014 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй заяві позивачка зазначала, що після розірвання шлюбу бажає змінити прізвище на дошлюбне [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 04.03.2000 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Останнім часом між ними виникали постійні сварки, внаслідок того, що кожний має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З відповідачем проживають окремо більше року, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе, протирічить її інтересам. В зв'язку з викладеним просила розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання заявленого позову. Відповідач в наданій заяві також просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що визнає позов в повному обсязі. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 березня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис №118. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що сторони більше року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своєму позові позивачка не зазначала про відновлення їй дошлюбного прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 07.06.1991 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаємопорозуміння, постійні сварки, втрату почуття любові та поваги в сім'ї. З липня 2010 року фактично припинили шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства, відповідач пішов із сім'ї та мешкає окремо. Багаточисельні спроби налагодити відносини до позитивного результати не призвели. Подальше збереження шлюбу є неможливим. В зв'язку з чим, просила розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи у її відсутності, зазначивши про підтримання позову та не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив. З урахуванням зазначеного, положень ст.158, ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України, судом було ухвалено про проведення заочного розгляду справи та, у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 червня 1991 року відділом запису актів громадянського стану Жовтневої районної ради народних депутатів м.Дніпропетровська, актовий запис №685. Від шлюбу трьох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що сторони фактично припинили подружні стосунки з липня 2010 року, спільного господарство не ведуть, з цього часу примирення між ними не відбулось, позивачка категорично наполягала на розірванні шлюбу, суд вважає, що подальше життя та збереження шлюбу є неможливим, протирічить інтересам позивачки, а тому позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своєму позові позивачка просила залишити їй прізвище [PERSON]. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 07.10.2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось через постійні сварки та скандали, що призвели до втрати почуття довіри, поваги та любові між ними. З липня 2013 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спір майнового характеру між ними відсутній. Дитини залишиться проживати з нею. В зв'язку з викладеним просила розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві представник позивачки просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позову позивачкою. Відповідач в наданій заяві просив провести розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що визнає позов в повному обсязі. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 жовтня 2005 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №739. Від шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що з липня 2013 року подружні стосунки між сторонами припинено та вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення за цей час не відбулось, спорів про поділ спільного майна та щодо місця проживання дитини не має, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй заяві позивачка не зазначала про зміну прізвища після розірвання шлюбу. В зв'язку з чим, останній слід залишити прізвище - [PERSON]. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 08.12.2001 року зареєструвала шлюб з відповідачем. З кінця 2013 року шлюбні відносини між ними було припинено, спільне господарство не ведеться. Відповідач забрав свої речі та переїхав мешкати до іншої жінки. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. В зв'язку з викладеним просила розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві представник позивачки просив провести розгляд справи за його відсутності, зазначивши про підтримання позову позивачкою. Відповідач в наданій заяві просив провести розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що визнає позов в повному обсязі. З урахуванням зазначеного та положень ст.ст.158,197 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 грудня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Павлоградського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №826. Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно його заяви визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що з кінця 2013 року шлюбні відносини між сторонами припинено та вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться, примирення за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам останніх. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В наданій представником позивачки заяві було зазначено про бажання позивачка відновити її дівоче прізвище [PERSON] Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved