Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на домоволодіння за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25.09.2009 року за її матір'ю [PERSON] було визнано право власності на домоволодіння [ADDRESS], яке було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав 20.01.2014 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 270920112101. Позивачка зазначила, що з дозволу своєї матері [PERSON], яка була власником спірного домоволодіння, вона у квітні 2003 року переїхала проживати до спірного домоволодіння [ADDRESS]. На момент вселення домоволодіння [ADDRESS] знаходилось у непридатному для проживання стані, тому з метою поліпшення житлових умов позивачкою було зроблений ремонт, проведено всі необхідні комунікації: водопостачання, опалення, каналізація. У зазначеному домоволодінні позивачка проживає весь час, починаючи з 2003 року, разом зі своїми дітьми, сплачує за комунальні послуги. Посилаючись на те, що вона більше тринадцяти років добросовісно та відкрито володіє домоволодінням [ADDRESS], будь-які інші особи, що претендують на спірне майно - відсутні, тому позивачка просила суд визнати за нею право власності за набувальною давністю на домоволодіння [ADDRESS], що складається з житлового будинку загальною площею 58,9 кв.м., житловою площею 32,6 кв.м. та відповідних господарських будівель і споруд, скасувавши право власності за [PERSON], яке було за нею зареєстровано на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25.09.2009 року. у судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, додатково зазначила, що проживає у будинку з 2003 року, зробила у ньому ремонт, сплатила борги за комунальні послуги, у подальшому власним коштом добудувала необхідні господарські споруди. Представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, просив суд позов задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] проти позовних вимог не заперечував, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, зазначивши, що його батьку [PERSON] будинок [ADDRESS] належав згідно із рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради від 24.10.2003 року №364/12. Земельна ділянка площею в 400 кв.м. за адресою: [ADDRESS] була відведена [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 09.12.1960 року, реєстровий №2-8385. Після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] він є єдиним спадкоємцем житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки. Через відсутність правовстановлюючих документів, які необхідно було оформити в порядку спадкування за законом, відповідач продав спірне домоволодіння [ADDRESS] відповідачці [PERSON] без оформлення належним чином укладеного договору купівлі-продажу, отримавши від [PERSON] 07.03.2003 року завдаток у сумі 10070 гривень та остаточну суму 7000,00 гривень отримав відповідно до нотаріально посвідченої угоди про остаточний розрахунок за спірне домоволодіння від 01.10.2003 року, реєстровий №4141. Посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] не повністю розрахувалась за придбаний будинок [ADDRESS], а також у нього відсутнє інше житло для проживання, тому просив суд у задоволенні позову [PERSON] - відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав, просив суд у позові відмовити. Представник третьої особи Управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради Борсук Ю.В. в судове засідання не з'явилась, раніше поданими поясненнями на позов заперечувала проти добросовісності володіння спірним майном позивачкою [PERSON], зазначивши про відсутність доказів на підтвердження права власності за [PERSON] на спірне домоволодіння [ADDRESS], просила суд у позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, представника третьої особи, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 25.09.2009 року за [PERSON] було визнано право власності на домоволодіння [ADDRESS], яке було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав 20.01.2014 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 270920112101. З дозволу [PERSON] позивачка заселилась до спірного домоволодіння [ADDRESS] у квітні 2003 року. З метою поліпшення житлових умов позивачкою було зроблено відновлюваний та капітальний ремонти, проведено всі необхідні комунікації: водопостачання, опалення, каналізація. В спірному домоволодінні позивачка проживає з 2003 року разом зі своїми дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою №027901 від 25.05.2009 року, виданою Головою квартального комітету №13 (а.с. 13) та карткою реєстрації особи [PERSON] від 27.01.2014 року (а.с. 17). позивачка одноособово протягом усього часу сплачує за комунальні послуги, що підтверджується відповідними квитанціями. Згідно зі ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. П.п. 9, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Факт відкритого, добросовісного та безперервного проживання позивачки [PERSON] у домоволодінні [ADDRESS] знайшов своє підтвердження у суді, доведений наявними матеріалами у справі доказами, зокрема медичними документами на дітей позивачки, в яких місцем проживання зазначений [ADDRESS], оригіналами квитанцій про сплату за комунальні послуги, а також показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Приймаючи до уваги наведені норми права, та враховуючи, що зі спадкоємцем попередніх власників [PERSON] позивачка жодних угод не укладала та дозволу на її вселення він не надавав, суд вважає скасувати державну реєстрацію права власності на домоволодіння [ADDRESS] за [PERSON], визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на домоволодіння [ADDRESS], що складається з житлового будинку А-1 загальною площею 58,9 кв.м,; житловою площею 32,6 кв.м, веранди а-1, ґанку а, літньої кухні Б, сараю В, вбиральні Т, 1-8 - споруди та вимощення, розташованих на земельній ділянці площею 0,04 га. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України, суд вважає стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] - 818 гривень 88 копійок витрат по сплаті судового збору, та з [PERSON] - 818 гривень 88 копійок витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved