Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в подальшому зменшивши позовні вимоги, до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1 000, 00 грн. щомісяця, починаючи з 22 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року, а також на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1 000, 00 грн. щомісяця, починаючи з 22 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року. [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги тим, що з 28 серпня 1998 року сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2012 року шлюб між сторонами був розірваний. Також позивачка вказує, що з моменту розлучення відповідач лише декілька разів надавав незначну матеріальну допомогу на утримання та забезпечення неповнолітніх дітей. Відповідач не надає коштів на додаткові витрати на утримання дітей. [PERSON] відвідує спортивні клуби «Formula cup» та «Tokyoclub», де займається карате. За останній рік син приймав участь у 4 спортивних чемпіонатах, на яких здобував золоті медалі, вартість у одному змаганні складає 300, 00 грн. Крім того, для тренувань необхідне певне спортивне обладнання. [PERSON] закінчила шостий клас, займається додатковими заняттями з математики та англійської мови, загальна сума витрат на місяць по яким становить 1 280, 00 грн. При цьому, відповідач ухиляється від утримання дітей, їх виховання, не піклується про здоров'я дітей, їх фізичний та духовний розвиток. [PERSON] та її представник у судовому засіданні підтримали уточнені позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов [PERSON] визнав в частині оплати щомісячно аліментів на утримання дітей у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця та вказав, що він не працює, не займається підприємницькою діяльністю, та практично знаходиться на утриманні своїх близьких родичів. Крім того, відповідно до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік, а також звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік його дохід є нульовим, за перше півріччя 2014 року він будь-яких доходів не має. Тому відповідач зазначив, що погоджується платити аліменти на утримання дітей в розмірах, передбачених чинним законодавством України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 28 серпня 1998 року [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2012 року шлюб між сторонами був розірваний, а також вирішено питання щодо поділу спільного майна подружжя. З вказаного рішення також вбачається, що судом при вирішені питання про поділ майна подружжя було враховано, що на утриманні позивачки знаходяться двоє неповнолітніх дітей. Дана обставина також не заперечувалась позивачкою та її представником у судовому засіданні. Також судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] відвідує спортивні клуби «Formula cup» та «Tokyoclub», де займається карате. За останній рік він приймав участь у 4 спортивних чемпіонатах, на яких здобував золоті медалі. Вартість у одному змаганні складає 300, 00 грн. Неповнолітня [PERSON] закінчила шостий клас, займається додатковими заняттями з математики та англійської мови, загальна сума витрат на місяць по яким становить 1 280, 00 грн. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В силу ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 СК України та роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У судовому засіданні також встановлено, що відповідач погодився оплачувати на утримання дитини аліменти у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Позивачкою та її представником не було доведено та надано до суду доказів того, що [PERSON] дійсно працює в друкарні «Апрель» в м. Одесі, та його місячна заробітна плата становить близько 6 000, 00 грн., а також займається рекламним бізнесом по розміщенню зовнішньої реклами і володіє власною друкарнею. Згідно податкової декларації про майновий стан і доходи [PERSON] за 2013 рік, а також звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік його дохід є нульовим, за перше півріччя 2014 року він будь-яких доходів не має, що спростовує доводи позивачки про щомісячний дохід відповідача у розмірі близько 10 000, 00 грн. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, та вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 22 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року, та на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 22 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року.

Outcome: partial