Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що вона постійно проживала та проживає в с. Кульчиці Самбірського району Львівської області. З 27.08.1993 року по 1997 рік працювала в Кульчицькій середній школі Самбірського району Львівської області, що убачається з належної їй трудової книжки. Згідно зі ст. 6 ЗК України редакції 18.12.1990 року до осіб, зайнятих у соціальній сфері, належали працівники освіти, охорони здоров`я, культури, побутового обслуговування населення, зв`язку, торгівлі та громадського харчування, правоохоронних органів, Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів, а також пенсіонери з цих осіб. Тобто, з урахуванням зазначеного Закону, вона була працівником соціальної сфери села (працювала на час розпаювання), а тому відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має право на земельну частку (пай) за місцем її проживання (праці). З приводу отримання земельної частки (паю) та включення її в списки вона звернувся до відповідача, однак відповідач залишив її клопотання без задоволення з посиланням на те, що питання про включення в списки розглядається відповідною комісією, якої більше не існує, а тому рекомендовано свої права захистити в судовому порядку. Однак, працівниками відповідача було повідомлено, що розпаювання земель Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Сагайдачного відбулося в 1993 році. На території с. Кульчиці Самбірського району Львівської області наявні вільні землі. Середній розмір земельної частки (паю) становить 1,98 га. [PERSON] не була включена в списки пайовиків помилково. У відповідності до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, у тому числі, й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року та Постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2004 року № 122 «Про організацію робіт та методику розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв)», у разі виявлення після обробки проекту землеустрою факту не включення громадян, які відповідно до законодавства набули право на земельну частку (пай), до списку власників земельних ділянок таким громадянам здійснюється відповідною місцевою радою чи райдержадміністрацією за рахунок коригування проекту або за рахунок земель запасу чи резервного фонду. Вважала, що її включено в списки осіб, які мають право на середню земельну частку, а тому вона зможе скористатися своїм правом на отримання паю в будь - який час. Однак, у вересні 2020 року дізналася про відсутність її у відповідних списках. А тому просить постановити рішення, яким визнати їй право на земельну частку (пай) в розмірі 1.98 умовних кадастрових гектарів із земель запасу на території села Кульчиці, Кульчицької сільської ради Самбірського району Львівської області. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просить його задовольнити, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а справу слухати у її відсутності. Відповідач -\~представник Кульчицької\~сільської ради\~Самбірського району\~Львівської області\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~подав до\~суду заяву,\~в якій\~позов визнав\~повністю,\~не заперечував проти його задоволення, просив слухати справу у його відсутності. Суд, розглянувши справу в порядку\~ч. 4 ст. 206 ЦПК України,\~приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з того, що згідно цієї статті\~у разі\~\~визнання відповідачем\~\~позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Встановивши вищезазначене, суд задовольняє вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved