Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, в якому у них народився син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати із позивачкою. На підставі судового наказу Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.08.2017 відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на користь позивачки на утримання їх спільної дитини у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 21.08.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Внаслідок не виконання [PERSON] судового наказу, станом на 01.08.2019 за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів в сумі 43930,49 грн. Позивачка вказує, що за її розрахунками за період з 01.03.2019у по 31.07.2019 сума неустойки, яку відповідач зобов`язаний сплатити на її користь, складає 60649,88 грн. Оскільки заборгованість по виплаті аліментів становить 43930,49 грн., а згідно з ст. 196 СК України, стягнення неустойки (пені) не може бути більше 100 відсотків заборгованості по аліментах, тому сума неустойки (пені), яка підлягає до стягнення становить 43930,49 грн., яку позивачка й просить суд стягнути. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивачки в судове засідання не з`явився, скерував заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов від відповідача на адресу суду не надходило. З письмової згоди представника позивачки, суд ухвалює заочне рішення відповідно до вимог ч. 1\~ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою учасників процесу фіксація судового розгяду справи технічними засобами не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд вважає наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому народилася дитина син [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби м. Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавче провадження за судовим наказом № 712/10451/17 від 31.08.2017 Соснівського районного суду м. Черкаси про стягнення аліментів з [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , починаючи з 21.08.2017 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку державного виконавця Соснівського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Червонящого О.О. станом на 01.08.2019 за період з 21.08.2017 - 31.07.2019 заборгованість [PERSON] по стягненню аліментів складає 43930,49 грн. Розмір заборгованості по аліментах, визначений державним виконавцем, відповідачем [PERSON] в судовому порядку не оскаржено. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини 1 статті 196\~СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196\~СК України пені\~від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25 квітня 2018 року по справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), яка відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України\~враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. За таких обставин, беручи до уваги існуючу заборгованість та той факт, що стягнення неустойки (пені) не може бути більше 100 % заборгованості по аліментах (згідно з ст. 196 СК України), до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягає сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка становить 43930,49 грн., що не перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментах. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.141 ЦПК України, суд враховує звільнення позивачки від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим, судовий збір в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. При цьому, суд враховує, сплачені позивачкою витрати на правничу професійну допомогу в сумі 2000 грн., та вважає за необхідне стягнути їх з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved