Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача АТ «Українська охрано-страхова компанія» матеріальну шкоду в сумі 4486,13грн, з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 450грн. та моральну шкоду в сумі 5000грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 27 березня 2013р. відповідач [PERSON] керував транспортним засобом Chevrolet aveo державний номер [NUMBER] та в результаті порушення п.п.10.9,2.10 ПДР України , а саме при русі заднім ходом скоїв наїзд на автомобіль Suzuki grand vitara державний номер [NUMBER], що належить позивачці, яким керував [PERSON] Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] залишив місце пригоди. Постановою Артемівського районного суду м. Луганська [PERSON] визнанно винним у скоєнні вищезазначеного адміністративного правопорушення. Внаслідок дорожньої пригоди транспортний засіб позивачки отримав механічні пошкодження, а саме: пошкоджено передні ліві двері, захисна накладка передньої лівої двері та відповідно автотовароведчеського дослідження сума заподіяної шкоди складає 4486,13грн., оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована у відповідача АТ «Українська охрано-страхова компанія» позивачка просить зазначену суму шкоди стягнути з останнього, понесені витрати за проведення автотовароведчеського дослідження автомобіля для визначення матеріальної шкоди завданої її транспортному засобу в розмірі 450грн., позивачка просить стягнути з відповідача [PERSON] , оскільки дані витрати стались саме з вини [PERSON] Крім того позивачка посилається на те, що в наслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача [PERSON] їй було заподіяно моральну шкоду, оскільки позивачка зазнала емоціонального перенапруження, перенесла душевні хвилювання через те, що їй потрібен певний час та грошові кошти для ремонту автомобіля, у зв'язку з пригодою вона була змушена докладати додаткові зусилля для організації свого життя, оскільки через пошкодження транспортного засобу була вимушена обмежувати себе у пересуванні, заподіяну моральну шкоду вона оцінює у розмірі 5000грн, яку просить стягнути з відповідача [PERSON] В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримав вимоги позивачки та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги позивачки визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього матеріальної шкоди в сумі 450грн. за проведення автотовароведчеського дослідження транспортного засобу, в задоволені вимог щодо стягнення моральної шкоди просив відмовити, посилаючись на те,що позивачкою не надано доказів заподіяння ним позивачці моральної шкоди в сумі 5000грн., заявлена сума занадто велика, а у нього на утриманні вагітна дружина. В останнє судове засідання сторони не явились, надали суду заяви про слухання справи у їх відсутність: представник позивачки наполягав на задоволені позовних вимог; відповідач [PERSON] визнав позов частково в частині матеріальної шкоди. Представник відповідача АТ «Українська охрано-страхова компанія» в судове засідання не явився, причини неявки суду не повідомив, про час слухання справи був повідомлений належним чином, надав суду заперечення з якого вбачається, що з позовними вимогами позивачки він не згодний посилаючись на те, що АТ «Українська охрано-страхова компанія» не порушено право позивачки, оскільки відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-праівової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачка не зверталась до товариства з заявою про відшкодування заподіяної [PERSON] шкоди, ні позивач ні відповідач [PERSON] не повідомили товариство про настання страхового випадку. Вважає, що позивачка передчасно звернулась до суду з позовом до АТ «Українська охрано-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, не довівши порушення своїх прав на добровільну виплату відповідачем страхового відшкодування , оскільки позивачка з відповідною вимогою не зверталась до них та вони відповідно не відмовляли у її задоволенні права позивачки ними не порушено,а тому просили відмовити у задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не явився, причини неявки суду не повідомив, про день слухання справи був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідив матеріали справи вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, при цьому суд виходив з наступного: судом встановлено, що 27.03.2013р. [PERSON] керував транспортним засобом Chevrolet aveo державний номер [NUMBER] та в результаті порушення п.п.10.9,2.10 ПДР України , а саме при русі заднім ходом скоїв наїзд на автомобіль Suzuki grand vitara державний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] після скоєння ДТП залишив місце пригоди, у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст..ст. 124, 1224 КпАП України [PERSON] визнано винним, зазначене підтверджується копією постанови Артемівського районного суду м. Луганська від 16.04.2013р.(а.с.8). В наслідок дорожньо- транспортної пригоди, що сталась 27.03.2013р. транспортний засіб Suzuki grand vitara державний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження: ліва бокова частина, що підтверджується довідкою УДАІ на а.с.9. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на а.с.11 транспортний засіб Suzuki grand vitara державний номер [NUMBER] належить [PERSON]. Відповідно висновку №580/27-13 експертного автотовароведчеського дослідження від 05.06.2013р. вартість матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу Suzuki grand vitara державний номер [NUMBER] дорожньо-транспортної пригоди склала 4486,13 грн. (а.с.14-22). З квитанції до прибуткового касового ордеру №59 від 29.05.2013р. на а.с.10 вбачається, що [PERSON] за проведення автотовароведчеського дослідження транспортного засобу Suzuki grand vitara державний номер [NUMBER] було сплачено 450грн. Згідно полісу № АЕ/1296009 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 17.01.2013р. на а.с.66 вбачається, що 17.01.2013р. між «Українською охоронно-страховою компанією» та [PERSON] укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії з 18.01.2013р. по 17.01.2014р.відповідно до полісу забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Chevrolet aveo державний номер [NUMBER]. Власником транспортного засобу Chevrolet aveo державний номер [NUMBER] є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на а.с.75. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 1 вказує на підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. На підставі ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно ст.. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно ч.2,3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно ст.. 25 ЗУ «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. На підставі вищезазначених норм закону та враховуючи надані сторонами докази суд вважає, що позивачкою не надано суду достатньо доказів стосовно правомірності стягнення з відповідача АТ «Українська охранно-страхова компанія» заподіяної дорожньо-транспортною пригодою матеріальної шкоди в сумі 4486,13грн., оскільки судом встановлено, що ні позивачка ні відповідач [PERSON] після скоєння дорожньо-транспортної пригоди не повідомили АТ «Українську охранно-страхову компанію» про настання страхового випадку, з часу скоєння дорожньо-транспортної пригоди позивачка не зверталась до відповідача АТ «Українська охранно-страхова компанія» з заявою про стягнення страхового відшкодування, а тому судом не вбачається порушення права позивачки на відшкодування матеріальної шкоди з боку відповідача АТ «Українська охранно-страхова компанія» щодо страхового випадку який стався 27 березня 2013р. між водіями [PERSON] та [PERSON], крім того позивачкою не підтверджено жодними доказами, що саме АТ «Українська охранно-страхова компанія» в даному випадку є належним відповідачем, таким чином в даній частині позову слід відмовити за необґрунтованістю позовних вимог. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода яка заподіяна майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла. Позовні вимоги стосовно стягнення матеріальної шкоди в сумі 450грн. за проведення автотовароведчеського дослідження автомобіля з відповідача [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню оскільки судом встановлено, що позивачці в наслідок дорожньо-транспортної пригоди відповідачем було заподіяно матеріальну шкоду, на встановлення суми заподіяної шкоди позивачка понесла витрати які полягають в проведені автотовароведчеського дослідження вартість яких складає 450грн., дана сума відповідачем [PERSON] не відшкодована в добровільному порядку, а тому підлягає стягненню за рішенням суду, до того ж відповідач не заперечував проти стягнення з нього даної суми. Стосовно стягнення моральної шкоди суд дійшов таких висновків: Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Згідно ч.4 ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди від 31 березня 1995 року № 4, розмір відшкодування моральної /немайнової/ шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань /фізичних, душевних, психічних тощо/, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат /їх тривалості, можливості відновлення тощо/ та з урахуванням інших обставин; зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідач [PERSON] як особа, яка неправомірними винними діями завдала моральної шкоди позивачці, згідно ст.1167 ЦК України зобов'язаний відшкодувати таку шкоду. Обраний позивачкою спосіб відшкодування моральної шкоди - грішми, відповідає як вимогам закону так і фактичним обставинам справи. Виходячи з того, що після дорожньо-транспортної пригоди позивачка зазнала емоціонального перенапруження, перенесла душевні хвилювання, їй потрібен певний час та грошові кошти для ремонту автомобіля, у зв'язку з пригодою вона була змушена докладати додаткові зусилля для організації свого життя, оскільки через пошкодження транспортного засобу була вимушена обмежувати себе у пересуванні, тому суд вважає, що дійсно діями відповідача їй спричинені моральні страждання. З урахуванням характеру моральних страждань та перелічених факторів, їх тривалості, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачкою розмір відшкодування в сумі 5 000 грн. на її користь є надмірним, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування моральної шкоди на користь позивачки в сумі 1 000 грн., а тому позовні вимоги в даній частині підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial