Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідачів в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 30.10.1992 року між її чоловіком [PERSON] та [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON], була укладена біржова угода № 813 договір купівлі-продажу будинку №39 по пров. Шахтарському в м. Маріуполі, яка в подальшому була зареєстрована у БТІ м. Маріуполя 28.01.1993 року за №17а. 22.10.2014 року [PERSON] помер. Вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті чоловіка, проте постановою нотаріусу їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок, оскільки вказаний договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений. На підставі викладеного та у звязку з тим, що відповідачі від нотаріального оформлення договору ухиляються, позивачка змушена звернутись до суду з даним позовом, яким просить суд визнати дійсною угоду купівлі-продажу біржовий контракт №813 будинку №39 по пров. Шахтарському в м. Маріуполі. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позивні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не зявились, про день слухання справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Третя особа в судове засідання свого представника не спрямувала з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України по наявним матеріалам у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного. Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу (біржової угоди) від 30.10.1992 року № 813, укладеного на Маріупольській універсальній товарній біржі, [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON], як продавець, зобовязалась передати у власність, а покупець [PERSON] зобовязався оплатити та прийняти у власність будинок №39 по пров. Шахтарському в м. Маріуполі. Згідно із реєстраційного посвідчення від 28.01.1993 року МКП «Маріупольське БТІ» будинок №39 по пров. Шахтарському в м. Маріуполі зареєстрований за [PERSON] на праві особистої власності на підставі біржового контракту №813 від 28.01.1993 року, та зареєстровано під №17а. Всі умови договору сторони виконали. Проте, в нотаріальному порядку договір посвідчений не був. Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО № 799296, 22.10.2014 року помер [PERSON] у віці 68 років, про що було зроблено актовий запис № 2003. Постановою державного нотаріусу Першої Маріупольської державної нотаріальної контори від 28.04.2015 року за № 863/02-31 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 22.10.2014 року [PERSON], що складається з будинку №39 по пров. Шахтарському в м. Маріуполі, оскільки договір на придбання даного будинку нотаріально посвідчений не був. Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обовязків є договори та інші правочини. Статтею 202 ЦК України передбачене загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до \~ст.\~4 Заключних і перехідних положень ЦК України (в редакції 2004 р.) щодо цивільних відносин,\~ які виникли до набрання чинності Цивільного Кодексу України,\~ положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків,\~ які виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно із ч.1 ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідченим, якщо однією із сторін є громадянин. Відповідно до ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала\~ угоду,\~\~визнати\~ угоду\~дійсною. Таким чином, суд вважає, що між [PERSON] та [PERSON], яка діяла в інтересах [PERSON], було укладено угоду купівлі-продажу будинку №39 по пров. Шахтарському в м. Маріуполі, згідно з якою відповідач передав даний будинок, а [PERSON] прийняв його та виплатив встановлену договором грошову суму. У звязку зі смертю [PERSON], позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті останнього, оскільки згідно Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства Юстиції від 07.02.2002 року № 7/5 біржовий контракт не відноситься до право встановлювальних документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна. Враховуючи вищенаведені обставини та повне виконання зазначеного договору №813 від 28.01.1993 року, ухиляння відповідачів від його нотаріального посвідчення, що порушує права позивачки, суд вважає можливим визнати договір купівлі-продажу дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved