Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] було зареєструвало шлюб. Від шлюбу є син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Фактично з моменту народження сина і по цей час батько не бачив сина та не цікавився його життям (сина з пологового будинку вона забирала самостійно). Дитина не знає його як свого батька, не має до нього родинних почуттів. З 2011 року відповідач проживає окремо, в іншій області, та взагалі не приймає участі у вихованні сина. Відповідач ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, взагалі не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти у зв`язку, з чим створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач не виконує свої батьківські обов`язки, передбачені законом та моральними засадами суспільства, самоусунувся від будь-якого спілкування з дитиною, виховання і утримання. Матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Крім того, відповідачем 4 лютого 2020 року подано заяву про позбавлення його батьківських прав, яку посвідчено нотаріально та зареєстровано в реєстрі за №213. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених у позовній заяві підстав і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Причину неявки в судове засідання відповідач [PERSON] не повідомив і відзив не подав. За таких обставин та беручи до уваги те, що позивачка не заперечила проти заочного розгляду справи, ухвалою суду від 25 травня 2020 року постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення за правилами загального позовного провадження з особливостями, встановленими Главою 11 Цивільного процесуального кодексу України. Представник органу опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації Щерблюк Т.М. у судовому засіданні пояснила, що відповідач вихованням, розвитком та матеріальним забезпеченням своєї дитини не займається без поважних на те причин, і сам не заперечує щоб його позбавили батьківських прав, у зв`язку з чим органом опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення його батьківських прав. Заслухавши пояснення позивачки, представника органу опіки та піклування, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до вимог частин 2 і 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Підстави для позбавлення матері, батька батьківських прав визначені ст. 164 СК України, у відповідності до якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з вимогами ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як зазначається у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Каменя-Каширського, Волинської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Камінь-Каширсьткого районного управління юстиції Волинської області 9 грудня 2011 року (а.с. 10). Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 3 грудня 2012 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 34), і вони проживають окремо. Відповідач [PERSON] вихованням свого сина [PERSON] не займається, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться його фізичним та моральним розвитком, не проявляє батьківської уваги та турботи про нього, не піклується про його навчання. 04 лютого 2020 року [PERSON] подав нотаріально засвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Плющ Ю.В. та зареєстровану в реєстрі за № 213 заяву, згідно з якою, будучи проінформованим нотаріусом про визначені ст. 166 СК України наслідки позбавлення батьківських прав, заявив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З висновку органу опіки та піклування Камінь-Каширської районної державної адміністрації № 479/01-26/2-20 від 07.04.2020 вбачається, що дитина [PERSON] проживає разом з матір`ю в с. Грудки Камінь-Каширського району, остання створила хороші умови для проживання сина, забезпечує його одягом, взуттям, продуктами харчування. Батько дитини - [PERSON] проживає з 2012 року в м. Києві, має іншу сім`ю та двох дітей, не працює, отримує пенсію як особа з інвалідністю, і під час телефонних розмови останній пояснив, що не має можливості спілкуватися зі своїм сином [PERSON] , займатися вихованням та допомагати матеріально, і 04 лютого 2020 року шляхом подання нотаріально засвідченої заяви письмово підтвердив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо сина [PERSON] . За таких обставин, орган опіки і піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , оскільки це відповідає інтересам дитини (а.с. 45, 46). З урахуванням вищезазначених обставин у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не турбується про належне виховання його сина [PERSON] , не піклується про його фізичний та духовний розвиток, його навчання, не забезпечує необхідного харчування, лікування, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, тобто фактично ухилився від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого сина без об`єктивних поважних причин. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю, з відповідача на користь позивачки належить стягнути понесені останньою та документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору (а.с. 1), у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved