Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] предявила до суду позов до відповідача [PERSON] міської ради про визнання за нею права власності на квартиру №59 (загальною площею 75,1 кв.м., житловою площею 44, 1 кв. м.) в будинку №9 по вулиці Л. Курбаса в м. Тернополі. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником вищевказаної квартири, з метою поліпшення житлових умов, покращення просторової планувальної структури квартири, підвищення комфортності помешкання за погодженням із співвласниками багатоквартирного житлового будинку, було самовільно проведено добудову до квартири [ADDRESS], оскільки у вказаній квартирі проживає четверо осіб, двоє з яких є інвалідами 2 та 3 групи, а тому кожен з них потребує окремої кімнати. Дана добудова не призвела до порушення прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку, знаходиться у нормальному стані, відповідає будівельним, санітарним та пожежним нормам. 07 липня 2016 року від відповідача [PERSON] міської ради надійшли заперечення проти позову, згідно яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на те, що земельна ділянка, яка являється прибудинковою територією є спільною сумісною власністю всіх мешканців і розпорядження цією ділянкою відбувається виключно за їх згодою та у встановленому законом порядку. Механізм виділення частини прибудинкової території для обслуговування добудови, яка ще й являється обєктом самочинного будівництва чинним законодавством не передбачений. Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво не набуває права власності на нього. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Від представника [PERSON] міської ради надійшла до суду заяв про розгляд справи за її відсутності, згідно якої просить відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у письмових запереченнях. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти: Із договору купівлі-продажу квартири серії АЕІ №170416 від 22 листопада 2001 року посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №8749 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] купила двокімнатну квартиру №59, що знаходиться в будинку №9 по вулиці Л. Курбаса в м. Тернополі. Загальна площа квартири 46, 4 кв. м., житлова 24, 1 кв. м. Згідно реєстраційного посвідчення від 23 листопада 2001 року квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] 22 листопада 2001 року за реєстром №8749 і записано в реєстрову книгу за №27403. Як вбачається з матеріалів справи, позивач за власні кошти здійснив реконструкцію вказаної квартири внаслідок чого її загальна площа збільшилась на 28, 7 кв. м., житлова на 20 кв. м. Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно з ч.1, 2, 4 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У відповідності до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Відповідно до положень ч.5 ст. 376 ЦК України суд може визнати право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване, якщо це не порушує права інших осіб. Крім цього, в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) вказано, що позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам. Як вбачається із Технічного висновку про відповідність державним будівельним, санітарним та протипожежним нормам існуючих приміщень та виконаної добудови від 2016 року виконаного фізичною особою-підприємцем головним інженером [PERSON] виконана добудова до житлової квартири №59 за адресою: вул. Л. Курбаса, 9 в м. Тернополі відповідає будівельним, санітарним та протипожежним нормам, придатна для проживання людей. Відповідно до проведеної реконструкції з добудовою загальна площа квартири [ADDRESS] збільшилась із 46, 4 кв. м. до 75, 1 кв. м., що підтверджується виготовленим фізичною особою-підприємцем [PERSON] технічним паспортом на квартиру [ADDRESS], власником якої зазначена [PERSON]. Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ИД №022665 виданого 19 липня 2008 року , Відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції Тернопільської області України, після розірвання шлюбу позивачці [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] , актовий запис № 420 від 11 липня 2008 року. Із наявної у матеріалах справи письмової згоди співвласників багатоквартирного будинку №9, що знаходиться по вул. Л. Курбаса в м. Тернополі вбачається, що останні не заперечують щодо узаконення самовільної добудови до квартири [ADDRESS], що стверджується їхніми підписами із зазначенням прізвища, ініціалів та адреси проживання. Крім цього, судом взято до уваги ті обставини, що у вказаній квартирі, яка складається із двох житлових кімнат, проживає четверо осіб, двоє з яких є інвалідами 2 та 3 групи захворювання. Вимогами ст. 41 Конституції України встановлено кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому власник, здійснюючи свої права, зобов'язаний не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не порушувати права та охоронювані законом інтереси громадян, юридичних осіб і держави. Здійснивши реконструкцію вказаної квартири, шляхом добудови, позивачі права інших осіб не порушили. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши у сукупності письмові докази по справі вважає, що оскільки реконструкцію квартири здійснено з дотриманням будівельних норм та інших правил за власні кошти позивачки та при цьому не було порушено права інших осіб, за нею має бути визнано право власності на квартиру №59 (загальною площею 75,1 кв.м., житловою площею 44, 1 кв. м.) в будинку №9 по вулиці Л. Курбаса в м. Тернополі. На підставі наведеного та

Outcome: approved