Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Ракитянська Тетяна Григорівна, [PERSON] про розірвання договору довічного утримання. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 13 вересня 2017 року вона уклала з відповідачкою договір довічного утримання, який посвідчений нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за №878. Згідно даного договору відповідачка зобов`язалася забезпечувати її харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; надавати медичну допомогу шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер тощо); оплачувати за власний рахунок комунальні послуги, інші платежі, пов`язані з проживанням позивача в зазначеній квартирі; вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами, літературою тощо; надання будь-якої іншої допомоги. Загальна сума матеріального забезпечення на місяць визначається в розмірі одного прожиткового мінімуму на місяць. Згідно зі ст. 751 ЦК України ця грошова оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом, на той час становила 1624,00 гривень, а тепер 1921,00 грн. Дана сума повинна сплачуватися відповідачем не пізніше 15 числа кожного місяця. Проте відповідач не виконує взяті на себе обов`язки, не забезпечує належним харчуванням, медикаментами, необхідною допомогою, і взагалі відмовляється її доглядати. Позивачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та у відсутність її представника адвоката Мосіної О.В., позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог за результатами підготовчого провадження. Третя особа [PERSON] , у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі і не заперечував проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог за результатами підготовчого провадження. Третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Ракитянська Т.Г. у судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, Згідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Згідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 13 вересня 2017 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , уклали договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ракитянською Т.Г. та зареєстровано в реєстрі за №878, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень№97163573 від 13.09.2017 року, та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №97152783 від 13.09.2017 рок, відповідно до якого власником спірної квартири з 13 вересня 2017 року є відповідачка [PERSON] . (а.с. 11, 94, 95). Згідно п.п.1.1, 1.2 договору [PERSON] передала у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві приватної власності: 1/2 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого Комбінатом комунальних підприємств ВЕО «Дніпроенерго» м. Запоріжжя 15.05.1995 року та 1/2 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою 08.05.2013 року за реєстровим № 1-688. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 55774623101. Згідно п.2 укладеного договору відповідач взяла на себе зобов`язання забезпечувати її харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; надавати медичну допомогу шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер тощо); оплачувати за власний рахунок комунальні послуги, інші платежі, пов`язані з проживанням позивача в зазначеній квартирі; вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення…всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами, літературою тощо; надання будь-якої іншої допомоги. Загальна сума матеріального забезпечення на місяць визначається в розмірі одного прожиткового мінімуму на місяць. Судом було встановлено, та підтверджено відповідачем у письмовій заяві на адресу суду, що [PERSON] свої обов`язки відповідно до договору довічного утримання не виконує з червня 2018 року. В силу ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню, як випливає із ст.745 ЦК України. Відповідно до ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. В силу ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Пунктом 4.6 Договору довічного утримання передбачено, що договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу віджучувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини або вимогу набувача. Згідно із ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, а істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В силу ч.ч.2, 3 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили. Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст.12, ч.1 ст.76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на правовідносини сторін з урахуванням наведеної норми процесуального закону суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує нічиїх прав, свобод та інтересів, тому є всі підстави для прийняття визнання позову і, як наслідок - його задоволення. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане відповідно до ч. 1 ст.756 ЦК України з відповідними наслідками. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved