Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивачка звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області 02.02.2016 року з позовною заявою у якій зазначила, що з відповідачем з 26 лютого 2011 року перебуває у шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], батьком дитини є відповідач. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина добровільно не надає, дитина повністю перебуває на її утриманні, у зв'язку з чим в неї склалося тяжке матеріальне становище. Просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого на одну на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Сторони до суду не з'явилися, надавши письмові заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позивачка позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с.16), відповідач позов визнав у повному обсязі, проти його задоволення не заперечує (а.с.17). Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших доказів. Суд вважає, що правовідносини між сторонами, які виникли з зобов'язання батьків щодо утримання дитини є безумовними, які не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі у зв'язку з їх визнанням відповідачем без з'ясування і дослідження інших доказів. Таким чином, підлягає стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття. Крім того, згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у правах про стягнення аліментів. Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно із п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду, фізичною особою, позовної заяви немайнового характеру, розмір ставки судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст.88 ЦПК України, у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved