Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з позовом до відповідача, просить розірвати шлюб, зареєстрований 24.11.2017 р. Виконавчим комітетом Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 49. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що у шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя на даний час не склалося через те, що кожен з них має протилежні погляди на шлюб і сім`ю, стосунки припинили з березня 2020 р. Відповідач не цікавиться дитиною, не працює, тим самим не забезпечує сім`ю матеріально. За її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Проте, як у неї так і відповідача втрачено почуття любові та поваги. Фактично їх сім`я перестала існувати. Ухвалою суду від 11.11.2020 р. відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги про розірвання шлюбу та просять їх задоволити. Позивачка заперечила проти надання строку для примирення. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги про роізрвання шлюбу визнав, заперечив проти надання строку для примирення. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, шлюб між сторонами був зареєстрований 24.11.2017 р. у Виконавчому комітеті Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 49 (свідоцтво про шлююб серія [NUMBER] ). Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою, що відповідач не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. При з`ясуванні фактичних взаємин подружжя встановлено, що їхня сім`я розпалась остаточно, сторони проживають окремо протягом тривалого періоду часу, спільного господарства не ведуть, отже шлюб існує формально, суперечить інтересам сторін. Судом встановлено, що наміру відновлювати подружні стосунки сторони не мають. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, позивачці підлягає повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На пiдставi ст.ст.24, 110, 112 Сiмейного кодексу Укpаїни,

Outcome: approved