Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивачка в вересні 2013 року звернулася в суд з даним позовом, в заяві вказала, що від спільного проживання з відповідачем у них [INFO] народилася дочка [PERSON]. Хоч офіційно вони шлюб не реєстрували, відповідач дочку визнав та був записаний батьком в її свідоцтві про народження. Спільне життя у них не склалося так як відповідач зловживав алкогольними напоями, наркотиками, вів аморальний спосіб життя, а тому у 2007 році їх стосунки були припинені. З 2007 року вони разом не проживають, вона самостійно виховує дочку, матеріально її забезпечує. В період з 2007 року по липень 2012 року відповідач періодично надавав кошти на утримання дитини в невеликих сумах, але з 01.07.2013 року припинив матеріально допомагати їм. Їх дочка має статус дитини, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи, а тому потребує лікування, а відповідач відмовляється надати дозвіл для виїзду доньки за кордон на лікування. Просить позбавити [PERSON] прав відносно доньки [PERSON] та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1000 грн. з індексацією відповідно до законодавства. Також просить стягнути з відповідача аліменти за минулий час, тобто з 01.07.2012 року по 16.09.2013 року в розмірі однієї тисячі грн. за кожен місяць. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що вона з [PERSON] проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу до березня 2007 року. Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO], батьківство щодо якої він визнав. Відповідач після народження дитини почав зловживати алкогольними напоями, вихованням дитини займався лише час від часу. Після березня 2007 року перестав відвідувати, вихованням не займається, коштів на її утримання не надає, в садочку до не ї приходив, в школі не відвідує. Дитина хворіє та потребує лікування, а тому вона просить відповідача вже два роки (2012 і 2013 року) надати дозвіл на виїзд дочки за кордон на лікування. Відповідач в лютому 2012 року приходив побачитися з дочкою і все. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, з заявами та клопотаннями до суду не звертався. Судом направлялися судові повістки про виклик та документи по справі за місцем реєстрації відповідача, однак останній не з'являвся у відділення поштового зв'язку для отримання кореспонденції. Рекомендовані листи були повернуті до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», а тому суд приходить до висновку, що відповідач був відсутній за зареєстрованою адресою місця проживання, що у відповідності до абз. 5 ч.5 ст.74 ЦПК України розглядається як вручення належним чином судового виклику або судового повідомлення. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. [PERSON] народилася [INFO], її батьками являються [PERSON] та [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.01.2004 року. Відповідно до довідки № 8753 від 03.10.2013 року виданої Кз ЛОР «Західноукраїнський спеціалізований дитячий медичний центр», [PERSON] [INFO], проходить обстеження з приводу зубощелепової патології в ортодонтичному кабінеті ЗУСДМУ. Діагноз: орогенічний медіальний прямий прикус. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що знає позивачку та її дочку з 2000 року, так як позивачка проживає в гуртожитку по [ADDRESS] з того часу. Після народження дитини відповідач проживав з позивачкою та дочкою в гуртожитку до листопада 2006 року, після цього виїхав. Коли проживав в гуртожитку, будучи в стані алкогольного сп'яніння, влаштовував скандали і застосовував до позивачки фізичну силу, в тому числі і в присутності дитини. Одного разу приходи до дочки на день народження, після того не появлявся. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав і участі в її вихованні не приймав і не приймає. До даного часу їх дочки дружать і вона часто буває у них в гостях. На скільки їй відомо, відповідач ні в школу, ні в садок до дочки не навідувався. Висновком комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Червоноградської міської ради № 109 від 03.12.2013 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] встановлено, що на усі засідання комісії прибувала мати дитини [PERSON] та заявила, що батько дитини [PERSON] з 2007 року не приймає участі у вихованні дитини, матеріально не допомагає, не цікавиться життям та здоров'ям дочки [PERSON], не спілкується. Батько [PERSON] був повідомлений про розгляд даного питання, жодного разу не прибув на засідання комісії, не повідомив про причину своєї відсутності, не направив письмового пояснення щодо вирішення даного питання. Опрацювавши подані документи комісія прийшла до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO] є доцільним. Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету № 207 від 25.12.2013 року про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини, позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], - є доцільним. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.16 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тому з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, дитиною не займається, не піклується про неї, матеріально не утримує, на даний час не проявляє інтересу до стану його здоров'я та навчання, не цікавиться її фізичним, моральним і духовним розвитком. А тому суд вважає, що позов є таким, що підлягає до задоволення але частково, так як позивачкою не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач може сплачувати аліменти в сумі 1000 грн. на місяць. Також вимога про стягнення з відповідача аліментів за минулий час, а саме за період з 01.07.2012 року по 16.09.2013 року в розмірі 1000 грн. за кожен місяць не підлягає до задоволення так як позивачкою не надано доказів того, що вона приймала міри щодо сплати відповідачем аліментів за даний період, а той ухилявся від їх сплати.

Outcome: approved