Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулася з позовом до суду 16.12.2015 року до відповідача комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка», де третьою особою, без самостійних вимог на стороні позивача виступає Управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради, про визнання незаконним наказу головного лікаря Струка В.І. КМУ ««Міська стоматологічна поліклініка» від 09.11.15р. №28-зк про її звільнення у зв'язку із скороченням чисельності працівників по п.1 ст40 КЗпП України з 16.11.2015р., поновлення на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 16.11.2015 р. по день поновлення на роботі. Пізніше 28.12.2015 року, позивачка подала уточнену позовну заяву збільшивши позовні вимоги і виклавши їх в такій редакції, згідно якої просила визнати незаконними наказ в.о. головного лікаря [PERSON] КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» №119-к від 07.08.15р. про скорочення чисельності працівників техніків зубних та наказ головного лікаря Струка В.І. КМУ ««Міська стоматологічна поліклініка» від 09.11.15р. №28-зк про звільнення, просила поновити її на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 16.11.2015 р. по день поновлення на роботі. Позовні вимоги мотивує наступним, що вона безперервно працює вже більше 26 років на посаді зубного техніка у відповідача - комунальній медичній установі «Міська стоматологічна поліклініка» м.Чернівці з 17.04.1989р. згідно Наказу головного лікаря №29 від 17.04.1989р. Як вбачається із даних її трудової книжки, з 30.01.2009 року згідно Наказу головного лікаря поліклініки підтверджено, що вона має Першу кваліфікаційну категорію по ортопедичній стоматології. Згідно її свідоцтва про проходження підвищення кваліфікації до диплому, вбачається, що вона проходить таке підвищення кваліфікації і на даний час має Вищу кваліфікаційну категорію. Із даних її трудової книжки, наказу відповідача №03-пр, посадової інструкції техніка зубного ортопедичного відділення вбачається, що з 05.03.2015 року позивач працює на підприємстві відповідача за зовнішнім сумісництвом на 0,25 ставки, а також працює з 03.03.2015р. викладачем знімного протезування в Чернівецькій філії ТзОВ Медичного коледжу «Монада». Власником комунального підприємства «Міська стоматологічна поліклініка» згідно п.1.1,1.3,6.2 Статуту є Чернівецька міська рада. Координацією діяльності поліклініки, в тому числі організацією фінансового, кадрового та матеріально-технічного забезпечення здійснює Управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради (п.1.5., 6.2 Статуту підприємства, п.2.6 Положення про управління охорони здоров»я Чернівецької міської ради). Відповідно до п.6.5 Статуту передбачено, що працівників відповідача призначає на посади та звільняє з посад виключно головний лікар у порядку, встановленому чинним законодавством України. Відповідно до п.6.7. Статуту передбачено, що у складі відповідача функціонує ортопедичне відділення із зуботехнічною лабораторією на умовах госпрозрахунку, яке має окремий розрахунковий рахунок в органах Держказначейства України. Зазначає, що в суперечить вищевказаного статуту 09.09.2015 року завідувач ортопедичним відділенням нашої поліклініки - [PERSON] повідомив її, що відповідно до Наказу №119-к від 07.08.2015р. про скорочення чисельності працівників техніків зубних та рішення комісії по скороченню чисельності працівників - техніків зубних ортопедичного відділення її буде звільнено з 16.11.2015р. від займаної посади, а 13.11.2015 р. [PERSON], інспектор з кадрів підприємства відповідача, вручив їй наказ від 09.11.2015р. №28-зв про її звільнення у зв»язку із скороченням чисельності працівників по п.1 ст40 КЗпП України з 16.11.2015р. Вважає, що наказ №119-к від 07.08.2015р. про скорочення чисельності працівників техніків зубних і виданий на його підставі Наказ про її звільнення із займаної посади від 09.11.2015р. №28-зв є незаконним та необґрунтованим, оскільки виданий неналежною особою, а саме: в.о. головного лікаря [PERSON]., який відповідно не був наділений повноваженням щодо видання даного наказу. Посилаючись на п.п.6.5, 6.8 Статуту, зазначає, що виключно головний лікар призначає на посаду та звільняє з посади працівників Установи, організовує роботу установи, самостійно вирішує всі питання діяльності Установи, формує штатний розклад та подає його на затвердження начальнику Управління охорони здоров»я ЧМР і т.і. Відповідно до розпорядження Чернівецького міського голови від 24.07.2015р. №575-кв на час відпустки Струка В.І., з 31.07.2015р. по 13.08.2015р., виконання обов»язків головного лікаря комунальної установи «Міська стоматологічна поліклініка» міський голова поклав на завідувача ортопедичним відділенням цієї установи [PERSON], з правом підпису документів. Однак, жодним положенням Статуту установи не передбачено, що обов»язки головного лікаря автоматично делегуються на час його відсутності. Як вбачається із розпорядження міського голови, виконуючому обов»язки головного лікаря на час його відпустки дозволено лише підписувати документи, а не вирішувати суттєві питання змін в організації виробництва та праці на підприємстві. Відповідно до п.11.3.1 Колективного договору адміністрації та профспілкового комітету міської стоматологічної поліклініки передбачено, що адміністрація зобов»язується не звільняти працівників з роботи зі своєї ініціативи без достатніх підстав і попереднього погодження з профспілковим комітетом. Окрім того, що наказ про скорочення чисельності працівників виданий посадовою особою, яка не має на це повноважень, вважає, що не було підстав для проведення такого скорочення, а саме: В даному випадку наказ про скорочення чисельності працівників мотивований наступним чином - «у зв»язку зі змінами в порядку нарахування і сплати Єдиного соціального внеску, з метою недопущення понесення установою зайвих невиробничих витрат, оптимізації нарахування і виплати заробітної плати та оптимізації використання трудових та матеріальних ресурсів КМУ «Міська стоматологічна поліклініка». Ортопедичне відділення, в якому вона працює техніком зубним згідно п.6.7 Статуту підприємства працює на умовах госпрозрахунку, а тому вважає, що її скорочення не призведе до економії коштів поліклініки, а навпаки призведе до втрати більшої суми коштів, ніж витрати на ЄСВ. Як вбачається із п. 6.7 Статуту відповідача та п.4.9 Колективного договору Ортопедичне відділення поліклініки знаходиться на госпрозрахунку, і техніки зубні працюють на умовах відрядно-преміальної оплати праці та отримують заробітну плату в залежності від фактично виконаних обсягів робіт, тобто заробітна плата, в тому числі всі обов»язкові державні податки та збори сплачуються із отриманого самими працівниками цього відділення доходу, в тому числі із доходу техніків зубних. Так, витрати на сплату за її ЄСВ поліклініка виплачує саме виходячи з розміру її заробітної плати в сумі 3,6% від неї, яка виплачується з отриманого нею доходу, залишок від її доходу залишається в розпорядженні поліклініки. Внаслідок того, що вона заробляє більше, ніж сума ЄСВ, яку виплачує за неї поліклініка, то поліклініка внаслідок її звільнення не зекономить, а навпаки втратить більшу суму коштів. Таким чином, якщо відповідач обґрунтовує свій наказ №119-к тим, що на підприємстві необхідно провести скорочення чисельності працівників з метою недопущення понесення установою зайвих невиробничих витрат, оптимізації нарахування і виплати заробітної плати, ЄСВ, то він мав спочатку отримати від економіста/бухгалтерії обґрунтовані офіційні дані/розрахунки щодо того, що підприємство дійсно несе збитки внаслідок того, що на ньому працює зайвих 5 одиниць техніків зубних, і зазначити, які саме втрати це завдає поліклініці. Підприємство мало б обґрунтувати перед тим як виносити наказ №119-к. що для доходу підприємства є вигідним скорочення чисельності саме 5 працівників, тому як дохід збільшиться, і що підприємству вигіднішим буде скоротити саме тих зубних техніків, які працюють менше ніж на 0,75 ставки. Однак, з врахуванням того, що ортопедичне відділення знаходиться на госпрозрахунку і кошти на ЄСВ на працівників цього відділення утримуються виходячи з розміру нарахованої заробітної плати такого техніка, вбачається, що для відповідача ніяким чином не вигідно звільняти своїх працівників, оскільки, скільки б вона не заробила, то за відрахуванням коштів на ЄСВ, у підприємства все одно залишається дохід, а тому скорочення з цих підстав своїх працівників є незаконним. І тому вважає, оскільки рішення щодо скорочення працівників, які обіймають посаду менше ніж 0,75 ставки є необґрунтованим, незаконним і економічно невигідним, то і її звільнення з цих підстав є незаконним. Окрім вказаних вище порушень, вважає, що наказ №119-к є незаконним і з тих підстав, що всупереч с.22 Закону України «Про первинні профспілкові організації», п.3.1 Колективного договору нашого підприємства, перед його прийняттям адміністрацією підприємства не було проведено консультацій з профспілковим комітетом підприємства, а саме. Одночасно з прийняттям наказу №119-к завідувач ортопедичного відділення [PERSON] направив 07.08.2015р. повідомлення за №632 голові профкому КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» [PERSON] про намір здійснення скорочення чисельності техніків зубних, а саме: осіб, які працюють за основним місцем роботи неповний робочий день не менше 0,75 посадового окладу. Вказана обставина свідчить, що відповідач направив до профспілкової організації Установи повідомлення про намічуване звільнення працівників в порушення вимог ст..22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15.09.1999р., яка вимагає, що, по-перше, за 3 місяці до намічуваного скорочення працівників мають проводитися консультації із первинною профспілковою організацією підприємства з приводу запобігання такого скорочення, мають бути прийняті певні заходи обома сторонами для зменшення кількості працівників, яких бажають скоротити; і, по-друге, такі консультації мають ініціюватися саме роботодавцем (іншими словами в даному випадку це головний лікар, а не завідувач ортопедичним відділенням), чого не було зроблено, і що призвело до порушення вказаних норм закону. Окрім того, відповідно до п.3.3 наказу №119-к від 07.08.2015р. [PERSON] було створено комісію в складі семи осіб для персонального визначення працівників, які підлягають скороченню. Оскільки в.о. головного лікаря, завідувач ортопедичного відділення, [PERSON], повноваженням щодо створення вказаної комісії наділений не був, то її склад та її рішення, зокрема рішення за №8 від 18.08.2015р. щодо визначення персонально осіб, які підлягають звільненню внаслідок скорочення чисельності працівників також є незаконним. В подальшому вказані нелегітимні дії завідуючого ортопедичного відділення [PERSON] призвели до незаконного звільнення її з роботи за ч.1 п.1 ст.40 КЗпП України, а також інших техніків зубних, які працювали в лікарні на постійній основі, але менше ніж на 0,75 штатної посади. Щодо наказу відповідача №28-зв від 09.11.2015р. про її звільнення, вважає що він є незаконним з наступних підстав: вважає, що оскільки наказ про її звільнення виданий на підставі незаконного наказу №119-к про скорочення чисельності працівників, то він автоматично також є незаконним із цієї підстави та навіть якщо суд не візьме до уваги її обґрунтування незаконності наказу про скорочення працівників, то наказ про її звільнення все одно є незаконним з огляду про наступне: Підставами для припинення трудового договору згідно з положенням пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи власники або уповноваженого ним органу (статті 40,41). Частиною четвертою статті 36 КЗпП встановлено, що припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише уразі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації , скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з положенням статті 49.2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності кваліфікації та розміру оплати праці. Відповідно до ч.3 ст. 22 ЗУ «Первинні профспілкові організації» встановлено, що уразі, якщо роботодавець планує звільнення працівників з причин економічного, технологічного, структурного чи аналогічного характеру або у зв'язку з ліквідацією, реорганізацією, зміною форми власності підприємства, установи, організації, він повинен завчасно, не пізніше як за три місяці до намічуваних звільнень надати первинним профспілковим організаціям інформацію щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також провести консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільнення чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень. Відповідно до ст. 43 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації),2-5,7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступити інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з»яви вився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статі. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий догові не пізніше як через місяць з дня одержання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника). Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що розірвання трудового договору з працівником має супроводжуватися наданням гарантій, пільг і компенсацій, передбачених Кзпп, Конституції, ЗУ «Про первинні профспілкові організації», а також дотриманням установлених вимог при вивільненні працівника (попередження за 2 місяці про наступне вивільнення, врахування переважного права на залишення на роботі, наявність скорочення чисельності або штату працівників, змін в організації виробництва і праці тощо). Ці норми кореспондуються з конституційним правом громадянина на захист від незаконного звільнення (стаття 43 Конституції України). Крім того, наведені вище положення частини четвертої статті 36 КЗпП встановлюють, що звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 зазначеного Кодексу можливе у випадку скорочення чисельності або штату працівників. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «про практику розгляду судами трудових спорів» містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на тому ж підприємстві0, в установі, організації. Таким чином, виходячи з нормативного тлумачення вказаних вище норм закону можна дійти наступного висновку щодо необхідних доказів та дій керівника підприємства при звільненні працівника із займаної посади на підставі частини першої статті 40 КЗпП України, для того щоб вважати таке звільнення законним: обґрунтовані докази щодо змін в організації виробництва і праці, необхідності провести скорочення техніків зубних в кількості 5 осіб з числа таких працівників, які працюють не менше ніж 0,75 ставки; докази того чи проводились на підставі ст. 22 ЗУ «про первинні профспілкові організації» консультації із первинною профспілковою організацією нашого підприємства за 3 місяці до прийняття наказу №119-к про заплановане скорочення чисельності працівників з приводу запобігання такого скорочення, і які заходи були прийняті обома сторонами для зменшення кількості працівників, які бажають скоротити; докази того, що відповідач відповідно до вимог ст43 КЗпП України запитав і отримав згоду у первинної профспілкової організації про її звільнення за 1 місяць до звільнення; докази того, що її викликали на збори первинної профспілкової організації, де мало розглядатися питання щодо отримання згоди профспілки про її звільнення; якщо таке питання на зборах профспілки було розглянуто, то надати докази того, що вона надала письмову згоду на вирішення даного питання у її відсутності; докази того, що вона не користувалась переважним правом на залишення на роботі; докази про те, що їй було запропоновано іншу роботу і вона відмовилась від переведення на іншу роботу, щодо обґрунтованих доказів змін в організації виробництва і праці, то як вбачається із наведених обґрунтувань незаконності наказу №119-к про скорочення чисельності працівників, тексту наказу про її звільнення, її вирішили скоротити не у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, а у зв'язку із необхідністю економії коштів підприємства по сплаті єдиного соціального внеску, який за неї змушений сплачувати відповідач, для чого необхідно звільнити 5 техніків зубних з посадовим окладом менше, ніж 0,75. З врахуванням того, що ортопедичне відділення підприємства знаходиться на госпрозрахунку і кошти на ЄСВ на працівників цього відділення утримуються, виходячи з розміру нарахованої заробітної плати такого техніка, вбачається, що для відповідача ніяким чином не вигідно звільняти своїх працівників, скільки б вона не заробила, то за відрахуванням коштів на ЄСВ, у підприємства все одно залишається дохід, а тому скорочення з цих підстав своїх працівників є незаконним. І тому вважає, оскільки рішення щодо скорочення працівників, які обіймають посаду менше 0,75 ставки є необґрунтованим, незаконним і економічно невигідним, то і її звільнення з цих підстав є незаконним. З огляду на вказане вище, вважає, що з тих підстав, що обґрунтування її звільнення є безпідставним, наказ про звільнення є незаконним. Щодо того чи проводились на підставі ст. 22 ЗУ «Про первинні профспілкові організації» та п.3.1 Колективного договору підприємства консультації із первинною профспілковою організацією підприємства за 3 місяці до прийняття наказу №119-к про заплановане скорочення чисельності працівників з приводу запобігання такого скорочення, і які заходи були прийняті обома сторонами для зменшення кількості працівників, які бажають скоротити, а також щодо того, чи запитав відповідач відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України, п.2.15 Правил Внутрішнього трудового розпорядку підприємства і отримав згоду у первинної організації про її звільнення за 1 місяць до звільнення може пояснити наступне: Як вбачається із відповіді Голови профкому [PERSON] від 12.11.2015р. на адвокатський запит, згоди на її звільнення головний лікар у Профкому не запитував і профком такої згоди не надавав. Із доданого до відповіді документа, вбачається, що 07.08.2015 до Профкому звертався завідувач ортопедичного відділення [PERSON], а не головний лікар, і звертався він не з обґрунтованим письмовим поданням про саме про її звільнення відповідно до ч.2 ст.43 КЗпП України, а з повідомлення про те, що відповідно до наказу №119-к з 16.11.2015р. буде звільнено 5 техніків зубних, які працюють менше, ніж на 0,75 штатної посади для економії коштів поліклініки, а інших 9 техніків зубних, які також працюють менше ніж на 0,75 штатної посади, буде переведено на 0,75 штатної посади. З відповіді на адвокатський запит за підписом [PERSON] вбачається, що ніяких консультацій з приводу майбутнього скорочення чисельності працівників з профкомом адміністрацією поліклініки не проводилось. Таким чином наказ про її звільнення є незаконним з огляду на те, що ні консультацій за 3 місяці до її звільнення з метою не допустити такого скорочення працівників, ні згоди профкому про саме її звільнення головний лікар не питав, а тому і не отримав. Щодо того, чи викликали її на збори первинної профспілкової організаціях, де мало розглядатись питання щодо отримання згоди профспілки про її звільнення; якщо таке питання на зборах профспілки було розглянуто, то чи надала вона письмову згоду на вирішення даного питання у її відсутності може пояснити наступне: Як вбачається зі вказаного вище, головний лікар поліклініки не запитував згоди у профспілкової організації відповідно до вимог ст..43КЗпП України про її звільнення за один місяць до звільнення. Саме тому у профспілки були відсутні підстави для кликання засідання своїх зборів, виклику її для вирішення в її присутності чи задовольнити подання керівника чи ні. Щодо того, яким чином комісія визначила її серед всіх 36 зубних техніків, яку необхідно скоротити, то вона вважає, що таке рішення комісії є незаконним з огляду на наступне. По-перше, рішення про створення комісії, яка мала визначити 5 техніків зубних, яких необхідно скоротити, створена неправомірно, оскільки її всупереч закону створила посадова особа відповідача, яка не мала на це повноважень, а саме відповідно до наказу №119-к від 07.08.2015р. склад комісії затвердив не Головний лікар, а тимчасово виконуючий його обов'язки зав. ортопедичним відділенням, якому міська рада не надавала такі повноваження. Окрім того, навіть якщо і не брати неправомірність створення такої комісії, то згідно цього незаконного наказу на розгляд комісії було поставлено завдання визначити кого саме із зубних техніків слід скоротити. Комісія, головою якої також незаконно було визначено голову нашого Профкому [PERSON], який навпаки мав би захищати інтереси своїх членів і не мав права приймати участь у даній комісії, вирішила обрати її серед інших техніків для скорочення з двох підстав: оскільки вона працює на 0,25 ставки, і оскільки вона нібито не виконую план УОП на 100 відсотків. Щодо скорочення тих техніків, які працюють менше ніж на 0,75 ставки, то така умова є незаконною і необґрунтованою з підстав, зазначених вище щодо сплати ЄСВ працівниками нашого відділення, а тому вибір такої категорії для скорочення працівників є також необґрунтованим та незаконним. Щодо скорочення тих працівників, які не виконують план УОП (умовні одиниці праце ємності), то таке обґрунтування є також незаконним з наступних підстав. Виконання плану УОП встановлено на нашому підприємстві наказом головного лікаря №80 від 26.11.2014р. «про норми навантаження лікарів-стоматологів-ортопедів, техніків зубних». Як вбачається із тексту цього наказу його прийнято на підставі Наказу МОЗ України №507 від 28.12.2002р. Наказом підприємства №80 встановлено навантаження техніку зубному в кількості 168 УОП на місяць. І тому саме цим наказом керувалась комісія при визначенні тих 5 працівників, яких необхідно скоротити, оскільки вони нібито недовиконуємо місячний план УОП. Наказ керівника підприємства є незаконним, оскільки насправді станом на час його прийняття - 26.11.2014р. Наказ МОЗ України №507 вже було скасовано наказом МОЗ України від 08.05.2014р.№310, більше ніж за 6 місяців до його прийняття. А тому вимагання від зубних техніків виконувати план умовних одиниць на місяць, необхідність виконання яких було скасовано наказом МОЗ України від 08.05.2014р.№310 є незаконною вимогою. Відповідно до п.4.1.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку відповідача, Роботодавець зобов'язався раціонально розподіляти працю, впроваджувати технічно обґрунтовані і переглядати застарілі норми праці, однак не виконав свого обов'язку, що призвело до виникнення цього спору. Вказує, що на підприємстві відсутній внутрішній локальний документ, який регламентує порядок розподілу навантаження на зубних техніків, що унеможливлює об»активно визначити продуктивність праці, та відповідно визначити коло осіб, які підлягають скороченню Даний факт підтверджується, як відповіддю на скаргу техніків зубних на дії керівництва поліклініки до Управління охорони здоров»я ЧАР від 06.11.2015р., так і даним довідки відповідача про норми виконання техніками зубними УОП за період з липня 2014р. по липень 2015р., з якої вбачається, що чомусь деякі техніки якимось чином в комунальній установі, де б праця між нами мала би розподілятись рівномірно, перевиконують свій план, а більшість з них з невідомих підстав недоотримує наряди і тому не може виконати план УОП. Як вбачається із довідки відповідача про виконання плану умовних одиниць, довідки керівника підприємства про кількість працюючих техніків зубних, їхня кількість на підприємстві відповідача складає 36 осіб, серед яких лише 9 осіб виконують свій план. Якщо підприємство вважає, що працівник не справляється зі своєю роботою, не виконує план в той час як він забезпечений необхідним обсягом роботи, то в даному випадку підприємство має право притягати такого працівника до дисциплінарної відповідальності, а не скорочувати його. Тому вважає, з огляду на вказане вище, так підстава для обрання техніків зубних для скорочення з числа тих, хто не виконує свій план УОП на місяць, є незаконною, а тому і наказ про її звільнення є також незаконним із цієї підстави. Але навіть незважаючи на незаконність підстав в обґрунтування скорочення чисельності працівників серед техніків зубних, вона має переважне право на залишення на роботі, а саме: Відповідно до ч.1,ч.2 п.2,3,5 ст.42 КЗпП України встановлено, що при скорочені чисельності штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і правці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишені на роботі надається: особам, в сім»ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Відповідно до довідки Луганської селищної ради Кіцманського р-ну Чернівецької області вбачається, що вона проживає зі своїм сином [PERSON], [INFO] відповідно до довідки центру зайнятості Кіцманського РЦЗ від 17.11.2015р., вбачається, що її син зареєстрований як безробітний та не працює, а тому вона єдина в сім'ї має самостійний заробіток. Окрім того, як вбачається із її трудової книжки та її посадової інструкції вона працює на посаді техніка зубного Вищої категорії, а тому має більшу кваліфікацію за інших працівників, а також вбачається, що вона працює на підприємстві 26 років безперервно, що є перевагою для залишення її на посаді перед іншими техніками зубними, яких не скоротили. Таким чином, наказ про її звільнення зі вказаних підстав вважає. що також незаконний. Щодо того, що їй було запропоновано іншу роботу і вона відмовилася від переведення на іншу роботу при звільненні, може пояснити наступне. Керівництво підприємства не запропонувало їй жодну іншу роботу, хоча мало б запропонувати, а тому з цих підстав, наказ про її звільнення є також незаконним. Щодо порядку видачі їй наказу про її звільнення бажає пояснити наступне: Окрім вказаних вище порушень, відповідач з невідомих причин в порушення вимог ст..47 КЗпП України, згідно якої передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівнику копію наказу про звільнення з роботи, видав їй за три дні до її звільнення. Щодо оплати праці за час вимушеного прогулу бажає пояснити наступне: Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що суд, при винесенні рішення про поновлення на роботі працівника, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно довідки про її доходи вбачається, що за останні 6 місяців до мого звільнення їй сукупний заробіток склав 1334,83 грн. Середній її заробіток на місяць складає 222,50грн. середня кількість робочих днів на місяць складає 22. А тому її середній заробіток на один день складає 10,11 грн., 1334,83грн/6міс=222,50грн. середній заробіток на місяць, 222,50грн/22 роб.дні=10,11 грн. заробітна плата на один день. З урахуванням вказаного вище, просить визнати незаконними наказ в.о. головного лікаря [PERSON] КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» №119-к від 07.08.15р. про скорочення чисельності працівників техніків зубних та наказ головного лікаря Струка В.І. КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» від 09.11.15р. №28-зк про звільнення її від займаної посади у зв'язку із скороченням чисельності працівників по п.1 ст.40 КЗпП України і поновити її на посаді техніка зубного в ортопедичному відділенні Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» м. Чернівці з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 16 листопада 2015 року по день поновлення на роботі. Ухвалою суду від 04 березня 2016 року прийнято та об'єднано в одне провадження з даною справою позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] до Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» про визнання наказу про скорочення чисельності працівників незаконним, посилаючись на те, що відповідно до ст.34 ЦПК України передбачено, що треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення судового розгляду, пред'явивши позов до однієї чи обох сторін. Ці особи мають усі процесуальні права і обов'язки позивача. Оскільки її, [PERSON], так як і [PERSON], звільнено на підставі Наказу відповідача №119-к від 07.08.2015р. про скорочення чисельності працівників техніків зубних. Зазначає, що її було прийнято на роботу зубним техніком до Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» м. Чернівці, де вона пропрацювала на посаді зубного техніка 42 роки. Має Вищу кваліфікаційну категорію по ортопедичній стоматології, постійно проходить курси підвищення кваліфікації. Вказує, що 09.09.2015 року завідувач ортопедичним відділенням поліклініки - [PERSON] повідомив її, що відповідно до Наказу №119-к від 07.08.2015р. про скорочення чисельності працівників техніків зубних та рішення комісії по скороченню чисельності працівників - техніків зубних ортопедичного відділення її буде звільнено з 16.11.2015р. від займаної посади. 16.11.2015р. коли їй повідомили, що її звільнено, то внаслідок такої неочікуваної звістки, я дуже перенервувала, в неї різко погіршився стан здоров'я, піднявся тиск, і вона захворіла. Коли вона 23 листопада 2015р. вийшла на роботу, їй було вручено наказ №36-зв від 23.11.2015р. про її звільнення з цього дня від займаної посади у зв'язку із скороченням чисельності працівників по п.1 ст.40 КЗпП України згідно Наказу №119-к від 07.08.2015р. Вважає наказ про її звільнення з роботи за ч.1 п.1 ст.40 КЗпП України, а також інших 4 техніків зубних, які працювали в поліклініці довгий час незаконним, вказавши аналогічні порушення зазначені в позовній заяві [PERSON], з боку відповідача при її звільненні. Просить суд визнати незаконними наказ в.о. головного лікаря [PERSON] КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» №1І9-к від 07.08.2015р. про скорочення чисельності працівників техніків зубних Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» м. Чернівці. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представники позовні вимоги підтримали повністю, надавши аналогічні пояснення позовній заяві, просили визнати незаконними наказ в.о. головного лікаря [PERSON] КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» №119-к від 07.08.15р. про скорочення чисельності працівників техніків зубних та наказ головного лікаря Струка В.І. КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» від 09.11.15р. №28-зк про звільнення її від займаної посади у зв'язку із скороченням чисельності працівників по п.1 ст.40 КЗпП України і поновити її на посаді техніка зубного в ортопедичному відділенні Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» м. Чернівці з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 16 листопада 2015 року по день поновлення на роботі з підстав наведених в позовній заяві. В судовому засіданні представники відповідача Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав наведених в своїх письмових запереченнях. В судовому засіданні третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] та в її інтересах представники підтримали позовну заяву, надавши аналогічні пояснення позовній заяві, просили суд визнати незаконним наказ в.о. головного лікаря [PERSON] КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» №1І9-к від 07.08.2015р. про скорочення чисельності працівників техніків зубних Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» м. Чернівці, з підстав наведених в позовній заяві. В судовому засіданні треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета на стороні позивача: представник Управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради Дяченко М.М., [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтримали позовну заяву, просили її задовольнити. Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши письмові докази справи, вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] а також третьої особи [PERSON] такими, що не підлягають до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні дослідженими доказами [PERSON], безперервно працює вже більше 26 років на посаді зубного техніка у відповідача - комунальній медичній установі «Міська стоматологічна поліклініка» м. Чернівці з 17.04.1989р. згідно Наказу головного лікаря №29 від 17.04.1989р., що підтверджується копією трудової книжки та копією наказу про прийняття на роботу(а.с.11-12). Як вбачається із даних трудової книжки позивачки [PERSON], з 30.01.2009року згідно Наказу головного лікаря нашої поліклініки підтверджено, що вона має Першу кваліфікаційну категорію по ортопедичній стоматології. Згідно мого свідоцтва про проходження мною підвищення кваліфікації до диплому, вбачається, що вона постійно проходить таке підвищення кваліфікації і на даний час має Вищу кваліфікаційну категорію.(а.с.13-14). Із даних трудової книжки [PERSON], наказу відповідача №03-пр, посадової інструкції також вбачається, що з 05.03.2015року вона працює на підприємстві відповідача за зовнішнім сумісництвом на 0,25 ставки, а також вона працюю з 03.03.2015р. викладачем знімного протезування в Чернівецькій філії ТзОВ Медичного коледжу «Монада». 09.09.2015 року завідувач ортопедичним відділенням поліклініки - [PERSON] [PERSON], що відповідно до Наказу №119-к від 07.08.2015р. про скорочення чисельності працівників техніків зубних та рішення комісії по скороченню чисельності працівників - техніків зубних ортопедичного відділення її буде звільнено з 16.11.2015р. від займаної посади.(а.с.37) 13.11.2015р. [PERSON], інспектор з кадрів підприємства, вручив [PERSON] наказ від 09.11.2015р. №28-зв про її звільнення у зв'язку із скороченням чисельності працівників по п.1 ст40 КЗпП України з 16.11.2015р. Відповідно до наказу №119-к від 07.08.2015р. про скорочення чисельності працівників техніків зубних і виданий на його підставі Наказ про звільнення [PERSON] із займаної посади від 09.11.2015р. №28-зв.(а.с.38-39 том1). Власником цього комунального підприємства згідно п.1.1,1.3,6.2 Статуту є Чернівецька міська рада. Координацією діяльності поліклініки, в тому числі організацією фінансового, кадрового та матеріально-технічного забезпечення здійснює Управління охорони здоров»я Чернівецької міської ради (п.1.5., 6.2 Статуту підприємства, п.2.6 Положення про управління охорони здоров»я Чернівецької міської ради)(а.с.15-20 том1). Відповідно до п.6.5 Статуту передбачено, що працівників установи призначає на посади та звільняє з посад головний лікар у порядку, встановленому чинним законодавством України. Відповідно до п.6.7. Статуту передбачено, що у складі установи функціонує ортопедичне відділення із зуб технічною лабораторією на умовах госпрозрахунку, яке має окремий розрахунковий рахунок в органах Держказначейства України. Як вбачається із розпорядження Чернівецького міського голови від 24.07.2015р. №575-кв на час відпустки Струка В.І., з 31.07.2015р. по 13.08.2015р., виконання обов»язків головного лікаря комунальної установи «Міська стоматологічна поліклініка» міський голова поклав на завідувача ортопедичним відділенням цієї установи [PERSON], з правом підпису документів. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, щовін в 2015 році працював на посаді лікаря ортопеда КМУ «Міська стоматологічна поліклініка м. Чернівці» та вказав, що лікар розподіляє роботу та визначає хто із зубних техніків буде виконувати роботу, ніякого тиску на нього головний лікар не здійснював. В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він в 2015 році працював на посаді зубного техніка КМУ «Міська стоматологічна поліклініка м. Чернівці» та вказав, що робота зубним технікам розподілялася старшим техніком, головним лікарем вказаної установи здійснювався тиск стосовно цього на лікарів, про вказані обставини йому відомо зі слів лікаря [PERSON] В судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він працює на посаді зубного техніка КМУ «Міська стоматологічна поліклініка м. Чернівці», крім того він з травня 2015 року, є головою профспілкового комітету вище вказаної установи, вважає, що підприємство несло збитки із-за звільнених працівників і тому було прийнято рішення про їх звільнення, при цьому було дотримано всю процедуру. Будь-яких фактів тиску на лікарів КМУ «Міська стоматологічна поліклініка м. Чернівці», головним лікарем вказаної установи, в тому числі щодо розподілу роботи зубними техніками йому не відомо. В судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона працює на посаді головного економіста КМУ «Міська стоматологічна поліклініка м. Чернівці», в лютому 2015 року відбулися збори на яких були присутні працівники КМУ «Міська стоматологічна поліклініка м. Чернівці» та їм було повідомлено про те, що відбулися зміни в законодавстві, також під час проведення вище вказаних зборів, вона показала працівникам, яким чином нараховується заробітна плата. Крім того свідок зазначила, що скорочення відбулося згідно чинного законодавства. Працівники, які скорочувалися визначалися відповідно до виконаного плану роботи, отже були скорочені ті особи, які найменше виконували роботу та за яких було необхідно доплачувати до єдиного соціального внеску. Будучи допитаним в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив, що по 2010 рік він працював на посаді лікаря ортопеда стоматолога в КМУ «Міська стоматологічна поліклініка м. Чернівці». Вказував, що головний лікар розподіляє роботу та визначає хто із зубних техніків буде виконувати роботу, ніякого тиску на нього головний лікар не здійснював. Також, дослідженими доказами в судовому засіданні встановлено, що посилання позивача на відсутність зайвих витрат на сплату ЄСВ за працівників, які працевлаштовані менш, ніж на 0,75 посадового окладу не відповідає дійсності так як з 01.01.15р. ЄСВ за працівників, які працюють на умовах неповної зайнятості сплачуються від фактично нарахованої заробітної плати, а у випадку, коли місячний заробіток працівника, який працює за відрядною оплато праці менше від розміру мінімальної заробітної плати - ЄСВ нараховується від розміру мінімальної заробітної плати суд вважає безпідставними. Так само безпідставним є твердження щодо відсутності економічних розрахунків та економічного обґрунтування таких зайвих витрат. На загальних зборах 06.02.15р. розглядалося питання невиробничих збитків які понесе установа пов'язаних зі зміною з 01.01.15р. порядку нарахування та сплати ЄСВ. Згідно вказаних розрахунків за працівників, які працюють на умовах неповної зайнятості сплачуються на фактично нараховану заробітну плату, а у випадку, коли розмір заробітної плати за місяць менше від розміру мінімальної заробітної плати - ЄСВ нараховується на мінімальну заробітну плату. Наприклад, якщо зубному техніку нараховано заробітну плату в розмірі 430,00 грн., то до 01 січня 2015 року установа перераховувала ЄСВ у розмірі 36,3%. від нарахованої зарплати, що складає 156,09грн. Однак, з 01.01.15р. за таких же умов установа вже зобов'язана перераховувати ЄСВ в розмірі 36,3 % від мінімальної заробітної плати, що становить 442,13 грн. Вказана різниця в сумі 286,04 грн. (442,13грн. - 156,09грн.) перераховується вже за рахунок прибутку поліклініки від надання платних послуг. У подальшому, економічні розрахунки підтвердилися даними результатів господарської діяльності Відповідача за перше півріччя 2015 року, що підтверджуються копіями розрахунків збитків (а.с.107-107а том1) Крім того розрахунок кількості техніків зубних, які підлягають звільненню у зв'язку зі скороченням чисельності працівників, як додаток до Наказу119 був поданий профкому Відповідача одночасно з повідомленням №632 від 07.08.15р. профкому про майбутнє скорочення чисельності працівників.(110-а, том1) Що стосується порушень проведення консультацій з профспілковим органом, які зазначає позивачка спростовуються нижчезазначеним. 30.06.15р. було проведено спільне засідання адміністрації і профкому з питання проведення змін в організації виробництва, а саме: з метою запобігання понесення зайвих витрат на сплату ЄСВ недопущення виконання робіт працівниками зайнятими неповний робочий день менше, ніж на 0,75 штатної одиниці. (а.с.109 том1). Єдино можливим способом адміністрація Відповідача вбачала проведення скорочення чисельності техніків зубних, зайнятих менше, ніж на 0,75 штатної одиниці, без скорочення кількості штатних одиниць. Альтернативного варіанту на зборах профком не запропонував. У зв'язку з чим профкому був наданий термін до 01.08.15р. для надання пропозицій з метою запобігання проведення скорочення чисельності працівників. Оскільки жодних пропозицій від профкому не надійшло, то 07.08.15р. адміністрація Відповідача направила профкому вищевказане повідомлення №632 про проведення скорочення чисельності працівників з 16.11.15р. Враховуючи, що консультації були проведені Відповідачем у встановлений чинним законодавством строк - зазначений аргумент Позивача не може бути підставою для задоволення позову. Доводи позивача про нелегітимність комісії створеної Наказом 119 та незаконність, у зв'язку з цим, рішення комісії, оформленого протоколом №8 від 18.08.15р. є необґрунтованими, оскільки; комісія створена пропорційно із членів профкому та адміністрації з метою дотримання обґрунтованості та об'єктивності рішення: комісія приймала рішення вивчивши обставини передбачені чинним законодавством України. Так, згідно штатного розпису установи станом на 01.08.15р. рахується 24 штатні одиниці, на яких працюють фактично 37 працівників, з яких не підлягають скороченню три працівники - інваліди, кожен з яких працює на 0,5 ставки (разом - 1,5 ставки), один працівник (завідувач виробництва) працює на 1,0 штатної посади, три працівники, кожен з яких працює на75 штатної посади, в тому числі 0,5 штатної посади техніка зубного та 0,25 штатної посади старшого техніка (разом 2,25 штатних посад); 16 працівників працюють на 0,75 штатної посади. Таким чином, станом на 01.08.15р. в установі працювали 23 працівники з неповною зайнятістю - не менше 0,75 посадового окладу та 14 працівників займали 7,25 штатної посади з неповною зайнятістю - менше 0,75 посадового окладу. З метою забезпечення недопущення понесення невиробничих витрат, необхідно було забезпечити зайнятість кожного працівника зубного техніка установи, не менше ніж на 0,75 штатної посади. Враховуючи те, що на 7,25 ставки припадає 9,6 одиниці працюючих, то залишенню на роботі та переведенню на 0.75 ставки підлягають 9 працівників. Таким чином, вивільненню підлягають 5 працівників. 14 працівників - 9 працівників = 5 працівників. Комісія встановила, що серед техніків зубних, які працюють менше, ніж на 0,75 ставки найнижча продуктивність праці у техніків зубних [PERSON] - 45,8%, [PERSON] - 45,2%, [PERSON] - 44,2%, [PERSON] - 61,7%, [PERSON] - 24,2 %, у зв'язку з чим комісія вирішила, що саме ці техніки зубні підлягають вивільненню з 16.11.15р. у зв'язку із скороченням чисельності працівників, що підтверджується протоколом Таким чином Позивач не надав будь-яких доказів невідповідності Наказу119 чинному законодавству України, а аргументи зазначені в позові є безпідставними і не можуть бути підставою для задоволення позову. Крім того вимога про визнання недійсним Наказу 119 подана Позивачем 06.01.16р. після спливу встановленого ст. 233 КЗпП України строку для оскарження наказу, отже не підлягає задоволенню. Твердження Позивача про незаконність Наказу 28 є безпідставним оскільки, посилання на недійсність Наказу 119, як встановлений факт є безпідставним у зв'язку із зазначеним вище. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка зазначала про неотримання згоди профкому на скорочення чисельності працівників, що є безпідставним оскільки: спростовується згодою профкому, оформленої протоколом №10 від 22.09.15р. профкому (а.с.112том1). В установі позивач є зовнішнім сумісником. Згідно ч.1 ст.43-1 КЗпП України згоду профкому не потрібно отримувати, коли проводиться звільнення з суміщуваної роботи у зв'язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником. У даному випадку 0,25 штатної одиниці, які займала позивач [PERSON], виконуватиме інший штатний працівник, який не є сумісником. Отже, навіть якби згода профкому не була отримана - порушення законодавства про працю з боку відповідача було б відсутнє. Що стосується посилання позивача на неповідомлення її профкому про наступне скорочення чисельності, суд вважає, що не відповідає дійсності та спростовується вищевикладеним та повідомленням №632 від 07.08.15р. про проведення скорочення чисельності працівників з 16.11.15р., що міститься в матеріалах справи. Твердження Позивача про неотримання згоди профкому на її звільнення та про те, що Позивач не викликалася на засідання профкому спростовується: Поданням адміністрації №853 від 23.10.15р. голові профкому про надання згоди на звільнення Позивача, протоколами №11від 05.11.2015р. та №12 від 06.11.15р. засідання профкому та актом від 06.11.15р., що містяться в матеріалах справи. Щодо відсутності змін в організації виробництва і праці зазначених позивачем спростовуються тим, що вказані зміни полягають у забороні з 16.11.15p. працевлаштування (роботу) техніків зубних зайнятих менше, ніж на 0,75 штатних одиниці з метою запобігання понесення установою зайвих невиробничих витрат. Судова практика Верховного Суду України виходить з того, що власник підприємства або уповноважений ним орган самостійно вирішує питання організації структури, чисельності і штату працівників, а тому суд не вправі перевіряти доцільність скорочення чисельності чи штату останніх. (Ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 28 січня 2009р., справа №6- 14292св08). Твердження Позивача про недотримання Відповідачем процедури скорочення чисельності працівників визначеної КЗпП України спростовується вищевказаним, а саме: на підставі інформації про збитки які Відповідач поніс протягом січня - червня 2015 року. Відповідач у липні 2015 року провів консультацію з профкомом щодо способів уникнення збитків, і не отримавши пропозицій інших варіантів (способів) ніж скорочення чисельності працівників Відповідач прийняв рішення про проведення скорочення чисельності з 16.11.15р. у зв'язку з чим: 07.08.15р. (більше, ніж затри місяці): видав Наказ 119; повідомив центр зайнятості про заплановане вивільнення працівників та надав всю інформацію, передбачену чинним законодавством України (Копія форми №4-ПН додається); повідомив профком про майбутнє скорочення чисельності повідомленням №632 від 07.08,15р. отримав погодження профкому (протокол №10 від 22.09.15р.); 09.0915р. попередив Позивача про майбутнє звільнення, що підтверджується копією Попередження №716 від 09,09.15р. та акта від 11.09.15р., які наявні в справі. 23.10.15р. направив профкому подання №853 на надання згоди на звільнення позивача, отримав згоду профкому, що підтверджується протоколом №12 від 06.11.15р., видав Наказ28 від 09.11.15р. та передав його позивачу не пізніше дня звільнення. Таким чином Відповідачем повністю виконані вимоги КЗпП України. Щодо необґрунтованості тверджень позивача про нормативи плану УОП в установі та посипань на відповідь Управління охорони здоров'я Чернівецької міської ради (надалі УОЗ). Плановий норматив УОП в установі був встановлений наказами по підприємству №79-82. Вказані накази встановлюють нормативи УОП на рівні встановлених Наказом МОЗ №507. Зазначені накази зберігають свою чинність і на даний час. Варто зазначити, що Наказ 507 був скасований наказом №310 від 08.05.14р. не по причині зміни чи відміни нормативів УОП, а «з метою приведення нормативно-правових актів у відповідність до законодавства України, запобігання призначенню не зареєстрованих та заборонених до використання в Україні лікарських засобів». Після скасування наказу №507, з метою запобігання збитковості установи відповідач вимушений був встановити плани виконання УОП, які б дозволили забезпечувати подальший належний фінансовий стан установи у т.ч. нарахування і виплату заробітної плати на рівні не нижче встановленого в державі мінімуму. Оскільки після припинення дії наказу №507 нових загальнодержавних нормативних актів прийнято не було то очевидним є, що кожне підприємство мало встановити такі плани виконання УОП самостійно власним наказом. Відповідач прийняв рішення залишити до прийняття загальнодержавних нормативів - плани УОП в установі без змін. Таким наказом став наказ №94 від 29.12.14р., що підтверджується копією Наказу №94 від 29.12.14р. Посилання позивача на відсутність внутрішнього документу відповідача, який би регламентував рівномірний розподіл навантаження на зубних техніків є безпідставним, оскільки: наявність такого документу не передбачена жодним нормативним актом і при визначенні продуктивності праці відповідач правомірно керується результатами виконання працівниками плану умовних одиниць праці (УОП) які встановлюються керівником закладу охорони здоров'я (незалежно від наявності чи відсутності загальнодержавного нормативного акта) з урахуванням необхідності забезпечення рентабельності діяльності установи. Крім того, створення вказаного нормативного документа порушило б права лікарів, виключно які несуть відповідальність за кінцевий результат роботи, а значить яким належить право вибору техніка зубного, для забезпечення належної якості виконаних робіт. Така позиція цілком узгоджується з роз'ясненнями наданими відповідачу завідувачем кафедри ортопедичної стоматології НМАПО імені [PERSON], головного позаштатного стоматолога-ортопеда МОЗ України, доктора медичних наук, професора - [PERSON], та Головного позаштатного спеціаліста ДОЗ Чернівецької ОДА. завідувача кафедри дитячої стоматології ВДНЗУ «Буковинський державний медичний університет», кандидата медичних наук, доцента [PERSON], що підтверджується копіями роз'яснень. Враховуючи все вищевказане що твердження позивача стосовно нормативи плану УОП в установі є безпідставними. Посилання позивача на те, що в її сім'ї відсутні інші особи із самостійним заробітком не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки вказана стаття передбачає наявність утриманців - неповнолітніх, інвалідів, пенсіонерів, інвалідів та/чи інших осіб, які в силу віку чи фізичних вад не можуть мати самостійного заробітку. Посилання позивача на те, що йому не пропонувалася інша робота відповідає дійсності. Однак даний: факт не є порушенням законодавства, оскільки згідно правової позиції Верховного Суду України висловленої у справі №6-40цс15 «Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації досвіду тощо,», даний факт не може бути підставою для скасування наказу. Враховуючи все вищевказане, необгрунтованість тверджень позивача, які спростовуються фактичними обставинами справи та дослідженими доказами в судовому засіданні, враховуючи відсутність порушень трудового законодавства з боку відповідача, суд вважає, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. З наведених вище підстав також суд вважає за необхідне відмовити в позовній заяві третій особі, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] про визнання наказу в.о. головного лікаря [PERSON] КМУ «Міська стоматологічна поліклініка» №1І9-к від 07.08.2015р. про скорочення чисельності працівників техніків зубних Комунальної медичної установи «Міська стоматологічна поліклініка» м. Чернівці. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed