Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивачка [PERSON], яка на даний час змінила прізвище на «Болехівська», 20.04.2015 р. звернулася в суд з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, в якому просила визнати за нею у порядку поділу спільного майна подружжя право власності на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0474 га з кадастровим номером 2625881601:03:020:1428 у садівничому товаристві «Здоровя» в с. Клузів Тисменицького району Івано-Франківської області, залишити у власності відповідача земельну ділянку площею 0,0479 га для ведення садівництва з кадастровим номером 2625888601:03:018:0014 у садівничому товаристві «Цементник» в с. Ямниця Тисменицького району Івано-Франківської області. Заявлений позов обґрунтовувала тим, що 30.10.2003 р. вона зареєструвала шлюб з відповідачем, у шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який є малолітнім. Під час перебування у шлюбі сторони за спільні кошти купили дві земельні ділянки, а саме: 05.10.2007 р. придбали земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0474 га з кадастровим номером 2625881601:03:020:1428 у садівничому товаристві «Здоровя» в с. Клузів Тисменицького району Івано-Франківської області вартістю 2370 грн.; 05.06.2008 р. придбали земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,0479 га з кадастровим номером 2625888601:03:018:0014 у садівничому товаристві «Цементник» в с. Ямниця Тисменицького району вартістю 1863 грн. Обидва нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу земельної ділянки оформлені на відповідача, на придбання земельних ділянок вона надавала письмову згоду. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23.03.2012 р. шлюб з відповідачем розірвано, припинення шлюбу на підставі вказаного судового рішення зареєстровано у РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції 25.05.2012 р. Придбані у шлюбі дві земельні ділянки для ведення садівництва є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. За згодою відповідача вона з часу розірвання шлюбу продовжує користуватись земельною ділянкою в СТ «Здоровя» в с. Клузів, яку обробляла і раніше. Урожай, який вона отримує, обробляючи цю земельну ділянку, є одним із засобів її та сина існування, у цю земельну ділянку вона вклала багато своєї праці; син, який часто хворіє, на цій дачі, що знаходиться біля річки, влітку оздоровлюється. На даний час відповідач почав чинити їй перешкоди у користуванні вказаною земельною ділянкою, тому вона змушена була звернутись з даним позовом до суду. Позивачка та її представник у судовому засіданні позов підтримали і просили його задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали. Відповідач пояснив, що спірні дві земельні ділянки для ведення садівництва він придбав у період окремого проживання з позивачкою за власні кошти, тому вони є його приватною власністю. Він фактично проживав з позивачкою в шлюбі з жовтня 2003 р. до 2005 р., а з 2005 р. до часу розірвання шлюбу у березні 2012 р. вони разом не проживали, спільного господарства не вели, протягом цього часу він проживав окремо по вул. Петлюри, 19/24а в м. Івано-Франківську, а позивачка з сином проживали [INFO]. Якщо суд прийде до переконання, що спірні земельні ділянки є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, просив виділити позивачці земельну ділянку в СТ «Цементник» в с. Ямниця, а йому залишити земельну ділянку в СТ «Здоровя в с. Клузів. При цьому просив врахувати, що гроші на придбання земельних ділянок були зароблені ним, оскільки він мав хороший заробіток, працюючи масажистом і музикантом. Земельні ділянки є нерівноцінними, земельна ділянка в с. Клузів ближче до м. Івано-Франківська, до неї підведені електропостачання і асфальтове покриття, на ній знаходяться садовий будинок, сарай, криниця, їздить громадський транспорт; він як інвалід 1 групи по зору, не забезпечений транспортним засобом, фактично може добратися лише до цієї ділянки; крім того, проводяться роботи по зміні цільового призначення земельних ділянок даного СТ з ведення садівництва на земельні ділянки під будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд, що істотно підвищує вартість ділянки. Земельна ділянка в СТ «Цементник» в с. Ямниця, на якій знаходиться цегляний садовий будинок без вікон і дверей, яка не обробляється, абсолютно не пристосована до його потреб як інваліда, знаходиться набагато дальше від м. Івано-Франківська, не забезпечена тими комунікаціями і благами, крім того, вона знаходиться в зоні підтоплення річки і не є достатньо сприятливою для обробки. Просили у позові відмовити. Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі з 30.10.2003 р. до 25.05.2012 р., коли набрало законної сили рішення Івано-Франківської міського суду Івано-Франківської області від 23.03.2012 р. про розірвання між ними шлюбу (а.с.52). Згідно вказаного судового рішення малолітній син сторін [PERSON], [INFO], залишений проживати з матірю. На утримання сина відповідач сплачує аліменти у розмірі ? частини своєї пенсії. Під час перебування у шлюбі сторони згідно нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу придбали дві земельні ділянки для ведення садівництва, а саме: - 05.10.2007 р. земельну ділянку площею 0,0474 га з кадастровим номером 2625881601:03:020:1428 у садівничому товаристві «Здоровя» в с. Клузів Тисменицького району Івано-Франківської області вартістю 2370 грн. (а.с.9); - 05.06.2008 р. земельну ділянку площею 0,0479 га з кадастровим номером 2625888601:03:018:0014 у садівничому товаристві «Цементник» в с. Ямниця Тисменицького району Івано-Франківської області вартістю 1863 грн. (а.с.8). На підставі вказаних договорів купівлі-продажу земельної ділянки відповідач 07.05.2010 р. отримав два державні акти на право власності на спірні земельні ділянки (а.с.10-11). Вказані дві земельні ділянки для ведення садівництва, які є предметом спору у даній справі, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Частина перша ст.69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суд вважає необґрунтованим твердження відповідача про те, що спірні земельні ділянки придбані ним за власні кошти у період окремого проживання сторін, тому є його приватною власністю, з огляду на те, що відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин. При цьому суд критично оцінює показання свідка відповідача [PERSON] про те, що відповідач з 2005 р. проживає по сусідству з ним по вул. Петлюри, 19/24а в м. Івано-Франківську, куди переїхав від дружини, з огляду на те, що вказаний свідок перебуває у дружніх стосунках з відповідачем та, являючись інвалідом першої групи по зору, який практично нічого не бачить, залежний від відповідача, з яким часто ходить в магазин, на роботу. Показання вказаного свідка спростовуються показаннями свідка [PERSON], яка є посторонньою особою для обох сторін, з вересня 2008 р. до червня 2011 р. проживала на квартирі у позивачки та її матері по вул. Довженка, 7б/58 в м. Івано-Франківську, про те, що сторони протягом цих років проживали там разом. Свідок [PERSON], яка є хресною мамою сина сторін, підтвердила у судовому засіданні, що сторони після одруження у 2003 р. проживали у трьохкімнатній квартирі позивачки по вул. Довженка, 7б/58 в м. Івано-Франківську, потім відповідач почав деколи, в основному по святах, ночувати у гуртожитку по вул. Петлюри, пояснював, що він хоче відпочити; однак, сторони жили разом, вели спільне господарство на час придбання дачних ділянок. Відповідно до вимог ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності з вимогами п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Згідно наданих стороною позивача витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку спірних земельних ділянок від 21.03.2016 р. (а.с.127-128) нормативна грошова оцінка земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0474 га в СТ «Здоровя» в с. Клузів Тисменицького району Івано-Франківської області складає 765,86 грн., нормативна грошова оцінка земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0479 га в СТ «Цементник» в с. Ямниця Тисменицького району Івано-Франківської області складає 1093,47 грн. Аналізуючи питання щодо рівноцінності чи нерівноцінності спірних земельних ділянок, суд враховує обставину, яка сторонами не заперечувалась, про наявність на обох ділянках самочинно побудованих будівель і споруд, які в силу свого статусу (самочинна будова) жодним чином не впливають на вартість земельних ділянок як обєкта права спільної сумісної власності подружжя. З огляду на це суд не приймає до уваги посилання відповідача на нерівноцінність земельних ділянок у звязку з кращим облаштуванням (садовий будинок з електропостачанням, сарай, криниця) земельної ділянки в с. Клузів. Судом встановлено, що обидві земельні ділянки знаходяться у безпосередній близькості від м. Івано-Франківська, а саме: земельна ділянка в с. Клузів на відстані 8 км від обласного центру, відстань до найближчої зупинки 1 км; земельна ділянка в с. Ямниця на відстані 9,5 км від центру м. Івано-Франківська, відстань до найближчої зупинки 2,5 км; обидві земельні ділянки необгороджені, підїзні дороги до них не асфальтовані. Вказані обставини підтверджуються долученими відповідачем актами обстеження земельних ділянок, зробленими відповідними комісіями Ямницької та Клузівської сільських рад Тисменицького району (а.с.87, 119). При цьому посилання в акті Клузівської сільської ради від 23.10.2015 р. (а.с.87) на те, що до дачної земельної ділянки в СТ «Здоровя» підїзд асфальтований, спростовується наданими позивачкою та долученими до матеріалів справи фотографіями (а.с.53, 58, 108, 110). Як підтвердила у судовому засіданні свідок [PERSON], дачна земельна ділянка в с. Клузів була затоплена під час повені у липні 2008 р. Згідно акту Ямницької сільської ради від 30.11.2015 р. (а.с.119) земельна ділянка в СТ «Цементник» під час повеней затоплюється. Суд критично оцінює твердження відповідача про те, що вартість земельної ділянки в СТ «Здоровя» в с. Клузів на даний час істотно підвищилась, оскільки проводяться роботи по зміні цільового призначення земельних ділянок даного СТ з ведення садівництва на земельні ділянки під будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд. З наданих відповідачем письмових доказів інформації (а.с.88) та довідки Клузівської сільської ради (а.с.118) випливає, що вказана земельна ділянка для ведення садівництва знаходиться у СТ «Здоровя по вул. Залізнична в с. Клузів у межах населеного пункту, що дозволяє відповідачу як землекористувачу СТ за власним бажанням проводити зміну цільового призначення земельної ділянки. Однак, жодних доказів того, що ним проведена зміна цільового призначення спірної земельної ділянки, що істотно збільшило її вартість, відповідач суду не надав. Судом встановлено, що найсуттєвішою відмінністю між спірними земельними ділянками є те, що земельна ділянка в СТ «Здоровя» в с. Клузів обробляється, її після розірвання шлюбу продовжує постійно обробляти позивачка, а земельна ділянка в СТ «Цементник» в с. Ямниця не обробляється. З огляду на викладене, з урахуванням того, що відповідач є інвалідом 1 групи по зору, не забезпеченим транспортним засобом, якому легше і простіше громадським транспортом добратися до земельної ділянки, що розташована ближче до м. Івано-Франківська та до зупинки громадського транспорту, суд дійшов висновку про доцільність залишення у власності відповідача земельної ділянки в СТ «Здоровя в с. Клузів та визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку в СТ «Цементник» в с. Ямниця. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 60, 61, 68, 69, 70, 71 СК України,

Outcome: partial