Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обгрунтування якого посилалась на те, що з 03.10.2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох малолітніх дітей, які на теперішній час проживають разом із нею. За час шлюбу нею з відповідачем за спільні кошти та в інтересах сім`ї було придбано майно: транспортні засоби ГАЗ 3307 д/н [NUMBER] та Suzuki Grand Vitara д/н [NUMBER] . На сьогоднішній день відповідач не допускає її до вказаного майна та не надає можливості ним користуватись, мотивуючи тим, що вказані автомобілі зареєстровані на його ім`я та він є єдиним власником. За вказаних обставин, посилаючись на те, що транспортні засоби були придбані ними під час шлюбу, за спільні кошти та в інтересах сім`ї, а також, що на теперішній час вона проживає з дітьми та вимушена самостійно їх утримувати, позивачка просила поділити між нею та відповідачем спільне сумісне майно, з відступленням від рівності часток, визнавши за нею право власності на 2/3 частини транспортних засобів ГАЗ, модель 3307 ФІА, д/н [NUMBER] та Suzuki Grand Vitara д/н [NUMBER] . В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та його представник проти позову заперечували, посилаючись на те, що спірні транспортні засоби були придбані за особисті кошти відповідача, в інтересах сім`ї не використовувались. Автомобіль Suzuki Grand Vitara д/н [NUMBER] відповідачем було продано, а тому останній не може бути предметом поділу. Також посилались на те, що при припиненні шлюбних відносин з позивачкою було вирішено питання про поділ спільного майна, про що останньою було складено відповідну розписку від 23.07.2017 року. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 03.10.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12.10.2017 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно договору купівлі-продажу від 28.02.2017 року відповідачем [PERSON] було придбано транспортний засіб ГАЗ 3307 д/н [NUMBER] , а згідно договору купівлі-продажу від 11.03.2016 року - транспортний засіб Suzuki Grand Vitara д/н [NUMBER] . Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Згідно ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилалась на те, що спірні транспортні засоби були придбані нею з відповідачем під час перебування у зареєстрованому шлюбу, за спільні кошти та в інтересах сім`ї. Поряд з цим, у відповідності до ст.ст.12,81 ЦПК України будь-яких доказів на підтвердження викладених в позовній заяві обставин позивачкою суду не представлено. Також суд враховує, що спірний автомобіль Suzuki Grand Vitara д/н [NUMBER] , на момент пред`явлення позову відповідачем було продано за договором купівлі-продажу від 11.08.2017 року [PERSON] , а тому не може бути предметом поділу. З наданих відповідачем копій розписок, оригінали яких представлені суду під час розгляду справи та оглянуті в судовому засіданні, вбачається, що спірні транспортні засоби придбавались відповідачем за кошти, надані його батьком [PERSON] . Таким чином, відповідно до приписів ст.57 СК України, спірні транспортні засоби не є такими, на які поширюється режим спільної сумісної власності подружжя. З цих саме підстав [PERSON] було відмовлено в задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 11.08.2017 року спірного транспортного засобу Suzuki Grand Vitara д/н [NUMBER] рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.06.2018 року у цивільній справі №203/7/18, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 12.03.2019 року. Також судом враховується складена позивачкою 23.07.2017 року письмова розписка, з якою вбачається, що останньою з відповідачем безпосередньо перед розірванням шлюбу за взаємною згодою було поділено спільне сумісне майно та позивачкою отримано в особисту власність зазначено в розписці майно. При цьому, позивачкою в розписці також було зазначено про відсутність в неї в подальшому претензій. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за необгрунтованістю та недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, понесені позивачкою судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, слід покласти на останню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed