Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею як спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове нерухоме майно, а саме: право власності на житловий будинок, (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по [ADDRESS] з такими технічними характеристиками: будинок житловий, 1972 року забудови, загальною площею - 57,80 кв.м., жилою площею -21,70 кв.м., допоміжною (підсобною) площею - 36,10 кв.м., а також господарські будівлі і споруди, а саме: сарай, сарай, погріб, погріб, убиральню, ворота з хвірткою, огорожу та хвіртку. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що [INFO] у віці [INFO] померла мати спадкоємця та спадкодавець - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 25 лютого 2016 року виконавчим комітетом Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області та яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в с. Дібрівка Богуславського району Київської області. Після смерті спадкодавця - [PERSON], відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, а саме : на житловий будинок (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по [ADDRESS], на земельні ділянки, що розташовані на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області та відповідні грошові кошти, що розміщенні на вкладах в державному Ощадному банку України. У зв'язку з тим, що за життя спадкодавця - [PERSON], нею було складено заповідальне розпорядження (заповіт від 09 серпня 2010 року за реєстровим №224 який не був змінений та не скасований на момент смерті спадкодавця), то спадкоємцем на все спадкове майно померлого спадкодавця за заповітом на момент відкриття спадщини та на даний час є : дочка спадкодавця - [PERSON], [INFO], а також спадкоємцем за заповітом, посвідченим виконавчим комітетом Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області від 09 серпня 2010 року за реєстровим №224, була : [PERSON], [INFO], яка [INFO], а тому не набула права спадкоємця. Інших спадкоємців у спадкодавця - [PERSON], на момент її смерті не було та не має на даний час, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 05.07.2018 року. Після смерті спадкодавця - [PERSON], спадкоємець за заповітом -[PERSON], прийняла спадщину щодо спадкового майна спадкодавця -[PERSON], шляхом подання заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини до державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області, що також підтверджується відповіддю державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 05.07.2018 року. Вказаний житловий будинок належав спадкодавцю [PERSON], 1/2 частина якого належала їй як члену подружжя і іншу 1/2 частину якого вона прийняла в порядку спадкування після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO], однак не оформила своїх спадкових прав, в зв'язку з цим право на дане спадкове майно позивачка не може оформити у нотаріальній конторі і це є перешкодою для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, що явилось підставою звернення із даним позовом до суду. Постановою державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по [ADDRESS], після смерті спадкодавця - [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно, що явилось підставою для звернення до суду із даним позовом. Представник позивачки [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та участі позивачки, а також зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач - Медвинська сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] у відповідності до ст. 1223 ч. 1 ЦК України є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця та копією заповіту, посвідченого 09.08.2010 року секретарем виконкому Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області. У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори від 05.07.2018 року та матеріалами спадкової справи № 275/2016. Постановою державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 05.07.2018 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по [ADDRESS], після смерті спадкодавця - [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю [PERSON] з дня смерті [PERSON], яка померла [INFO], належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За даними технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що у господарстві спадкодавця є житловий будинок, 1972 року забудови, загальною площею - 57,80 кв.м., жилою площею - 21,70 кв.м., допоміжною (підсобною) площею - 36,10 кв.м., а також такі господарські будівлі та споруди : сарай, сарай, погріб, погріб, убиральня, ворота з хвірткою, огорожа та хвіртка. Належність спадкодавцю - [PERSON], житлового будинку (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по [ADDRESS], підтверджується довідкою за №556, виданою 23.07.2018 року виконавчим комітетом Медвинської сільської Ради Богуславського району Київської області, з якої вбачається те, що спадкодавець - [PERSON] за життя фактично була власником житлового будинку (з відповідними господарськими будівлями та спорудами), що розташований по [ADDRESS], але при житті не оформила на своє ім'я право власності на зазначений житловий будинок в адміністративному порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов'язкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася у сільській місцевості. Також слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 року, тобто до 01.01.2004 року. Таким чином, спадкодавець [PERSON] після реєстрації житлового будинку в погосподарській книзі Медвинської сільської ради набула право власності на вказаний будинок, що підтверджується довідкою Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області № 556 від 23.07.2018 року. Відповідно до висновку спеціаліста з технічного нагляду на будівництвом будівель і споруд [PERSON] за № 17 від 01.06.2018 року будинок (з відповідними господарськими будівлями і спорудами) по [ADDRESS] побудований без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати. Вказаний будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки, що підтверджено висновком Богуславського районного сектору ГУ ДСНС України у Київській області № 32 від 01.06.2018 року. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на спадковий будинок, що залишилися після смерті спадкодавця [PERSON] під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 копійок. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved