Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року. Обґрунтовує свої вимоги тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Даний будинок був переданий у власність матері позивачки [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 24 жовтня 2007 року [PERSON], який помер [INFO] року. Позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, проте їй було відмовлено в оформленні її спадкових прав в зв'язку пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Крім того, позивачка вказує, що шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини нею був пропущений з поважних причин, а саме в зв'язку з тим, що вона чекала відмову від прийняття спадщини іншим спадкоємцем - своєю бабусею [PERSON], яка проживає в Херсонській області, а тому позивачка просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, просять їх задовольнити. Представник відповідача Хоняківської сільської ради Славутського району Хмельницької області Пашко В.В. в судовому засіданні позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні, вказуючи на те, що вказані позивачкою причини пропуску шестимісячного строку, встановленого законом, для подання заяви про прийняття спадщини є неповажними. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За змістом ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року у місті Славута Хмельницької області у віці 49 років померла [PERSON], що підтверджено даними копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 01 серпня 2013 року. [PERSON] приходиться позивачці [PERSON] матір'ю, що підтверджено даними копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом РАЦС Каховського виконавчого комітету Херсонської області від 04 жовтня 1984 року, та даними копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER], відповідно до яких позивачка змінила прізвище з дівочого «[PERSON]» та прізвище чоловіка «[PERSON]» в зв'язку з укладенням шлюбу. За даними копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13 грудня 2007 року померлій [PERSON] належить на праві приватної власності будинок, розташований в [ADDRESS]. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка [PERSON], як дочка своєї матері, померлої [PERSON], відноситься до спадкоємців за законом першої черги. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини передбачено строк шість місяців, який починається з моменту відкриття спадщини. Відповідно до частини 2 статті 1220 ЦПК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Строк прийняття спадщини по даній справі розпочався 24 липня 2013 року і закінчився 24 січня 2014 року. Позивачка [PERSON] звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] до приватного нотаріуса Славутського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] 28 січня 2014 року. За даними повідомлення приватного нотаріуса Славутського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] № 9/01-16 від 28 січня 2014 року, позивачці [PERSON] було повідомлено, про неможливість оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] в зв'язку з пропущенням шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року зазначено, що особа, яка не прийняла спадщину у встановлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. За даними листа № 178/01-16 від 13 лютого 2014 року завідуючої Славутською державною нотаріальною конторою [PERSON], а також даними повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] № 41/01-16 від 11 лютого 2014 року, після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. Позивачка [PERSON] вказує на те, що вона пропустила строк, визначений законом в шість місяців, з причин довгого очікування заяви про відмову від прийняття спадщини іншим спадкоємцем - її бабусею [PERSON] Дійсно, в матеріалах справи наявна заява [PERSON], [INFO], жительки [ADDRESS], посвідчена 16 грудня 2013 року секретарем виконавчого комітету Розо-Люксембурзької сільської ради Каховського району Херсонської області Мороз Л.В., про відмову в отриманні свідоцтва на право власності на спадкове майно після смерті [PERSON]. Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що [PERSON], [INFO], приходиться померлій [PERSON] матір'ю. Крім того, відповідно до частини 1 статті 1273 ЦК України заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України суд, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Так, узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Не вважаються поважними наступні причини пропуску строку для прийняття спадщини: 1) юридична неграмотність та необізнаність спадкоємців про правила ст.ст. 1268 - 1269 ЦК України; 2) подання заяви про прийняття спадщини за місцем проживання спадкоємця, а не за місцем її відкриття; 3) відсутність можливості вчасно звернутися до державної нотаріальної контори з причин великої черги до нотаріуса; 4) хвороба членів сім'ї спадкоємців; 5) надмірна заклопотаність на роботі; 6) тяжкий матеріальний стан спадкоємців тощо. Позивачкою ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не зазначено інших обставин, з причин яких вона не зверталася до нотаріуса протягом часу з 24 липня 2013 року по 24 січня 2014 року. За таки обставин, суд оцінюючи причину пропуску строку, перевіривши наявність у спадкоємця реальної можливості прийняти спадщину, прийшов до висновку про відсутність у [PERSON] поважних та обґрунтованих причин, у зв'язку з якими вона пропустила встановлений законом строк для подачі відповідної заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Позивачкою не надано суду належних доказів на підтвердження своїх доводів, а посилання на очікування відмови іншого спадкоємця від отримання спадкового майна є необґрунтованими на законі, оскільки така відмова інших спадкоємців не потрібна, так як донька померлої [PERSON] - позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги, а тому право на спадкування не залежить від неприйняття спадщини, або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями. Оскільки позивачкою [PERSON] не надано суду належних доказів на підтвердження своїх доводів про поважність причин пропуску строку, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed