Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що відповідач має заборгованість по аліментам, що стягуються за рішенням суду на її користь на утримання їх спільної дитини, яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Посилаючись на відповідні норми сімейного законодавства, позивачка просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та пеню за аліментами в загальному розмірі 84 000 гривень 00 копійок. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Позивач не отримали копію ухвали про відкриття провадження; судове повідомлення було повернуто до суду без вручення з відміткою листоноші «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини четвертої статті 130 ЦПК України вважається належним повідомленням особи про розгляд справи. Відповідач надав суду відзив на позов у якому заперечив щодо вимог позивачки та просив відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначив, що додана до позову довідка-розрахунок заборгованості по аліментам є недійсною в силу спеціального закону та рішенням суду від 17 липня 2018 року його було позбавлено батьківських прав відносно дитини на яку здійснюються нарахування по аліментах. Третя особа отримала копію ухвали про відкриття провадження і копії позову з додатками; будь-яких письмових пояснень суду не надала. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. У виконавчому провадженні № 62297403 за виконавчим листом № 2/362/1337/18 від 11.07.2018 року виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання їх дитини [PERSON] , [INFO] , старшим державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сазанович Ю.І. складено довідку-розрахунок від 12.11.2020 року, за якою, станом на 31.10.2020 року заборгованості по аліментам становить 38 400 гривень 00 копійок (а.с. 5 - 6). Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду визначено ст. 71 закону «Про виконавче провадження». Вирішуючи питання про стягнення заборгованості за аліментами, суд виходить із того, що аліменти на користь позивачки вже стягнуті рішенням суду та повторному стягненню не підлягають, а визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача у порядку, передбаченому законом «Про виконавче провадження». Зокрема, згідно із нормами статті 194 СК України, заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК України, може бути погашено за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Проте, судом встановлено, що у даному випадку аліменти із відповідача не стягуються відповідно до ст. 187 СК України, а тому, суд не має правових підстав застосувати вказану норму закону. Також, суд погоджується із доводами відповідача про те, що надана позивачкою на підтвердження своїх вимог довідка-розрахунок заборгованості по аліментах від 12.11.2020 року є недійсною відповідно до частини тринадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. Натомість, позивачкою подано даний позов лише через два місця після отримання у державного виконавця вказаної довідки. Крім того, суд не враховує повідомлені відповідачем обставини позбавлення його за рішенням суду батьківських прав відносно дитини на утримання якої з нього на користь позивачки стягуються аліменти, що підтверджується наданою відповідачем на підтвердження своїх заперечень копією рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2018 року із відміткою про набрання ним чинності 06.11.2018 року, оскільки відповідно до частини другої статті 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення пені, суд насамперед керується і приймає до уваги правову позицію, що викладена у постанові Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року по справі № 6-1477цс15, а саме: згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Оскільки, надана позивачкою на підтвердження своїх вимог довідка-розрахунок заборгованості по аліментах від 12.11.2020 року є недійсною відповідно до частини тринадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», суд об`єктивно позбавлений можливості здійснити обрахунок розміру пені відповідно до статті 196 СК України. Таким чином, враховуючи, що аліменти на користь позивачки вже стягнуті рішенням суду та повторному стягненню не підлягають; визначена державним виконавцем заборгованість за аліментами підлягає стягненню з відповідача у порядку, передбаченому законом «Про виконавче провадження» та обрахований розмір пені не відповідає вимогам сімейного законодавства, суд приходить до висновку, що відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості по аліментах і пені. За таких обставин, позов є необґрунтованим і безпідставним та задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed