Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом вказуючи, що відповідач [PERSON], з яким вона з 2002 року перебуває в зареєстрованому шлюбі, зареєстрований в належному їй на праві приватної власності будинку № 57, розташованому по вул. Центральній в с. Зелений Яр Нікольського району Донецької області, але з серпня 2013 року по теперішній час за вказаною адресою не мешкає. На даний час місце його проживання невідоме. На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: Донецька область, Нікольський район, с. Зелений Яр, вул. Центральна, буд. № 57. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Також суду пояснила, що за час шлюбу вона прописала в своєму будинку відповідача, який є громадянином РФ, проте зараз бажає виписати його з будинку, оскільки останній з 2013 року з нею не мешкає, виїхав до РФ, а до неї постійно звертаються його кредитори з вимогами про повернення його якихось боргів та загрожують прийняти заходи для накладення арешту на будинок. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не зявився. Про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутність незявившегося відповідача. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що позивачці на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу № 3824 від 16.11.2010 року належить в цілому будинок № 57 розташований по вул. Центральній (Леніна) в с. Зелений Яр Нікольського (Володарського) району Донецької області, що також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав КП «Володарське БТІ» від 29.11.2010 року. Згідно довідки Зеленоярської сільської ради Нікольського району Донецької області про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1018 від 06.12.2016 року до складу сімї (зареєстрованих) за адресою: с. Зелений Яр Нікольського району Донецької області, вул. Центральна, буд. 57, входять: позивачка [PERSON], [INFO] та її доньки - [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Зеленоярської сільської ради Нікольського району Донецької області № 1020 від 06.12.2016 року [PERSON], [INFO], за адресою: с. Зелений Яр Нікольського району Донецької області, вул. Центральна, буд. 57, з серпня 2013 року не мешкає. Згідно довідки Зеленоярської сільської ради Нікольського району Донецької області № 1070 від 29.12.2016 року [PERSON] дійсно з 08.11.2011 року зареєстрований за адресою: [INFO] (Леніна), буд. 57 Нікольського (Володарського) району Донецької області. Відповідно до правового змісту ст.ст. 71, 72 Житлового Кодексу наймачі житлового приміщення або члени їх сімей можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема за умови, що вони не проживають у ньому без поважних причин понад 6 місяців. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 61 Житлового Кодексу користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією і наймачем громадянином на імя якого видано ордер. Позивачка просить задовольнити позовні вимоги на підставі ст.ст. 71, 72 Житлового Кодексу, а саме на підставі того, що відповідач, як член її сімї зареєстрований, але не проживає у її будинку тривалий час, однак оскільки позивачка є власником будинку, а не наймачем, а відповідач також не є наймачем зазначеного житла, то дані норми ЖК суд не може застосувати до виниклих правовідносин, оскільки вони регулюють інші правовідносини, які не є предметом розгляду даної справи, а тому, суд розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог вважає, що позовні вимоги, саме з підстав на які посилається позивачка задоволенню не підлягають. Також слід зазначити, що відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 15 ЦК України кожній особі гарантовано право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначені способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Таким чином відмовляючи в задоволенні позову, суд також виходить з того, що стороною позивача не доведено, що його права будь яким чином порушені, а тому вони судовому захисту не підлягають. Крім цього, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивачці в задоволенні її позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що сплачені нею при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 551,20 грн. відшкодуванню на її користь з боку відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed