Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Кролевецького районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області вона зареєструвала шлюб з відповідачем за актовим записом № 254. Її дошлюбне прізвище [PERSON]. Від шлюбу дітей не мають. За час перебування у шлюбі в 2011 році відповідача було засуджено до позбавлення волі строком на 8 років. У лютому 2016 року він звільнився і стали проживати разом. Їхнє життя з ним не склалося, з роками вони втратили любов та повагу одне до одного, мають різні погляди на ведення спільного господарства. В них часто виникають сварки та взаємні образи, що негативно впливає на її психічний стан. Шлюбні відносини вони фактично припинили з березня 2016 року і поновлювати їх не збираються. З цього часу вони стали проживати окремо і спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе і збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примирення між ними неможливе. Їхній шлюб носить формальний характер. Спору щодо спільного майна немає. Розірвати шлюб через органи ДРАЦС вони не можуть, оскільки взагалі не спілкуються. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.16) Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився, про причин неявки не повідомив. (а.с.14) Згідно ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивачки суд вирішив можливим розглянути справу у її відсутність. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до положення ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд провів розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 28 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 254. До реєстрації шлюбу прізвище позивачки [PERSON] (а.с.7). Як вбачається із позовної заяви, [PERSON] в 2011 році було засуджено до 8 років позбавлення волі. В лютому 2016 року відповідач звільнився і вони стали проживати разом. Їхнє життя не склалося, з роками сторони втратили любов та повагу одне до одного. В них часто виникають сварки та взаємні образи, що негативно впливає на її психічний стан, з березня 2016 року фактично припинили шлюбні відносини, що стало причиною розірвання шлюбу. Шлюбні відносини поновлювати не збираються, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між сторонами не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Розірвати шлюб через органи ДРАЦС сторони не можуть, оскільки взагалі не спілкуються. Таким чином, звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу відповідає положенням ст. 110 СК України. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини звернення до суду з вказаним позовом, суд вважає, що є достатньо підстав для розірвання шлюбу відповідно до ст. 112 СК України. Із позовної заяви про розірвання шлюбу позивачки [PERSON] убачається, що вона просить суд після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Судові витрати по справі залишити за нею. (а.с.4) За клопотанням позивачки відповідно до ст.113 СК України можливо залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] Відповідно до ст. ст. 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved