Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про встановлення батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову вказує, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Також вказує, що від їх стосунків, які існували ще до шлюбу, у них 07.03.2005 року народилася дочка - [PERSON], яка на даний час проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач, який є батьком дитини, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. На даний час у дочки [PERSON] діагностовано атерому лобної зони черепа (доброякісна пухлина) від народження та варикоз нижніх кінцівок. Сама вона не в змозі забезпечити відповідний рівень матеріального забезпечення для дитини, тож батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу, але не менше 2000 грн. щомісячно. Також вказує, що інших дітей відповідач немає, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться. А тому, просила встановити, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO] та стягнути з нього аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частики усіх видів доходу відповідача, але не менше 2000 грн. щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2018 року до повноліття дитини. Ухвалою суду від 31.10.2018 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.02.2019 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині встановлення батьківства залишено без розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів доходу відповідача, але не менше 2000 грн. підтримала та просила задовольнити. Також пояснила, що вона має дохід близько 6000 грн. в місяць, але цієї суми не вистачає на утримання дитини. Крім того, просила врахувати, що відповідач є працездатним, аліментів нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, у шлюб після розлучення з нею не вступав, інших неповнолітніх та повнолітніх дітей немає, а тому може сплачувати аліменти в тому розмірі, що зазначений в позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], однак просив врахувати що він не може сплачувати аліменти в тому розмірі, який просить стягнути з нього позивачка, так як має на утриманні батька інваліда і його дохід в місяць складає близько 5500 грн. Також пояснив, що він в добровільному порядку по можливості надавав матеріальну допомогу на утримання дитини. Погодився щоб аліменти були визначені в розмірі ј частини від його заробітку щомісячно. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. \~ \~ \~ \~Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. В судовому засідання встановлено, 07.03.2005 року народилася [PERSON], матірю якої є позивачка [PERSON], а батьком [PERSON]. Вказане стверджується свідоцтвом про народження серія 1-СР №\~004441 від 05.04.2005 (а.с. 3) та свідоцтвом про народження серія 1-СР №\~280344 від 05.02.2019 року (а.с. 57). На даний час неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Спору щодо місця проживання доньки між сторонами не існує. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аліменти це обовязок утримання у визначених законом випадках одним членом сімї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст.\~150\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України\~(в ред., що діє з 08.07.2017 року) визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом. За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». В даному випадку судом враховуються вік відповідача, стан його здоровя, працездатність, відсутність в нього інших утриманців, а також прожитковий мінімум на дитину віком від 6 років до 18 років, який на момент розгляду справи становить 2017 грн., а 50% цього розміру відповідно становить 1013 грн. 50 коп. Таким чином, зясувавши обставини справи, враховуючи думку позивачки та відповідача, суд вважає що стягнення аліментів в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) є достатнім для забезпечення належного рівня розвитку та соціального забезпечення дитини - [PERSON], [INFO]. А тому, враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.10.2018 року і до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Крім того, суд вважає за необхідне, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial