Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] , та свої вимоги мотивує тим, що 26 листопада 2016 року вона з відповідачем вступила у шлюб, в якому народила сина [PERSON] , [INFO] . З літа 2017 року у них з відповідачем стали виникати сварки, а з осені 2017 року вони стали носити постійний характер, внаслідок чого збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам дитини. У зв`язку з цим з вересня 2019 року вона припинила з ним шлюбні стосунки і перестала вести спільне господарство. Подальше збереження шлюбу неможливе, просить не давати додатковий час для примирення. З вересня 2019 року вона та дитина мешкають окремо від відповідача, з цього часу відповідач матеріально дитині не допомагає у достатньому розмірі, допомога, яку відповідач іноді надає носить непостійний характер. Звертає увагу суду, що відповідач не має іншої родини та інших утриманців. Посилаючись на вказані обставини, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. 00 коп., щомісячно, з моменту звернення з позовом до суду, та до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09 липня 2020 року відкрите спрощене позовне провадження у справі за вказаним позовом з призначенням судового засідання на 17 вересня 2020 року о 13 год. 00 хв. 17 вересня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 08 грудня 2020 року, 13 год. 30 хв. за клопотанням відповідача щодо надання часу для ознайомлення з матеріалами справи. В зазначеному судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, додатково пояснила, що витрачає на дитину в місяць приблизно 4000 грн., а тому розмір аліментів 2000 грн. вважає доцільним. Дохід відповідача їй не відомий. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав повністю, заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Пояснив суду, що на даний момент він не працює, доходу не має, а тому просить суд зменшити суму аліментів. Живе на свої збереження, яких уже немає. Повідомив. що роботу в даний час знайти важко через карантин. Направляє кошти для дитини на рахунок позивачки від 1000 грн. до 1500 грн. Стан здоров`я має задовільний, а тому вважає, що розмір аліментів 1500 грн. буде достатнім для утримання дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 26 листопада 2016 року, який зареєстровано Зарічним районним у місті Суми відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області за актовим записом №680 (а.с.5). Згідно вимог ст.ст. 110, 112 \~СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя \~і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя \~чи інтересам дітей сторін Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. В зв`язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, вони вважають, що їх сім`ю зберегти неможливо. На даний час вони не підтримують шлюбних стосунків, що визнав відповідач в судовому засіданні.\~ Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому на підставі ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, судом встановлено наступні обставини. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом\~ про народження\~ дитини (а.с. 4) та не заперечуються відповідачем. За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, особи, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав. В той же час позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження достатнього доходу відповідача, який дозволяв би йому надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у заявленому в позовній заяві розмірі, та такі доводи ґрунтуються на припущеннях. Виходячи з вищезазначеного та з урахуванням тієї обставини, що позивач звернулась з вимогами про визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі, суд приймає до уваги необхідність врахування законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи недоведеність належними та допустимими доказами факту отримання відповідачем доходу, суд вважає за необхідне визначити спосіб та розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи\~ вищевикладене, суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача, та інших осіб. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 02 липня 2020 року. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню, і з відповідача необхідно стягнути аліменти\~ на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1500 грн. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial