Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

позивачка звернулась в суд з позовом про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом, вказавши, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою на підставі заяви позивачки про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою 22.01.2009 року, реєстровий № 3-108, була заведена спадкова справа № 65/2020 після померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12.05.2020 року № 60149109. Крім позивача є інші спадкоємці за заповітом: [PERSON] , яка проживає в Російській Федерації та спадкоємець, передбачений ст..1241 ЦК України, мати померлого [PERSON] , [INFO] , які спадщину не прийняли. До складу спадкового майна входить квартира [ADDRESS] . Позивач звернулася до Першої Запорізької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.12.2020 року № 2279/02-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на таке майно. Позивачка просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування згідно із заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , розглянути справу в її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Позивач надала суду нотаріально посвідчену заяву [PERSON] про визнання позову, на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] не претендує. Позивач надала суду нотаріально посвідчену заяву [PERSON] про визнання позову, на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] не претендує. Третя особа Перша Запорізька державна нотаріальна контора проти задоволення позову не заперечує, просить розглянути справу в їх відсутність. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.04.2020 року, виданим Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) серія [NUMBER] . Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] , яка належала йому на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Запорізькій Товарній Біржі «Правобережна» 18.02.1999 року, реєстровий № Н-689. Вищеназвана угода була укладена на товарній біржі відповідно до ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року «Про товарну біржу» та згідно ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року цей договір зареєстровано в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації. За життя, 22.01.2009 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Запорізької державної нотаріальної контори, реєстровий № 3-108, яким заповів все майно, яке йому належало позивачці [PERSON] та відповідачці [PERSON] . Позивачка у встановлений законом строк звернулася до Першої Запорізької державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.12.2020 року № 2279/02-31 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ст. ст. 1234, 1235 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Таким чином, позивачка є спадкоємцем за заповітом. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину. За ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У зв`язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, а саме квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , позивачка не може реалізувати своє право на отримання спадщини і тому звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом. Таким чином, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved