Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] у серпні 2015 р. звернулася до суду з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з 2004 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який у 2012 р. був розірваний, у період якого позивачка [INFO] народила дочку [PERSON]. Далі позивачка зазначає, що у період їх з відповідачем шлюбу, останній на підставі Ордеру [NUMBER] від 12.03.2009 р. отримав на сім'ю з трьох осіб право на тимчасове проживання в гуртожитку в кімнаті [ADDRESS], у зв'язку з працевлаштуванням в ДП «ЕКОС», у відомстві якого знаходиться вказаний гуртожиток. Позивачка зазначає, що в подальшому, вона, відповідач та їх спільна дитина були зареєстровані у вказаному вище житловому приміщенні, проте, після розірвання шлюбу, відповідач створив нестерпні умови спільного проживання у спірній квартирі, створював конфліктні ситуації, погрожував, неодноразово наносив їй побої, а через деякий час взагалі почав проживати у вказаному житловому приміщення, яке є неподільним та не ізольованим, з іншою жінкою. У зв'язку з чим позивачка з поважних причин змушена була залишити разом з дитиною кімнату [ADDRESS], та оскільки також є працівником ДП «ЕКОС», з дозволу керівництва, тимчасово переселилась у гуртожиток по [ADDRESS]. Також позивачка зазначає, що неодноразово ставила перед відповідачем питання про приватизацію спірної кімнати, проте, останній постійно ігнорував її прохання, порушуючи її право на приватизацію житла, оскільки вона є особою, яка не має власного житла, правомірно проживає та користується вказаним гуртожитком та понад п'ять років на законних підставах зареєстрована за вказаною вище адресою. Крім того, позивачка зазначає, що відповідач без її погодження 12.05.2015 р. уклав Договір піднайму на спірну кімнату з іншими особами, при цьому, на теперішній час сам постійно проживає у м. Біла Церква, що на думку позивачки є грубим порушенням, в тому числі її прав на користування вказаним вище житловим приміщенням. У урахуванням вищезазначеного, позивачка просить суд зобов'язати відповідача усунути і не чинити перешкоди у користуванні для її та їх доньки проживання в кімнаті [ADDRESS]; зобов'язати відповідача вчинити дії для забезпечення приватизації вказаної кімнати та зобов'язати останнього розірвати договір піднайму спірного житлового приміщення та виселити осіб, які протиправно користуються та проживають у спірній кімнат. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та доповнила його, просила також вселити її та дочку [PERSON], [INFO] до спірного житлового приміщення. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Представники Орган опіки та піклування Святошинської РДА у м. Києві, Святошинське РУГУ МВС України в м. Києві в судове засідання не з'явилися, представник служби у справах дітей направив на адресу суду листа, відповідно до якого просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 42), а тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності останнього на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 2004 р. позивачка [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON], який на підставі рішення Свтяошинського районного сдуу м. Києва від 05.11.2012 р. був розірваний, у період якого позивачка [INFO] народила дочку [PERSON] (а.с. 8, 12. 13) Встановлено, що період шлюбу сторін, відповідач [PERSON] на підставі Ордеру [NUMBER] від 12.03.2009 р. отримав, на сім'ю з трьох осіб, право на проживання в гуртожитку для тимчасового проживання в кімнаті [ADDRESS], у зв'язку з працевлаштуванням в ДП «ЕКОС», у відомстві якого знаходиться вказаний гуртожиток (а.с. 6). Згідно ч. 1 ст. 58 Житлового кодексу України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Згідно ст. 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідно профспілкового комітету і комітету комсомолу. Згідно ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану житлову площу. Згідно ст. 130 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством України. Судом встановлено, що в подальшому, позивачка [PERSON], відповідач [PERSON] та їх спільна дитина [PERSON], [INFO] були зареєстровані в кімнаті [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. В судовому засіданні встановлено та підтверджено відповідачем [PERSON], що з 2012 р. між сторонами виникли вкрай неприязні стосунки, у зв'язку з чим позивачка [PERSON] змушена була звернутись до керівництва ДП «ЕКОС» про надання іншого житла у гуртожитку, про що свідчить її заява від 01.09.2012 р. та відповідне направлення № 1713 від 16.10.2012 р. (а.с. 17 та зворот). Встановлено, що відповідно до Договору № 445 про відшкодування комунальних послуг на приміщення, що здані в оренду та утримання прибудинкової території від 01.09.2012 р., позивачці [PERSON] на період з 01.09.2012 р. по 31.12.2015 р. надано право на проживання у гуртожитку по [ADDRESS] без права пролонгації даного Договору (а.с. 18, 19). Згідно ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено відповідачем [PERSON] перешкоджання позивачці [PERSON] та їх неповнолітній дитині у користуванні та проживанні у кімнаті [ADDRESS], у зв'язку з чим остання змушена проживати за іншою адресою, суд вважає занеобхідне усунути перешкоди у користуванні позивачці вказаним вище житловим приміщенням відповідачем шляхом вселення останньої та неповнолітньої дитини до вказаного житла. Згідно параграфу 1 ч.ч. 2, 3 Положення про гуртожитки затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 № 84, у цьому Положенні гуртожиток - це спеціально споруджений або переобладнаний жилий будинок, який використовується для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Дія цього Положення поширюється на гуртожитки для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, інших громадян у період роботи або навчання. Як встановлено в судовому засіданні, Ордер [NUMBER] від 12.03.2009 р. наданий відповідачу [PERSON] для тимчасового проживання в кімнаті [ADDRESS], у зв'язку з його роботою в ДП «ЕКОС» (а.с. 6). Так, позивачка [PERSON] в обґрунтування вимог про зобов'язання відповідача [PERSON] вчинити дії для забезпечення приватизації спірної кімнати, посилається на Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян. Проте, відповідно до ч. 1 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 N 396, Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Таким чином, оскільки в судовому зсіданні встановлено, що спірне житлове приміщення, а саме: кімната [ADDRESS] була надана відповідачу [PERSON] саме для тимчасового проживання, у зв'язку з роботою на підприємстві, а не на умовах найму, суд не вбачає правових підстав про зобов'язання відповідача [PERSON] вчинити дії для забезпечення приватизації спірної кімнати. Також, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язати відповідача [PERSON] розірвати договір піднайму спірного житлового приміщення та виселити осіб, які протиправно користуються та проживають у спірній кімнаті, оскільки позивачкою всупереч ст. 60 ЦПК України, не надано доказів укладання такого договору та проживання інших осіб у спірному житловому приміщенні, при цьому, відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував дану обставину. Дослідивши зібрані докази по справі та давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість вимог позову, які відповідно до ст. 60 ЦПК України позивачка частково довела в судовому засіданні, у зв'язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial