Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що вона є дочкою відповідача, проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Посилаючись на те, що вона навчається на денній формі навчання та у її матері не вистачає грошових коштів на її повноцінне утримання, позивачка просить стягнути з відповідача, який не надає їй матеріальної допомоги, аліменти на її утримання до досягнення нею двадцятитрирічного віку. Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Оскільки відповідач, який отримав копію ухвали про відкриття провадження, у встановлений цивільним процесуальним законом строк не подав відзив на позов і не заперечив проти вирішення справи в порядку спрощеного провадження, суд ухвалив рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідач є батьком позивачки, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 18 березня 2003 року (а.с. 7). Згідно із довідкою без номеру і дати за підписом заступника начальника коледжу з навчально-виховної роботи [PERSON], [PERSON] дійсно навчається на 3-му курсі денного відділення Васильківського фахового коледжу Національного авіаційного університету по спеціальності «Менеджмент»; дата закінчення навчання 30 червня 2022 року (а.с. 9). Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Отже, із змісту наведеної норми сімейного законодавства вбачається, що нею встановлено дві умови за існування яких батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання, а саме: -якщо у зв`язку з навчанням повнолітні дочка, син потребують матеріальної допомоги; -якщо, батьки можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто, наведені положення закону чітко і безальтернативно вказують на те, що батьки повинні мати можливість надавати матеріальну допомогу, а потреба дитини в такій допомозі виникла та існує саме виключно у зв`язку з їх навчанням. Згідно із частиною третьою статті 10 та частиною першою статті 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Разом з цим, до позовної заяви не додано та під час розгляду справи суду не надано будь-яких фактичних, прямих і беззаперечних доказів, які б підтверджували ту обставину, що відповідач може надавати матеріальну допомогу своїй дочці у зв`язку із її навчанням. Також, за змістом позову позивач не вказує на необхідність допомоги їй, яка виникла та існує саме виключно у зв`язку з їх навчанням. Натомість, витрати на харчування і проживання (на які посилається позивач за змістом позову) не є такими, що виникли саме у зв`язку з її навчанням, оскільки потреби людини в забезпеченні харчування і проживання існують незалежно від того чи навчається людина чи ні. Клопотань про забезпечення і/або витребування доказів до та під час розгляду справи заявлено не було. Таким чином, під час розгляду справи судом не встановлено що позивачка у зв`язку із навчанням потребує матеріальної допомоги, а відповідач може її надавати. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed