Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м.Київ головного територіального управління юстиції у м.Києві, про стягнення коштів, у якому просить стягнути з відповідачів суму інфляційних втрат у розмірі 134 560,77 грн., та 3% річних у розмірі 15 634,92 грн., розподіливши кошти між спадкоємцями: [PERSON] - 125 163,00 грн.; [PERSON] - 25 032,61 грн.; [PERSON] - 25 032,61 грн., та вирішити питання щодо понесених судових витрат. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував наступним. Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 24.12.2003 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто борг в сумі 76850,00 грн., неустойку в сумі 18320,00 грн., завдані збитки в сумі 147070,00 грн. та держмито в сумі 1700,00 грн.. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 09.03.2004 року рішення Оболонського районного суду м.Києва від 24.12.2003 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] збитків в сумі 1477070,00 грн. скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено [PERSON] в задоволенні позову до [PERSON] про стягнення збитків в сумі 147070,00 грн. рішення в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1700,00 грн., як сплаченого державного мита, зменшити до 951,70 грн.. В решті рішення залишено без змін. На підставі виконавчого листа № 2-4195 від 22.04.2004 року, виданого Оболонським районним судом м.Києва Оболонським РВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві було відкрито виконавче провадження № 5220300. [INFO] [PERSON] помер. Стягнення з боржника на даний час Оболонським РВ ДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві здійснюється на користь його правонаступників [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 24.12.2003 року та Апеляційного суду м.Києва від 09.03.2004 року по вищевказаній справі не виконані до цього часу. Отже, позивач вважає, що відповідачка за не виконання грошового зобов`язання повинна сплатити правонаступникам [PERSON] інфляційні витрати та 3% річних за період з 31.03.2013 року по 31.08.2018 року. Суму інфляції позивач вважає необхідним стягнути у розмірі 134560,77 грн., розмір 3% річних за період з 31.03.2013 року по 31.08.2018 року становить 15 634,91 грн.. Зазначені кошти позивач просить стягнути з відповідача наступним чином: на користь [PERSON] 125163,00 грн. (66,66%), на користь [PERSON] 25032,61 грн. (33,33%), на користь [PERSON] 25032,61 грн. (33,33%). Позивачка в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник відповідача надав до суду відзив, який в судому засіданні 01.11.2018 року судом було прийнято та залучено до матеріалів справи. В своєму відзиві представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог посилаючись не те, що станом на 17.10.2018 року залишок боргу відповідачки становить не 96121,70 грн., а 64810,13 грн.. Відповідачка брала позику в іноземній валюті, а індексації внаслідок зміцнення підлягає лише грошова одиниця України гривня, що аналогічно відноситься і до 3% річних. Також просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Треті особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлі наналежним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 24.12.2003 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто борг в сумі 76850,00 грн., неустойку в сумі 18320,00 грн., збитки в сумі 147070,00 грн. та державне мито в сумі 1700,00 грн. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 09.03.2004 року рішення Оболонського районного суду м.Києва від 24.12.2003 року в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] збитків в сумі 1477070,00 грн. скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено [PERSON] в задоволенні позову до [PERSON] про стягнення збитків в сумі 147070,00 грн. рішення в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1700,00 грн., як сплаченого державного мита, зменшити до 951,70 грн.. В решті рішення залишено без змін (а.с. 5). Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. На підставі виконавчого листа по справі 2-4195/2004, виданого 22.04.2004 року Оболонським районним судом м.Києва державним виконавцем Оболонського РВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві 27.04.2004 року було відкрито виконавче провадження № 5220300 (а.с. 6-7). Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 28.05.2015 року змінено сторону стягувача у даному виконавчому провадженні з [PERSON] на [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку зі смертю [PERSON] (а.с. 8). Судом встановлено, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24.12.2003 року, яке було змінено Апеляційним судом м.Києва 09.03.2004 року на даний час відповідачкою в добровільному порядку не виконано. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд України у Постанові №349/1443/15-ц від 04.10.2017 року зазначає, що за змістом ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. Суд вважає, що на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем поширюються положення ст.625 ЦК України, оскільки тривалий час відповідачем невиконано грошове зобов`язання, що виникло на підставі рішення суду від 24.12.2003. Розрахунок заявлених сум проведено позивачкою невірно, у зв`язку з питання про це вирішено судом нижче за наведеною методологією та підставами. Позивачка просить стягнути з відповідачки інфляційні втрати та 3% річних за період з 31.03.2013 року по 31.08.2018 року. Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно до ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з положеннями ч. 3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовну заяву позивачкою подано до суду 25.08.2018 року. Представник відповідача просить застосувати строки позовної давності до заявлених у справі вимог. За таких обставин, на думку суду, з огляду на час звернення до суду з позовом, інфляційні втрати та 3% річних можуть бути стягнуті лише в межах строку позовної давності, тобто в період з 25.08.2015 року по 25.08.2018 року. З довідкинаданої Оболонським РВДВС м.Київ ГТУЮ у м. Києві вбачається, що станом на 25.08.2015 року борг відповідачки за виконавчим листом № 2-4195, виданим Оболонським районним судом м.Києва становив 77521,70 грн.. Провівши відповідний розрахунок, судом встановлено, що інфляційні витрати складають суму у розмірі 26 178,84 грн., 3% річних суму у розмірі 6983,26 грн., що загалом складає 33 162,10 грн. Крім того, як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.11.2012 року [PERSON] [INFO] . Спадкоємцями майна останнього є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 кожна (а.с. 10). З підстав наведених вище позивачка просить стягнути з відповідачки суму інфляційних витрат та 3% річних у розмірі 66,66% частки. При цьому з`ясовано судом, що 16,66% позивач вважає своєю часткою у спадщині, а 50 % додає у зв`язку з наявністю у неї свідоцтва про право власності, виданого нотаріусом від 30.10.2012 року про те, що їй належить Ѕ частка у праві спільної сумісної власності на майно подружжя, яке складається з грошової суми вкладу (а.с.11). Суд не вбачає підстав вважати борг [PERSON] перед [PERSON] таким, що стосується спільного сумісного майна подружжя - грошових коштів, що передані у борг, оскільки докази щодо того, що запозичені кошти були таким майном матеріали справи не містять. Доказів надання позивачем [PERSON] своєї згоди на передачу в борг вказаних грошових коштів матеріали справи не містять. Свідоцтво про право власності, видане на частку у спільному сумісному майні подружжя, а саме на грошову суми у розмірі 149 000 грн, згідно з списком вкладників ВАТ «Європейський банк розвитку та заощаджень», які мають право на отримання відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не спростовує викладеного вище. З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для стягнення на користь позивачки суми інфляційних витрат та 3% річних у частці, що становить 66,66%, оскільки її право на спадщину після смерті [PERSON] обмежується часткою у розмірі 1/3 частини. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки щодо стягнення на її користь грошової суми повинні бути задоволені саме у межах її частки у спадщині, виходячи з загальної суми боргу, що вирахувана судом, а саме у розмірі 11 054,03 грн. Крім того, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення коштів з відповідачки на користь [PERSON] та [PERSON] , оскільки дані особи в позовній заяві зазначені третіми особами, даних про те, що їх прав потребують захисту та вони уповноважили [PERSON] на пред`явлення такого позову матеріали справи не містять. Суд звертає увагу на те, що вказані треті особи не позбавлені права самостійно звернутись до суду для захисту свої прав. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що вимоги позивачки про стягнення інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання та 3% річних підлягають частковому задоволенню у обсязі та за підстав, що зазначені вище. Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно ст.ст 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 274, 279, ЦПК України суд,

Outcome: partial