overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні правом власності на квартиру №60 у буд. 21 по кв-лу. Центральний у м. Лисичанську Луганської обл., шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідач з березня 2007 р. не мешкає у вказаній квартирі. Позивачка у судове засідання не з'явилась, позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи, про що надала письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено,\~що позивачка\~є власником квартири №60 у буд. 21 по кв-лу. Центральний у м. Лисичанську Луганської обл. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.07.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №620. Окрім позивачки в квартирі зареєстрований її зять відповідач, який не мешкає в квартирі з березня 2007 р., за комунальні послуги не сплачує, однак залишився зареєстрованим у зазначеній квартирі, що позбавляє позивачку можливості вільно користуватися та розпоряджатися майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усуненні перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст.\~386\~ЦК України,\~держава забезпечує\~рівний захист\~прав усіх\~суб'єктів\~права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 704,8 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні правом власності на квартиру №71 у буд. 14 по кв-лу. Дружби народів у м. Лисичанську Луганської обл., шляхом зняття відповідачки з реєстрації за зазначеною адресою, посилаючись на те, що відповідачка з травня 2009 р. не мешкає у вказаній квартирі. Позивачка у судове засідання не з'явилась, позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи, про що надала письмову заяву. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслала, про причину неявки суд не повідомила, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено,\~що позивачка\~є співвласником квартири №71 у буд. 14 по кв-лу. Дружби народів у м. Лисичанську Луганської обл. на підставі договору міни житла від 13.12.2005 р., посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №6782. Окрім позивачки у квартирі зареєстрована її донька відповідачка, яка не мешкає в квартирі з травня 2009 р., за комунальні послуги не сплачує, однак залишилась зареєстрованою в квартирі, що позбавляє позивачку можливості вільно користуватися та розпоряджатися майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усуненні перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст.\~386\~ЦК України,\~держава забезпечує\~рівний захист\~прав усіх\~суб'єктів\~права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 704,8 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні правом власності на квартиру №8 у буд. 143 по пр-ту. Перемоги в м. Лисичанську Луганської обл., шляхом визнання відповідачки, разом із малолітньою [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідачі з 2014 р. не мешкають у вказаній квартирі. Позивачка в судове засідання не зявилась, у наданій суду письмовій заяві позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Відповідачка в судове засідання не зявилась, у письмовій заяві позов визнала, попереджена про наслідки визнання позову, справу просили розглядати за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивачка\~є власником квартири №8 у буд. 143 по пр-ту. Перемоги в м. Лисичанську Луганської обл. на підставі свідоцтва про право власності на житло №13630 від 03.11.2004 р., зареєстрованого в реєстрі за №626. Окрім позивачки у квартирі зареєстрована її онука відповідачка, разом із малолітньою донькою [PERSON], [INFO], які не мешкають в квартирі з 2014 р., за комунальні послуги відповідачка не сплачує, однак залишились зареєстрованими у квартирі, що позбавляє позивачку можливості вільно користуватися та розпоряджатися майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усуненні перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до\~ст.\~386\~ЦК України,\~держава забезпечує\~рівний захист\~прав усіх\~суб'єктів\~права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Суд вважає, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачкою слід прийняти. Судовий збір у розмірі 704,8 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути перешкоди у користуванні правом власності на квартиру №[ADDRESS], шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням, посилаючись на те, що відповідач з червня 2014 р. не мешкає у вказаній квартирі. Позивачка у судове засідання не з'явилась, позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи, про що надала письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачка є власником квартири №[ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.08.2005 р., посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Луганської області Бабенко О.В., зареєстрованого в реєстрі за №2823. Окрім позивачки у квартирі зареєстровані її син [PERSON] та колишній чоловік - відповідач, який не мешкає в квартирі з червня 2014 р., за комунальні послуги не сплачує, однак залишився зареєстрованим у квартирі, що позбавляє позивачку можливості вільно користуватися та розпоряджатися майном. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усуненні перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Суд вважає надані позивачкою докази достатніми та переконливими. Судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 704,8 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], посилаючись на те, що вона є власником даної квартири, відповідач був зареєстрований 29.05.2008р. Деякий час вони разом проживали, проте потім відносини погіршились і в 2011р. відповідач залишив спірне жиле приміщення. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день слухання справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації відповідно до ст. 74 ч. 5 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність згідно ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, спірне жиле приміщення представляє собою однокімнатну ізольовану квартиру жилою площею 13,1 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 6.10.1998р. квартира належить на праві власності позивачці /ас 5/. Відповідач був зареєстрований в спірній квартирі 29.05.2008р., деякий час проживав з позивачкою, однак відносини між ними погіршились і в 2011р. він залишив спірне приміщення. Даний факт в судовому засіданні підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], які пояснили, що є сусідами позивачки, пам'ятають, як з нею проживав відповідач, однак з 2011р. він в спірній квартирі не проживає. Згідно ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач більш як шість місяців в спірній квартирі не проживає, нею не цікавиться, перешкод в користуванні квартирою йому ніхто не чинив, а тому він втратив право користування нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому прохала визнати такими що втратили право на користування житлом за адресою: [ADDRESS] відповідачів в справі посилаючись на те що останні за спірною адресою не проживають більше одного року, комунальні платежі не сплачують та своїх речей у квартирі не мають. В зв`язку з необхідністю отримати житлову субсидію просить зняти вказаних осіб з реєстрації. Ухвалою Ленінського р/с м. Харкова від 31.01.20 року відкрито спрощене провадження без виклику сторін. Відповідачі повідомлялись за адресою вказаною в довідці про реєстрацію та правом на подання відзиву не скористались. У відповідності до ч. 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Суд вважає, що відповідачі без поважних причин, не подали відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню за наступним: судом встановлено що [PERSON] згідно до свідоцтва про право на спадщину від 10.01.2018р. зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно до сформованої довідки від 30.01.2020р. відповідачі є зареєстрованими за спірною адресою. Актом сусідів посвідченим дільницею Жилкомсервіс № 62 за січень 2020 року встановлено що за спірною адресою відповідачі не проживають з 01.10.18р. та своїх речей в квартирі не мають. В судовому засіданні було імовірно встановлено що відповідачі - своїх особистих речей в спірній квартирі не мають, в правоохоронні органи з заявами про перешкоджання проживати за спірною адресою - не звертались. У такий спосіб у суді встановлено, що відповідачі не проживають у спірному будинку більше 1 року без поважних причин. Згідно вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо вона не проживає в приміщенні більш ніж шість місяців. Відповідачі не проживає на спірній площі більш одного року без поважних причин, тому вони втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом, в якому стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є син [PERSON], який проживає з нею, їй важко утримувати дитину, оскільки відповідач не надає належної допомоги на її утримання, разом з тим, відповідач інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому може утримувати їхню спільну дитину. Оскільки відповідач зобов'язаний утримувати їхнього спільного сина, просить позов задоволити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечив свого обов'язку щодо утримання дитини та сплати аліментів в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обов'язок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох. Як вбачається із свідоцтва про народження, відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії [NUMBER], відтак, зобов'язаний його утримувати до досягнення ним повноліття. Враховуючи відсутність домовленості сторін щодо виконання відповідачем обов'язку по утриманню дитини, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліменти на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік дитини та потреби на їх утримання, стан здоров'я дитини, матеріальне становище дитини, яку утримує лише позивачка, яка не працює, матеріальне становище відповідача, який працює, стан його здоров'я, відсутність на його утриманні інших осіб, визнання ним позову та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 29.05.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом, в якому стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 25 % з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що з 01.05.1999 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є донька [PERSON], яка проживає з нею, їй важко утримувати дитину, оскільки відповідач не надає належної допомоги на її утримання, разом з тим, відповідач інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому може утримувати їхню спільну дитину, просить позов задоволити. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, уточнивши позовні вимоги просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечив свого обов'язку щодо утримання дитини та сплати аліментів в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обов'язок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох. Як вбачається із свідоцтва про народження, відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії [NUMBER], відтак, зобов'язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Враховуючи відсутність доказів на підвердження виконання відповідачем обов'язку по утриманню дитини, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік дитини та потреби на їх утримання, стан здоров'я дитини, матеріальне становище дитини, яку утримує лише позивачка, матеріальне становище відповідача, який працює, стан його здоров'я, відсутність на його утриманні інших осіб, визнання ним позову та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 14.01.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом, в якому стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що з 21.02.2004 р. перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є донька [PERSON], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Їй важко утримувати дитину, оскільки відповідач не надає належної допомоги на її утримання, разом з тим, відповідач інших дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, а тому може утримувати їхню спільну дитину, просить позов задоволити. Позивачка подала до суду заяву в якій позов підтримала в повному обсязі, просить справу розглядати у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ст.224 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обов'язок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох. Як вбачається із свідоцтва про народження, відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього серії [NUMBER], відтак, зобов'язаний її утримувати до досягнення нею повноліття. Враховуючи відсутність доказів на підвердження виконання відповідачем обов'язку по утриманню дитини, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти на її утримання до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд враховує вік дитини та потреби на її утримання, стан здоров'я дитини, матеріальне становище дитини, яку утримує лише позивачка, яка не працює, відсутність на утриманні відповідача інших осіб та приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини слід щомісячно стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подачі позову до суду, тобто з 03.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved