Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить встановити факт, що вона є донькою [PERSON], померлої 15 листопада 2001 року, встановити факт прийняття нею спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 15 листопада 2001 року, визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку, що розташований в с. Усатове по вул. Тепличній, 7 Біляївського району Одеської області, а також право користування ? частиною земельної ділянки, площею 0,06 га, розташованої за вказаною адресою. Свої вимоги мотивує тим, що після смерті матері вона, як спадкоємець за законом першої черги, звернулась до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом № 5346/02-31 від 22 листопада 2017 року їй було відмовлено і рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин, так як у свідоцтві про смерть матері її прізвище вказано «Холявка», тоді як в свідоцтві про народження позивачки прізвище матері записано як «Холявко». Крім того державний нотаріус зазначив, що позивачкою не надано доказів про фактичне прийняття нею спадщини після смерті матері. У звязку з викладеним вона звернулась з позовом до суду. Позивачка в судове засідання не зявилась, але від її представника до суду надійшла заява, в якій вона вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглянути без її участі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про день слухання справи належним чином, про що свідчить підпис на поштовому повідомленні про отримання судової повістки. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 15 листопада 2001 року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ЖД № 010498 (а.с.10). Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними спорудами: гаражем, літньою кухнею, сараєм, огорожею, який розташований в с. Усатове по вул. Тепличній, 7 Біляївського району Одеської області, відповідно до технічного паспорту на житловий будинок (а.с.11-15). У відповідності до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 р.) спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] залишилися її діти: [PERSON], яка 19 грудня 1995 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Сірікова», та [PERSON]. Ч. 1 ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.) передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, або подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивачка фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки постійно проживала разом з нею по день її смерті, вела спільне господарство, а також провела її поховання, про що свідчить довідка Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 2124 від 23 листопада 2017 року (а.с.22). 08 жовтня 2017 року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 502086 (а.с.16). Позивачка звернулась до державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області для оформлення права на спадщину, але листом № 5346/02-31 від 22 листопада 2017 року їй було відмовлено і рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин, так як у свідоцтві про смерть матері її прізвище вказано «Холявка», тоді як в свідоцтві про народження позивачки прізвище матері записано як «Холявко». Крім того, державний нотаріус зазначив, що позивачкою не надано доказів про фактичне прийняття нею спадщини після смерті матері (а.с.23). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Той факт, що [PERSON], яка померла 15 листопада 2001 року була матірю [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]) [PERSON], підтверджується довідкою відділу реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси № 168/03-3.76 від 23 липня 2003 року, з якої вбачається, що 08 вересня 1971 року у відділі зареєстровано одруження [PERSON] та [PERSON], прізвище після реєстрації одруження: його [PERSON], її [PERSON] (а.с.7), свідоцтвом про народження [PERSON], де в графі батько записано: [PERSON], а в графі мати [PERSON] (а.с.8), свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] (а.с.9), а також довідкою Усатівської сільської ради (а.с. 19). З довідки Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 2123 від 23 листопада 2017 року вбачається, що [PERSON], яка померла 15 листопада 2001 року а/з № 113 від 16 листопада 2001 року, згідно запису в погосподарській книзі № 13/01079, стор. 145, за 2011-2015 р.р. була власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: с. Усатове Біляївського району Одеської області вул. Теплична, № 7. Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,06 га, яка знаходиться у власності територіальної громади Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області. Зазначена земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку знаходиться у користуванні [PERSON] Рішення про передачу у власність вищезазначеної земельної ділянки не приймалось, документи на виготовлення технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку (Свідоцтво про право власності на нерухоме майно) в роботі не перебувають. Державний акт на право власності на земельну ділянку (Свідоцтво про право власності на нерухоме майно) не видавались, договір оренди не укладався (а.с.21). [PERSON] на день смерті 15 листопада 2001 року була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO], про що свідчить довідка Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 2122 від 23 листопада 2017 року (а.с.20). З технічного паспорту вбачається, що житловий будинок № 7 по вул. Тепличній в с. Усатове побудований у 1972 році і станом на 08 грудня 2017 року він складається з таких приміщень: 1-1 веранда площею 13,8 кв. м, 1-2 веранда площею 7,2 кв. м, 1-3 житлова кімната площею 9,8 кв. м, 1-4 житлова кімната площею 11,5 кв. м, 1-5 житлова кімната площею 19,2 кв. м, є надвірні споруди: літ. «Б» гараж 1980 року побудови, літ. «В» літня кухня 1976 року побудови, літ. «Г» сарай 1988 року побудови, 1-2 огорожа. Відповідно до Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору було покладено саме на сільські ради. Належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Умовою для переходу у порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто запис у погосподарській книзі визнавався в якості актів органів влади, що підтверджує право власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що за життя [PERSON] фактично була власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований в с. Усатове по вул. Тепличній, 7 Біляївського району Одеської області, і враховуючи, що це право на момент її смерті ніким не оспорюється, а тому суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності на ? частину вказаного житлового будинку у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 15 листопада 2001 року. Згідно ч. 2 ст. 125 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. З довідки Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області № 2123 від 23 листопада 2017 року вбачається, що земельна ділянка площею 0,06 га по вул. Тепличній, 7 в с. Усатове Біляївського району Одеської області, для будівництва та обслуговування житлового будинку знаходиться у користуванні [PERSON] З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачка, отримавши у власність ? частину житлового будинку, що розташований в с. Усатове по вул. Тепличній, 7 Біляївського району Одеської області, одночасно набула й право користування ? частиною земельної ділянки, на якій він розміщений, а тому позовні вимоги в цій частині являються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved