Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON] та її неповнолітньої дочки [PERSON] в якому зазначила, що відповідно до договору купівлі-продажу від 22.02.2010р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий номер 603, вона є власником квартири [ADDRESS]. В належній їй квартирі зареєстровані відповідачі [PERSON], [INFO] та її неповнолітня дочка [PERSON]. Відповідачка [PERSON] у квартирі не мешкає більше року, оплату за комунальні послуги не здійснює, не відноситься до місця реєстрації, як до основного свого місця проживання. На теперішній час місце проживання відповідачки не відомо, її донька [PERSON] навчається в коледжі та винаймає квартиру в Комунарському районні міста Запоріжжя, хоча і являється неповнолітньою мешкає окремо від своєї матері та преділена самостійному вихованню. Відповідачі не є власниками вказаної квартири, крім того, не проживають в ній, не є членами родини позивачки, витрати на утримання квартири не несуть, за комунальні послуги не сплачують. З вини відповідачки позивачка вимушена сплачувати комунальні платежі за користування водопостачанням та інші послуги з урахуванням всіх зареєстрованих осіб, що вимушує її пенсіонера нести додаткові фінансові витрати. На теперішній час позивачка бажає здійснити відчуження належної їй квартири, але також не має можливості використати своє право, тому що в ній зареєстрована відповідачка зі своєю донькою. З урахуванням того, що відповідачі не проживають в спірній квартирі, позивачка просить визнати [PERSON], [INFO] та її неповнолітня дочку [PERSON] [INFO] такими, що втратила право користування житловим приміщенням в спірній квартирі, усунути їй перешкоди в користуванні власністю, знявши їх з реєстрації. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не зявилися,\~\~ про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила,\~\~заперечень на позов\~\~не надали,\~\~з заявою\~\~про розгляд\~\~справи в\~\~їх відсутність до суду не звертались. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 197, 224 ЦПК України, за згодою представника позивача,суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким , що підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.\~\~\~\~ Конституцією України (ст. 41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу 22.02.2010р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, реєстровий номер 603, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. На підставі акту від 04.03.2015 року, складеного фахівцем ЦОА підтверджено факт не проживання відповідачки та її дочки в належній позивачці квартирі в період з 2010 року по теперішній час. Факт реєстрації відповідачів в належній позивачці квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], підтверджується довідкою виданою 26.02.2015 року, єдиною абонентською службою центру обслуговування абонентів. Допитані в судовому засіданні, свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що більше року відповідачка не проживає в спірній квартирі, а її неповнолітня донька взагалі не заселялась в спірну квартиру. Речей відповідачів в квартирі немає, комунальні платежі сплачує позивачка особисто На теперішній час, у звязку з реєстрацією відповідачів у квартирі, у позивача виникли проблеми з виконання обов`язків, які випливають із договорів з надання послуг по газопостачанню, води та електроенергії, тому що нарахування проводяться у відповідності до кількості зареєстрованих за адресою осіб. Згідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Судом встановлено, що відповідачі без жодних поважних причин з лютого 2010 року і до теперішнього часу не мешкають в квартирі, особистих речей\~\~у квартирі немають, оплату за\~\~комунальні послуги не здійснюють. Таким чином, проаналізувавши у сукупності надані докази в обґрунтування позовних вимог, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, шляхом визнання [PERSON], [INFO] та її неповнолітньої дочки [PERSON] [INFO] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 18 будинку № 15 по вул. Щаслива, у м. Запоріжжі.

Outcome: approved