Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

позивачка звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що її батько належала Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] . Зазначену частину будинку він отримав у спадщину після смерті [INFO] його батька [PERSON] (дід позивачки). Інша Ѕ частини житлового будинку належала [PERSON] матері [PERSON] , яка [INFO] померла. [PERSON] , після її смерті вступив у володіння та управління спадковим майном. Оскільки правовстановлюючі документи на зазначений будинок, які б підтверджували право власності померлого [PERSON] відсутні позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок. Уточнивши свої позовні вимоги, позивачка просила визнати за нею право власності на згаданий житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті її батька позивача [PERSON] . Позивачка подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] належав житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [INFO] [PERSON] його дружина [PERSON] та син [PERSON] прийняли спадщину шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Згідно свідоцтв про право власності по закону від 28 листопада 1986 року [PERSON] та [PERSON] є власниками по Ѕ частині житлового будинку [ADDRESS] ). [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, зокрема на Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] заповіла належну їй Ѕ частину спірного житлового будинку [PERSON] . Спадкоємцем [PERSON] став її син [PERSON] , який за життя вступив у володіння та управління спадковим майном, однак не оформив належну їй Ѕ частину спірного будинку у встановленому законом порядку. [INFO] [PERSON] помер. Належність житлового будинку [ADDRESS] померлому стверджується даними виписки з погосподарської книги № 6 станом на 01 січня 2017 року з якої встановлено, що головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] , який в ньому був зареєстрований та постійно проживав. Будинок побудовано в 1963 році. Згідно довідки Пірнівської сільської ради Вишгородського району, Київської області від 14 січня 2020 року № 06 [PERSON] на день смерті був зареєстрований та постійно проживав в житловому будинку [ADDRESS] разом з [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно, зокрема на житловий будинок [ADDRESS] . Його спадкоємцем стала його дочка [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 жовтня 1958 року вбачається, що [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] (мати позивачки) померла. Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 18 листопада 1980 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 09 листопада 1988 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Інших спадкоємців після смерті [PERSON] по справі не має. Згідно довідки Пірнівської сільської ради Вишгородського району, Київської області від 10 січня 2018 року № 10 на день смерті [PERSON] разом з ним у житловому будинку [ADDRESS] проживала його дочка [PERSON] . 11 січня 2018 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Шостак О.А. з заявою про прийняття спадщини. Згідно листа - роз`яснення приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Шостак О.А. від 11 липня 2019 року спірний будинок за померлим [PERSON] чи іншою особою не зареєстровано, правовстановлюючі документи на нього відсутні, нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. За життя [PERSON] право власності на успадковану 1/2 частину житлового будинку після смерті матері на себе не переоформив, відтак умови для видачі позивачці нотаріусом свідоцтва про право власності на успадковане майно відсутні з викладених вище підстав. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, як установлено вимогами ст. 548 ЦК України 1963 року. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року спадкоємець, який протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, визнається таким, що її прийняв. При цьому, згідно зі ст. 525 ЦК України 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до вимог ст. 531 ЦК України 1963 року до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка заклякається до спадкоємця. Згідно ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Спадкоємцем на той час став [PERSON] син померлої [PERSON] , який у відповідності до вимог ст. 549 ЦК України 1963 року протягом шести місяців після відкриття спадщини фактично вступив в управління і володіння згаданим будинком, що підтверджується матеріалами справи. Зважаючи на наведене, спірний житловий будинок перейшов у спадщину позивачці, який належав [PERSON] на праві власності, спадкоємець має право на визнання за нею права власності саме на будинок як об`єкт спадкування після смерті свого батька. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що у позивачки відсутні умови для видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом, із яким закон пов`язує здійснення права спадкування на нерухоме майно. Разом з тим обставини, що визначаються згаданими документами, встановлено в судовому засіданні, а тому прийнята позивачкою спадщина, за правилами ст. 548 ЦК України 1963 року, вважається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини і з цих підстав за нею слід визнати право власності на успадковане майно. Згідно ч. 3 ст. 1269 ЦУ України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивачка у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи 3-2018 від 11 січня 2018 року. Свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок після смерті [PERSON] позивачка не отримала у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа щодо належності цього майна спадкодавцю. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом. На підставі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Як убачається з ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Відповідно до роз`яснень даних у п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що в порядку спадкування за законом позивачка набула право власності на вказане спадкове майно, яке належало її батьку, який помер й Ѕ його частину, що належала його матері [PERSON] не оформив, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Відтак, за позивачко після смерті [INFO] [PERSON] слід визнати право власності згаданий житловий будинок за законом. Таким чином, заявлені позивачкою права підлягають визнанню, а пред`явлений позов - задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved