Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Малиновської райадміністрації м. Одеси з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартиру № 3-а у будинку під № 70 по вулиці Болгарській в м. Одесі та визнання за нею права власності на цю квартиру. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказувала, що після смерті гр. [PERSON] у 2003р., належна їй за життя спірна кв. 3-а у будинку під № 70 по вулиці Болгарській в м. Одесі, загальною площею 14 кв. м., поєднана з дозволу Малиновської райадміністрації м. Одеси з належною позивачці квартирою № 4 того ж будинку. З того моменту кв.№ 3-а фактично перестала існувати як окремий обєкт нерухомого майна, а її площа входить до площі кв. № 4, якою володіє позивачка. За користування додатковими 14 кв. м. приєднаної площі позивачка сплачує комунальні послуги. Разом з тим, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.10.2003р. був задоволений позов [PERSON] до [PERSON], померлої 23.06.2003 року та визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], 20.12.2002 року укладений між [PERSON] та [PERSON] в простій письмовій формі. Після цього [PERSON]продав цю квартиру [PERSON][PERSON], яка в свою чергу заявила до [PERSON] вимоги щодо звільнення придбаної квартири. Не погоджуючись з цим [PERSON] у 2006р. звернулася по захист своїх майнових інтересів до суду. Ухвалою від 26.06.2006р., за заявою [PERSON]М, рішення від 14.10.2003 р., про визнання договору купівлі-продажу від 20.12.2002р. квартири [ADDRESS] та визнання права власності на цю квартиру за [PERSON] було скасовано.(а.с. ) 15.02.2007р. ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси залишено без розгляду цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] дійсним та визнання права власності на квартиру за [PERSON] За таких обставин [PERSON] вважає, що [PERSON] не був власником спірної квартири та не мав прав відчужувати її, а саме укладати договір купівлі-продажу з [PERSON] Разом з тим, за доводами позивачки право власності на спірну квартиру має бути визнано за нею. 27.01.2010р. до позову [PERSON] приєднався її чоловік [PERSON], посилаючись на те, що є співвласником кв.№ 4 у будинку під № 70 по вулиці Болгарській тому позовні вимоги фактично заявлені і в його інтересах. Разом з [PERSON] [PERSON] уточнила свій позов в остаточній редакції від 27.01.2010р., згідно якої позивачі просять визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 19.11.2004р. між [PERSON] та [PERSON] та визнати за ними в рівних частках право власності на кв. № 4 у будинку під № 70 по вулиці Болгарській в місті Одесі загальною площею 49,5 кв.м., житловою 33,1 кв.м, підсобною 16,4 кв.м., яка складається з веранди площею 5,4 кв.м., коридору площею 2,6 кв.м, кухні площею 4,5 кв.м, житлової кімнати площею 22,8 кв.м., житлової кімнати площею 10,3 кв.м, коридору площею 3,9 кв.м. Також позивачі просять встановити порядок виконання рішення суду, згідно якого, у разі набрання ним законної сили воно є підставою щодо реєстрації КП „ ОМБТІ та РОН права власності на квартиру № 4 у будинку під № 70 по вулиці Болгарській в місті Одесі зазначеною площею. Представник позивачів у судове засідання зявився, уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовільнити. Відповідачі по справі у судове засідання не зявилися, повідомлялися судом про час та місце розгляду справи належним чином, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин, враховуючи думку представника позивачів, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю не зявившихся відповідачів, з ухваленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦК України. Вивчивши обставини справи, заслухавши доводи представника позивачів та дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачі по справі - [PERSON] та [PERSON] є співвласниками кв. № 4 у будинку під № 70 по вулиці Болгарській в місті Одесі.Поруч з цією квартирою раніше розташовувалася кв. № 3-а, в якій проживала гр. [PERSON] Після смерті [PERSON] 23.06.2003 року, її квартира звільнилася та за згодою Малиновської райадміністрації м. Одеси була поєднана з належною позивачам кв. № 4 того ж будинку. З цього моменту кв. № 3-а фактично перестала існувати як окремий обєкт нерухомого майна, а її площа входить до площі кв. № 4, якою володіють позивачі. За користування додатковими 14 кв. м. приєднаної площі позивачі сплачують комунальні послуги. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.10.2003р. був задоволений позов гр.[PERSON] до [PERSON], померлої 23.06.2003 року та визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], 20.12.2002 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] в простій письмовій формі. Після цього [PERSON]продав цю квартиру [PERSON] [PERSON]С.в свою чергу заявила до [PERSON] вимоги щодо звільнення придбаної квартири. Не погоджуючись з цим [PERSON] у 2006р. звернулася по захист своїх майнових інтересів до суду. За заявою [PERSON], за нововиявленними обставинами Малиновський районний суд м.Одеси скасував своє рішення від 14.10.2003 р.по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] дійсним та визнання право власності на квартиру за [PERSON] та ухвалою від 15.02.2007 року було залишено позов [PERSON] без розгляду. (а.с. ) Ухвалу не було оскаржено і в наступний час вона є набравшею законної сили. За таких обставин суд погоджується з доводами позивачів про те, що [PERSON] ніколи не набував права власності на квартиру [ADDRESS]. Згідно норм ст. 319 ЦК України право розпорядження, в т. ч. продажу майна належить власникові майна. Не будучи власником спірної квартири [PERSON] не мав права продавати її, а саме укладати договір купівлі-продажу з [PERSON] Крім того, на момент укладення спірного договіру купівлі-продажу, квартира [ADDRESS] фактично не існувала як окремий обєкт нерухомого майна, оскільки увійшла до складу кв. № 4, належної позивачам. За таких обставин, оскаржуваний правочин не відповідає вимогам, встановленим ч.1, 5 ст. 203 ЦК України. У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною( сторонами) вимог, встановлених ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України. З урахуванням наведених норм закону, договір купівлі-продажу квартиру [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] підлягає визнанню недійсним в судовому порядку. Згідно ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно технічних вимог і правил експлуатації будинку. З матеріалів даної справи вбачається, що кв. № 3-а у будинку під № 70 по вулиці Болгарській в м. Одесі, загальною площею 14 кв. м. включена до складу належної позивачам кв. № 4 того ж будинку з дозволу місцевого органу самоврядування, з 2003р. і по наступний час позивачі дійсно сплачують комунальні платежі з урахуванням приєднаної площі. Згідно висновку № 6963 від 03.08.2009 р. судової будівельно-технічної експертизи Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, колишня кв. № 3-а, загальною площею 14 кв. м., за своїми технічними характеристиками не підлягала експлуатації у якості окремого житла, є складовою частиною кв. № 4 та в теперішній час виділити ці квартири в окремі є неможливим. Порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку № 70 по вул. Болгарській, у м. Одесі у звязку з приєднанням площі колишньої кв. № 3-а до кв. № 4, під час розгляду даної справи судом не встановлено. З причин збільшення загальної площі кв. № 4 у будинку під № 70 по вулиці Болгарській в м. Одесі, у позивачів відсутні належні правовстановлюючі документи на цю квартиру. Згідно вимог с. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, якій засвідчує його право власності. За таких обставин, приймаючи до уваги вказані норми закону, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] в частині визнання за ними права власності на кв. № 4 у будинку під № 70 по вулиці Болгарській в м. Одесі є обгрунтованими та також підлягають задоволенню.

Outcome: partial