Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 3500 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду і до повноліття дітей, стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2007 року. Від спільного подружнього життя мають двох синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, тому на даний час в провадженні Рожнятівського районного суду перебуває справа про розірвання шлюбу. Діти проживають разом з нею та перебувають на її повному матеріальному утриманні. Їй самій важко утримувати дітей, забезпечити їм необхідний рівень життя для їх нормального фізичного та духовного розвитку. Відповідач ухиляється від утримання дітей, жодної матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює на сезонних роботах в Республіці Чехія, отримує близько 1000 доларів США , а тому має змогу сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. У зв`язку з цим, вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Німак М.Я. позовні вимоги підтримали повністю покликаючись на викладені у позовній заяві обставини, просили про задоволення позову. Крім цього позивачка [PERSON] зазначила, що з відповідачем не проживає близько двох років, ніде не працює, оскільки змушена доглядати за малолітніми дітьми. Старший син [PERSON] навчається в школі, відвідує додаткові заняття, крім цього має захворювання серця, у зв`язку з чим потребує лікування, молодший син [PERSON] відвідує садочок, що потребує значних матеріальних витрат на придбання одягу, ліків, шкільного приладдя та продуктів харчування. Їй самій важко утримувати дітей, забезпечити їх всім необхідним. Відповідач має можливість надавати дітям матеріальне утримання в зазначеному нею розмірі, оскільки в липні 2020 року продав автомобіль та причіп, а також інше придбане ними у період перебування у шлюбі рухоме майно. Крім цього працює за кордоном, отримує високі доходи, проте фінансово сім`ї не допомагає. Просить позов задоволити, не заперечила проти заочного розгляду справи. У судовому засіданні представник позивачки - адвокат Німак М.Я. суду пояснив, що відповідач [PERSON] може надавати позивачці матеріальне утримання на дітей у розмірі якому вона просить, оскільки отримав велику суму коштів від продажу спільно придбаного у шлюбі рухомого майна, яке без відома позивачки забрав з будинковолодіння, де сторони раніше проживали разом. Крім цього останній забрав частину соціальної допомоги, яку отримувала позивачка при народженні дитини. З цього приводу остання звернулася з заявою в поліцію. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився повторно, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового розгляду не подавав, правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин суд вважає за можливе розгляд справи провести у відсутності відповідача у порядку ст. 280-282 ЦПК України з постановленням заочного рішення, про що не заперечила позивач та її представник. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та її представника, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.08.2007 та копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 22.06.2018, серії [NUMBER] від 24.05.2017 (а.с.6-8). За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставни, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України (частина друга статті 182 СКУ із змінами згідно ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», установлений прожитковий мінімум на одну особу на 2020 рік в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня, від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний матеріально надавати допомогу матері (у вигляді сплати аліментів) для утримання дітей. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дітей, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дітей, визначений законодавством прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, який, відповідно до віку дітей сторін на час ухвалення рішення становить 1921 грн. та 2395 грн., матеріальний стан позивачки, яка не працює, має на утриманні малолітніх синів, враховує той факт, що на відміну від відповідача, діти проживають разом з позивачкою і вона несе більші витрати пов`язані з вихованням та утриманням дітей, а також враховує потреби дітей на їх фізичний та духовний розвиток. Разом з цим, суд враховує фізичний та майновий стан відповідача, який є молодою особою працездатного віку, інших утриманців крім синів [PERSON] та [PERSON] немає, а тому суд вважає вимогу позивачки про стягнення аліментів підставною, однак у меншому розмірі ніж нею заявлено, оскільки останньою переконливих доказів про те, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі по 3500 грн. на кожну дитину щомісячно не надано. Таким чином, суд вважає, що з відповідача в користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 гривень на кожну дитину щомісячно. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, а тому з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати за надання їй правової допомоги у розмірі 1500 гривень, що відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: partial