Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 26.02.2000 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають повнолітню доньку та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем було припинено з вересня 2020 року через відсутність взаєморозуміння, різні характери та погляди на стосунки подружжя, зникнення почуття кохання. З цього часу вони проживають окремо, мають різний бюджет та між ними відсутні будь-які ознаки, які притаманні родині. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою від 18.01.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи без її участі, зазначивши про підтримання позову. Після розірвання шлюбу просила відновити дошлюбне прізвище [PERSON] . Відповідачка в наданій заяві також просив розглядати справу за його відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Враховуючи подані сторонами заяви та визнання позову відповідачем, відповідно до положень ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 лютого 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис №80. Від шлюбу мають повнолітню доньку та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Таким чином, відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Як зазначила в своєму позові позивачка та не заперечувалось відповідачем, шлюбні відносини між ними було припинено з вересня 2020 року, з цього часу вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Враховуючи положення ст.113 СК України та оскільки позивачкою в заяві зазначено про відновлення її дошлюбного прізвища, прізвище останньої після розірвання шлюбу слід відновити на [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved