Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилалась на те, що є донькою подружжя [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано 17.07.2001 року та розірвано в грудні 2007 року. Після розлучення батьків вона проживає разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні. Батько разом із ними не проживає, участі у вихованні не приймає, будь-яку допомогу, у т.ч. матеріальну не надає. 21.10.2020 року вона досягла повноліття, однак продовжує навчатись, адже була зарахована на перший курс вищого учбового закладу - Університету ім.Альфреда Нобеля, на денну форму навчання за спеціальністю «Філологія». Навчання відбувається на контрактній основі, за освітнім ступенем «бакалавр», термін навчання до 30.06.2024 року. Вартість навчання складає 25500 грн. на рік, або 2550 грн. на місяць. Через вступ до вищого навчального закладу на денну форму навчання, вона не має змоги працювати та заробляти собі на життя. Весь вільний час вона приділяє навчанню та учбовому процесу, в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Заробіток матері не дозволяє в повній мірі забезпечувати їх сім`ю. При цьому, вона не зобов`язана самотужки виконувати такий тягар, адже нормами СК України передбачений солідарний обов`язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Її батько є працездатним, працює та отримує заробіток, а тому може надавати допомогу. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. щомісячно, до закінчення нею навчання або до досягнення 23-річного віку. Ухвалою від 18.12.2020 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в наданому відзиві та поясненнях під час розгляду справи проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилався на те, що в нього є сумніви належності цього позову до ініціативи саме позивачки, а також належності їй підпису у позовній заяві та наданих до неї документах. Не впевнений в достовірності наданих до позову копій, які стосуються обґрунтування позову. В позовній заяві вказано номер телефону, який належить не позивачці, а її матері [PERSON] . Саме остання протягом 2012-2018 років приховували від державного виконавця факт отримання від відповідача в добровільному порядку аліментів на виконання рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська. Внаслідок цього, він був змушений звертатись зі скаргою на дії державного виконавця. Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 07.02.2019 року у справі №206/5634/18, що набрала законної сили, було визнано протиправними дії державного виконавця щодо винесення постанов про встановлення тимчасових обмежень боржника, скасовані останні та зобов`язано державного виконавця провести перерахунок заборгованості. Тому, цей позов сприймається відповідачем, як виключна ініціатива [PERSON] через неприязне відношення до нього та його нової сім`ї. Також посилався, що договір про надання освітніх послуг від 19.08.2020 року укладений безпосередньо з [PERSON] , як замовником, яка взяла на себе зобов`язання за договором, зокрема, щодо його оплати. Тому, вимоги позивачки, що стосуються цього договору є безпідставними. До нього позивачка в досудовому порядку не зверталась, питання обрання вищого навчального закладу, вартості навчання та порядку оплати не обговорювала. Крім того, стягнення з нього коштів є неможливим з огляду на його матеріальне становище, наявність на утриманні дружини та неповнолітнього сина, стягнення 50% усіх доходів, які складаються із заробітної плати, виконавчої службою на погашення боргів за трьома виконавчими провадженнями. Так, протягом 2020 року його дохід складав щомісячно від 4700 грн. до 5000 грн., а всього за рік - 58200 грн. З урахуванням утриманих з цієї суми податків та заборгованості за виконавчими провадженнями, він мав змогу розпоряджатись в 2020 році коштами в сумі 15324 грн. на рік, або 1277 грн. щомісяця. На його утриманні знаходяться непрацююча дружина та неповнолітній син. З 01.01.2021 року мінімальний прожитковий мінімум для їх сім`ї складає 6935 грн. (з 01.01.2021 року), 7268 грн. (з 01.07.2021 року), 7580 грн. (01.12.2021 року). На даний час заборгованість у виконавчих провадженнях відносно нього складає 89614 грн. 14 коп. та в рамках останніх відбуваються щомісячні відрахування з цього доходів. Таким чином, доходи відповідача є недостатніми та він не спроможний надавати матеріальну допомогу. В свою чергу, [PERSON] уклала договір про надання освітніх послуг виключно з огляду на свої доходи, які дозволяють обрання приватного вищого навчального закладу, платну форму навчання і його значну вартість. Згідно декларації [PERSON] за 2019 рік, її доходи склали 193893 грн., або 16157 грн. 75 коп. на місяць. Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши доводи, викладені в заявах по суті справи та дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачка є рідною донькою відповідача [PERSON] та [PERSON] , які перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.08.2001 року. Після розірвання шлюбу між батьками в 2008 році, позивачка залишилась проживати разом із матір`ю. Згідно довідки від 21.09.2020 року вбачається, що на теперішній час позивачка навчається на контрактній основі у вищому навчальному закладі - Університеті ім.Альфреда Нобеля, на І курсі денної форми навчання, за спеціальністю «Філологія». Термін навчання на освітньому ступені «бакалавр» до 30.06.2024 року. Відповідно до договору про надання освітніх послуг №127/20 від 19.08.2020 року вартість навчання за перший рік становить 25500 грн., за місяць - 2550 грн. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 201 СК України встановлено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст.ст.187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. У своїй постанові від 29.01.2018 року по справі №622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199,200,201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Як встановлено судом, позивачка навчається в університеті на денній формі навчання, на контрактній основі та вартість її навчання за рік становить 25500 грн., за місяць - 2550 грн. Стипендія їй не нараховується. В зв`язку з навчанням на денній формі та необхідність приділяти вільний від навчання час для самостійної підготовки до учбового процесу, виконання навчальних завдань, позивачка не має можливості поєднувати навчання із роботою, самостійно заробляти собі на життя та за відсутності власних доходів потребує матеріальної допомоги з боку батьків, зокрема, на витрати, пов`язанні з навчанням, харчуванням, на проїзд до місця навчання. Крім того, суд враховує, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обидва з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Також суд приймає до уваги, що відповідач є здоровим та працездатним, має постійне місце роботи, а тому здатний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки на час навчання. В своєму позові позивачка просила визначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. на місяць, виходячи із половини щомісячної вартості навчання в розмірі 1275 грн., половини встановленого прожиткового мінімуму для працездатної особи в розмірі 1100 грн. та витрат на придбання освітньої літератури, на проїзд до навчання, відвідування освітніх заходів в розмірі 700 грн. Суд враховує, що необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. Поряд з цим, судом встановлено, що відповідач має постійне місце роботи та доходу, в зв`язку з чим, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у відповідній часті від доходів відповідача. В частині посилань відповідача на наявність в нього на утриманні непрацюючої дружини, суд враховує, що остання є працездатною та має можливість утримувати себе самостійно. Крім того, наявність на утримання дитини та непрацюючої дружини суд не визнає підставою, що виключає обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній доньці, яка її потребує та покладення тягаря з її утримання виключно на матір доньки. Стосовно доводів відповідача щодо неможливості стягнення з нього аліментів, з огляду на наявні виконавчі провадження та розмір стягнень за ними, суд враховує наступне. Відповідно до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. З матеріалів справи вбачається, що за рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 05.08.2008 року у справі №2-1596/2008 року з відповідача стягуються аліменти на утримання позивачки в розмірі ј з усіх видів його заробітку, щомісячно, що з огляду на розмір аліментів, присуджений даним рішенням, не перевищує 50% доходів відповідача. За наявності заборгованості по аліментам, а також інших зобов`язань, стягнення може бути звернуто на інше майно боржника. Стосовно заперечень сторони відповідача щодо дійсності намірів на звернення до суду з даним позовом саме позивачки та ініціювання цього питання її матір`ю [PERSON] , а також щодо підписання позивачкою позову та засвідчення копій додатків до нього, суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява була подана та підписана особисто позивачкою [PERSON] , яка має на це право згідно наведеної вище ч.3 ст.199 СК України. Під час розгляду справи в суді, остання приймала участь в одному із судових засідань, підтвердивши своє волевиявлення щодо заявлених позовних вимог. Згідно поданого відзиву відповідач не заперечував факту навчання позивачки та доказів на спростування цього суду не надав. При визначенні розміру аліментів суд враховує, матеріальне становище відповідача, який, як зазначалось вище, має постійне місце роботи та доходу у вигляді заробітної плати за основним місцем роботи, враховує розмір останньої, наявність на утриманні малолітньої дитини від іншого шлюбу, наявність невиконаних зобов`язань в рамках виконавчих проваджень де він є боржником та граничний розмір відрахувань, визначений ст.70 Закону України «Про виконавче провадження». Також суд враховує вартість навчання позивачки за контрактом та не надання нею доказів щодо розміру інших витрат, які вона фактично несе, у т.ч. в зв`язку із навчанням. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1/5 частини з усіх видів доходів відповідача, щомісяця, починаючи з 27.11.2020 року (дня пред`явлення позову шляхом направлення засобами поштового зв`язку) та до закінчення позивачкою навчання, але не більше ніж до досягнення останньою 23 років. В іншій частині в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial