Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

позивачка\~звернулась до Лисичанського міського суду із позовом до [PERSON], в якому просила суд визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування будинку №53 по вулиці Степовій міста Лисичанська Луганської області. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що будинок №53 по вулиці Степова в м. Лисичанську належить їй на праві власності на підставі договору довічного утримання від 07.12.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського нотаріального округу [PERSON], реєстр №6475. Відповідачка є подругою позивача, яка мешкала із нею до 2012 року. З 2012 року відповідачка виїхала зі спірного будинку до Російської Федерації. З телефонних розмов позивачу стало відомо, що відповідачка повертатись до України не бажає. Позивач самостійно здійснює оплату комунальних послуг, неодноразово зверталась до відповідачки з проханням знятися з реєстрації, але остання відмовляється у звязку з чим вимушена звернутись до суду із цим позовом. Позивачка вважає, що відповідач втратив право користування квартирою, оскільки та відсутня понад строк протягом якого за ним зберігалося право користування житловим приміщенням і до того ж має інше місце проживання. У судовому засіданні позивачка [PERSON] зявилась, надала суду наступні пояснення: буд. 53 по вул. Степова в м. Лисичанську належить їй на праві власності. В спірній квартирі прописана вона і її подруга, яка вмовила її прописати в будинку, а фактично не проживала за цією адресою. В 2012 року відповідачка поїхала до Російської Федерації і не має наміру повертатись. Вона телефонувала відповідачці і пропонувала їй знятись з реєстрації самостійно, але та відмовилась і запропонувала їй вирішити це питання через суд. Позивачу необхідно зняти з реєстрації відповідача задля отримання субсидії на сплату комунальних послуг. Просила суд задовольнити позов. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показала суду, що бачила відповідачку коли та приходила в гості до позивача, бо була її подругою. В будинку відповідач не жила, її речей в будинку немає. Приблизно 3 роки поту виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації. Дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне.\~\~ З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору довічного утримання від 07.12.2004р. будинок 53 по вул. Степова в м. Лисичанську належить на праві приватної власності [PERSON], який посвідчено приватним нотаріусом Лисичанського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №6475 (а.с.4). Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13730002 від 28.02.2007р. за [PERSON] зареєстровано приватна власність на буд. 53 по вул. Степовій в м. Лисичанську (а.с.5). З довідки паспортної служби (а.с.7) вбачається, що в м. Лисичанську по вул. Степовій буд. 53, зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Із довідки наданої головою вуличного комітету вбачається, що [PERSON] не проживає з 2012 року і до сьогоднішнього дня за адресою м. Лисичанськ, вул.. Степова, буд. 53 (а.с.6). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з вищезазначеного з урахуванням, наданих в судовому засіданні пояснень, встановлених судом обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог, що підтверджуються наданими доказами, що були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. \~\~\~\~

Outcome: approved