Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким разово стягнути з відповідача на її [PERSON] - користь додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 30923,62 грн, посилаючись на стан здоров»я дочки [PERSON],[INFO], яка хворіє на мікроаденому гіпофізу і потребує постійного обстеження та лікування. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала. Відповідач позов не визнав з підстав відсутності матеріальної можливості приймати участь у додаткових витратах на утримання неповнолітньої дочки. Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи і встановив, що Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 1998 року по 2000 рік, від цього шлюбу сторони мають непоновлітню дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір»ю. Рішенням Малиновського райсуду м.Одеси від 1.12.1999 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1\\4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше як 30% від прожиткового мінімум для дитини відповідного віку. Відповідач сплачує аліменти щомісячно у розмірі 450 грн. В 2011 році дитина захворіла, в 2013 році дівчині поставили діагноз мікроаденома гіпофізу. За станом здоров»я [PERSON] постійно перебуває під наглядом лікарів: здає аналізи, проходить обстеження, її консультують фахівці-медики і призначають лікування. Мати [PERSON] працює в соціальній службі Малиновського району, крім невеликої заробітної плати інших доходів не має, тому звернулась до суду з цим позовом і вимагає стягнути з відповідача 1\\2 частину витрат, що вона понесла у період 2013-2015 років на медичні обстеження дочки, частково на придбання ліків, на придбання окулярів, витрати на придбання білетів для проїзду до медичних центрів в м.Києві і в м.Москві, витрати на придбання меблів, витрати на індивідуальне навчання. Позивачка стверджує, що за період 2013-2015 років вищезазначені витрати склали більше ніж 60\~000 грн, з відповідача [PERSON] вимагає стягнути 30923,62 грн. На обґрунтування своїх вимог позивачеві сторона посилалась на такі докази: свідоцтво про народження дитини, довідку з місця проживання, рішення суду про розірвання шлюбу, рішення суду про стягнення аліментів, копії громадянських паспортів, квитанції та чеки про сплату медичних обстежень, висновки лікарів-фахівців за результатами обстежень, на придбання ліків, окулярів, меблів, виписки з рішень ЛКК, проїзні документи. Відповідач, не визнаючи позов, пояснив, що він щомісяця сплачує аліменти у розмірі, визначеному рішенням суду, що на сьогодні він не працевлаштований і не має постійного доходу, тому у нього відсутня матеріальна можливість нести додаткові витрати на утримання дитини. При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав: Згідно до положень \~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.185 СК України « .. батьки зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликав особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Тобто, внаслідок певних життєвих обставин (як позитивного придбання музичного інструменту, так і негативного характеру (хвороба, каліцтво..) виникає необхідність здійснювати витрати на дитину, які заздалегідь неможливо визначити або передбачити. У даному випадку дитина потребує додаткових витрат у зв»язку з хворобою. Надана медична документація підтверджує, що дитина потребує постійного медичного нагляду і лікування. Проаналізувавши надані чеки, квитанції, призначення лікарів, висновки фахівців, суд вважає, що витрати за квитанцією до прибуткового касового ордеру №61970 від 11.11.2006 року на суму 440 грн не підлягають розгляду, тому як відсутні докази, що це обстеження пов»язане з заварюванням дитини, яке виявлено у 2013 році. Не підлягають задоволенню вимоги позивачки в частині відшкодування витрат на придбання меблів та на виготовлення вікон, тому як ці витрати не пов»язані зі станом здоров»я дочки. Позивачка не надала належних доказів щодо понесених нею витрат на індивідуальну форму навчання дочки. Випискою з рішення ЛКК (а.с.56-57) [PERSON] така форма навчання рекомендована, але в матеріалах справи відсутні докази того, що дівчина навчається саме за такою формою і відсутні докази щодо витрат на таку форму навчання, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Суд перевірив розрахунки позивачки за наданими квитанціями, чеками і проїзними документами і встановив, що документально підтверджені додаткові витрати на утримання [PERSON], пов»язані з хворобою дитини, за період 2013-2015 років складають 25961,8 грн. Відповідно, відповідач повинен сплатити позивачці 25961,8 :2 = 12980,9 грн. Відповідач є працездатною особою, інших утриманців, крім дочки [PERSON], не має, письмових доказів щодо свого працевлаштування суду не надав.

Outcome: partial