Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

Позивачка вказує на те, що 15 листопада 1997 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] В період спільного проживання у них народились діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та перебувають на її утриманні. На підставі рішення Любарського районного суду Житомирської області від 06 грудня 2010 відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 200 грн., щомісяця на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Причиною звернення до суду стала та обставина, що розмір аліментів, які стягуються із відповідача на даний час не відповідають розміру, який має стягуватись із нього відповідно до змін внесених у законодавство, зокрема у статтю 182 СК України, згідно якої розмір аліментів на одну дитину не може бути менший ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Саме тому вона звернулась до суду з проханням ухвалити рішення про зміну розміру аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання дітей визначивши аліментні платежі у твердій грошовій формі в розмірі 1013,50 грн., на кожну дитину щомісяця з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивач не з`явилась, але подала заяву у якій просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримує повністю. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся в встановленому законом порядку і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд приходить до висновку, що справу слід розглядати в порядку заочного провадження у відповідності до положень ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Рішенням Любарського районного суду Житомирської області № 2-428/10 від 06 грудня 2010 року, вирішено стягувати з [PERSON] , 1975 року народження на користь [PERSON] , 1979 року народження, аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , 1998 року народження, [PERSON] , 2000 року народження, [PERSON] , 2006 року народження, [PERSON] , 2009 року народження у розмірі 200 грн., на кожну дитину щомісяця, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Тобто, виходячи із норм ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» та ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року становить 1013,50 грн. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій формі. Саме тому, враховуючи те, що після ухвалення рішення суду, згідно якого із відповідача стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 200 грн., щомісяця, що на даний час є меншим ніж передбачено чинним законодавством, то суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору та задоволенням позовних вимог на її користь із відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved