Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

\~ Позивачка в заяві посилається на те, що із 30.08.1992 року по 20.01.1999 року працювала різноробочою в колгоспі ім.Леніна, який був 12.02.1994 року перейменований в КСП «Колос», а згодом 18.03.2000 року реорганізований в ПА «Колос»? яка є правонаступником КСП «Колос» с.Житні Гори Рокитнянського району, що зазначено в довідці №189 від 03.04.2018, виданою ПА «Колос» і її було прийнято в члени колгоспу, що підтверджено записом №11 в трудовій книжці від 30.08.1992 з посиланням на протокол правління колгоспу №8 від 30.08.1992 та записом №12 від 20.01.1999 з посиланням на протокол правління колгоспу №1 від 20.01.1999 та архівним витягом з протоколу №1 від 14.01.1999 засідання правління КСП «Колос» про звільнення [PERSON] з членів КСП і з роботи. Згодом шляхом розпаювання майна КСП «Колос» 25.12.1995 року отримало державний акт на право колективної власності на землю, списки громадян членів колективного господарства до державного акту не додавалися, що вбачається із відповіді відділу держгеокадастру у Рокитнянському районі. При розпаюванні землі КСП «Колос» с.Житні Гори Київської області її помилково не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) цього підприємства, не оформлено і не видано на її імя сертифікат на право на земельну частку (пай) і вона не може отримати державний акт на право власності на землю. Згідно довідки Головного Управління держгеокадастру у Київській області КСП «Колос» 25.12.1995 року отримало державний акт на право колективної власності на землю та відповідно до ст.10 Закону України Про колективне сільськогосподарське підприємство позивачка, будучи членом КСП, стала співвласником його землі. \~ Згідно Указу Президента України від 08.08.1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям право на земельну частку (пай) мають члени недержавного сільськогосподарського підприємства відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Оскільки станом на 25.12.1995 року позивачка була членом КСП «Колос», вона повинна була бути включеною до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). В судове засідання позивачка, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце слухання справи, не з»явилася. Представник позивачки в судове засідання не з»явився, подав до суду клопотання про поновлення процесуального строку для подання позовної заяви, заяву про слухання справи за її відсутності на підставі наявних у справі доказів та про підтримання позову в повному обсязі. Представник Житньогірської сільської ради в судове засідання не зявився, подав до суду заяву в якій просить заслухати справу у його відсутності, позов визнав повністю. Представник ПА «Колос», будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, до суду не з»явився, відзиву та заперечень проти позову не подав та не подав заяви про слухання справи за його відсутності. За вказаних умов суд ухвалив слухати справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. \~ \~ В\~судовому засіданні\~встановлено,\~щопозивачка із із 30.08.1992 року по 20.01.1999 року працювала різноробочою в колгоспі ім.Леніна, який був 12.02.1994 року перейменований в КСП «Колос», а згодом 18.03.2000 року реорганізований в ПА «Колос»? яка є правонаступником КСП «Колос» с.Житні Гори Рокитнянського району, що зазначено в довідці №189 від 03.04.2018, виданою ПА «Колос» і її було прийнято в члени колгоспу, що підтверджено записом №11 в трудовій книжці від 30.08.1992 з посиланням на протокол правління колгоспу №8 від 30.08.1992 та записом №12 від 20.01.1999 з посиланням на протокол правління колгоспу №1 від 20.01.1999 та архівним витягом з протоколу №1 від 14.01.1999 засідання правління КСП «Колос» про звільнення [PERSON] з членів КСП і з роботи. Згодом шляхом розпаювання майна КСП «Колос» 25.12.1995 року отримало державний акт на право колективної власності на землю, списки громадян членів колективного господарства до державного акту не додавалися, що вбачається із відповіді відділу держгеокадастру у Рокитнянському районі. При розпаюванні землі КСП «Колос» с.Житні Гори Київської області її помилково не було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) цього підприємства, не оформлено і не видано на її імя сертифікат на право на земельну частку (пай) і вона не може отримати державний акт на право власності на землю. Згідно довідки Головного Управління держгеокадастру у Київській області КСП «Колос» 25.12.1995 року отримало державний акт на право колективної власності на землю та відповідно до ст.10 Закону України Про колективне сільськогосподарське підприємство позивачка, будучи членом КСП, стала співвласником його землі. \~ Згідно Указу Президента України від 08.08.1995 року Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям право на земельну частку (пай) мають члени недержавного сільськогосподарського підприємства відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Оскільки станом на 25.12.1995 року позивачка була членом КСП «Колос», вона повинна була бути включеною до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай). Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз»яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного више списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Оскільки станом на 25.12.1995 року позивачка була членом КСП «Колос»\~с.Житні\~Гори, вона мала право на земельну частку (пай) з дня видачі державного акта на право колективної власності на землю. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтерсів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила цього Кодексу про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред»явлення яких, установлений законодавством, що діяло раніше, не закінчився до набрання чинності зазначеним кодексом. На пред»явлення позову про захист приватної власності поширюється встановлений ст.50 Закону України «Про приватну власність» і ст.71 ЦК УРСР (чинних на час виникнення спірних правовідносин) трирічний строк позовної давності, якщо інше не передбачено законом. Оскільки право на позов у позивача виникло ще у 1995 році, то трирічний строк позовної давності минув ще до набрання чинності ЦК України 2004 року. Згідно з ст.75, ч.1 ст.80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред»явлення позову є підставою для відмови в позові. Позовна давність застосовується незалежно від заяви сторін. В той же час позивачка подала заяву про поновлення строку позовної давності. Ухвалою суду від 30.01.2019 визнано поважною причину пропуску строку для подання позовної заяви та поновлений позивачці строк звернення до суду із вказаною позовною заявою. Враховуючи вищевказане та

Outcome: approved