Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить надати дозвіл на виїзд за межі України їхньої неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у її супроводі до Російської Федерації терміном на один рік без супроводу відповідача. В судове засідання позивачка не з'явилася, однак її представник за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні на позові наполягала та пояснила, що у позивачки від шлюбу із відповідачем є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Однак, протягом останніх 9 років вони сумісно не проживають, шлюб остаточно між ними розпався 01 квітня 2016 року. На даний час позивачка має бажання організувати поїздку для дочки до Російської Федерації на оздоровлення та тимчасовий відпочинок. Але, відповідач, який лише приймає формальну участь у вихованні дитини, категорично відмовляє їй в цьому без достатнього обґрунтування. Представник позивачки не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, судова повістка, яка була надіслана за адресою: [ADDRESS], вручена особисто. Отже, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Повідомлень про причини неявки від нього не надходило. За таких обставин суд вважає необхідним розглядати справу в заочному порядку. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Панасенко Н.О. у судовому засіданні проти позову не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, представника органу опіки та піклування Панасенко Н.О., дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2004 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом [NUMBER] від 18.09.2004 року /а.с.10/. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Її батьками записані [PERSON] та [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про народження [NUMBER] від 30.08.2005 року /а.с.9/. У судовому засіданні представник позивачки пояснила, що позивачка має бажання повезти дочку до Російської Федерації з метою відпочинку та оздоровлення дитини за кордоном. Однак, відповідач ухиляється надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дочки за кордон без достатніх мотивів та обґрунтувань. Принципом 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року передбачається безумовний пріоритет інтересів дитини для тих, на кому лежить відповідальність за його освіту і виховання. Як з'ясовано в судовому засіданні сторони протягом 9 років однією сім'єю не проживають, шлюб між ними офіційно не розірваний, неповнолітня дочка проживає з позивачкою, а тому, цей обов'язок покладено на матір - позивачку у справі. Згідно абз.2 ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну і оформлення документів для зарубіжних поїздок визначається ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону України за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.п.1 п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Виходячи зі змісту наведеного законодавства у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд дитини, яка не досягла 16-річного віку, за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків із з'ясуванням в обов'язковому порядку питань про країну виїзду (країни виїзду), строку (часу перебування) та мети виїзду, а також обставин, пов'язаних із відсутністю нотаріально оформленої згоди іншого з подружжя (обов'язковому з'ясуванню підлягає також факт звернення позивача до іншого з подружжя за отриманням його згоди і отриманий результат). Відповідач, отримавши судову повістку та копію позовної заяви, не з'явився до суду та не повідомив суд про причини неявки. Така поведінка відповідача підтверджує відсутність його згоди на виїзд неповнолітньої дитини за кордон. Позивачка просить надати дозвіл на виїзд за кордон її дочки терміном на один рік. При цьому її представник в судовому засіданні пояснила, що позивачка має намір у період канікул дочки поїхати разом за кордон, а тому, враховуючи насамперед інтереси дитини, якій необхідно навчатися, суд вважає необхідним надати дозвіл на зимові та весняні канікули, тобто у в період часу з 25 грудня 2016 року по 15 січня 2017 року та з 15 березня по 01 квітня 2017 року. Оскільки позивачка вказала мету виїзду та державу прямування, проміжок часу, а також неможливість отримання дозволу відповідача суд, враховуючи насамперед інтереси дитини, її вік, необхідність у належному відпочинку та оздоровленні, а також те, що відповідач, як батько дитини, не цікавиться та не приймає участі у вихованні дитини, вважає можливим надати дозвіл на виїзд малолітньої дочки позивачки за кордон у супроводі матері [PERSON], без згоди батька, у період часу з 25 грудня 2016 року по 15 січня 2017 року та з 15 березня по 01 квітня 2017 року та держави прямування. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial