Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивачка звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 07.02.2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого позивач передав [PERSON] грошові кошти у сумі 1100 доларів США, а [PERSON] та зобов'язався повернути гроші у строк до 20.03.2016 року. Позивачка в судове засідання не з'явилась, але надав до суду письмову заяву згідно якої просила суд розглядати справу за її відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час і місце був повідомлена належним чином, поважних причин неявки суду не представила. Суд у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.02.2016 року [PERSON] склала розписку, згідно якої [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти у сумі 1100 доларів США, а [PERSON], зобов'язалась повернути гроші у строк до 20.03.2016 року. Проте грошові кошти [PERSON] не повернула. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, грошовим зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони. Згідно з вимогами ч.2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідач свої зобов'язання по розписці не виконав та надані кошти позивачу не повернув, у зв'язку з чим станом на момент подачі позову у відповідача виникла заборгованість по поверненню зазначених коштів, загальна сума якої становить 1100 доларів США, що офіційним курсом НБУ на момент ухвалення рішення складає 28908 гривень. Згідно ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом також встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 551,21 гривень, що підтверджується квитанціями, наявними в матеріалах справи (а.с. 1). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому стягненню з відповідача підлягають судові витрати позивача у розмірі 551,21 гривень. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: approved