Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати договір довічного утримання, укладений 26 червня 2012 року, між [PERSON] та [PERSON], який був посвідчений державним нотаріусом Першої Ялтинської державної нотаріальної контори Луговською О.В., зареєстрований у реєстрі за №3-2037; також просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 33.6 кв. м., житловою площею 17,4 кв. м. Позовні вимоги мотивовані тим, що на праві приватної власності позивачці належить квартира [ADDRESS], загальною площею 33.6 кв. м., житловою площею 17,4 кв. м. [PERSON] звернулась до Центру «Пенсіон», де їй запропонували укласти договір довічного утримання. Договір був укладений 26 червня 2012 року та посвідчений державним нотаріусом Першої Ялтинської державної нотаріальної контори Луговською О.В. Згідно умов договору позивачка передає у власність квартиру [ADDRESS], загальною площею 33.6 кв. м., житловою площею 17,4 кв. м, а відповідач [PERSON] зобов'язувалась забезпечувати позивачку утриманням та доглядом, а саме: забезпечувати харчуванням, одягом, взуттям, наданням необхідної допомоги, наданням побутових послуг, забезпеченням належними лікувальними засобами та матеріальним забезпеченням. Відповідачка [PERSON] свої зобов'язання за договором довічного утримання не виконує, у зв'язку з чим, вона била вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена завчасно та належним чином, причин неявки суду не надала. Представник відповідача [PERSON], діючий на підстави довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення які обґрунтовані тим, що при підписанні договору довічного утримання позивачка підписала «Паспорт» у якому відчужувану роз'ясняються всі наслідки підписання договору, його істотні умови. Договор [PERSON] був підписаний, що свідчить про абсолютне розуміння того, що вона робить. Позивачка погодилась на те, що оспорюваний договір припускає лише виплату грошей, про що свідчить її власноручний підпис. Крім того, що при підписанні договору позивачка отримала разову допомогу у розмірі 45000 грн., про що свідчить відповідна розписка (а.с.47). Вважає вимоги надуманими і такими, що не підлягають задоволенню. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у позові повинно бути відмовлено з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір довічного утримання 26 червня 2012 року, який був посвідчений державним нотаріусом Першої Ялтинської державної нотаріальної контори Луговською О.В., за реєстром №3-2037 (а.с.6-8). Відповідно до умов договору, відповідачка зобов'язувалась довічно забезпечувати позивачку утриманням та доглядом, а саме: забезпечувати харчуванням, одягом, взуттям, наданням необхідної допомоги, наданням побутових послуг, забезпеченням належними лікувальними засобами та матеріальним забезпеченням, а [PERSON] (позивач) зобов'язується передати набувачу у власність квартиру [ADDRESS], загальною площею 33.6 кв. м., житловою площею 17,4 кв. м. У судовому засіданні позивачка пояснила, що відповідачка [PERSON] проживає у м. Енергодар Запорізької області, і бачилась з нею лише один раз, в день укладення Договору, 26 червня 2012 року. Позивач зазначила, що до неї періодично приходила жінка [PERSON], яка не забезпечувала належного догляду, не прибирала житлові приміщення, не купувала продукти харчування, медикаменти, позивачці доводилось звертатися за допомогою сторонніх осіб, систематично вчиняла скандали і сварки. За таких обставин, особисто [PERSON], або інші особи, взагалі не виконують умови договору, не здійснюють утримання та догляд позивачки, а напроти роблять неможливим подальше спокійне життя. Вона вимушена звертатися до інших (сторонніх) осіб з проханнями сплати комунальних послуг та придбання продуктів харчування, медикаментів та побутових приладів, а також самостийно себе обслуговувати. Представник відповідача [PERSON] зазначив, що 21 червня 2012 року [PERSON] було підписано Паспорт до договору довічного утримання, у якому було роз'яснено умови укладення договору (а.с.36-39). Відповідно до цього Паспорту позивачка погодилася на те, що оспорюваний договір припускає лише виплату грошей (ст. 3 Пасорту), про що свідчить її власноручний підпис. При підписанні договору позивачка отримала разову допомогу у розмірі 45000 грн., про що свідчить відповідна розписка. [PERSON] була згодна, що оплата послуг «доглядальника» повинна здійснюватися із суми рентних платежів або із суми одноразового платежу за рахунок відчужувача, про що свідчить її власноручний підпис. Враховуючи безпорадний стан та самотність [PERSON], було прийнято рішення, безкоштовно надавати послуги «доглядальниці», якак повинна була за гроші позивачки сплачувати комунальні послуги та при необхідності на її вимогу забезпечувати її харчуванням та лікарськими засобами, а також при необхідності на її вимогу надавати побутові послуги. Надані послуги не повинні були перевищувати 2-3 години на тиждень. Необхідність повинна була визначатись позивачкою. Відповідно до договору [PERSON], зобов'язується довічно забезпечувати позивачку утриманням та доглядом. Зазначене забезпечення, відповідно до п. 15 Договору оцінюється сторонами у розмірі 750 гривень та повинно надаватись набувачем до 10 числа кожного місяця. Таким чином, обов'язок полягає у щомісячному перерахуванні зазначеної суми, що добросовісно робила відповідачка (а.с. 40-46). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що бачила жінку, яка приходила доглядати позивачку. У її присутності вона займалась прибиранням квартири. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що їй запропонували попрацювати у фірмі «Пансіон», де вона буде наглядати за літньою [PERSON] Вона приходила до квартири позивачки для прибирання, також вона ходила в магазин, до аптеки та виконувала усі вимоги [PERSON]. Спочатку ця допомога була 1 раз на тиждень, потім 3, потім щодня. Доглядала [PERSON] з кінця 2012 року по теперішній час. Прокурор Корчагіна А.В. не знайшла підстав задоволення позову. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги не доведеними та не обґрунтованими, всупереч вимог Закону, позивачкою не було надано доказів невиконання або неналежного виконання набувачем (відповідачем) своїх зобов'язань.

Outcome: dismissed