Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] у грудні 2015 р. звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона відповідно до Свідоцтва про право власності на особисту власність на домоволодіння від 17.04.1997 р. є власником приватного будинку [ADDRESS] Позивачка зазначає, що 08.08.2009 р. у вказаному вище приватному будинку вона зареєструвала свого онука [PERSON], відповідача по справі, який у 2013 р. виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації та з того часу до України не повертався, де відповідач проживає позивачці невідомо. Позивачка зазначає, що реєстрація відповідача у належному їй приватному будинку, перешкоджає в оформленні субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, які вона особисто сплачує відповідно до кількості зареєстрованих осіб, а тому позивачка просила суд усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження приватним будинком шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою, виселити останнього з вказаного житла та стягнути судовий збір. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином (а.с. 19, 26, 30, 37), а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає можливим розглянути справу за відсутності останнього на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про час та місце слцхання справи повідомлені судом належним чином (а.с. 38, 39 ). Суд вважає можливим розглянути справу за відстуності третіх осіб. Суд, заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за такими обставинами. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на особисту власність і на домоволодіння від 17.04.1997 р. позивачка [PERSON] є власником приватного будинку [ADDRESS] (а.с. 5). Встановлено, що в спірному житловому приміщенню зареєстровано особи - позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON], який має громадянство Російської Федерації (а.с. 4, 6). В судовому засіданні встановлено та підтверджено позивачкою [PERSON], що відповідач - [PERSON] у 2013 р. добровільно залишив спірне жиле приміщення та переїхав проживати до Російської Федерації, при цьому встановлено, що з вищезазначеного часу останній спірною квартирою не цікавиться і комунальні витрати по її утриманню не несе, які, нараховуються на кількість зареєстрованих осіб, а тому реєстрація відповідача позбавляє позивачку можливості розпоряджатися своїм майном та перешкоджає останній у здійсненні нею права власності щодо цього майна, в тому числі, як зазначила остання, реєстрація відповідача позбавляє її можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг. Факт непроживання відповідача в приватному будинку [ADDRESS] також підтверджується Актом КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Святошинського району міста Києва» 16.12.2015 р. (а.с. 15). Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного та зібраними по справі доказами в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач - [PERSON] тривалий період часу не проживає в спірному житловому приміщенні, витрат по його утриманню не несе, при цьому його реєстрація перешкоджає позивачці реалізувати право власності щодо спірного приватного будинку, тому необхідно усунути перешкоди у здійсненні права власності позивачем спірним житлом, шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідача. При цьому, позовні вимоги про виселення відповідача [PERSON] з приватного будинку [ADDRESS] не можуть бути судом задоволенні, оскільки в судовому засіданні встановлено, що останній у спірному житловому приміщенні не проживає, а відтак не може бути з нього виселений.

Outcome: partial