Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 11.11.2016 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано за рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.11.2018 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . 08.08.2018 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська у справі №203/2384/18 було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини з усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Крім того, рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.10.2018 року у справі №203/2381/18 з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання в розмірі ј частини з усіх видів доходів, починаючи з 13.07.2018 року та до досягнення дитиною трирічного віку. Посилаючись на те, що відповідач належним чином свої зобов`язання по сплаті аліментів не виконував та має заборгованість, позивачка відповідно до ст.196 СК України просила стягнути з останнього на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в сумі 3222 грн. 22 коп., пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в сумі 3277 грн. 04 коп. В судовому засіданні позивачка підтримала позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в наданій заяві просив розглядати справу за відсутності відповідача та його представника. При цьому, представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому останній посилався на те, що заборгованість виникла внаслідок неправильного розрахунку державним виконавцем суми аліментів, без врахування перебування відповідача на обліку, як безробітного в центрі зайнятості. Крім того, в зв`язку із впровадженням карантину та примусовим закриттям кальянної «Зона 30» де працював відповідач, він в період з 15.03.2020 року по 15.06.2020 року не працював та не отримував дохід, що позбавило його можливості сплачувати аліменти. Також посилався, що станом на липень 2020 року заборгованість по сплаті аліментів відповідачем була погашена. З урахуванням наведеного, оскільки заборгованість виникла з незалежних від відповідача причин, просив частково задовольнити позовні вимоги, стягнувши пеню в сумі 1500 грн. Заслухавши пояснення позивачки, перевіривши доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, а також дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 11.11.2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 27.11.2018 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який залишився проживати разом із позивачкою. 08.08.2018 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська у справі №203/2384/18 було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини з усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.10.2018 року у справі №203/2381/18 з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на її утримання в розмірі ј частини з усіх видів доходів, починаючи з 13.07.2018 року та до досягнення дитиною трирічного віку. На підставі вказаних судових рішень було видано виконавчі листи, які позивачкою пред`явлено для примусового виконання до Індустріального ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Згідно ч.ч.1,2 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Посилаючись на те, що відповідач відповідно до судових рішень аліменти своєчасно не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість, позивачка у відповідності до ст.196 СК України, просила стягнути з останнього пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з жовтня 2018 року по березень 2020 року включно, в сумі 3222 грн. 22 коп., а також пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку за період з листопада 2018 року по березень 2020 року включно, в сумі 3277 грн. 04 коп. Згідно наданих позивачкою до заяви довідок державного виконавця вбачається, що станом на 31.03.2020 року заборгованість боржника [PERSON] по сплаті присуджених аліментів на дитину становила 8858 грн. 54 коп., а по сплаті аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку - 11658 грн. 32 коп. Відповідно до наданої відповідачем до відзиву довідки встановлено, що в період з 29.10.2018 року по 06.05.2019 року останній перебував на обліку в центрі зайнятості. Крім того, відповідачем в липні 2020 року було погашено існуючу заборгованість по аліментам. З наданих відповідачем до відзиву нових довідок-розрахунків, складених державним виконавцем, вбачається, що станом на 21.07.2020 року заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини у відповідача відсутня, заборгованість за період розрахунку позивачкою пені станом на 31.03.2020 року становила 8584 грн. 04 коп.; заборгованість по аліментам на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку станом на 17.07.2020 року відсутня, заборгованість за період розрахунку пені станом на 31.03.2020 року включно, становила 12303 грн. 42 коп. Суд враховує, що ст.196 СК України віднесена до глави 15 цього кодексу, норми якої визначають обов`язок матері та батька утримувати дитини та його виконання. При цьому, безпосередньо ст.196 СК України визначено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, оплати додаткових витрат на дитину. Тобто, вказана норма не встановлює відповідальність платника аліментів у вигляді сплати пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, стягнутих в порядку ст.84 СК України, що віднесена до глави 9 СК України, нормами якої визначаються права та обов`язки подружжя по утриманню. В зв`язку з цим, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років позивачці слід відмовити. В частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, суд враховує, що погашення позивачем заборгованості по аліментам після подачі позову не звільняє його від відповідальності за ст.196 СК України. Також суд відхиляє доводи відповідача, що він був позбавлений можливості працювати в ФОП [PERSON] та отримувати дохід в період з 15.03.2020 року по 15.06.2020 року через закриття в зв`язку з карантинними обмеженнями кальянної «Зона 30» де він працював, оскільки відповідачем не надано суду доказів перебування у відповідних трудових відносинах. Крім того, відповідач посилається на неможливість отримання доходів після 15.03.2020 року, в той час, як позивачкою заявлено вимоги про стягнення пені внаслідок заборгованості по аліментам, що виникла за період з жовтня 2018 року по 31.03.2020 року. Посилання відповідача на чинення йому перешкод з боку позивачки у побаченнях з дитиною ніяким чином не впливають на його обов`язок утримувати дитину та своєчасно сплачувати аліменти. З урахуванням наведеного, суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені та приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивачки в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини за період з жовтня 2018 року по березень 2020 року включно, але з урахуванням уточнюючої довідки-розрахунку державного виконавця, що надавалась відповідачем до відзиву. Таким чином, з відповідача на користь позивачки слід стягнути пеню в сумі в сумі 3138 грн. 93 коп., з яких: за жовтень 2018 року - 620 грн. 85 коп., за квітень 2019 року - 243 грн. 90 коп., за травень 2019 року - 122 грн. 25 коп., за червень 2019 року - 157 грн. 05 коп., за липень та серпень 2019 року - по 58 грн. 67 коп., за вересень 2019 року - 56 грн. 78 коп., за жовтень 2019 року - 413 грн., за листопад 2019 року - 99 грн. 68 коп., за грудень 2019 року - 196 грн., за січень 2020 року - 849 грн. 63 коп., за лютий 2020 року - 156 грн. 82 коп., за березень 2020 року - 105 грн. 63 коп. В іншій частині в задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 840 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial