Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить стягувати з відповідача [PERSON] в її користь аліменти на утримання синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що понад шість місяців вона з відповідачем проживає окремо. Її доходів на утримання дітей не вистачає. Вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням виконувати покладені на нього обовязки по їх матеріальному забезпеченню та вихованню, однак жодної матеріальної допомоги на утримання дітей він не надає, знаючи про її важке матеріальне становище. Крім цього, звертає увагу суду на те, що відповідач не має іншої родини та інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, не має на утриманні інших осіб, які потребують обовязкового утримання з його боку. Стан здоровя та матеріальне становище відповідача дозволяють йому утримувати своїх малолітніх дітей. Вона не має можливості сама утримувати та виховувати малолітніх синів, оскільки не працює, так як здійснює догляд за дітьми, які не досягли трьохрічного віку, через що вони фактично перебувають на утриманні її матері. Відповідач ухиляється від утримання своїх дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, вона перебуває у тяжкому матеріальному становищі і не взмозі сама задовольнити їх потреби, а тому звертається з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав суду заперечення на позовну заяву, в обґрунтування якого покликається на те, що він перебував за межами України і постійно пересилав позивачці гроші на утримання дітей, а коли повернувся на територію України, позивачка вже не проживала в їх будинку. Офіційно він ніде не працює, знаходиться на утриманні матері, яка є пенсіонеркою і отримує незначні пенсійні кошти. Від утримання та виховання дітей він не відмовляється, однак зважаючи на його важкий матеріальний стан він не взмозі сплачувати аліменти в розмірі 1300 грн. на кожну дитину. Згідний сплачувати аліменти в розмірі 746 грн. на кожну дитину. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд, заслухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що неявка відповідача, належним чином повідомленого про судове засідання, без поважних причин та без повідомлення причин неявки не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, і позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 208776 від 16.09.2013 року /а.с. 5/. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-СГ № 560879 від 25.10.2017 року), [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-СГ № 560882 від 25.10.2017 року), [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-СГ № 560881 від 25.10.2017 року), [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-СГ №560880 від 25.10.2017 року) /а.с. 9-12/. Сімя [PERSON] має право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей, про що свідчить посвідчення серії БС № 130654, яке видане 27.01.2017 року Управлінням праці та соціального захисту населення м. Стрия, строк дії до 05.12.2034 року /а.с. 13/. Діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані та проживають з позивачкою за адресою: вулиця Обаля, 22, м. Стрий, Львівська область, що стверджується довідкою КП «Надія» № 3702 від 28.12.2017 року /а.с. 18/. Позивачка [PERSON] отримує соціальну допомогу на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до досягнення ними трьохрічного віку, що підтверджується випискою по рахунку за період з 26.10.2017 року по 16.01.2018 року /а.с. 32/ та поясненнями позивачки, наданими в судовому засіданні. Поясненнями позивачки [PERSON] в судовому засіданні зясовано, що діти знаходяться на повному її утриманні, сама вона не взмозі повністю забезпечити сімю та потреби дітей, оскільки не працює, так як здійснює догляд за чотирма дітьми, двоє з яких не досягли трьохрічного віку. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, так як інших утриманців він не має, а його стан здоровя дозволяє йому працювати та надавати їм матеріальну допомогу. Вважає, що на утримання синів слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. на кожну дитину, так як відповідач не має постійного заробітку, доходи, які є мінливими та нерегулярними, він отримує з неофіційних джерел. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи даний спір, суд враховує часткове визнання позову відповідачем та виходить з положень ст. 182 СК України. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що від шлюбу у сторін народилося четверо синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю та перебувають на її утриманні, а відповідач дітьми не цікавиться, коштів на їх утримання не надає, хоча в силу закону зобовязаний це робити. Крім цього, судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, доказів того, що відповідач несе витрати на утримання інших непрацездатних осіб матері [PERSON], [INFO], судом не здобуто, як і доказів того, що відповідач знаходиться на утриманні своєї матері, яка є пенсіонеркою, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 202 СК України, де зазначено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У судовому засіданні також не здобуто доказів того, що відповідач за станом свого здоровя неспроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Таким чином, в позивачки були всі підстави звернутися до суду з даним позовом. При цьому, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд виходить з того, що обовязком щодо утримання дитини є рівною мірою як матері, так і батька, враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Враховуючи матеріальне становище як платника аліментів, так і матеріальне становище дітей, на утримання яких підлягають стягненню аліменти, їх стан здоровя, стан здоровя платника аліментів та інші обставини, визначені ст. 182 СК України, що мають значення для справи, в тому числі, на які покликаються сторони, суд приходить до висновку, що з врахуванням обставин справи, доходів позивачки, фактичних доходів та можливостей відповідача, з нього на утримання синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], слід стягувати по 1000 грн. щомісячно, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, потребам дітей і можливостям платника. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивач звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей 13.12.2017, стягнення слід проводити саме з цієї дати. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: partial