Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що за час сімейного життя у них з відповідачем народилося четверо дітей, в тому числі дочка [PERSON] , [INFO] . Вказує, що дочка [PERSON] вже досягнула повноліття, однак продовжує навчання в Університеті державної фіскальної служби України, у зв`язку з чим надалі потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, зокрема на проїзд до навчального закладу, вартість додаткового харчування, одягу, канцелярського приладдя. Вважає, що відповідач [PERSON] має можливість і надалі надавати матеріальну допомогу дочці [PERSON] на час її навчання. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] в її (позивачки) користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно на утримання їх повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, на весь час навчання до досягнення дочкою 23 років. Відповідачем [PERSON] скеровано на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому такий просить відмовити в задоволенні позовних вимог, пред`явлених [PERSON] , з наступних мотивів: їхня дочка [PERSON] навчається на факультеті підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції Університету ДФСУ та знаходиться на повному державному забезпеченні; позивачкою жодним чином не обґрунтовано підстави особистого звернення з даним позовом до суду, а їхня дочка [PERSON] , яка зареєстрована в гуртожитку (казармі) навчального закладу та приїжджає до матері на канікули, не зверталась до суду з позовом про стягнення з нього (відповідача) аліментів на час навчання; позивачкою не надано доказів її спільного проживання з дочкою [PERSON] та факту її повного утримання; позовні вимоги позивачки є безпідставними, такими, що не підтверджуються належними та допустимими доказами; позивачкою не наведені жодні докази того, що він (відповідач) може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, яка продовжує навчання, не доведено факт його (відповідача) зобов`язання утримувати її до досягнення двадцяти трьох років; з його (відповідача) доходів регулярно відраховувалися та відраховуються аліменти на утримання інших спільних з позивачкою дітей; він (відповідач) добровільно сплачував допомогу іншій дочці [PERSON] до закінчення нею навчання; у зв`язку з важким майновим становищем він, будучи військовим пенсіонером, змушений був повернутися на військову службу; у нього на утриманні перебуває інша сім`я - дружина та малолітній син, яким він (відповідач) зобов`язаний надавати допомогу. Також у поданому відзиві відповідач [PERSON] зазначив, що у тому випадку, коли суд прийде до висновку про необхідність стягнення з нього (відповідача) аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, то такі, на його (відповідача) переконання, не можуть бути визначені у розмірі більшому ніж 1/6 частина з усіх видів його доходу. Крім того, відповідачем [PERSON] скеровано на адресу суду письмову заяву (пояснення) в порядку ст.182 ЦПК України, у якій такий зазначив, що нещодавно (вже після скерування ним на адресу суду відзиву на позовну заяву) йому видали посвідчення учасника бойових дій; після отримання даного посвідчення, копію такого особисто надав доньці [PERSON] (третій особі по справі) за її ж проханням для отримання соціальної підтримки на час навчання; жодних перешкод скористатись вказаним правом у третьої особи по справі [PERSON] немає; третя особа по справі [PERSON] навчається на денній формі навчання та знаходиться на повному державному забезпеченні; з урахуванням його (відповідача) статусу учасника бойових дій дочка [PERSON] , скориставшись державною програмою допомоги, має право на отримання соціальної стипендії, безоплатного забезпечення підручниками, безоплатного доступу до мережі Інтернет, і т.д; він (відповідач) продовжує вправно сплачувати позивачці аліменти згідно судових рішень; у зв`язку з важким майновим становищем він, будучи військовим пенсіонером, змушений був повернутися на військову службу; у нього на утриманні перебуває інша сім`я - дружина та малолітній син, яким він (відповідач) зобов`язаний надавати допомогу; пред`явлені позивачкою [PERSON] вимоги про стягнення в її користь аліментів не підтверджуються належними та допустимими доказами. Позивачка [PERSON] також скерувала на адресу суду письмові заяву (пояснення) по суті даного позову, де зазначила наступне: сімейне законодавство прямо не пов`язує обов`язок утримання повнолітньої дитини з обов`язковістю її проживання з матір`ю; обов`язком як і матері, так і батька дитини, незалежно від місця проживання повнолітньої дитини, є її утримання на період навчання; Сімейний кодекс України передбачає принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо участі у матеріальних витратах щодо утримання дітей; покликання відповідача на ті обставини, що їхня повнолітня дочка [PERSON] не проживає з одним з батьків, а докази потреби дитини в такій допомозі є безпідставними можуть враховуватись тільки при визначенні розміру аліментів та не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позову; в неї (позивачки) на утриманні є інші спільні з відповідачем діти, відтак вона не в змозі самостійно утримувати їхню спільну повнолітню дочку [PERSON] , яка продовжує навчання; у порівнянні з її (позивачки) становищем, яка доглядає та має на утриманні всіх спільних з відповідачем дітей, вважає несправедливими твердження відповідача про те, що він не має можливості утримувати їхню повнолітню дочку [PERSON] , зокрема з урахуванням того, що такий є військовим пенсіонером, несе службу за контрактом, отримує пенсію і заробітну плату та має на утриманні лише одну малолітню дитину в іншій сім`ї. Просить задовольнити заявлені нею позовні вимоги. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги. Зазначила, що їхня з відповідачем повнолітня дочка [PERSON] навчається в Університеті державної фіскальної служби України у м.Ірпінь Київської області, у зв`язку з навчанням та проживанням у гуртожитку дочка потребує матеріальної допомоги, зокрема у зв`язку з понесенням витрат на додаткове харчування, одяг, проїзд до місця навчання і т.д.; вона (позивачка) має на утриманні ще інших спільних з відповідачем дітей; згідно довідок про розмір пенсії та про доходи за місцем служби, відповідач отримує достатній заробіток та відповідно має змогу сплачувати аліменти на утримання їх повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, у заявленому нею розмірі. Також просить врахувати ті обставини, що твердження відповідача з приводу того, що він особисто надав доньці [PERSON] (третій особі по справі) копію належного йому посвідчення учасника бойових дій для отримання соціальної підтримки на час навчання - не відповідають дійсності. Ствердила, що їхня дочка [PERSON] неодноразово зверталась до відповідача [PERSON] з прохання надати їй копію такого посвідчення, однак її прохання виявились безрезультатними, а відповідач по даний час так і не надав дочці [PERSON] копії відповідного посвідчення. Просить стягувати з відповідача [PERSON] в її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно на утримання їх повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, - до закінчення нею навчання у вказаному навчальному закладі. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився. У поданому відповідачем [PERSON] відзиві міститься його клопотання про розгляд даної цивільної справи у його (відповідача) відсутності. Третя особа [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак у судове засідання, призначене на 27.05.2021р. - не з`явилася, натомість така була присутня у судовому засіданні по даній цивільній справі, яке відбулося 29.11.2019р. та вказала, що підтримує позовні вимоги, заявлені позивачкою [PERSON] . Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] та третьої особи [PERSON] , дослідивши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги та доводи відповідача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 11.06.2009р. Від подружнього життя в сторін народилося четверо дітей, зокрема дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 13.07.2009р. по справі №2-292 за 2009 рік ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.06.2009р. і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 14.07.2014р. по справі №448/912/14-ц ухвалено стягувати з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03.07.2014р. і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. На даний час у Личаківському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавче провадження, де стягувачем є позивачка [PERSON] , а боржником є відповідач [PERSON] , зокрема по виконанню виконавчого листа від 14.07.2009р., виданого на підставі зазначеного вище судового рішення від 13.07.2009р. по справі №2-292 за 2009 рік, де з боржника - відповідача [PERSON] здійснюється стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] (інші діти досягнули повноліття). Крім того, в провадженні Личаківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа від 02.04.2015р., виданого на підставі судового рішення від 14.07.2014р. по справі №448/912/14-ц про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , яка після досягнення повноліття продовжувала навчання, однак в межах даного виконавчого провадження останнє нарахування аліментів мало місце у червні 2019р. Дочка сторін [PERSON] досягнула повноліття та на даний час навчається в Університеті державної фіскальної служби України, на 4-му курсі денної форми навчання Факультету підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників податкової міліції Університету ДФС України на повному державному забезпеченні. Строк закінчення навчального закладу - червень 2021 року. Повнолітня [PERSON] в період навчання проживає в гуртожитку вказаного навчального закладу, а у вільний від навчання час така фактично проживає разом з позивачкою [PERSON] . Відповідач [PERSON] не надає коштів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання. Відповідач [PERSON] є військовим пенсіонером, зокрема такий перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Львівській області і отримує пенсію за вислугу років. Крім того, відповідач [PERSON] на даний час є працевлаштованим, займає посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії в військовій частині [NUMBER] , де регулярно отримує заробітну плату. Відповідач [PERSON] має іншу сім`ю, зокрема 12.12.2009р. такий зареєстрував шлюб з [PERSON] ; у нього на утриманні перебуває малолітня дитина: син [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивачки [PERSON] та третьої особи [PERSON] ; копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] ; копією свідоцтва про розірвання шлюбу між сторонами по справі; довідкою про склад сім`ї позивачки [PERSON] ; довідками з Університету державної фіскальної служби України від 27.06.2019р. №10/02-242 та від 23.04.2021р. №10/02-145; копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 13.07.2009р. по справі №2-292 за 2009 рік; копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 14.07.2014р. по справі №448/912/14-ц; копією свідоцтва про шлюб відповідача [PERSON] з [PERSON] ; копією свідоцтва про народження дитини - [PERSON] , [INFO] ; копією посвідчення ветерана війни учасника бойових дій серії [NUMBER] , виданого на ім`я [PERSON] ; інформацією з Личаківського відділу ДВС у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про наявність та стан виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих листів про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей; довідкою про доходи пенсіонера [PERSON] від 12.04.2021р.№2018, виданої Головним управлінням ПФУ в Львівській області; витягом з наказу начальника 7 прикордонного загону (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) ДПС України від 28.08.2020р. №307-ос про зарахування відповідача [PERSON] до списків особового складу загону та на всі види забезпечення; довідкою про доходи відповідача [PERSON] за період з жовтня 2020р. по березень 2021р.; копією паспорта [PERSON] та третьої особи [PERSON] ; іншими матеріалами справи. Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Зазначене випливає також з Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п.20 якої роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. Сімейний кодекс не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. У даному випадку суд враховує пояснення позивачки [PERSON] та третьої особи [PERSON] , надані ними безпосередньо в судовому засіданні, а також матеріали справи. При цьому, суд зважає на те, що [PERSON] досягнула повноліття, однак продовжує навчання на денній формі, вона є такою, що не може в повній мірі себе матеріально забезпечувати, відтак потребує матеріальної допомоги батьків, як матері, так і батька, оскільки самій матері матеріально утримувати дочку є непосильним, з врахуванням того, що дочка навчається у м.Ірпінь Київської області, що пов`язано з періодичним доїздом з м.Мостиська Львівської області до місця навчання у м.Ірпінь (після вихідних, канікул і т.і.). Також суд враховує ту обставину, що повнолітня [PERSON] навчається на повному державному забезпеченні, однак погоджується з доводами позивачки та третьої особи про наявність в останньої ще й інших, витрат, пов`язаних з навчанням, зокрема витрат, пов`язаних з проїздом до навчального закладу, необхідність додаткового харчування, канцелярського знаряддя, одягу (іншого, ніж форменний) і т.і. Разом з тим, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині. Оцінюючи доходи відповідача [PERSON] як платника аліментів (розмір отримуваної заробітної плати та пенсії) та можливість надання ним допомоги повнолітній дочці, суд вважає, що відповідач має змогу надавати майнову допомогу повнолітній [PERSON] , яка продовжує навчання. Крім того, як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] має іншу сім`ю, у нього на утриманні перебуває малолітня дитина: син [PERSON] , [INFO] .. Однак, як вважає суд, необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній доньці [PERSON] , яка її потребує. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан повнолітньої дитини дочки сторін [PERSON] , майновий стан обох сторін, в тому числі те, що позивачка по справі є працевлаштованою, така утримує інших спільних з відповідачем дітей, одна з яких є ще неповнолітньою, а також те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків та інтереси їхньої дитини будуть у такий спосіб захищені. Відповідно до вимог ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України). Згідно із 1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд не приймає до уваги доводів відповідача [PERSON] , що їхня дочка [PERSON] могла чи скористалась статусом відповідача як учасника бойових дій для отримання соціальної підтримки (державної цільової підтримки) на час навчання, оскільки такі доводи не віднайшли свого підтвердження під час розгляду справи належними та допустимими доказами. Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно наданої відповідачем копії посвідчення учасника бойових дій, таке видане 22.10.2019р., відповідно, суд ставить під сумнів твердження відповідача про отримання ним такого посвідчення лише на час написання ним письмових пояснень по суті спору (у грудні 2019р.). Натомість відзив на позовну заяву, у якому відсутні будь-які покликання відповідача на факт надання ним дочці [PERSON] відповідного посвідчення, датований ще 23.10.2019р. При цьому суд звертає увагу на те, що позивачка [PERSON] не навела належних доказів необхідності стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] саме у визначеному нею розмірі (в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно). Вирішуючи даний спір, суд враховує також і те, що у поданому відповідачем [PERSON] відзиві на позовну заяву такий хоча і просив відмовити в задоволенні позовних вимог, однак зазначав про можливість сплати ним аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, однак в розмірі не більше 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Підсумовуючи вищенаведене, з огляду на те, що обов`язок утримувати дітей, в тому числі повнолітніх, які продовжують навчання до досягнення ними двадцяти трьох років виникає в обох батьків в рівній мірі, зважаючи на те, що вік [PERSON] перевищує вісімнадцять років та є меншим двадцяти трьох років, вона продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач є військовим пенсіонером та на даний час ще й офіційно працевлаштований, такий отримує дохід (і заробітну плату, і пенсію, розмір яких підтверджений відповідними довідками), беручи до уваги усі наведені обставини та враховуючи заяву одержувача аліментів про визначення розміру аліментів саме у частці від заробітку (доходу),

Outcome: partial