Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила суд, визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі №10а у будинку №30 по вул.Катерининська в м.Одесі. та примусово зняти з реєстраційного обліку у Приморському районному відділі м.Одеса Головного управління державної міграційної служби в Одеській області [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивачка зявилася, надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглянути справу без фіксації технічними засобам. Відповідач у судове засідання зявився, надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить суд розглянути справу без фіксації технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, зясувавши всі суттєві обставини, вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником квартири №10а у будинку №30 по вул.Катерининська у м.Одесі, яка в цілому складається з приміщень, загальною площею 138,0 кв.м, житловою площею 94,8 кв.м, що підтверджується свідоцтвом про право власності, технічним паспортом та витягом про державну реєстрацію прав (а.с.9-12). Згідно довідки №109 від 19.01.2017 року у вищевказаній квартирі зареєстровані позивачка [PERSON], її мати [PERSON], донька позивачки [PERSON], онук позивачки [PERSON], онука позивачки [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] (а.с.4). Той факт, що відповідач не проживає в зазначеній квартирі з лютого 2016 року підтверджується письмовими свідченнями сусідів [PERSON] та [PERSON] 26 серпня 2016 року на підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси по справі №522/15548/16-ц шлюб між донькою позивачки [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано (а.с.5). Згідно ст.317 УК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Однак для вчинення певних правочинів щодо будинку для забезпечення власних потреб необхідна згода проживаючих в ньому осіб. У відповідності до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Однак, вже більше шести місяців за вказаною адресою відповідач не проживає, ніяких відомостей щодо місця його знаходження не відомо Відповідач ніколи не оплачував ні проживання, ні комунальні послуги, тобто не виконував і не виконує вимог ст.156 ЖК України, і позивачка вимушена платити додаткову суму комунальних платежів, платежів за газ, водопостачання і водовідведення. Також, реєстрація відповідача у квартирі позивачці позбавляє її можливості вільно розпорядитися своїм майном на власний розсуд як власниці та значно обмежує її законні права. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст.321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів свої сімї, інших осіб. Також, статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Крім того, згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до органу реєстрації, зняття з реєстрації може бути здійснено за зверненням іншої особи та на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку. Таким чином, на підставі наведеного суд вважає можливим позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання задовольнити частково, визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №10а по вул.Катерининська, 30 у м.Одеси. Суд відмовляє у задоволенні позову в частині зняття з реєстраційного обліку [PERSON], так як рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. На підставі викладеного і

Outcome: partial