Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. В обґрунтування позову вказує, що їй на підставі свідоцтва про право власності від 23.09.1997 року на праві приватної власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] . Інша частина квартири належить відповідачам [PERSON] , [PERSON] (по 1/3 частці квартири). Вказана квартира складається із трьох кімнат та допоміжних приміщень, загальною площею 66,3 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м., а саме: кімната №1, площею 18,7 кв.м.; кімната №2, площею 11,8 кв.м.; кімната №3, площею 10,6 кв.м., з прилеглою лоджією площею 1,8 кв.м.; коридор, площею 11,8 кв.м.; вбудована шафа, площею 0,8 кв.м.; туалет, площею 0,7 кв.м.; ванна, площею 2,2 кв.м.; кухня, площею 7,9 кв.м. Вказує, що вони в добровільному порядку не можуть встановити порядок користування даною квартирою, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Просить: встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] та виділити їй в користування кімнату № [NUMBER] , площею 11,8 кв.м., [PERSON] виділити в користування кімнату № [NUMBER] , площею 18,7 кв.м., [PERSON] виділити в користування кімнату № [NUMBER] , площею 10,6 кв.м. Кухню, ванну, туалет, вбудовану шафу, коридор залишити в спільному користуванні сторін. Стягнути із відповідачів на її користь судові витрати в солідарному порядку. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30.10.2020 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою та визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачам наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , виділивши їй в користування кімнату № [NUMBER] , площею 11,8 кв.м., [PERSON] виділити в користування кімнату № [NUMBER] , площею 18,7 кв.м., [PERSON] виділити в користування кімнату № [NUMBER] , площею 10,6 кв.м. Кухню, ванну, туалет, вбудовану шафу, коридор залишити в спільному користуванні сторін. Від стягнення із відповідачів на її користь судових витрат відмовилася. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнав та пояснив, що він не заперечує щоб між сторонами був встановлений порядок користування квартирою [ADDRESS] так як вони є її співвласниками та щоб йому особисто була виділена в користування кімната № [NUMBER] , площею 18,7 кв.м., а їх сину [PERSON] кімната № [NUMBER] , площею 10,6 кв.м. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, але 02.12.2020 року направив до суду заяву (надійшла до суду 09.12.2020 року), в якій вказує, що він визнає позовні вимоги [PERSON] та вважає їх такими, що підлягають до задоволення. Також просить розглянути справу без його участі. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , відповідача [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до статті 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. В судовому засіданні встановлено, що сторони ( [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ) є співвласниками квартири [ADDRESS] . Вказане стверджується свідоцтвом на право власності на житло № [NUMBER] , виданим Придніпровським райвиконкомом 23.09.1997 року, а також довідкою КП «ЧООБТІ» від 23.07.2020 року. Вказана квартира [ADDRESS] , відповідно до даних технічного паспорта, складається з трьох кімнат та допоміжних приміщень, загальною площею 66,3 кв.м., житловою площею 41,1 кв.м., а саме: кімната №1, площею 18,7 кв.м.; кімната №2, площею 11,8 кв.м.; кімната №3, площею 10,6 кв.м., з прилеглою лоджією площею 1,8 кв.м.; коридор, площею 11,8 кв.м.; вбудована шафа, площею 0,8 кв.м.; туалет, площею 0,7 кв.м.; ванна, площею 2,2 кв.м.; кухня, площею 7,9 кв.м. Також в судовому засіданні встановлено, що сторони не дійшли в добровільному порядку згоди щодо порядку користування квартирою [ADDRESS] , в зв`язку з чим позивачка і звернулася до суду з даним позовом. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до\~Закону №475/97-ВР від 17.07.1997\~Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною першою\~ст. 356 ЦК України\~визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 1 та ч. 2\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. За положеннями ч. 3\~ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. \~ \~ \~ \~При вирішенні даного спору судом також враховуються висновки Верховного Суду України від 17.02.2016 року у справі № 6-1500цс15. Зокрема, зазначено, що\~стаття 358 ЦК України\~свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. \~ \~ \~ \~Оскільки за результатами розгляду даної справи встановлено, що сторони, будучи співвласниками нерухомого майна, самостійно і добровільно не змогли визначити порядок користування вказаною квартирою, а тому даний спір підлягає до вирішення судом. Суд вважає, що порядок користування квартирою за вказаним позивачкою варіантом, - є таким, що забезпечить права та інтереси позивачки і відповідачів щодо користування приміщеннями квартири. При цьому, судом враховуються такі обставини: технічні характеристики квартири, розміщення кімнат, їх площу, наявність лоджій; фактичне проживання на даний час у квартирі осіб, їхню участь в утриманні житла. При цьому, суд враховує, що відповідачами [PERSON] , [PERSON] даний позов визнаний, тому вважає, що такий порядок користування спільною квартирою найбільше враховує баланс інтересів кожного із співвласників. А тому, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та встановлення порядку користування квартирою [ADDRESS] за варіантом запропонованим позивачкою, а саме: виділити в користування [PERSON] кімнату № [NUMBER] , площею 11,8 кв.м.; відповідачу [PERSON] виділити в користування кімнату № [NUMBER] , площею 18,7 кв.м.; відповідачу [PERSON] виділити в користування кімнату № [NUMBER] , площею 10,6 кв.м. Підсобні приміщення, а саме кухню, ванну, туалет, вбудовану шафу, коридор залишити в спільному користуванні сторін. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved