Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] та Орган опіки та піклування Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області, вказуючи, що з 2007 року її син [PERSON] проживав у громадянському шлюбі з [PERSON] . Від їх спільного проживання народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Наприкінці серпня 2019 року її невістка [PERSON] покинула родину, поїхала на свою батьківщину у Вірменію. Її син [PERSON] зв`язувався з нею по телефону, на що вона сказала, що наміру повертатися назад на Україну не має. [PERSON] поїхала до своєї матері та брата, які проживають у Вірменії, вже 7 років відвідують секту «Свідки Ієгови » та втягнули тепер туди і її невістку - матір дітей. Діти залишились жити з нею. Весь цей час вони перебувають на її повному утриманні. Батько дітей [PERSON] є інвалідом ІІ групи. Мати дітей з того часу, як поїхала до Вірменії, грошей на потреби дітей не надсилає, своїх батьківських обов`язків, зокрема обов`язку виховувати та утримувати дітей до досягнення ними повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Будь-яких перешкод для виконання нею своїх батьківських обов`язків вона не чинила. Відповідачка зовсім не цікавиться розвитком, станом здоров`я дітей, не дбає про їх інтереси. Тому, всі ці обов`язки вона вимушена була покласти на себе. Навіть тоді, коли мати дітей знаходилась вдома, дітьми займалася вона, їх бабуся. Вона відводила та забирала дітей зі школи і садочка, приводила їх до лікарні, коли вони хворіли, купляла дітям одяг, шкільне приладдя, стежила за тим, щоб її онуки були охайними та добре вдягнутими, допомагала дітям робити домашнє завдання. Оскільки батько дітей [PERSON] є інвалідом ІІ групи та повинен лікуватися, то право стати опікуном дітей та повністю відповідати за їх виховання має вона, як їх бабуся. Таким чином, відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітніх дітей. В зв`язку з чим просить позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , призначити її опікуном останніх та передати їх їй на виховання. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 29.11.2019 року вищезазначену позовну заяву на підставі ст. 185 ЦПК України було залишено без руху для вірного зазначення учасників процесу по даній справі, а саме визначення та зазначення кола третіх осіб, а також для надання документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 1152,60 грн., та надано позивачці десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення її недоліків. 26.12.2019 року на виконання вимог вищевказаної ухвали позивачкою було подано заяву про усунення недоліків з уточненою позовною заявою та оригіналом квитанції про сплату судового збору в розмірі 1152,60 грн. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 27.12.2019 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] та Орган опіки та піклування Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Крім цього, відповідачці визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам. Також відповідачці разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. Крім цього, ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 06.02.2020 року за клопотанням позивачки замінено первісну третю особу Орган опіки та піклування Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області на належну третю особу Службу у справах дітей Нікольської районної державної адміністрації Донецької області, а також зобов`язано Службу у справах дітей Нікольської районної державної адміністрації Донецької області надати суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , який надійшов на адресу суду 04.03.2020 року. Інші клопотання учасниками судового процесу не заявлялися. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 22.04.2020 року підготовче провадження закрито та справа призначена до судового розгляду по суті. Проте, 28.09.2020 року, після закриття підготовчого провадження, до початку розгляду справи по суті, відповідачкою надано відзив на позовну заяву, з письмовими доказами (документами), в якому вона позов не визнала у повному обсязі та заперечувала проти його задоволення. Свої заперечення обґрунтувала тим, що дійсно вона перебуває в цивільному шлюбі з [PERSON] , з яким мають п`ятьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2008 року народження, [PERSON] , 2009 року народження, [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] , 2011 року народження, та [PERSON] , 2013 року народження. До серпня 2019 року вона проживала разом зі своїми дітьми, чоловіком та його батьками в [ADDRESS] . Вона повністю виконувала свої батьківські обов`язки по вихованню дітей, водила їх до дитячого садочка та до школи. Якщо діти хворіли, то водила їх до лікарні. Також, вказує, що вона є громадянкою республіки Вірменія та з 2016 року має посвідку на постійне місце проживання на території України. Адресою її реєстрації на території України є [ADDRESS] . У серпні 2019 року вона захворіла тяжкою хворобою легенів (рак легенів). Пройшовши обстеження у лікарів в Україні, вони їй порекомендували лягти на лікування у клініку іншої держави. У зв`язку з тим, що її рідні мешкають на території Вірменії, вона поїхала туди на лікування. Про свій від`їзд на лікування вона повідомила свого чоловіка, його батьків та дітей. Приблизно до листопада 2019 року вона, лікуючись у центрі боротьби проти туберкульозу МОЗ республіки Вірменія, спілкувалася зі своїми дітьми по телефону та вайберу, по відеозв`язку допомагала робити їм домашнє завдання, цікавилась про їх стан здоров`я та турбувалася про них. Починаючи з листопада 2019 року по теперішній час її громадянський чоловік не дає їй можливості спілкування з дітьми, змінив телефони, а іншого засобу спілкування з дітьми у неї не було. Взимку 2019 року їй зателефонувала шкільна вчителька її дітей та розповіла їй про те, що її хочуть позбавити батьківських прав, оскільки вона не піклується своїми дітьми. До 20.03.2020 року вона знаходилась на стаціонарному лікуванні у центрі боротьби проти туберкульозу МОЗ республіки Вірменія, а в цей час її чоловік та його батьки не давали їй можливості спілкуватися з дітьми по телефону, до неї на побачення не приїжджали. На даний час, вилікувавшись від цієї тяжкої хвороби, вона знову повернулася до України до своїх дітей, де збирається і далі їх навчати та займатися вихованням. Спиртні напої та наркотичні засоби вона не вживає, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась. Згідно висновку Нікольської райдержадміністрації Донецької області від 04.03.2020 року позбавлення її батьківських прав вважається недоцільним та передчасним. Також, просила вважати поважними причини пропуску строку надання відзиву на позов, оскільки з серпня 2019 року по теперішній час на території України у зв`язку із тяжкою хворобою вона не знаходилась, про розгляд даної справи у суді не знала та дізналася лише після виписки із лікарні. 06.10.2020 року позивачкою надано суду відповідь на відзив, згідно якої остання зазначила, що навіть тоді коли мати дітей [PERSON] знаходилась вдома, дітьми займалася вона - їх бабуся. Вона відводила та забирала дітей зі школи і садочка, приводила їх до лікарні, коли вони хворіли, купляла дітям одяг, шкільне приладдя, стежила за тим, щоб її онуки були охайними та добре вдягнутими, допомагала дітям робити домашнє завдання. Останнім часом вона почала помічати, що її невістка проводить багато часу в інтернеті, замість того, щоб приділити час дітям. Вона розмовляла по скайп-зв`язку зі своїми родичами із Вірменії, які вже давно знаходяться у секті «Свідки Ієгови ». Під час її розмови по інтернету вони обговорювали тему релігії та її родичі умовляли її невістку покинути своїх дітей та Україну заради служіння церкві «Свідки Ієгови ». Також. зазначила, що дійсно її невістка хворіла, але у неї було запалення легенів, а не рак. Наприкінці серпня 2019 року, після чисельних умовлянь з боку родичів її невістки, вона все ж таки наважилась покинути родину. Вона поїхала на свою батьківщину у Вірменію. Її син [PERSON] зв`язувався з нею по телефону, на що вона сказала, що повертатися назад в Україну наміру не має. Сказала, що чоловік та діти їй не потрібні та вона хоче жити своїм життям. Вже кілька днів її невістка [PERSON] знаходиться на території України, адресу їм не повідомляла, з родиною не спілкувалася. Діти свою матір бачити не хочуть, тому що почувають себе покинутими, ображеними та непотрібними їй. Вона не хоче травмувати дітей побаченнями з матір`ю, так як знає, що вони їй не потрібні. Враховуючи вищевикладене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. До відповіді на відзив додано фіскальні чеки АТ «Укрпошта» про направлення кореспонденції відповідачці та третім особам. Слід зазначити, що ухвалою суду, яка не була оформлена окремим процесуальним документом, а була занесена до журналу судового засідання,було поновлено строк відповідачці для подачі відзиву, з письмовими доказами, а позивачці для подачі відповіді на відзив, та вказані заяви по суті справи з письмовими доказами прийняті до судового розгляду. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов по вищезазначеним підставам підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Також пояснила, що доводи відповідачки викладені у відзиві є безпідставними та не доведеними. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі та заперечувала проти його задоволення, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суду пояснив, що дійсно він перебуває в цивільному шлюбі з [PERSON] , з якою мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2008 року народження, [PERSON] , 2009 року народження, [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] , 2011 року народження, та [PERSON] , 2013 року народження. Проте, відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітніх дітей, в серпні 2019 року поїхала до Вірменії та з того часу з дітьми не спілкується, їх здоров`ям та розвитком не цікавиться. Вихованням дітей займається його мати - бабуся дітей [PERSON] . Також, зазначив, що він є інвалідом ІІ групи, а тому право стати опікуном дітей має бабуся дітей. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Нікольської районної державної адміністрації Донецької області - Внукова О.Л. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі. Суду пояснила, що відповідачка [PERSON] перебуває у цивільному шлюбі з [PERSON] та має малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] [PERSON] є отримувачем державної соціальної допомоги в розмірі 9859,00 грн. щомісячно, яку за її відсутністю отримує батько дітей, термін виплати допомоги спливає в лютому 2020 року. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою впливу на осіб, які протягом тривалого часу свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дітей. Ця міра застосовується лише за умовою доведення винної поведінки батьків, коли вжиття заходів профілактичного характеру не надають бажаного результату. На даний час родина [PERSON] та [PERSON] на обліку служби у справах дітей та органу опіки та піклування Нікольської селищної ради не перебуває, під соціальним супроводом центру соціальних служб для сім`ї, дітей і молоді не знаходиться. Зі шкільних характеристик дітей вбачається активна участь матері [PERSON] в їх вихованні. Під час вивчення документів та під час проведення бесіди з заявниками, було встановлено, що мати дітей поїхала на лікування. Фактів злісного, свідомого невиконання батьківських обов`язків з боку [PERSON] не виявлено, а тому позбавлення її батьківських прав є недоцільним. Вислухавши пояснення сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, письмові докази, заяви по суті справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження, серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Донецької області від 15.02.2008 року, актовий запис № 11, серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Донецької області від 27.04.2009 року, актовий запис № 22, серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Донецької області від 10.08.2010 року, актовий запис № 58, серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Донецькій області від 27.11.2011 року, актовий запис № 86, серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Донецькій області від 21.06.2013 року, актовий запис № 41, відповідно, та не заперечується сторонами. Згідно психолого-педагічної характеристики на ученицю 6-А класу Володарської гімназії «Софія» із ЗОШ І ступеня № 2 [PERSON] , 2008 року народження, батьки беруть активну участь у вихованні доньки, сприяють всебічному розвиткові дівчини, систематично контролюють її життєві захоплення, підтримують тісний зв`язок з викладачами гімназії та класним керівником. Відповідно до характеристики на учня 5-Б класу Нікольської гімназії «Софія» [PERSON] , 2009 року народження, від 06.11.2019 року протягом вересня-жовтня дитиною опікувалась бабуся, регулярно цікавилась її поведінкою та результатами навчання, відвідувала батьківські збори. Згідно педагогічної характеристики учениці 4-А класу Нікольської гімназії «Софія» з ЗОШ І ступеня № 2 [PERSON] від 07.11.2019 року вихованням доньки замаються мама і бабуся, які приділяють значну увагу розвитку загальнолюдських цінностей. Приймають активну участь у позакласній діяльності(загальношкільні виставки, конкурси, свята). Батьківські збори відвідують регулярно. Відповідно до характеристики учня 2-Б класу Нікольської гімназії «Софія» з ЗОШ І ступеня № 2 [PERSON] навчанням і вихованням дитини сумлінно займалася мама, допомагаючи виконувати домашні завдання, опановувати українську мову. Батьківські збори, шкільні виховні заходи завжди відвідували мама і бабуся. Останнім часом, у зв`язку з тривалою хворобою матері, дитиною опікується бабуся. Бабуся постійно відвідує школу, щодня приводить дітей до школи і забирає додому, відвідує виховні заходи, відповідально і турботливо ставиться до дитини. Згідно характеристики на ученицю 1-Б класу Нікольської гімназії «Софія» з ЗОШ І ступеня № 2 [PERSON] від 07.11.2019 року бабуся завжди цікавиться навчанням онуки, піклується про зовнішній вигляд дитини, здоров`я. Відповідно до інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Нікольської районної ради Донецької області від 08.11.2019 року № 04/1-552 [PERSON] має дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які мешкають за адресою: [ADDRESS] , та знаходяться на обліку у лікаря-педіатра Нікольської амбулаторії ЗП/СМ № 1 з 2008 року. При зверненні щодо захворювань дітей лікар-педіатр відвідував дітей на дому, до серпня 2019 року мати [PERSON] була вдома. На амбулаторний прийом до лікаря-педіатра зверталась з дітьми постійно бабуся [PERSON] сама, матері не було. З серпня 2019 року інформації про те, чи приймає мати дітей [PERSON] участь у догляді за здоров`ям дітей, лікар-педіатр не має. Згідно довідки виконкому Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області від 08.11.2019 року № 5164 [PERSON] , 1962 року народження, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , і має склад сім`ї: син [PERSON] , 1981 року народження, чоловік [PERSON] , 1959 року народження, онука [PERSON] , 2008 року народження, онук [PERSON] , 2009 року народження, онука [PERSON] , 2010 року народження, онук [PERSON] , 2011 року народження, та онука [PERSON] , 2013 року народження. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААБ № 063526 від 06.11.2018 року [PERSON] , [INFO] , має другу групу інвалідності за загальним захворюванням. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2098 від 19.08.2019 року [PERSON] , [INFO] , з 08.08.2019 року по 19.08.2019 року знаходилась на стаціонарному лікуванні в медичному закладі з діагнозом: правостороння пневмонія. Відповідно до довідки ДНКО «Національний центр боротьби проти туберкульозу» МОЗ Республіки Вірменія № 550 від 20.03.2020 року [PERSON] , [INFO] , знаходилась на обстеженні та лікуванні в ДНКО «Національний центр боротьби проти туберкульозу» МОЗ Республіки Вірменія по 20.03.2020 року. Діагноз: залишкові зміни після спонтанно вилікуваного туберкульозу легень, у верхній долі правої легені тверді осередки на фоні незначного фіброзу у виді кістообразної порожнини з тонкими стінками в середньому легеневому полі. Згідно висновку Нікольської районної державної адміністрації Донецької області від 04.03.2020 року № 01-08/86 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Нікольська райдержадміністрація вважає позбавлення [PERSON] батьківських прав недоцільним та передчасним. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, суд може позбавити батька або матір їх батьківських обов`язків лише у виключних випадках коли вони свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків та, як наслідок, негативно впливають на духовний та моральний розвиток дитини. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Матеріали справи не містять негативні характеристики, докази винної поведінки відповідачки [PERSON] та її умисного ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, а посилання позивачки щодо ухилення від виконання відповідачкою батьківських обов`язків не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Слід зазначити, що виникли між сторонами правовідносини, виходячи з позицій останніх, свідчать лише про наявність між сторонами особистих неприязнених відносин, що в свою чергу, безумовно, не є підставою для позбавлення відповідачки її батьківських прав. У відповідності до приписів ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В порушення зазначених вимог позивачкою не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідачки щодо умисного злісного ухилення від виконання батьківських обов`язків. Навпаки, як встановлено в судовому засіданні, відповідачка вимушена була тимчасово залишити родину, так як поїхала до іншої країни, де проходила довготривале лікування у зв`язку із хворобою. Таким чином, суд вважає, що доводи позивачки в обґрунтування вимоги про позбавлення батьківських прав є непереконливими, внаслідок того, що нею не доведено, що зі сторони відповідачки має місце злісне і свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків по вихованню неповнолітніх дітей, а тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав відмовлено, а тому похідні вимоги про призначення опікуна та передачу дітей на виховання також задоволенню не підлягають. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачці в задоволенні її позовних вимог відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що сплачені нею при зверненні до суду судові витрати у виді суми судового збору в розмірі 1536,80 грн. відшкодуванню на її користь з боку відповідачки не підлягають.

Outcome: dismissed