Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що згідно виконавчого листа, який знаходиться на виконанні Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції майно боржника [PERSON] було реалізоване на аукціоні. Відповідно до протоколу №0412177-2 від 06.08.2012 року вона стала переможцем аукціону та перерахувала кошти в розмірі 188709 грн. 25 коп., як переможець аукціону 06.08.2012 року на депозитний рахунок відділу за оплату від реалізації двокімнатної квартири [ADDRESS] На підставі акту про проведення аукціону по реалізації арештованого майна, затвердженого виконуючим обов'язки начальника Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Стирник Є.В., їй 08.08.2012 року приватним нотаріусом [PERSON] видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. Як новий власник вона звернулась до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для реєстрації придбаної квартири, але їй було відмовлено в реєстрації. Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна їй стало відомо, що відносно боржника [PERSON] було відкрито виконавчі провадження в інших районах, в рамках яких накладено арешти на квартиру. Вона неодноразово зверталась до районних виконавчих відділів з проханням зняти арешти з квартири. 28.01.2014 року вона звернулась зі скаргою до начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області. 19.02.2014 року їй було надіслано відповідь на вказану скаргу, з якої стало відомо що виконавчі провадження відносно боржника [PERSON] завершені, а тому їй потрібно звертатися з позовною заявою про зняття арешту з майна на підставі ст.60 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, на день звернення до суду вона в повному обсязі перерахувала кошти на рахунок спеціалізованої організації за придбану квартиру, її було видано свідоцтво про право власності на квартиру, прилюдні торги ніким не оскаржувалися. В зв'язку з чим, просила зняти арешт з квартири [ADDRESS]. В наданій заяві представник позивачки просила провести розгляд справи без її участі, зазначивши про підтримання позовних вимог в повному обсязі. Представники відповідачів та третіх осіб в судове засідання повторно не з'явились, про причини неявки не повідомили. З урахуванням зазначеного, судом у відповідності до ст.ст.169,197,224 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку на підставі наявних в матеріалах справи доказів та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу фіксації. Перевіривши викладені в позовній заяви доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно протоколу №0412177-2 про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить боржнику [PERSON], а саме: квартири [ADDRESS], переможцем прилюдних торгів визнано [PERSON] Відповідно до платіжних доручень №1 від 25.07.2012 року, №2 від 06.08.2012 року та №3 від 06.08.2012 року [PERSON] було перераховано кошти за участь в прилюдних торгах в сумі 11087 грн. 06 коп., за придбану на прилюдних торгах квартиру в сумі 188709 грн. 25 коп., додаткову винагороду в сумі 21953 грн. 69 коп. 08.08.2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] відповідно до ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акту про проведення прилюдних торгів по реалізації майна, затвердженого в.о.начальника Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Стирник Є.В. від 07.08.2012 року, [PERSON] було видане свідоцтво про право власності на придбану на прилюдних торгах квартиру [ADDRESS]. При зверненні [PERSON] до органу державної реєстрації речових прав для проведення державної реєстрації права власності на придбану квартиру було встановлено, що до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна згідно постанов державних виконавців внесено обтяження у вигляді арешту та заборони відчуження майна, належного боржнику [PERSON] На звернення [PERSON] до Головного управління юстиції у Дніпропетровській області з приводу зняття арешту з майна, останній було повідомлено, що виконавчі провадження про стягнення коштів з боржника [PERSON] завершені та рекомендовано звернутись до суду з позовом про зняття арешту з майна. Відповідно до ч.1 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У відповідності зі ст.41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою стороною. Стаття 182 ЦК України передбачає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] була придбана позивачкою у передбаченому законом порядку, проте наявність обтяжень на квартиру, перешкоджає останній у відповідності до вимог ст.182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» здійснити державну реєстрацію права власності та реалізувати права власника, закріплені ст.41 Конституції України. В зв'язку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], викладені в п.1 прохальної частини позову, є обґрунтованими і підлягають задоволенню та слід зняти арешт з квартири [ADDRESS], накладений на підставі постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 14.04.2010 року, постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 29.10.2010 року, постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 21.04.2011 року, постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 21.04.2011 року, постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Дніпропетровської області від 08.12.2011 року, постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 29.06.2011 року. В частині задоволення позовних вимог, викладених в п.2 прохальної частини позову, щодо зняття арешту накладеного за постановою державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 08.04.2010 року, в задоволенні позову слід відмовити, оскільки останній було накладено на майно боржника [PERSON], а помилка щодо зазначення в постанові ІПН [PERSON], замість ІПН [PERSON] може бути усунена в порядку, передбаченому ч.3 ст.83 Закону України «Про виконавче провадження», шляхом винесення державним виконавцем відповідної постанови. На підставі викладеного,

Outcome: partial