Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом. Позов обгрунтовує тим, що сторони зареєстрували шлюб 26.03.2014 року. Фактично сімейно-шлюбні стосунки між ними припинені з жовтня 2015 року. Від шлюбу сторони дітей не мають, спору про поділ спільного майна подружжя немає. Добровільно розірвати шлюб у відділі РАЦС відповідач відмовляється. Враховуючи наведене, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами 26.03.2014 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві. Позивачка в судове засідання не з»явилася про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. За ухвалою суду справа розглядається у відсутності позивачки [PERSON] за участю її представника [PERSON] Відповідач також в судове засідання не з»явився про про день,час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. На адресу Звенигородського районного суду надійшла заява від відповідача про розгляд справи у його відсутності, оскільки він в судове засідання з»явитися не може у зв»язку з тим, що знаходиться у відрядженні. Позовні вимоги визнає в повному об»ємі та не заперечує проти їх задоволення. За ухвалою суду справа розглядається у відсутності відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному об»ємі, оскільки відповідач добровільнорозірвати шлюб у відділі РАЦС відповідач відмовляється,так як постійно знаходиться у відрядженнях, а відтак відносини між ними зіпсовані,існують великі розбіжності в інтересах, в поглядах на життя, внаслідок чого спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим . Судом встановлено, що 26 березня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №252, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК №317186, виданим повторно 20 квітня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідач [PERSON] Ілья є громадянином [PERSON] Штатів Америки, що підтверджується паспортом №499813362. Згідно ксерокопії довідки від 22.03.2016 року громадянин [PERSON] Ілья тимчасово виконує обов»язки модератора каталогу у ТОВ «ЄВРО СТИЛЬ» на підставі договору про спільну діяльність від 12.01.2016 року та на час виконання обов2язків [PERSON] Ілья за рахунок підприємства, забезпечується житлом за адресою:Черкаська область,[ADDRESS]. Від шлюбу сторони дітей не мають, спору про поділ спільного майна подружжя немає. Відповідно до ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України. Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до ст.ст. 2, 414 ЦПК України повинні керуватися як нормами ЦПК України, так і нормами Закону України «Про міжнародне приватне право» та нормами міжнародних договорів. У міжнародному праві категорія «Підсудність» застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності. Отже, на цивільні справи з іноземним елементом поширюються як загальні, так і спеціальні правила територіальної підсудності. Закон України «Про міжнародне приватне право» встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів повязані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (п. 3 ч. 1 ст. 2, ст. ст. 75-77). Ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначається правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно розяснень, викладених у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими ст. 110 ЦПК України. Відповідно до ч. 10 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть предявлятися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні. Враховуючи наведене, оскільки шлюб було укладено на території України між громадянкою України та громадянином [PERSON] Штатів Америки, справа підлягає розгляду за правилами сімейного законодавства України. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню через те, що сім'ю зберегти неможливо, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні стосунки з жовтня 2015 року, в зв»язку з тим,що існують розбіжності в інтересах та поглядах на життя,що і призвело до непорозуміння та суперечок. Спору про поділ майна подружжя немає, неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. На підставі ст. 104, 105, 110, 112 СК України, Закону України «Про міжнародне приватне право»,

Outcome: approved