Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить позбавити останнього батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що вона та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідач, мешкає окремо, свої батьківські обов`язки відносно дитини не виконує, у вихованні дитини участі не приймає, ніякої матеріальної допомоги дитині не надає, змінювати своє відношення до дитини не збирається. Дитина мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Враховуючи викладене, з метою захисту прав дитини, позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилась, представник позивачки надав суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо розгляду справи у відсутності відповідача, просив судове засідання провести за їх відсутністю. Представник третьої особи, а саме Органу опіки та піклування Тарутинської селищної ради Одеської області до судового засідання не з`явився, надав заяву, в якій зазначив, що не заперечує щодо задоволення вимог позивачки та просив судове засідання провести за його відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, було розміщено оголошення на офіційному вебсайті судової влади України про виклик відповідача [PERSON] до суду в судове засідання, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату також не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 28 квітня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області (а.с.9). 11 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції за актовим записом №1517 зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого остання отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 11 вересня 2012 року. На підставі заочного рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 25 вересня 2019 року, шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 11 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції за актовим записом №1517 розірвано. Згідно характеристики Підгірненського НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Тарутинської районної ради Одеської області від 02 жовтня 2020 року, мати [PERSON] , [INFO] - [PERSON] тримає зв`язок з класним керівником, відвідує батьківські збори, займається вихованням дитини, створює належні умови для її розвитку; батько [PERSON] , [INFO] - [PERSON] за час навчання дитини школу не відвідував, зв`язок з класним керівником не тримає (а.с.10). Згідно довідки виконавчого комітету Підгірненської сільської ради Тарутинського району Одеської області №692 від 07 жовтня 2020 року, [PERSON] на території сільської ради не зареєстрований та не проживає, сім`ю не відвідує, з сином [PERSON] , [INFO] не бачиться (а.с.12). Актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №693 від 07 жовтня 2020 року встановлено, що позивачка [PERSON] мешкає разом зі своїм сином [PERSON] , [INFO] у будинку [ADDRESS] , у будинку прибрано, наявні продукти харчування (а.с.13). Позивачка [PERSON] не отримує матеріальну допомогу, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків (а.с.14) Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Проте жодного з покладених законом на батьків обов`язків відповідач не виконує, з дитиною не проживає, станом здоров`я, успіхами доньки, її долею не цікавиться, участі у вихованні не приймає, вихованням не займається, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивачка в даному конкретному випадку є суб`єктами звернення до суду з питань позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки є матір`ю останнього та дитина мешкає разом з нею, перебуває на її утриманні. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зазначений позов слід задовольнити, так як позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] є доцільним та відповідає найвищим інтересам останнього. Статтею 168 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст. 169 Сімейного кодексу України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах. Крім того, Тарутинський районний суд Одеської області ухвалою звільнив позивачку [PERSON] від сплати судового збору. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з другої сторони пропорційно до задоволеною чи відхиленої частини вимог. Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом 19 травня 2021 року (а.с.1). Згідно п.п.2 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» станом на 19 травня 2021 року за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0.4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» передбачено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року в розмірі 2270 гривень 00 копійок. Враховуючи вище викладене розмір судового збору по даній категорії справ складає - 908 гривень 00 копійок. Тож, враховуючи, що позивачку звільнено від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 908 гривень 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved