Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки [PERSON], 2003 року народження з зазначеним позовом та подальшим збільшенням позовних вимог, в якому просить визнати за нею, [PERSON] право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] та вселити [PERSON], [PERSON], 2003 року народження до квартири [ADDRESS], та стягнути судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу від 09 грудня 2011 року 1/2 частина квартири [ADDRESS] належить на праві приватної власності малолітній доньці [PERSON], [INFO], 1/2 частина квартири купувалась батьками малолітньої, [PERSON] та [PERSON], які діяли як законні представники від імені та в інтересах своєї малолітньої доньки [PERSON]. 1/2 частина цієї ж квартири [ADDRESS] була придбана [PERSON], яка [INFO] померла. 21 травня 2014 року [PERSON] звернулась до Святошинського РВ ГУ ДМС України в м. Києві з заявою про реєстрацію місця проживання, оскільки з грудня 2011 року постійно там проживає, проте їй було відмовлено в реєстрації. Відповідач є зареєстрованим в житловому приміщенні, свої спадкові права оформляти не бажає, є таким, що прийняв спадщину, і своєї згоди на реєстрацію позивачки не надає та не допускає позивачку з малолітньою донькою, яка є співвласником житла до квартири, замінивши при цьому замки на вхідних дверях. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали збільшені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував в судовому засіданні 04.09.2014 року, проте у судове засідання 30.10.2014 року не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Третя особа Служба у справах дітей Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації в особі представника у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали до суду листа, яким просять розглядати справу за відсутності їх представника. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.10.2014 розірваний. Згідно договору купівлі-продажу від 09.12.2011 року, [PERSON], [PERSON], які діяли, як законні представники від імені та в інтересах своєї малолітньої доньки - [PERSON] придбали 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до вищезазначеного договору іншу 1/2 частину квартири придбала [PERSON], яка [INFO] померла. Сторони з часу купівлі квартири постійно проживали в ній як одна сім'я до червня 2014 року, до того часу, як відповідач [PERSON] замінив замки і не допустив до житла позивачу та малолітню доньку [PERSON], не визнаючи за [PERSON] права користування жилим приміщенням. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно із ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами та несуть ті ж обов'язки Відповідно до статті 65 Житлового кодексу наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Вселившись у спірну квартиру як член сім'ї, як опікун малолітньої співвласниці квартири та за згодою співвласника квартири [PERSON], відповідно до ст.. 65 ЖК України [PERSON] набула рівного права користування спірним приміщенням на правах члена сім'ї. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2014 року було встановлено обставини, що « [PERSON] було подано документ, що підтверджує право на проживання за адресою: [ADDRESS],, а саме договір купівлі-продажу від 09.12.2011 року, відповідно до якого зазначено, що позивачка є законним представником співвласника квартири, малолітньої доньки [PERSON]». Тобто позивачка набула рівного права користування спірним приміщенням на правах члена сім'ї. Оскільки відповідач [PERSON] безпідставно не допускає до квартири позивачку [PERSON], яка має право користування квартирою [ADDRESS] та малолітню співвласницю квартири [PERSON], то дані особи підлягають вселенню в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved