Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Перечинського районного суду з вищезазначеним позовом. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON] Після смерті батька відкрилася спадщина, що складається з індивідуального будівництва - гаража, який був побудований у 2005 році та знаходиться за адресою [ADDRESS]. На день смерті батька вона проживала разом з ним. Після смерті батька, вона у лютому місяці 2015 року звернулася з відповідною заявою до державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори. Однак, 02 березня 2015 року отримала відповідь, згідно якої нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальних дій щодо даного гаражу, мотивуючи тим, що відсутні відповідні правовстановлюючі документи на такий гараж. Проте, що її батько законно володів даним гаражем, про що свідчать приєднані до позовної заяви та надані суду відповідні рішення, довідки, будівельний паспорт та інші дозвільні документи. Тому, з урахуванням того, що вона фактично прийняла спадщину за померлим її батьком, однак у неї існують певні перешкоди в оформлені спадкових прав у нотаріальному порядку, просить суд визнати за нею право власності на індивідуальне будівництво - гараж, який розташований біля будинку [ADDRESS], в порядку спадкування за померлим її батьком - [PERSON], який помер [INFO] року. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з»явилася, однак подала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, при цьому позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Дубриницька сільська рада Перечинського району свого представника у судове засідання не забезпечила, однак подала заяву, в якій також просить розглянути справу за їх відсутності. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] та [PERSON], також у судове засідання не з»явилися, однак подали заяви, у яких просять розглянути справу за їх відсутності, при цьому не заперечують щодо задоволення позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Перечинського районного управління юстиції 06 червня 2014 року, актовий запис №12. Також встановлено, що після смерті [PERSON] за ним залишилася спадщина у вигляді 1/4 частини квартири, яка розташована за адресою [ADDRESS] та гаража біля даного будинку [NUMBER]. Разом з цим встановлено, що спадкоємцями зазначеного майна [PERSON], являються його сини - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], а також донька - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 11 лютого 2015 року державним нотаріусом Перечинської державної нотаріальної контори. Крім цього встановлено, що позивачка [PERSON] на момент смерті свого батька [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] що стверджується довідкою Дубриницької сільської ради №163 від 17.03.3015 року. Також встановлено, що Перечинська державна нотаріальна контора відмовила позивачці у оформлені спадщини на гараж біля будинку [ADDRESS] у зв'язку з тим, що на такий відсутні відповідні правовстановлюючі документи. Разом з цим, як убачається із наданих матеріалів справи, при житті [PERSON] побудував даний гараж на законних підставах, про що свідчить рішення Дубриницької сільської ради «Про надання дозволу на будівництво гаражів громадянами с.Дубриничі» від 20 квітня 2000 року, згідно якого [PERSON] було надано дозвіл на будівництво даного гаражу біля будинку [ADDRESS] розміром 4х5 метра, а також дозвіл на виконання будівельних робіт №72 від 09 липня 2003 року, наданий начальником інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю, та будівельний паспорт на даний гараж, складений 04 липня 2003 року та інші матеріали справи. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї… Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно ч.2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Разом з цим, відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно роз'яснень, які містяться в абзаці 3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що позивачка своєчасно звернулася до нотаріальної контори щодо оформлення права на спадщину, однак нотаріус відмовила їй в такому оформленні, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно - гараж, а також того, що спадкодавець її батько [PERSON] при житті на законних підставах побудував був даний гараж, та того, що інші спадкоємці за померлим батьком, а саме її рідні брати - [PERSON] та [PERSON], фактично відмовилися від спадщини на її користь, а тому суд, використовуючи винятковий спосіб захисту, а саме визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Тому,

Outcome: approved