Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів своє, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 22 червня 2013 року. Сторони мають дитину дочку [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними розірваний рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 07 жовтня 2014 року. Також відповідно до рішення суду від 07 жовтня 2014 року відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі 800 гривень щомісяця. Відповідач з нею та дитиною не проживає, жодної допомоги на утримання дитини не надає. Всі обовязки з утримання дитини, яка проживає разом з нею, несе позивачка. Як відомо позивачці, відповідач працює неофіційно, приховує свій прибуток, а тому має змогу надавати позивачці матеріальну допомогу на її утримання. Просила стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, в розмірі 2000 гривень . В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, заява про розгляд справи за відсутності або повідомлення про причини неявки до суду не надходили. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує позивач. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст.84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 червня 2013 року по 20 жовтня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 жовтня 2014 року. Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS], що вбачається із довідки про склад сімї від 06 липня 2015 року. Відповідно до рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07 жовтня 2014 року відповідач зобовязаний щомісяця сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дитини в розмірі 800 гривень. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, заробітну плату не отримує, перебуває на обліку УСЗН Красноармійської міської ради, отримує допомогу в розмірі 130 гривень, що підтверджується відповідними довідками від 17.06.2015 року № 26 та від 15.05.2015 р. № 8126. Відповідно до відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, [PERSON] у період з 01.01.2014 р. по 31.03.2015 р. інформації про доходи не має. Відповідно до ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст.84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, для стягнення аліментів з чоловіка на утримання дружини, необхідні наявними дві умови: факт проживання дитини разом з дружиною та можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Позивачкою не доведено в судовому засіданні можливість відповідача надавати матеріальну допомогу своїй дружині. Без доведеності зазначеної умови відсутні підстави для стягнення аліментів на утримання позивачки, а тому її позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed