Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя шляхом припинення права власності на частку в будинковолодінні та земельній ділянці, зі сплатою грошової компенсації. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка вказує на те, що з 01 лютого 2008 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу подружжя придбало земельну ділянку з недобудованим будинком в [ADDRESS], яке під час спільного проживання було добудовано та здано в експлуатацію. Позивачка [PERSON] просить здійснити поділ спільного майна подружжя шляхом визнання за нею права власності на ? частку будинковолодіння та земельної ділянки, яка належить відповідачу [PERSON], та сплатою на його користь грошової компенсації в розмірі 42500 гривень, враховуючи внесок кожного з подружжя в набуте під час шлюбу майно. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує щодо поділу спільного майна подружжя в запропонованому позивачкою варіанті. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та регулюються положеннями Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 2008 року. Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 04 жовтня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Позивачка [PERSON], перебуваючи у шлюбі з відповідачем [PERSON], 04 червня 2008 року уклала договір купівлі-продажу об'єкту незавершеного будівництва та земельної ділянки, розташованого в [ADDRESS] що підтверджено даними копії договору серії ВКО № 695987. За даними копії витягу про державну реєстрацію прав від 23 листопада 2011 року за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на будинок по [ADDRESS] За даними копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13 березня 2014 року за [PERSON] рахується земельна ділянка на праві приватної власності площею 0,1519 га, розташована в [ADDRESS] Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Відповідно до чинного законодавства, загальною спільною власністю чоловіка і жінки є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, що може бути об'єктом права приватної власності, крім майна нажитого кожним з чоловіка і жінки за час їхнього роздільного проживання при фактичному припиненні подружніх відносин. Згідно з положеннями ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, навіть якщо один із них не мав самостійного заробітку. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язанні доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна. Об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Річ - це об'єкт матеріального світу, саме предмети якого є об'єктом права власності. Подружжя володіє, користується та розпоряджається майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності на рівних засадах, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, відповідно до положень ст. 63 СК України. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що майно, яке набуте за час шлюбу - будинковолодіння та земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], що сторонами в судовому засіданні не оспорюється. Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ спільного майна. Поділ всього майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, або лише певної речі, означає припинення щодо нього режиму об'єкта права спільної сумісної власності. При визначені розміру часток майна дружини та чоловіка суд керується ст. 70 СК України, відповідно до положень якої у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 1 статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Частиною 4 ст.71 СК України передбачено, що присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи вище викладене, позицію відповідача [PERSON], який визнав позовні вимоги та згідний на отримання грошової компенсації в рахунок припинення права власності на спільне майно набуте під час шлюбу, сторони не оспорюють визначені частки права власності на будинковолодіння та земельну ділянку, в зв'язку з чим визнав позов підлягаючим задоволенню. Позивачка [PERSON] не порушує питання про стягнення на її користь судових витрат.

Outcome: approved