Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивачка звернулась до Комунального закладу «Скадовська центральна районна лікарня» з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Позовну заяву мотивувала тим, що вона з 12.08.2013 року по 30.07.2015 рік працювала на посаді фармацевта в аптеці №1 «Лікарняна аптека» комунального закладу «Скадовська центральна районна лікарня». При звільненні з роботи 31.07.2015 року їй було видано трудову книжку, але розрахунок проведено не було. Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 01.02.2016 року стягнуто з Комунального закладу «Скадовська центральна районна лікарня» аптека №1 «Лікарняна аптека» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди, усього 15818, 03 грн. Також, стягнуто витрати на правову допомогу в сумі 1248 грн. В добровільному порядку відповідач зазначене судове рішення не виконував, виконано воно в повному обсязі лише 06.02.2017 року. Середня заробітна плата позивачки становить 111,65 грн. Виходячи, що затримка в розрахунку з вини відповідача складає 255 днів просила стягнути на користь позивачки середній заробіток в зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати в сумі 28470, 50 гривень та судові витрати в розмірі 4125 гривень. В запереченнях на позовну заяву представник відповідача позов визнала частково, мотивуючи тим, що затримка виплати позивачу належних сум за рішенням суду від 01.02.2016 року відбулася не з вини КЗ «Скадовська центральна районна лікарня». Просила позовні вимоги задовольнити частково у розмірі компенсації 334, 95 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити.(а.с.59-61) Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав зазначених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково з підстав викладених у запереченнях від 08.11.2017 року. Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, провадиться в день звільнення. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відсутність грошових коштів у підприємства чи установи, не є підставою для звільнення його від обов'язку виплати заробітної плати та не є підставою для відмови в позові про стягнення заробітної плати, якщо при цьому відсутність коштів у підприємства не пов'язано з форс-мажорними обставинами підтвердженими висновком Торгово-Промислової Палати. Вказана позиція узгоджується з позицією Верховного суду України висловленою при розгляді справ щодо трудових спорів. Як встановлено матеріалами справи і представник відповідача цього не заперечувала, позивачка працювала на посаді фармацевта в аптеці №1 «Лікарняна аптека» комунального закладу «Скадовська центральна районна лікарня» з 12.08.2013 року по 30.07.2015 рік. Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 01.02.2016 року, з відповідача на користь позивачки стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 3861, 82 гривень, компенсацію за невикористану відпустку в сумі 2267, 12 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 8689, 09 грн., відшкодування моральної шкоди у сумі 1000 грн, а разом 15818, 03 грн. Цим же рішенням встановлено, що середній заробіток складає 111,65 грн. (а.с.5-7) Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме: виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум, що відповідає правовій позиції ВСУ (постанова у справі № 6-2912цс16 від 2017) Посилання представника відповідача на те, що затримка виплати позивачу належних сум за рішенням суду від 01.02.2016 року відбулася не з вини КЗ «Скадовська центральна районна лікарня» належними доказами не доведена, оскільки з матеріалів справи не вбачається дій відповідача спрямованих на добровільне виконання судового рішення чи намагання його виконати. Листи КЗ «Скадовська центральна районна лікарня» до Голови Скадовської районної ради Херсонської області Старенького О.Ф. та Голови Скадовської РДА Херсонської області Турика В.А. не розцінюється судом як вжиття заходів щодо належного його виконання. Як вбачається з меморіальних ордерів, фактично остаточно виплата середнього заробітку за рішенням Скадовського районного суду від 01.02.2016 року здійснено 06.02.2017 року (а.с.11-15). Таким чином, затримкою розрахунку слід вважати строк з 01.02.2016 року до 06.02.2017 року, тобто 255 днів. Відповідно середній заробіток за цей період складає: 114,90 грн. х 139 днів = 28470,75 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, до дня фактичного розрахунку. Судові витрати понесені позивачем у справі підлягають стягненню з відповідача на підставі п.1 ч.1, ч.2, ч. 6 ст.141 ЦПК України, а саме: судовий збір в розмірі 704, 80 гривень, витрати на правову допомогу в розмірі 4125 гривень.

Outcome: approved