Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, посилаючись на те, що з 12.03.2014 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитини [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини фактично припинені з початку 2016 року, оскільки відповідач залишив сім'ю, проживає окремо, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження сім'ї неможливе. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Позивачка просить: розірвати шлюб, стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, стягувати з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1000.00 гривень щомісячно, до досягнення сином трирічного віку. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, повідомив, що не має на утриманні неповнолітніх дітей, батьків-пенсіонерів. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються вимогами ч.2 ст.104, ст.112 СК України, якими передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Встановлено, що згідно свідоцтву про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 12.03.2014 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис №20 (а.с.6). Відповідно свідоцтву про народження серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області, [PERSON] народився [INFO], його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно довідки про отримання допомоги №03-18/5468 від 22.11.2016 року, виданої Управлінням соціального захисту населення Макарівської районної державної адміністрації, [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення та отримує державну допомогу у зв'язку з вагітністю та пологами та допомогу при народженні дитини згідно Закону України «Про допомогу сім'ям з дітьми» на дитину [PERSON] Інших видів соціальних допомоги не отримує (а.с.16). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача, які виказали взаємне бажання припинити шлюб. Позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач-батько повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття, обставин які б перешкоджали цьому не встановлено.

Outcome: approved