Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що виконавчі органи всупереч діючому законодавству дозволили в їх житловому будинку по [ADDRESS], без згоди мешканців, функціонувати розважальному закладу «Гриль-бар «[INFO]», де включається музика з високим інфразвуком, що порушує права мешканців та призводить будинок до руйнування та обвалу. Із звернення до Головного архітектурно-планувального управління вони дізнались, що будинок [ADDRESS] відноситься до категорії «Цінна історична забудова». Згідно рішення виконавчого комітету Кіровської районної ради №42 від 16.01.1981 року квартира [ADDRESS] є підвалом, повторне заселення якого недопустимо, а згідно рішення №1366 від 28.10.1988 року будинок визнано ветхим та таким, що не підлягає капітальному ремонту. Згідно відповіді Інспекції Дніпропетровського архітектурно-будівельного контролю приміщення кафе експлуатується без прийняття державної комісією в експлуатацію. Дозвіл на початок роботи закладу органами державного пожежного нагляду не надавався. В зв'язку з цим, посилаючись на те, що приміщення, яке використовується відповідачами для здійснення підприємницької діяльності, не введено в експлуатацію, заклад функціонує без дозвільних документів та з порушенням санітарно-епідемічних норм, чим порушуються права позивачки та її дитини-інваліда, як мешканців будинку [ADDRESS], завдає моральних страждань, що полягають у негативних емоціях та психічних переживаннях, внаслідок протиправних дій відповідачів, погіршення стану здоров'я дитини, позивачка просила суд заборони відповідачам експлуатацію кафе, а також стягнути з останніх на її користь у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди по 35000 грн. з кожного з відповідачів. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача - фізичної особи-підприємця [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Посилалась на те, що необхідні дозвільні документи для початку роботи кафетерію були отримані та є дійсними. З боку відповідачів мав місце єдиний випадок перевищення рівня шуму від роботи музичного обладнання кафе. Будь-яких інших доказів щодо перевищення рівня шуму та порушення санітарних норм позивачкою не надано. Представник відповідача - Приватного підприємства «Валекса» приймав участь в судових засіданнях 18.11.2013 року, 11.12.2013 року та 15.01.2014 року, в яких висловив думку підприємства з приводу заявленого позову, проти задоволення якого заперечував. В подальші судові засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Представник третьої особи - Дніпропетровської міської ради, просив вирішити питання по суті позовних вимог на розсуд суду. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] в судові засідання не з'явились. Повідомлень про вступ до участі у справі відповідно до ч.3 ст.36 ЦПК України не надавали. Представник прокуратури в судовому засіданні підтримав позов [PERSON] в частині заборони відповідачам експлуатації закладу. В частині заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, просив вирішити питання на розсуд суду. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачка є власником квартири [ADDRESS], в якій постійно проживає разом із своєю малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.02.2006 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення та визнання права власності на нежитлові приміщення. Зокрема, останнім було визнано дійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень цокольного поверху в будинку [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] 29.10.2005 року, а також визнано за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення[ADDRESS], загальною площею 176,9 кв.м. (а.с.93-94 т.1). На підставі вказаного рішення суду 03.03.2006 року КП «ДМБТІ» за [PERSON] було зареєстровано право власності на зазначене вище нежитлове приміщення, яке до теперішнього часу не скасоване (а.с.95 т.1). Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.05.2011 року, що набрало чинності, рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.02.2006 року було скасоване та в задоволенні позову [PERSON] відмовлено в повному обсязі, оскільки самовільно збудоване та переобладнане [PERSON] нежитлове приміщення [ADDRESS] було здійснено без відповідних дозвільних документів, у тому числі на земельну ділянку під прибудовою та не введено в експлуатацію (а.с.78-80 т.1). 26.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] повторно було укладено договір купівлі-продажу приміщення [ADDRESS] (а.с.162-163 т.3). На теперішній час в нежитловому приміщення [ADDRESS] відповідачами здійснюється підприємницька діяльність та функціонує стаціонарний об'єкт торгівлі «гриль-бар «[INFO]», що не заперечувалось сторонами по справі. Приватним підприємством «Валекса» вказане приміщення використовується на підставі договору суборенди №01/12-4 від 03.01.2012 року, укладеного між останнім та приватним підприємцем [PERSON], що діяла на підстав договору позички від 25.12.2011 року між [PERSON] та [PERSON] (а.с.96,178 т.1). Також судом встановлено, що внаслідок чисельних скарг мешканців будинку [ADDRESS] щодо порушення їх прав, пов'язаних з функціонуванням «гриль-бару «[INFO]», було проведено дослідження в квартирі [ADDRESS], де мешкає позивачка та встановлено перевищення допустимого рівня шуму від музичного супроводження в кафе. За вказаним фактом головним державним санітарним лікарем Кіровського району м.Дніпропетровська було винесено постанову №105 від 28.07.2010 року про тимчасове припинення музичного супроводження в кафе (а.с.45 т.1). Крім того, внаслідок скарг мешканців будинку наказом Управління торгівлі, харчової промисловості та сфери послуг департаменту споживчого ринку і сфери послуг Дніпропетровської міської ради №2 від 30.06.2010 року режим роботи кафе було змінено до 22-00 г. (а.с.168,169 т.1). Згідно інформації Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області дозвільні документи щодо введення в експлуатацію приміщення [ADDRESS] Інспекцією не видавалось (а.с.42,,136 т.1, 20 т.4). Після скасування Апеляційним судом Дніпропетровської області рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.02.2006 року наказом №149 від 13.11.2012 року Департаментом споживчого ринку і сфери послуг Дніпропетровської міської ради було припинено дію карток обліку стаціонарного об'єкту торгівлі - кафе «[INFO]» приватного підприємця [PERSON] та Приватного підприємця «Валекса» (а.с.111,121,163-164 т.1). Також головним лікарем міської санітарно-епідеміологічної станції м.Дніпропетровська №2-7/4697 від 26.08.2011 року було скасовано дію висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи №214 та №215 від 07.02.2007 року на «гриль-бар «[INFO]» та бар в кафе по [ADDRESS], виданих фізичній особі-підприємцю [PERSON] та Приватному підприємству «Валекса» (а.с172 т.1). Вказане рішення від 26.08.2011 року було визнано протиправним та скасоване постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.04.2013 року, що набрало чинності, з посиланням на відсутність передбачених ч.7 ст.4-1 Закону України «Про дозвільну систему в сфері господарської діяльності» підстав для анулювання дозвільних документів (а.с.166-169 т.3). Згідно інформації Дніпропетровського міського управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області, останнє створено та функціонує з 02.01.2013 року та не є правоприємником інших СЕС м.Дніпропетровська, що були ліквідовані в 2012 році. В 2013 році та поточному періоді 2014 року на об'єкт по [ADDRESS] висновки державної санітарно-епідеміологічної експертизи фізичній особі-підприємцю [PERSON] не видавались (а.с.22 т.4). Відповідно до п.5 Постанови Кабінету Міністрів України №833 від 15.06.2006 року «Про затвердження Порядку провадження торговельної діяльності та правил торговельного обслуговування населення» суб'єкт господарювання провадить торговельну діяльність після його державної реєстрації, а у випадках, передбачених законодавчими актами, за наявності відповідних дозвільних документів (ліцензії, торговельного патенту тощо). Відповідно до п.34 вказаного Порядку торговельний об'єкт обладнується відповідно до вимог нормативно-правових актів з питань охорони праці, здоров'я та навколишнього природного середовища, протипожежної безпеки, а також санітарних норм. Як передбачено п.1.6 Правил роботи закладів (підприємств) громадського харчування, затверджених наказом Мiнiстерства економіки та з питань європейської iнтеграцiї України від 24.07.2002 року №219, відкриття закладу (підприємства) ресторанного господарства узгоджується з органами місцевого самоврядування, установами державної санітарно-епідеміологічної служби в установленому законодавством порядку. Судом встановлено, що дія висновків державної санітарно-епідеміологічної експертизи №214 та №215 від 07.02.2007 року на «гриль-бар «[INFO]» та бар в кафе по [ADDRESS], виданих фізичній особі-підприємцю [PERSON] та Приватному підприємству «Валекса» у передбаченому п.7 ст.4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» не поновлювалась та новоутвореним органами Держсанепідслужби нові висновки не видавались. Наказом №149 від 13.11.2012 року Департаментом споживчого ринку і сфери послуг Дніпропетровської міської ради було припинено дію карток обліку стаціонарного об'єкту торгівлі - кафе «[INFO]» приватного підприємця [PERSON] та Приватного підприємця «Валекса». Приміщення [ADDRESS] перебудоване без відповідних дозвільних документів, у передбаченому законом порядку в експлуатацію не введено та є самочинним будівництвом. В той час, як згідно ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється. З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо заборони експлуатації кафе відповідачами, слід задовольнити частково та заборонити фізичній особі-підприємцю [PERSON] та Приватному підприємству «Валекса» експлуатацію приміщення [ADDRESS] (гриль-бар «[INFO]»), загальною площею 176,9 кв.м, розташованому в будинку [ADDRESS], як закладу громадського харчування, до введення вказаного нежитлового приміщення в експлуатацію у передбаченому законом порядку та до виконання власником та/або орендарем зазначеного закладу вимог законодавства, що регулює діяльність закладів громадського харчування. Що стосується позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що останньою у відповідності до ст.ст.10,60 ЦПК України не надано суду належних доказів, які підтверджували наявність причинного зв'язку між діями відповідачів та погіршенням стану здоров'я дитини позивачки - [PERSON] Разом з тим, суд вважає доведеним [PERSON], що внаслідок порушення відповідачами вимог ст.24 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» щодо додержання тиші, здійснення діяльності в кафе, що розташоване в житловому будинку, без забезпечення умов щодо не проникнення шуму в інші приміщення, зокрема квартиру, де мешкає позивачка, вчинення вказаних дій на протязі тривалого часу, це завдало позивачці моральних страждань, що полягають в негативних емоціях та стресі, які вона переживала під час повсякденного життя, через позбавлення можливості для відпочинку та спокою у вечірній час, додатковому емоційному навантаженні та необхідності витрачати додатковий час з метою відновлення порушених прав. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та на користь позивачки з відповідачів слід стягнути моральну шкоду в сумі 10000 грн. - по 5000 грн. з кожного з відповідачів. В іншій частині в задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп. (по 243 грн. 60 коп. за кожну з двох задоволених вимог немайнового характеру), а саме: по 243 грн. 60 коп. з кожного з відповідачів. На підставі викладеного,

Outcome: partial