Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

Позивачка звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 30.05.2019 року визнано недійсним Договір дарування квартири [ADDRESS] від 09.07.2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Вигівською О.С., зареєстрований в реєстрі за номером 2-2629. Рішення набрало законної сили. Оскільки вказаний договір дарування визнано недійсним, позивачка просить скасувати державну реєстрацію вказаного договору дарування квартири. Відповідачка, яка належним чином повідомлена про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористалась. Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 19.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір дарування квартири [ADDRESS] , посвідчений державним нотаріусом Другої білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Вигівською О.С. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.05.2019 року по цивільній справі № 357/3729/18 позов [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування квартири задоволено. Суд ухвалив: визнати недійсним Договір дарування квартири [ADDRESS] від 09.07.2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Вигівською О.С., зареєстрований в реєстрі за номером 2-2629; стягнути з [PERSON] на користь Держави 704,80 грн. судового збору. Як вбачається із матеріалів справи, запис про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за відповідачкою [PERSON] наявний в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, отже, для реального захисту та відновлення порушених прав позивачки, необхідно скасувати державну реєстрацію речового права на нерухоме майно, оскільки оскаржуваний договір не створив жодних юридичних наслідків, а права та законні інтереси особи можуть бути захищені, зокрема, шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів позивача. Відповідно до частини першої статті 236 Цивільного кодексу України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Установлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина перша статті 216 цього Кодексу). За змістом статті 216 цього Кодексу наслідком недійсності правочину є застосування двосторонньої реституції незалежно від добросовісності сторін правочину. Разом з тим частиною третьою цієї статті передбачено, що загальні наслідки недійсності правочину застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Такі особливості встановлено, зокрема, частиною другою статті 26 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за змістом якої записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до частини другої статті 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно примірника такого судового рішення. З наведеного вбачається, що Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено вичерпний перелік рішень суду, на підставі яких здійснюється державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме набуття, зміна або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяження таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора. Таким чином, згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду щодо недійсності правочину не зумовлює виникнення обов`язку скасування державної реєстрації права власності на відповідний об`єкт. Запис про скасування державної реєстрації прав вноситься до Державного реєстру речових прав саме на підставі рішення суду про скасування державної реєстрації прав. За відсутності такого рішення суду реалізувати рішення суду про визнання правочинів недійсними, тобто відновити порушені права позивача, буде неможливо. Таким чином, з метою реального захисту та відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача наявні правові підстави для скасування державної реєстрації договору дарування квартири [ADDRESS] від 09.07.2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Вигівською О.С., зареєстрований в реєстрі за номером 2-2629. Відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Рішення суду про визнання недійсним договору не є підставою для внесення запису про скасування прав на нерухоме майно без скасування відповідної державної реєстрації права. Тож, враховуючи, що рішенням суду від 30.05.2019 року визнано недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] від 09.07.2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Вигівською О.С., зареєстрований в реєстрі за номером 2-2629, який став підставою для прийняття рішення про державну реєстрацію прав, є обґрунтованими вимоги позивача про скасування вказаної державної реєстрації прав, оскільки такі вимоги є відповідним і законним способом судового захисту в даному випадку, оскільки за чинним Цивільним кодексом України право власності виникає з моменту його реєстрації. За наведених обставин позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі. При розгляді справи суд врахував правові позиції касаційної інстанції, що викладені у постановах від 23.08.2017 року (провадження №6-2697цс16), від 19.10.2016 року (провадження №6-1873цс16), від 09.08.2017 року (провадження №6-2690цс16), 28.02.2019 року (провадження №61-28761св18), від 11.09.2018 року (провадження №12-97гс18). Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як особа з інвалідністю ІІ групи. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Приймаючи до уваги вимоги ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved