Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16.10.2010 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 541. Також позивачка звернулась до суду з вимогою, в якій просить стягнути аліменти на свою користь на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень, з наступною індексацією, у відповідності до Закону України» Про індексацію грошових доходів населення», мотивуючи тим, що він в змозі і зобовязаний надавати допомогу. Позивачка в судове засідання не з'явилась, повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнила позовні вимоги та просила стягнути на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не сповістив, заяви про перенесення розгляду справи суду не надіслав, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Згідно ст.280 ЦПК України, суд визнає причини неявки неповажними і вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Позивач згідно заяви не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд, находить позов який підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому 16.10.2010 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, шлюбі, актовий запис № 541. На даний час шлюбно-сімейні відносини сторони не підтримують, не ведуть спільного господарства, причиною розірвання шлюбу є несумісність характерів. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб може бути розірвано, як що буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. При таких обставинах шлюб сторін носить формальний характер і підлягає розірванню. Встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження відповідач є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] і на підставі ст.180 Сімейного Кодексу України зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, аліменти на утримання якої суд стягує. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При цьому позивачка просить стягнути із відповідача аліменти у розмірі ј частини на кожну дитину з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку щомісяця до досягнення ними повноліття. Проте, суд знаходить її вимоги помилковими. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно із ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 2-3 ст. 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. При таких обставинах, суд вважає необхідним задовольнити позовну заяву та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved