Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до Кролевецького районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 серпня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кролевецького районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 95. За час перебування у шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, вони втратили любов та повагу одне до одного, мають різні погляди на ведення спільного господарства. Відповідач зловживає спиртними напоями, в зв'язку з чим у них постійно виникають сварки. Шлюбні стосунки між ними припинені з початку травня 2018 року, поновлювати їх наміру не мають, проживають окремо. Відповідач, як їй відомо, поїхав до іншого міста. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] участі у матеріальному утриманні дитини не приймає, допомогу на дитину не надає. Вона працює та самостійно утримує сина, але цих коштів недостатньо, щоб забезпечити дитину всім необхідним. Відповідач є працездатним, має нерухоме майно, інших осіб на утриманні не має, стан його здоров'я та матеріальне становище дозволяє надавати належну матеріальну допомогу своєму сину. За таких обставин позивачка вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам дитини, а тому, посилаючись на викладене, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, на примирення не згодна. Просить суд стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн. щомісяця з індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 29). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання позивачки, суд вирішив можливим розглянути справу у її відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с.26), до суду не з'явився, про причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З 07 серпня 2015 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кролевецького районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 95. Дошлюбне прізвище позивачки [PERSON] (а.с.9). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.12). Сторони не підтримують подружніх відносин, проживають окремо. Причинами розірвання шлюбу є втрата любові та поваги одне до одного, різні погляди на ведення спільного господарства, зловживання відповідачем спиртними напоями, внаслідок чого між сторонами виникали сварки, що вбачається зі змісту позовної заяви. Дитина проживає та зареєстрована разом з позивачкою за адресою [ADDRESS] (а.с. 10) та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] не надає допомоги на утримання дитини. Шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. Позивачка не має наміру поновлювати шлюбні стосунки. Згідно з ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 та ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу відповідає положенням ст.110 СК України. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини звернення до суду з вказаним позовом, суд вважає, що є достатньо підстав для розірвання шлюбу відповідно до ст. 112 СК України. За клопотанням позивачки відповідно до ст.113 СК України можливо залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 5 ст. 150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п.2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За заявленими вимогами позивачка просить стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1500 грн. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Враховуючи положення ч.7 ст.81 ЦПК України суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Позивачка не надала доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог про те, що розмір аліментів на утримання дитини повинен становити 1500 грн. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, яке на сьогодні залежить від доходів матері, яка працює та отримує заробітну плату (а.с.11), також суд враховує, що відповідач є працездатним, за змістом позову інших осіб на утриманні не має, повинен влаштовувати своє життя так, щоб забезпечувати свою дитину. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму на дитину віком до 6 років, встановленого з 1 грудня 2018 року складає 1626 грн. За таких обставин, враховуючи вищевикладене та положення ст.ст.180, 182, 184 Сімейного кодексу України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на утримання дитини [PERSON], у твердій грошовій сумі, розмір яких суд визначає 813 грн. 00 коп. щомісячно з індексацією відповідно до закону, враховуючи те, що вказана сума не менша 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В іншій частині позовних вимог необхідно відмовити. Суд вважає, що позивачка не позбавлена можливості за погодженням з відповідачем, чи шляхом звернення до суду ставити питання про зміну розміру аліментів згідно ч. 1 ст. 192 СК України, а також щодо участі відповідача у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (хвороба дитини тощо) згідно ст.185 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати за клопотанням позивачки залишаються за нею. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. Відповідно до ст. ст. 110, 112, 113, 180, 182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial