Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом посилається на те, що вона є власником квартири № 54 в м. Коломия по вул. Степана Бандери, 5 Івано-Франківської області, що підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 24 лютого 1999 року, серії ААН № 158399, який зареєстрований в Коломийському МБТІ 25 лютого 1999 року. У вказаній квартирі на даний час крім неї зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою про склад сім»ї від 01 березня 2017 року № 2682. Відповідач будучи її близьким товаришем попросив його зареєструвати у квартирі через труднощі із працевлаштуванням та виготовленням закордонного паспорта та обіцяв після отримання закордонного паспорта виписатися з її квартири, однак до цього часу не виписався і немає можливості цього зробити, оскільки перебуває на сезонних роботах за межами Івано-Франківської області. Так як відповідач з моменту реєстрації і по даний час не проживав в її квартирі, ніколи не брав будь якої участі в утриманні квартири, не дбав про її схоронність не сплачував жодних комунальних послуг, більше шести місяців в її квартирі не проживає та відсутні будь які речі особистого користування відповідача. [PERSON] не є членом її сім»ї, отже являється наймачем житлового приміщення, який у відповідності до ст.71 ЖК України втратив право на користування вказаним житлом. У звязку з виниклими обставинами, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житлом. У судове засідання позивачка не з»явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач будучи належно двічі повідомленим судом про час і місце розгляду справи по останньому відомому місцю проживання, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд до відома не поклав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення в заочному порядку. Вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Як видно із досліджених письмових доказів, зокрема з договору купівлі - продажу квартири від 24 лютого 1999 року, серії ААН № 158399, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 465, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачці. Із довідки сектору видачі довідок відділу управління комунальним майном Коломийської міської ради № 2682 від 01 березня 2017 року вбачається, що у даній квартирі, крім позивачки зареєстрований також відповідач [PERSON], [INFO]. Запис про реєстрацію [PERSON] у квартирі [ADDRESS], міститься також в домовій книзі для прописки громадян у будинку за № 2. Посилання позивачки на те, що відповідач не проживає та ніколи фактично не проживав по місцю реєстрації, ствердили в судовому засіданні свідки. Зокрема свідок [PERSON], підтвердив факт того, що відповідач взагалі не вселявся у квартиру позивачки. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], також вказав, що відповідач ніколи не вселявся в квартиру позивачки та в ній не проживав. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідач не є членом сім»ї позивачки, отже являється наймачем житлового приміщення. Відповідно до ст. 163 ЖК України, в разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, встановлених частиною 1 ст. 71 ЖК України. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вказані обставини та законодавче регулювання виниклих правовідносин, суд вважає, що відповідач втратив право користування житлом у квартирі позивачки. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 321, ЦК України, ст. 71, 72, 163 ЖК України,

Outcome: approved