Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею як за спадкоємцем за законом першої черги, право власності на спадкове нерухоме майно, а саме: на земельну ділянку площею 1,1410 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що [INFO] року у віці 51 рік помер спадкодавець - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 18.02.2004 року виконавчим комітетом Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області, який до дня своєї смерті проживав та був зареєстрований в [ADDRESS]. Після смерті спадкодавця [PERSON], спадкоємець за законом [PERSON], як його дружина, що постійно проживала та була зареєстрована разом із своїм чоловіком [PERSON] в с. Медвин Богуславського району Київської області, прийняла спадщину щодо всього спадкового майна спадкодавця [PERSON] згідно положень ч. 3 ст.1268 ЦК України, але юридично її не оформила, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області від 16.03.2018 року, а також матеріалами спадкової справи за №129. Позивачка зазначає, що вона є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері та спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року, та прийняла спадщину після смерті спадкодавця, однак право на спадкове майно у вигляді вищевказаної земельної ділянки вона не може оформити у нотаріальній конторі тому, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а саме Державний акт на право приватної власності на землю, серія [NUMBER] був виданий 11.07.2005 року Медвинською сільською радою народних депутатів, після смерті спадкодавця - [PERSON], який помер [INFO] року, що явилось підставою звернення із даним позовом до суду. Представник позивачки [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без його участі та зазначив, що позов підтримує. Відповідач - Медвинська сільська рада Богуславського району Київської області свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій позов визнає та просить його задовольнити і розглянути справу без участі представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачкою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] у відповідності до ч. 2 ст. 1223, ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями за законом першої черги на спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця та матеріалами спадкової справи №236/2015. У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Матеріалами спадкової справи №236/2015 Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області підтверджується факт, що після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року, із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини за законом першої черги, згідно зі ст.1261 Цивільного кодексу України, звернулися [PERSON]. Інших спадкоємців у спадкодавця - [PERSON], на момент її смерті не було та не має на даний час, що підтверджується матеріалами спадкової справи за №236/2015. Із постанови державного нотаріуса Богуславської державної нотаріальної контори №02-31/277 від 16.03.2018 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 1,1410 га, цільове призначення, якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області, яка належала спадкодавцю - [PERSON] (померла [INFO] року у віці 60 років, яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка та спадкодавця - [PERSON], який помер [INFO] року у віці 51 рік), яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS], постільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а саме Державний акт на право приватної власності на землю, серія [NUMBER] був виданий 11.07.2005 року Медвинською сільською радою народних депутатів, тобто вже після смерті спадкодавця [PERSON], який помер [INFO] року у віці 51 рік. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю [PERSON] з дня смерті [PERSON], яка померла [INFO] рок, належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю, серія [NUMBER], який виданий 11 липня 2005 року Медвинською сільською радою Богуславського району Київської області, спадкодавець [PERSON] був власником земельної ділянки площею 1,141 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Медвинської сільської ради, Богуславського району Київської області. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, який посвідчує право власності, та його державної реєстрації. Згідно ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Із копії державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] вбачається, що державний акт був виготовлений на ім'я спадкодавця вже після його смерті і як наслідок не може бути прийнятий державним нотаріусом як належний правовстановлюючий документ. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № [NUMBER] від 31.01.2018 року підтверджується факт належності на праві приватної власності [PERSON] земельної ділянки площею 1,1410 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Медвинської сільської ради Богуславського району Київської області. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], в тому числі і зазначену земельну ділянку, але не може в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадкове майно в зв'язку з тим, що що державний акт був виготовлений на ім'я спадкодавця [PERSON] вже після його смерті і як наслідок не може бути прийнятий державним нотаріусом як належний правовстановлюючий документ, для захисту її прав на землю даний позов необхідно задовольнити. Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, представнику позивачки необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп. для кожного. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved