Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивачка в позові вказує, що її батькам [PERSON] та [PERSON] відповідно до договору міни, посвідченого Калинівською державною нотконторою Вінницької області 23 вересня 1994 року за реєстром № 2972 на праві спільної сумісної власності відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України належала квартира за адресою [ADDRESS]. Квартира складається з 1 кімнати, загальною площею 30,8 кв.м, житловою площею -16,5 кв.м. розташована на 2 поверсі 5-поверхового будинку. Дана квартира зареєстрована за батьками в Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №1 за реєстром № 10, 7 жовтня 1994 року, що підтверджує їхнє право спільної сумісної власності на квартиру, їх частки в праві спільної сумісної власності не визначені. Батьки позивачки постійно проживали та були зареєстровані в даній квартирі, що підтверджується довідками № 182 та № 183 від 19.05.2015 року КП «Житловик» м.Калинівки Вінницької області. 18 жовтня 1997 року батько позивачки [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді належної йому частки вищезазначеної квартири. Згідно заповіту, посвідченого 23.09.1994 року державним нотаріусом Калинівської державної нотконтори зареєстрованого в реєстрі за № 2974 батько позивачки заповідав належне йому майно своєму онукові [PERSON] Васильовичу. Однак [PERSON] спадщину на належне батькові майно не прийняв, на нього не претендує. Мати позивачки і дружина померлого батька [PERSON], з якою він перебував в шлюбі з 2.08.1943 року, в передбачений законом 6-місячний термін відповідно до ст.ст.548-549 ЦК України (в редакції 1963 року,який діяв на час відкриття спадщини) фактично прийняла спадщину на належну батькові частку квартири вступивши в її управління і володіння, але в Калинівській державній нотконоторі не оформила своїх спадкових прав . 7 березня 2015 року мати позивачки [PERSON] також померла. Будучи спадкоємицею 1 черги за законом на майно, що належало померлій матері позивачки в передбачений законом 6-місячний термін 25.06.2015 року вона прийняла спадщину відповідно до ст. 1269 ЦК України, так як звернулась з заявою про прийняття спадщини в Калинівську державну нотконтору, що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи, номер у спадковому реєстрі № 57618967. Відповідно до ст.42 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати в день подачі всіх необхідних документів: ст.49 Закону України «Про нотаріат» та глава 7 розділу 1 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подані відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Зокрема п.п.4.14 п.4 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту. Якщо до складу майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки) нотаріус виготовляє витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (п.п.4.18 глави 10 розділу,11 Порядку) Після закінчення 6-місячного терміну після смерті матері позивачка звернулася в Калинівську державну нотконтору по місцю відкриття спадщини з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], то державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дану квартиру її відмовлено, оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, яке належало кожному із померлих та належність його спадкодавцям, а саме на яку частку квартири №26, яка знаходиться в житловому будинку №14 по вул. Воззєднання в м. Калинівка Вінницької області кожний з померлих батьків мав право і на яку частку видавати свідоцтво про право на спадщину, так як в договорі міни не визначені частки у спільній сумісній власності, які належали померлим батькові та матері. Обоє батьки, які перебували в шлюбі здійснили обмін належної їм на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Калинівської міської ради народних депутатів 15.07.1993 року 3-кімнатної квартири [ADDRESS] на належну позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Калинівською державною нотконторою 27.06.1994 року за реєстром № 2159 однокімнатну квартиру №26 в цьому ж будинку по вул. Воззєднання, 14 в м. Калинівка. Батьки однаково володіли та користувались житлом, між позивачкою та батьками не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їх частки як співвласників, як подружжя, у спільній сумісній власності є рівними і кожному із них, як співвласнику належить право власності на 1/2 частку квартири. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки у спільному майні, при цьому частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності згідно із ст. 370 ЦК України вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно із ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Тому позивачка вимушена звертатись в суд з позовом про визначення часток у спільному сумісному майні її померлих батьків для того, щоб після цього мати можливість оформити право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої 7.03.2015 року, яка є спадкоємцем 1 черги за законом [PERSON], який помер 18.10.1997 року після смерті якого вона прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак від неї надійшла заява відповідно до якої вона позовні вимоги підтримує і просить слухати справу без її участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, однак згідно їх заяв, вони проти задоволення позову не заперечують і просять слухати справу без їх участі. Відповідно до ст. 158 ЦПК України, особа яка бере участь у справі має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, батькам позивачки [PERSON] та [PERSON] відповідно до договору міни, посвідченого Калинівською державною нотконторою Вінницької області 23 вересня 1994 року за реєстром № 2972 на праві спільної сумісної власності відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України належала квартира за адресою [ADDRESS]. Квартира складається з 1 кімнати, загальною площею 30,8 кв.м, житловою площею -16,5 кв.м. розташована на 2 поверсі 5-поверхового будинку. Дана квартира зареєстрована за батьками в Вінницькому обласному об'єднаному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі №1 за реєстром № 10, 7 жовтня 1994 року, що підтверджує їхнє право спільної сумісної власності на квартиру, їх частки в праві спільної сумісної власності не визначені. Батьки позивачки постійно проживали та були зареєстровані в даній квартирі, що підтверджується довідками № 182 та № 183 від 19.05.2015 року КП «Житловик» м.Калинівки Вінницької області. 18 жовтня 1997 року батько позивачки [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді належної йому частки вищезазначеної квартири. Згідно заповіту, посвідченого 23.09.1994 року державним нотаріусом Калинівської державної нотконтори зареєстрованого в реєстрі за № 2974 батько позивачки заповідав належне йому майно своєму онукові [PERSON] Васильовичу. Однак [PERSON] спадщину на належне батькові майно не прийняв, на нього не претендує. Мати позивачки і дружина померлого батька [PERSON], з якою він перебував в шлюбі з 2.08.1943 року, в передбачений законом 6-місячний термін відповідно до ст.ст.548-549 ЦК України (в редакції 1963 року,який діяв на час відкриття спадщини) фактично прийняла спадщину на належну батькові частку квартири вступивши в її управління і володіння, але в Калинівській державній нотконоторі не оформила своїх спадкових прав . 7 березня 2015 року мати позивачки [PERSON] також померла. Будучи спадкоємицею 1 черги за законом на майно, що належало померлій матері позивачки в передбачений законом 6-місячний термін 25.06.2015 року вона прийняла спадщину відповідно до ст. 1269 ЦК України, так як звернулась з заявою про прийняття спадщини в Калинівську державну нотконтору, що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи, номер у спадковому реєстрі № 57618967. Відповідно до ст.42 Закону України «Про нотаріат» нотаріальні дії вчиняються після їх оплати в день подачі всіх необхідних документів: ст.49 Закону України «Про нотаріат» та глава 7 розділу 1 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подані відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Зокрема п.п.4.14 п.4 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту. Якщо до складу майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки) нотаріус виготовляє витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (п.п.4.18 глави 10 розділу,11 Порядку) Після закінчення 6-місячного терміну після смерті матері позивачка звернулася в Калинівську державну нотконтору по місцю відкриття спадщини з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], то державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дану квартиру її відмовлено, оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна, яке належало кожному із померлих та належність його спадкодавцям, а саме на яку частку квартири №26, яка знаходиться в житловому будинку №14 по вул. Воззєднання в м. Калинівка Вінницької області кожний з померлих батьків мав право і на яку частку видавати свідоцтво про право на спадщину, так як в договорі міни не визначені частки у спільній сумісній власності, які належали померлим батькові та матері. Обоє батьки, які перебували в шлюбі здійснили обмін належної їм на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Калинівської міської ради народних депутатів 15.07.1993 року 3-кімнатної квартири [ADDRESS] на належну позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Калинівською державною нотконторою 27.06.1994 року за реєстром № 2159 однокімнатну квартиру №26 в цьому ж будинку по вул. Воззєднання, 14 в м. Калинівка. Батьки однаково володіли та користувались житлом, між позивачкою та батьками не було укладено ніяких угод відносно власності на квартиру, тому їх частки як співвласників, як подружжя, у спільній сумісній власності є рівними і кожному із них, як співвласнику належить право власності на 1/2 частку квартири. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки у спільному майні, при цьому частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності згідно із ст. 370 ЦК України вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Згідно із ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Тому позивачка вимушена звертатись в суд з позовом про визначення часток у спільному сумісному майні її померлих батьків для того, щоб після цього мати можливість оформити право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON], померлої 7.03.2015 року, яка є спадкоємцем 1 черги за законом [PERSON], який помер 18.10.1997 року після смерті якого вона прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Сестра [PERSON],яка як і позивачка є спадкоємицею 1 черги за законом на майно матері відмовилась від спадщини, подавши про це заяву в Калинівську державну нотконтору в 6- місячний термін. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини у справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved