Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 30.06.2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею. Шлюб з відповідачем не розірвано, але з грудня 2017 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на те, що відповідач в добровільному порядку відмовляється від надання матеріальної допомоги дитині, працює та здатний надавати таку допомогу, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ј частки від доходів відповідача, або в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала поданий позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в наданому відзиві та поясненнях під час розгляду справи в суді позов визнав частково та просив визначити аліменти на утримання дитини в розмірі 50% прожиткового мінімуму. В обгрунтування заперечень посилався на те, що від іншого шлюбу має доньку [PERSON] , [INFO] , яка хоч і є повнолітньою, однак проживає разом із ним, навчається на 2 курсі денної форми навчання в Університеті ім.Альфреда Нобеля та також потребує його допомоги в зв`язку із навчанням. Він дійсно працює директором ПП «Альтекс», проте вказана посада є єдиним його місцем роботи, інших доходів він не має, а його заробітна плата становить від 4200 грн. до 4462,22 грн. на місяць. Крім того, зазначив, що спір фактично виник з вини позивачки, адже він постійно приймає участь в утриманні дитини, до 01.07.2019 року добровільно надавав їй кошти та іншу допомогу. Однак, з 01.07.2019 року почав брати участь в утриманні дитини виключно в натуральній формі (купівля необхідно приладдя, іграшок та інш.), оскільки в них з позивачкою виник конфлікт щодо розміру щомісячної допомоги за відсутності в нього даних щодо витрачання позивачкою коштів саме на потреби дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що останні з 30.06.2017 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Також сторонами визнано, що на теперішній час вони припинили спільне проживання та дитина залишилась проживати разом із позивачкою. Виходячи із доводів позовної заяви, відзиву на позов та пояснень сторін під час розгляду справи в суді вбачається, що між ними не досягнуто домовленостей щодо участі відповідача в утриманні дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З урахуванням зазначених вище обставин та наведених положень законодавства, враховуючи, що відповідач є здоровим та працездатним, працює та має постійний дохід, суд приходить до висновку, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. При цьому, суд відхиляє заперечення відповідача щодо наявності в нього на утримання повнолітньої доньки від попереднього шлюбу, яка в зв`язку з навчанням у вищому навчальному закладі потребує допомоги, оскільки ним не надано доказів тому, що остання проживає разом із ним, потребує допомоги та утримується відповідачем. В зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів, розмір яких відповідно до ч.1 ст.183 СК України та з огляду на працевлаштування відповідача, суд вважає за необхідне визначити у частці в розмірі ј частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 30.08.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 грн. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved