Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Позивачка - [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову вказує, що 11.06.2016 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у Черкаському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, про що складено відповідний актовий запис № 417. На даний час вони з відповідачем проживають окремо. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.10.2018 року у справі №711/4476/18 з відповідача [PERSON] на її (позивачки) користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного судового рішення Придніпровським районним судом м. Черкаси 20.11.2018 року був виданий виконавчий лист, який звернуто до примусового виконання до Придніпровського ВДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Також вказує, що з моменту відкриття виконавчого провадження і станом на 30.04.2019 року відповідач аліменти взагалі не сплачував, в зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 30.04.2019 року складає 32425 грн. 21 коп. Вважає, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, який будучи особою працездатного віку, маючи постійне офіційне місце роботи - ПАТ «АЗОТ», де отримує щомісяця заробітну плату не виконував свій батьківський обов`язок по утриманню неповнолітньої доньки. Так як заборгованість по аліментам відповідачем не сплачена, то вона має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі визначеному ст. 196 Сімейного кодексу України. Станом на 01.05.2019 року розмір пені за прострочення сплати аліментів становить 39663 грн. 70 коп. Враховуючи положення статті 196 СК України, а саме, що розмір пені, не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, тому станом на 01.05.2019 року неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини за період з червня місяця 2018 року по квітень місяць 2019 року включно становить 32425 грн. 21 коп. А тому, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь неустойку (пеню) в розмірі 32425 грн. 21 коп. за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] за період з 01.06.2018 року по 30.04.2019 року. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09.07.2019 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу наданий строк для надання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, її представник - адвокат Кулик А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Також пояснив, що пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] позивачка просить стягнути з 20.11.2018 року по 30.04.2019 року, але з врахуванням сум заборгованості починаючи з 01.06.2018 року. З врахуванням вимог ст. 196 СК України сума пені, яка підлягає до стягнення з відповідача складатиме 32425 грн. 21 коп. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, зазначив, що ним частково сплачено заборгованість, заперечував проти задоволення позову. Також пояснив, що він був присутній при розгляді справи про стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] та знав про ухвалене судом рішення. Однак вважав, що аліменти з нього будуть відраховуватися за місцем його роботи, тому в добровільному порядку їх і не сплачував. Тому вважає, що підстав для стягнення з нього пені немає. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON] - адвоката Кулика А.О., пояснення відповідача - [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.06.2016 року, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 11.06.2016 року, однак разом не проживають. Також в судовому засіданні встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.10.2018 року (справа № 711/4476/18) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається із описової частини вказаного рішення відповідач [PERSON] брав участь у судовому засіданні та визнав позовні вимоги. Вказана обставина не заперечувалася відповідачем і при розгляді даної справи. На виконання вказаного рішення Придніпровським районним судом Черкаської області 20.11.2018 року був виданий виконавчий лист № 711/4476/18, який був звернутий до примусового виконання до Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області, де і перебуває на виконанні до даного часу. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] аліменти, які стягнуті з нього за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.10.2019 року на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки за період з 01.06.2018 року по 30.04.2019 року включно не сплачував. Вказана обставина не заперечувалася і самим відповідачем в судовому засіданні. В зв`язку з цим у відповідача [PERSON] утворилася заборгованість по сплаті аліментів станом розмір якої станом на 30.04.2019 року складає 32425 грн. 21 коп., що стверджується довідкою-розрахунком заборгованості по аліментах від 06.05.2019 року вих. № 11302, складеною головним державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Фесенко Ю.М. (а.с. 10-11). З довідки Придніпровського ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області від 30.10.2019 року вих. № 32775 вбачається, що існуюча станом на 30.04.2019 року заборгованість визначалася згідно виконавчого листа та наданих чеків. Після відрахування із заробітної плати боржника аліментів, на користь стягувачки [PERSON] , станом на 30.10.2019 року борг погашено в розмірі 5858 грн. 57 коп. Розрахунок заборгованості по сплаті аліментів наведений державним виконавцем в довідці-розрахунку від 06.05.2019 року вих. № 11302, а зокрема: за червень 2018 року - 3799 грн. 89 коп.; за липень 2018 року - 3325 грн. 42 коп.; за серпень 2018 року - 2854 грн. 87 коп.; за вересень 2018 року - 3071 грн. 92 коп.; за жовтень 2018 року - 2581 грн. 35 коп.; за листопад 2018 року - 2262 грн. 63 коп.; за грудень 2018 року - 3590 грн. 75 коп.; за січень 2019 року - 3352 грн. 38 коп.; за лютий 2019 року - 2162 грн.; за березень 2019 року - 2162 грн.; за квітень 2019 року - 2162 грн. Позивачка просить пеню стягнути за період з 20.11.2018 року по 30.04.2019 року включно, але з урахуванням заборгованих щомісячних виплат по аліментах починаючи з 01.06.2018 року. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16 (провадження №14-616цс18), розрахунок пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х на кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Таким чином, виходячи із здійсненого позивачкою [PERSON] розрахунку пені за вказаною вище формулою, який був перевірений судом: загальний розмір пені за період прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем, у сукупності становить 39663 грн. 70 коп. Вказаний розрахунок відповідачем [PERSON] в судовому засіданні не заперечувався. Враховуючи, що відповідно до вимог викладених у ч. 1 ст. 196 СК України сума пені не може перевищувати 100% заборгованості, а також враховуючи, що позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача пеню саме із врахуванням вказаних вимог Закону, тому суд приходить до висновку задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів саме в сумі 32425 грн. 21 коп., що відповідає 100% розміру простроченої заборгованості. Щодо доводів відповідача [PERSON] про те, що він не має сплачувати пеню, так як заборгованість виникла не з його вини, оскільки він вважав, що аліменти з нього будуть відраховуватися за місцем його роботи, тому в добровільному порядку їх і не сплачував, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Сімейним кодексом України визначено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина друга статті 150) та врегульовано питання способів виконання батьками цього обов`язку. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Крім того, ч. 3 ст. 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Оскільки відповідач [PERSON] , який є батьком неповнолітньої - [PERSON] , [INFO] не тільки не виконував свій обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини, а й не виконував судове рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дочки, про яке йому було відомо з моменту його ухвалення, а також враховуючи, що останній мав можливість виконувати свій батьківський обов`язок та сплачувати аліменти так, як є працевлаштованим (працює в ПАТ «Азот»), суд не вбачає підстав для звільнення його від сплати пені. За таких підстав, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] у повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved