Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у Придніпровський районний суд м.\~Черкаси з позовом (у подальшому уточнений до відкриття провадження по справі редакція від 04.09.2019 (а.с.13) до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 30.01.2016 між нею та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, про що видане свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] та зроблено актовий запис за № 52. Від даного шлюбу у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , який на даний момент проживає разом з нею. Крім того, вказує, що сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що у кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Із червня 2019 року, її проживання однією сім`єю з відповідачем було фактично припинено, а саме 05.06.2019, після робочого дня, вона з дитиною повернулася додому, де вони проживали сім`єю ( [ADDRESS] ) і при відкриванні дверей нею було виявлено, що замки у вхідних дверях змінено. Відповідач на зв`язок не виходить, відносини не підтримує ні з нею, ні з дитиною. До того ж, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки, свідками яких нерідко ставала дитина, що тяжким чином впливає на її психічний стан та кожен раз спричиняє їй та дитині душевні страждання. На даний момент вона разом із сином проживають окремо від відповідача, ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Жодних спільних інтересів у неї з відповідачем немає, так само, як і наміру продовжувати шлюб чи зберегти сім`ю, тому вважає, що подальше сімейне життя неможливе і такий шлюб суперечить як її інтересам, так і моральним засадам суспільства. Також, відповідач з червня 2019 року повністю припинив надання матеріальної допомоги на утримання спільної дитини - сина [PERSON] , який постійно потребує нормального харчування, придбання одягу, лікування, витрат на садочок та розвиток дитини. Усе це потребує значних коштів, а враховуючи високі ціни та підвищення рівня необхідних витрат, вона сама не здатна у повній мірі цього забезпечити. Відповідач, який проживає окремо, матеріально не допомагає, участі у вихованні сина не приймає та не виконує жоден із обов`язків, які покладені на нього законом, як на батька. Як їй відомо, відповідач отримує нерегулярний, неофіційний і мінливий дохід, а тому вважає, що встановлення аліментів у твердій грошовій сумі є найбільш доцільним, зважаючи на мінливий характер його доходів. Відповідно до ст. 184 СК України, аліменти можуть стягуватись за рішенням суду у твердій грошовій сумі, і вона визначає, що на момент подання цього позову до суду, розумним та достатнім розміром для утримання неповнолітнього сина, до досягнення ними повноліття, є сума у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень на місяць. Спору про поділ майна подружжя між ними немає. На підставі зазначеного вище, позивачка просить суд: розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції (актовий запис № 52); стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 7000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитини повноліття. Відповідно до даних протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2019, суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька Світлана Михайлівна, у результаті автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначена для розгляду судової справи № 711/6237/19 (а.с. 8). Ухвалою суду від 11.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду у відкритому засіданні за правилами загального позовного провадження. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи (а.с.\~16). Крім того, 29.01.2020 закрито підготовче провадження по справі та призначено її до судового розгляду по суті у загальному позовному провадженні (а.с. 36). У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Буджерак\~М.Р. зазначив, що остаточно позивачка просить суд: розірвати шлюб між нею та [PERSON] ; стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 7000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитини повноліття; судові витрати стягнути з відповідача. Таким чином, просив задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі, на підставі обґрунтування, що наведене у позові та з урахуванням доказів, які додані до нього. Крім того, просив стягнути з відповідача на користь позивачки витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 6000 грн., розрахунок яких долучено до матеріалів справи. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала доводи свого представника та просила задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі. Зазначила, що з вересня 2019р. батько не утримує дитину; відсутні докази, що відповідач утримує батьків та сплачує аліменти на першу дитину; відповідач має свій бізнес, транспортний засіб, але вони зареєстровані не на нього. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надавши заяву від 18.02.2019, яка надійшла до суду 25.02.2020 про розгляд справи без його участі. Крім того, зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу він визнає та не заперечує проти їх задоволення. Щодо розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина, то просив суд врахувати наявність у нього дитини від першого шлюбу, батьків похилого віку та розмір заробітної плати, яку він отримує у ПрАТ\~«Черкасирибгосп», перебуваючи у трудових відносинах. Будь-яких інших доходів/заробітку у нього не має. Також, звертає увагу суду на те, що він не ухиляється від утримання своєї дитини (з вересня по листопад 2019 року повністю забезпечив дитину одягом на осінньо-зимовий період, надавав допомогу під час лікування дитини, тощо) та не відмовляється і у подальшому утримувати свого сина. Відзив на позов не подано. Заслухавши думку позивачки та її представника, враховуючи думку відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 30.01.2016, згідно даних Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №\~52. Після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища: чоловікові\~ [PERSON] ,\~дружині\~ [PERSON] (а.с. 4). Також встановлено, що за час перебування в цьому шлюбі у сторін народилася дитина\~ [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.09.2016 (а.с. 5). Батьком дитини записаний відповідач. Також, не встановлено наявність спору щодо батьківства та про поділ спільного майна між сторонами. Згода про місце проживання дитини між сторонами досягнута. У судовому засіданні також встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують і їхня спільна дитина проживає з матір`ю. Відповідно до даних довідки про доходи №\~3 від 09.01.2020, яка видана ПрАТ\~«Черкасирибгосп», - загальна сума доходу [PERSON] за період з липня 2019 року по грудень 2019 року складає 27376 грн. 26 коп. (а.с. 35). Крім того, як вбачається з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, - [PERSON] зареєстрована, як фізична особа-підприємець (а.с. 42). Згідно з відомостями податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця [PERSON] , загальна сума доходу за 2019 рік складає 997285 грн. 00 коп. (а.с.\~44). До того ж, при прийнятті рішення по справі, суд враховує той факт, що відповідач є працездатним, працює та отримує регулярний дохід. Також, суд враховує його думку про часткове визнання ним заявлених позовних вимог. Жодних належних та допустимих доказів у підтвердження обставин про те, що відповідач утримує першу дитину та своїх батьків, ним до суду не надано. Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що відповідач займається бізнесом, від якого має доходи та транспортний засіб. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.\~3, 4 ст.\~77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.\~2 ст.\~78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують протягом тривалого часу, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам та інтересам дитини, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Частиною третьою\~статті 105\~СК України\~визначено,\~що шлюб\~припиняється внаслідок\~його розірвання\~за позовом\~одного з\~подружжя на\~підставі рішення\~суду,\~відповідно до статті\~110\~цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Отже, враховуючи визнання відповідачем позову у частині розірвання шлюбу, такі вимоги підлягають до задоволення, враховуючи положення ст.\~206\~ЦПК України,\~оскільки це\~не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною першою ст. 12 вказаного Закону визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст.\~150\~СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Крім того,\~суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч.ч.\~1, 2 ст. 184 СК України). За положеннями ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей вікoм до 6 років становить: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1\~липня 1859\~гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Отже,\~встановлені під\~час розгляду\~справи обставини,\~наявні та\~досліджені докази\~не дають\~суду підстав\~для повного\~задоволення заявлених\~позовних вимог.\~Враховуючи позицію\~позивачки,\~працездатність відповідача,\~розмір його\~доходів та\~доходів позивачки,\~наміри та\~бажання утримувати\~спільну з\~позивачкою дитину\~і у\~подальшому,\~часткове визнання\~ним позову,\~а також\~принцип рівності\~прав та\~обов`язків батьків\~щодо дитини,\~суд вважає\~за необхідне\~задовольнити позовні\~вимоги частково,\~визначивши розмір\~аліментів у розмірі 1500 грн. 00 коп. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 01.08.2019 року до повноліття дитини, що є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. На думку суду, будь-яких належних та допустимих доказів в обґрунтування позиції позивача про те, що відповідач може сплачувати аліменти у розмірі 7000грн. щомісячно, до суду не надано, враховуючи норми ст. 12 ЦПК України. Визначаючи розмір аліментів, судом також враховуються і обставини про те, що, як зазначалось вище, відповідачем не надано до суду підтверджуючих даних, які б свідчили про наявність у нього інших утриманців, а також факт утримання ним дитини [PERSON] , 2010 року народження, зважаючи на рішення Подільського районного суду міста Києва від 12.06.2014 року. В іншій частині вимог слід відмовити. Крім того, суд враховує те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, у тому числі, щодо утримання дитини, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, а також відповідач щодо заявленого позову, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог. Як на думку суду, таке рішення є справедливим і таким, що постановлене виключно в інтересах неповнолітньої дитини. Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Відносно витрат позивачки на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 00\~коп., суд зазначає наступне: статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.\~4 ст.\~137 ЦПК України). Відповідно до\~п.\~2\~ч.\~2.\~ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл вказаної категорії судових витрат є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення позивачем таких витрат. При цьому, стороною позивача надано договір про надання правої допомоги №\~03/11/2019 від 25.11.2019, додаткова угода № 1 від 11.02.2020 до договору про надання правової допомоги №\~03/11/2019 від 25.11.2019, ордер серії ЧК № 155657 від 28.11.2019, акт № 1 з описом виконаних робіт (наданих послуг) у справі № 711/6237/19, прибутковий касовий ордер № 1 від 11.02.2020 та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 1 від 11.02.2020 на суму 6000 грн. 00 коп. Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку, що до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягають витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000\~грн. 00\~коп., оскільки витрати у розмірі 6000 грн. 00 коп. є явно завищеними. На думку суду, розмір 3000 грн. 00 коп. є співмірним із складністю та категорією даної справи, обсягом та часом виконаних робіт, часу судового засідання, у якому брав участь представник позивача адвокат та протягом якого розглянута справа. Крім того, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід держави у розмірі 768\~грн. 40\~коп., а також на користь позивачки у розмірі 768 грн. 40\~коп., як передбачено ст. 141 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial