Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, який підтримала в судовому засіданні і просила позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його доньки [PERSON], [INFO]. Мотивує позов тим, що 07 березня 2013 року був зареєстрований шлюб між нею і відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні. [INFO] року від спільного сімейного життя у них народилася донька [PERSON]. 27 березня 2015 року відповідно рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області шлюб між ними було розірвано. У липні 2015 року вона поїхала з міста Херсона до міста Яготина Київської області, оскільки батько дитини не допомагав їй із вихованням [PERSON]. З цього часу відповідач не сплачував аліментів і не виявляв турботи про дитину. Станом на час подачі позову відповідач мав заборгованість по аліментах у розмірі 3942,23грн. Дитина проживає біля неї. Позивачка вважає, що відповідач [PERSON], як батько дитини, не приймає участі у вихованні дитини, відмовляється спілкуватися з дитиною, навіть, по телефону, а тому має бути позбавлений батьківських прав щодо дитини [PERSON]. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав і пояснив, що він проживав у зареєстрованому шлюбі з позивачкою. У них народилася спільна дочка [PERSON]. Через деякий час після народження дитини, вони з позивачкою припинили спільне проживання і шлюб між ними було розірвано. Позивачка забрала доньку і поїхала проживати в м. Яготин Київської області. Він зареєстрований в с. Дудчани, Нововоронцовського району Херсонської області, зараз на заробітках працює у м. Кіровограді. Він самостійно заробляє собі на життя, офіційною роботи не має. Маючи невеликий дохід, він не в змозі був вчасно сплачувати аліменти на утримання дитини, тому утворилася заборгованість. Він не навідував дитини, оскільки його колишня дружина не дає йому можливості спілкуватися з нею, а виїжджати до м. Яготина не має можливості. На сьогодні він зміг повністю погасити борг по аліментам і навіть більше - сплатив позивачці 5000грн. Він вкрай не хотів би, щоб його позбавили батьківських прав відносно його дочки. Планує як дочка стане дорослішаю більше спілкуватися з нею, придбати їй мобільний телефон. Здоров'ям доньки постійно цікавиться у спільних з колишньою дружинорю друзів, родичів і знайомих, зособисто з колишньою дружиною майже не спілкується. Вважає, що не має підстав для позбавлення його батьківських прав, поскільки надалі він намагатиметься докласти всіх зусиль, щоб допомагати позивачці виховувати та матеріально забезпечувати їхню дочку. Враховуючи вказані обставини, просив в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи - служба у справах дітей Нововоронцовської районної державної адміністрації Херсонської області просила розглянути справу без її участі, надала висновок Нововоронцовської районної державної адміністрації Херсонської області про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON], [INFO]. Вислухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що з 07 березня 2013 року по 27 березня 2015 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання [INFO] року ще до реєстрації шлюбу в них народилася донька [PERSON] [PERSON] є батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Після розірвання шлюбу, дочка залишилася проживати з позивачкою [PERSON] Позивачка зареєстрована в с. Трубівщина, Яготинського району, Київської області, фактично проживає в м. Яготин, Київська область, працює вчителем у Ничипорівському НВК Яготинської районної ради Київської області «ЗОШ І-ІІІ ступенів ДНЗ (ясла-садок)», має дохід протягом вересня-грудня 2015 року у розмірі 11791,58грн. Відповідач зареєстрований в с. Дудчани, Нововоронцовського району, Херсонської області, фактично проживає в м. Кіровограді. 27 березня 2015 року відповідно рішення Нововоронцовського районного суду Херсонської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, позивач і відповідач проживають на сьогодні на значній відстані. Відповідно акту обстеження житлово-побутових умов, складеному 21 березня 2016 року, [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON], вихованням і утриманням дитини займається тільки мати. Згідно характеристики директора Ничипорівської НВК вчителька [PERSON] характеризується позитивно. У характеристиці завідувача ДНЗ № 4 «Пролісок» щодо дитини [PERSON], остання виховується мамою, батько участі у вихованні дитини не приймає. Згідно довідки розрахунку заборгованості за аліментами [PERSON] щодо утримання малолітньої доньки [PERSON], відповідач має борг по аліментах у розмірі 3942,23грн. На даний час відповідач згідно квитанції про переказ готівки у розмір 4998грн. від 26 квітня 2016 року повністю погасив борг по аліментах, про що не заперечує позивачка. Відповідач усвідомлює важливість прийняття участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини. В судовому засіданні відповідач запевняв суд, що прикладе максимум зусиль для відновлення спілкування із дитиною та надалі буде приймати участь в матеріальному забезпеченні дитини. Також у судовому засіданні зі слів відповідача він і до цього приймав участь у матеріальному забезпеченні дитини - висилав поштою речі і іграшки для дитини, посилка направлялася від імені іншої людини, матері його співмешканки. Позивачка не заперечує, що отримувала вказані речі, проте заперечує, що саме від відповідача. Встановити або спростувати даний факт у судовому засіданні не вбачається можливим. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і допускається лише при наявності вини в діях батьків і належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Посилання позивачки на фактори, які можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дитини самі по собі не дають підстав для висновку щодо свідомого нехтування відповідачем своїх обов'язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно висновку Нововоронцовської районної державної адміністрації Херсонської області від 17.06.2016 року № 273/01-32 враховуючи інтереси дитини недоцільно позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Позивачка не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів [PERSON] шляхом позбавлення її батька по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків відносно його малолітньої дочки. З огляду на наведене суд, враховуючи характер поведінки відповідача та його ставлення до дитини, наявність певних перешкод у спілкуванні з дитиною, пов'язаних з віддаленістю місця проживання відповідача від місця проживання дитини, перебуванням його на заробітках, скрутним матеріальним становищем, а також що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який не відповідає інтересам дитини, приходить до висновку щодо відсутності підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. На підставі викладеного, ст. 164 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,

Outcome: dismissed