Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.11.2014 року між нею та відповідачем - ФОП [PERSON] фактично був укладений договір побутового підряду, відповідно до якого відповідач зобов'язався на її замовлення виготовити меблів для кухні, згідно погоджених в електронному вигляді ескізів та встановити їх за адресою: [ADDRESS] в строк до 20.12.2014 року, загальна вартість замовлення було погоджена у розмірі 26 000 грн. Вказує, що у підтвердження вчинення усного правочину 19.11.2014 року, вона на картковий рахунок відповідача - [PERSON] [NUMBER] перерахувала попередню оплату в сумі 15 000 грн. Зазначає, що меблі встановлені не були, відповідач не приступив до виконання зобов'язань за вищезазначеним договором, у зв'язку чим була змушена звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з [PERSON] на її користь суму матеріальних збитків у розмірі 25 822,63 гривень, з яких: 15 000 грн. - попередня оплата, 5 895,00 грн. - інфляційні витрати, 4 652,70 грн. - подвійна облікова ставка НБУ за кожен день прострочення, 274,93 грн. - 3% річних, моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень та судові витрати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, однак подала до суду заяву, в якій позов підтримала та просила його задоволити з підстав, викладених в ньому та проводити судовий розгляд без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, як вбачається з матеріалів справи, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, тому суд з урахуванням положення п. 5 ст. 74, ст. 224 ЦПК України та думки представника позивача, який не заперечував проти такого розгляду справи, приходить до висновку про можливість слухати справу у його відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами визнаються будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Україна як соціальна, правова держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом; держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів (стаття 1, частина четверта статті 13, частини перша, четверта статті 42 Конституції України). Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Згідно ч.1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Параграф 1 глави 61 ЦК визначає норми, якими визначено загальні положення про підряд, у ст. 846 міститься спеціальна норма, якою визначено правове регулювання строків виконання роботи. Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 Цивільного Кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст.625 Цивільного Кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно ст. 866 ЦК України договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Відповідно до ст. 871 ЦК України якщо робота виконується з матеріалу замовника, у квитанції або іншому документі, що видається підрядником при укладенні договору побутового підряду, вказуються точне найменування матеріалу, його кількість і оцінка, здійснена за погодженням сторін. Відповідно до ст. 841 ЦК України підрядник зобов'язаний вживати усіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником, та відповідає за втрату або пошкодження цього майна. Згідно з ст. 872 ЦК України якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: розірвання договору та відшкодування збитків. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 873 ЦК, вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 846 ЦК, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Тому якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підлягає застосуванню правило визначене у ч. 2 ст. 846 ЦК, за яким підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачкою та відповідачем 02.11.2014 року фактично був укладений договір побутового підряду, відповідно до якого відповідач зобов'язався на її замовлення виготовити меблів для кухні, згідно погоджених в електронному вигляді ескізів та встановити їх за адресою: [ADDRESS] в строк до 20.12.2014 року, загальна вартість замовлення було погоджена у розмірі 26 000 грн. Позивачка у підтвердження своїх позовних вимог посилається на ту обставину, що у підтвердження вчинення усного правочину 19.11.2014 року, вона на картковий рахунок відповідача - [PERSON] [NUMBER] перерахувала попередню оплату в сумі 15 000 грн., що підтверджується чеком №19112014140645 (а.с.5). Крім того, слід зазначити, що 03.03.2015 року позивачкою було направлено письмове звернення до відповідача - [PERSON] з вимогою виконати зобов'язання за вищезазначеним договором (а.с.8), однак вона залишилась без виконання. В зв'язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки що до стягнення з відповідача попередньої оплати у розмірі 15 000 грн. знайшли своє доведення в ході судового розгляду, обґрунтовані належними та допустимими доказами, тому підлягають задоволенню. Крім того, слід зазначити, що оскільки відповідачем допущено прострочення по виконанню зобов'язання, останній також відповідає перед позивачкою відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК. Відповідно до вказаної норми, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Згідно представлених позивачкою розрахунків розмір 3% річних складає 274,93 грн., розмір збитків від інфляції - 5 895 грн., подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення - 4 652,70 грн. (а.с.3). У зв'язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача 5 895,00 грн. - інфляційних витрати, 4 652,70 грн. - подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, 274,93 грн. - 3% річних знайшли своє доведення в ході судового розгляду, обґрунтовані належними та допустимими доказами, тому підлягають задоволенню. Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 23.1. ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Слід зазначити, що позивачка моральну шкоду обґрунтовувала тим, що внаслідок дій відповідача, які полягають у невиконанні вищезазначеного договору завдало їй душевних страждань, внаслідок чого вона постійно знаходиться в пригніченому стані, втратила спокій, самопочуття та психологічний стан погіршились, однак, суд не може прийняти дані посилання позивачки як належний та допустимий в розумінні ст.ст. 10, 22, 60 ЦПК України доказ спричинення їй моральної шкоди, в зв'язку з чим в задоволенні цієї позовної вимоги необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, витрат, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. В зв'язку з вищезазначеним з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судові витрати, пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 420 грн., сплачених позивачкою за оголошення про виклик відповідача (а.с.39). Відповідно до ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору під час звернення до суду на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог згідно ставок, визначених Законом України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом - 1% від вимог майнового характеру, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати) 258,22 гривень. На підставі викладеного ст.ст. 16, 22, 509, 525, 526, 530, 536, 546, 610-612 ЦК України, та

Outcome: partial