Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивачка в позові вказує, що 09.12.2016 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок №106 по вул.Миру в с.Сальник Калинівського району Вінницької області. [PERSON] є спадкоємицею за заповітом після смерті матері. В передбачений законом 6-місячний термін, вона відповідно до ст.1269 ЦК України, прийняла спадщину після смерті матері, оскільки звернулася в нотаріальну контору по місцю відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини. Проте, державним нотаріусом було відмовлено у видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті матері [PERSON], оскільки відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, виданого виконавчим комітетом Сальницької сільської ради Вінницької області, 16.08.1989 року, зареєстрованого Вінницьким міжміським бюро технічної інвентаризації 16.08.1989 року за реєстром №1-56, вказано, що житловий будинок з господарськими будівлями номер 106, який розташований на вулиці Миру в с.Сальник Калинівського району Вінницької області, належить колгоспному двору головою якого є [PERSON], отже вищевказаний будинок належить колгоспному двору, який припинив своє існування в звязку з набранням чинності ЗУ «Про власність» від 07.02.1991 року. За вказаних обставин позивачка звернулася в суд з даним позовом. Позивачка в підготовче засідання не зявилася, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача в підготовче засідання не зявився, проте в матеріалах справи наявна заява голови Сальницької сільської ради Калинівського району Вінницької області [PERSON] про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 09.12.2016 року померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок №106 по вул.Миру в с.Сальник Калинівського району Вінницької області. Позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті матері. В передбачений законом 6-місячний термін, позивачка відповідно до ст.1269 ЦК України, прийняла спадщину після смерті матері, оскільки звернулася в нотаріальну контору по місцю відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини. Проте, державним нотаріусом було відмовлено у видачі на імя позивачки свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті матері [PERSON], оскільки відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння, виданого виконавчим комітетом Сальницької сільської ради Вінницької області, 16.08.1989 року, зареєстрованого Вінницьким міжміським бюро технічної інвентаризації 16.08.1989 року за реєстром №1-56, вказано, що житловий будинок з господарськими будівлями номер 106 , який розташований на вулиці Миру в с.Сальник Калинівського району Вінницької області, належить колгоспному двору головою якого є [PERSON], отже вищевказаний будинок належить колгоспному двору, який припинив своє існування в звязку з набранням чинності ЗУ «Про власність» від 07.02.1991 року, про що свідчить Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1517/02-31 від 23.11.2017 року. Так, соба має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (ч.1 ст.392 ЦК України). Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Згідно розяснень, викладених у п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, вбачається, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved