Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою, якою просила суд ухвалити рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що 21 жовтня 2002 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, від якого [INFO] народилась донька - [PERSON]. У 2002 році відповідач виїхав до Австралії, а у 2004 році позивач втратила будь - який зв'язок з ним. Рішенням Крюківського районного суду від 29 вересня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідач вихованням малолітньої дитини не займається, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. В судове засідання з'явився представник позивача [PERSON], позовні вимоги підтримав, просив суд позовну заяву [PERSON] задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. В судове засідання з'явився представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконкому Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області - Сидорова А.Ю., яка позовні вимоги підтримала з наведених вище підстав, просила суд постановити рішення, яким позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Прокурор прокуратури міста Кременчука, Карабаш Ю.О., вважає позов таким, що підлягає задоволенню. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі пояснень представника позивача, третьої особи, висновку прокурора та документів, наявних в матеріалах справи. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], заслухавши думку представника третьої особи, висновок прокурора, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до наступних висновків. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції 21 жовтня 2002 року. Відповідач, [PERSON], є батьком малолітньої дитини, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського районного управління юстиції міста Кременчука Полтавської області 20 серпня 2003 року. Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 24 грудня 2012 року про відмову у визнанні [PERSON] безвісно відсутнім було встановлено, що за інформацією Посольства України в Австралії, [PERSON], [INFO], 05 листопада 2004 року був документований у Посольстві України в Австралії паспортом громадянина України для виїзду за кордон та прийнятий на на консульський облік в дипустанові за адресою проживання в [ADDRESS]. Згідно облікових даних ВГІРФО УМВС України в Полтавській області, відповідач громадянство України не припиняв, тобто на даний час [PERSON] є громадянином України. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 26 вересня 2013 року. Як вбачається з рішення органу опіки та піклування виконавчого комітету Крюківської районної ради міста Кременчука Полтавської області №291 від 26 грудня 2013 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Конвецією прав дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України Української РСР № 798 від 27 лютого 1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до пунктів 2, 3 статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 Сімейного кодексу України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Як достовірно встановлено в судом, відповідач протягом тривалого часу не займається вихованням та матеріальним утриманням дитини, не проявляє до неї уваги та турботи. За наведених обставин, суд вважає достовірно доведеним той факт, що відповідач, [PERSON], ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в зв'язку з чим вимоги позивача є законними та обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved