Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15 вересня 2014 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. У шлюбі народилась донька: [PERSON], [INFO]. Неповнолітня донька проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, домовленості про сплату аліментів між ними не досягнуто , оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та відмовляється укладати договір про сплату аліментів на неповнолітню дитину, в якому визначити розмір та строки виплати. Відповідач працює у військово-медичному департаменті Міністерства оборони України - підполковник медичної служби на посаді заступник начальника відділу постачання медичного майна у місті Києві. Додає, що обов'язок по утриманню неповнолітньої дитини покладається на обох батьків дитини, але тільки вона займається вихованням неповнолітньої дитини та повністю її утримує, а відповідач, батько дитини, ухиляється від виконання своїх зобов'язань по утриманню неповнолітньої дитини. Оскільки відповідач працює та враховуючи, що у нього немає на утриманні інших неповнолітніх дітей, і він є працездатною особою , спроможний платити аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], тому просить визначити розмір аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів). В судовому засіданні позивачка підтримала доводи викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав . Його представник також не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін , дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін та відповідає вимогам ч. 4 ст. 174 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Так, судом встановлено, що 02.09.2002 року народилася [PERSON] та відповідно до копії свідоцтва про народження її батьками є [PERSON] та [PERSON].(а/с 7). Відповідно до рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 15.09.2014 шлюб між сторонами розірвано.(а.с.9-10) Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» \~передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.8\~ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3\~ст. 181 СК України). Відповідно до\~ст. 182 СК України ( в редакції від 08.07.2017 року)\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.\~183,\~184 СК України. Згідно до ч.ч.1,5 \~ст. 183 СК України\~ ( в редакції від 08.07.2017 року)- \~Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При визначенні величини аліментного платежу суд, враховуює відповідно до\~ст. 182 СК України\~матеріальне становище платника аліментів та те, що відповідач перебуває в працездатному віці, не обтяжений турботами щодо утримання іншої дитини , отримує заробітню плату у середньому 15-16 тисяч гривень щомісячно (а.с.25). Також приймаючи до уваги матеріальне положення дитини, яка потребує допомоги та матеріальне становище відповідача, вважає за можливе визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на користь позивача у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходжу) , щомісячно на дитину і до її повноліття. Суд вважає, що визначений розмір аліментів щомісячно на дитину є достатнім та не буде порушувати її майнові права. У відповідності до ч. 2\~ст. 182 СК України\~( в редакції від 08.07.2017 року) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Згідно вимог ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 191 СК України, суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з дня пред'явлення позову до суду - з 04 серпня 2017 року. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved