Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з наведеним позовом до відповідачки, мотивуючи тим, що 13.08.2013 року по вул. Незалежності в м. Івано-Франківську водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «Peugeot 207» д.н.з. [NUMBER] допустила зіткнення з належним позивачці транспортним засобом марки «Volkswagen Polo» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Івано-Франківського міського суду від 02 жовтня 2013 року відповідачку визнано винною у вищенаведеному ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Вартість матеріального збитку завданого автомобілю марки «Volkswagen Polo» згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження складає 7 194 грн. 56 коп. За послуги по складанню висновку позивачка понесла витрати в розмірі 300 грн. Всього загальна сума заподіяних матеріальних збитків становить 7 494 грн. 56 коп. Окрім матеріальних втрат позивачці також спричинено і моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 1 000 грн. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав з мотивів наведених в ньому. Просив позов задовольнити в повному обсязі. Додатково суду повідомив, що позивачка визнає факт отримання нею виплати страхового відшкодування за фактом настання страхового випадку, що мав місце 13.08.2013 року в розмірі 2 597 грн. 28 коп. та не заперечує проти відрахування даної суми від ціни позову. Відповідачка проти позову заперечила, так як цивільна відповідальність, що настає за участі автомобіля марки «Peugeot 207» застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. А тому матеріальна шкода повинна відшкодовуватись страховою компанією «Галицька», як страховиком, згідно умов полісу. На момент вчинення ДТП позивачки не було на місці, автомобілем в той момент керувала інша особа, у зв'язку із чим доводи позивачки про завдання їй моральних страждань, що стали наслідком втрат немайнового характеру є безпідставними. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідачки, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с. 19), власником транспортного засобу марки «Volkswagen Polo» д.н.з. [NUMBER], є [PERSON]. Право керування цим транспортним засобом також має [PERSON] За змістом ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 жовтня 2013 року (а.с. 6), [PERSON], 13.08.2013 року близько 11 год. 00 хв. м. Івано-Франківську по вул. Незалежності керуючи транспортним засобом марки «Пежо 207» д.н.з. [NUMBER] не вибрала безпечної швидкості руху та допустила зіткнення з транспортним засобом марки «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення. 24.01.2013 року між ПрАТ СК «Галицька» та [PERSON] був укладений Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/2173411, забезпеченим транспортним засобом згідно Полісу є автомобіль «Peugeot 207», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 34). Даний Поліс був укладений на підставі вимог Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ч. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку № 358 від 23 жовтня 2013 року вартість матеріального збитку (шкоди) завданого автомобілю марки «Volkswagen Polo», реєстраційний номер [NUMBER] пошкодженого в результаті ДТП станом на 31.10.2013 року складає - 7 194 грн. 56 коп. (а.с. 7-11) Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до частин 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон), для отримання страхового відшкодування, особа яка має право на отримання страхового відшкодування надає страховику відповідну письмову заяву згідно Закону та додати до неї документи зазначені п. 35.2 цього ж Закону. Відповідно до ч. 36.2 ст. 36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] скористалась своїм правом на отримання страхового відшкодування від ПрАТ СК «Галицька», за фактом настання страхового випадку, що мав місце 13.08.2013 року по вул. Незалежності в м. Івано-Франківську та звернулась до страховика з вимогою відшкодувати завдану їй шкоду внаслідок пошкодження її автомобіля марки «Volkswagen Polo», у зв'язку із чим їй було виплачено страхове відшкодування в розмірі 2 597 грн. 28 коп., що підтверджується довідкою від 01 квітня 2014 року, яка була витребувана у ПрАТ СК «Галицька» ухвалою суду. Як вбачається із довідки виплата страхового відшкодування проведена на підставі ремонтної калькуляції № 058-13 від 31.08.2013 року, складеної судовим експертом автотоварознавцем Романюком В.К., з врахуванням франшизи 1000 грн. На момент спричинення майнових збитків позивачці відповідачка [PERSON] керувала автомобілем марки «Peugeot 207», який вважається забезпеченим у відповідності до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується страховим полісом № АЕ/2173411. Згідно зазначеного полісу ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну встановлено в розмірі 50 000 грн., тобто у разі заподіяння шкоди страхова компанія в межах встановленого ліміту проводить страхове відшкодування. Незважаючи на той факт що позивачка отримала від страхової компанії страхові виплати, вона звернулась до суду з відповідним позовом до винної у завданні збитків особи - до відповідачки з вимогою про відшкодування шкоди, не вказавши при цьому, що сума страхового відшкодування вже їй була виплачена. Із висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 358 від 23 жовтня 2013 року вбачається, що вартість матеріального збитку (шкоди) експертом визначена як сума вартості відновлювального ремонту з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників та величини втрати товарної вартості. Вартість відновлювального ремонту автомобіля відповідачці була відшкодована ПрАТ СК «Галицька» на підставі ремонтної калькуляції № 058-13 від 31.08.2013 року. Однак позивачка просить суд відшкодувати їй повну вартість матеріального збитку в тому числі величини втрати товарної вартості автомобіля, визначеної експертом у висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 358 від 23 жовтня 2013 року, яка складає 3 597 грн. 28 коп. Згідно Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених міжвідомчим Наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року (надалі - Методика), величина втрати товарної вартості (ВТВ) характеризує фізичний знос, який виникає у разі пошкодження колісного транспортного засобу (КТЗ) і відповідного ремонту унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду, а також унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. У відповідності до п. 8.6.2 Методики Величина ВТВ КТЗ не нараховується: а) якщо строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ; б) якщо легкові автомобілі експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний), а строк експлуатації перевищує: 3,5 роки - для КТЗ виробництва країн СНД; 5 років - для інших КТЗ; в) якщо строк експлуатації вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів перевищує 3 роки для КТЗ виробництва країн СНД та 4 роки - для інших КТЗ; г) якщо строк експлуатації мототехніки перевищує 5 років; ґ) у разі заміни кузова до оцінюваних пошкоджень; д) якщо КТЗ раніше був аварійно пошкоджений або є корозійні руйнування; е) у разі заміни окремих складників, що не потребують пофарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо). Якщо, крім зазначених складників, пошкоджені складові кузова та оперення, розрахунок величини ВТВ повинен ураховувати всі пошкодження складників у комплексі; є) якщо КТЗ був виданий громадянинові безкоштовно через органи соціального захисту населення (крім випадків, коли нарахування ВТВ здійснюється за завданням особи або органу, які призначили експертизу); ж) у разі визначення коефіцієнта фізичного зносу для його складників відповідно до вимог пункту 7.44 цієї Методики; з) якщо КТЗ раніше був перефарбований зовні. Однак, експертом у висновку № 358 від 23 жовтня 2013 року при визначенні вартості відновлювального ремонту враховано коефіцієнт фізичного зносу складників, що є підставою для не нарахування величини втрати товарної вартості автомобіля, а тому нарахована сума ВТВ нарахована у виснову в розмірі 3 597 грн. 28 коп. не підлягає відшкодуванню з винної особи у завданні шкоди, тобто з відповідачки. Окрім того, характер пошкоджень, що були завдані автомобілю позивачки є такими, що можуть бути відновлені за рахунок окремих складників, що також є додатковою підставою для звільнення від нарахування величини втрати товарної вартості пошкодженого колісного транспортного засобу. Як вбачається зі змісту ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України на сторін покладено обов'язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто твердженнях, які самі по собі потребують доведення. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до вимог п.5 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. [PERSON] просить відшкодувати їй моральну шкоду, при цьому не надала жодного доказу що їй було заподіяно таку шкоду. На момент зіткнення транспортних засобів позивачки не було на місці ДТП, автомобілем в той момент керувала інша особа - [PERSON] А враховуючи, що ПрАТ СК «Галицька» сплатила своєчасно та в повному обсязі страхове відшкодування відповідно закону, що дало можливість позивачці в найкоротший строк усунути технічні несправності автомобіля та продовжити його експлуатацію, суд переконується, що не має обгрунтованих на законі підстав для стягнення з відповідачки моральної шкоди. Позивачка вважає, що суму матеріального збитку також складає вартість проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 300 грн. та просить стягнути дану суму з відповідачки, з чим суд погодитись не може, так як в силу дії п 4 ч. 2 ст. 79 ЦПК України витрати пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз належать до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. А тому, враховуючи положення ч. 1 ст. 88 ЦПК України, згідно яких стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати, суд приходить до переконання що 300 грн. вартості проведення автотоварознавчого дослідження не підлягають відшкодуванню зі сторони [PERSON], так як рішення суду прийнято не в користь позивачки [PERSON] Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачки є необгрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 15, 16, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 23, 60 ч. 1 та 4, 61 ч. 3 ЦПК України,

Outcome: dismissed