Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 29.10.2004 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] Шлюбні відносини з відповідачем припинені з березня 2012 року. Рішенням суду від 06.12.2012 року шлюб між ними розірвано. З листопада 2012 року дитина перебуває на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання сина не надає. В зв'язку з цим, просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.10.2004 року. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.12.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який після припинення між сторонами спільного проживання залишилась проживати разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідно до вимог ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач інших осіб на утриманні не має, є здоровим, має постійне місце роботи, суд вважає, що останній здатний надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. Також судом встановлено, що відповідач від участі у забезпеченні дитини не ухилявся та надавав матеріальну допомогу шляхом переказу грошових коштів позивачці, оплати за відвідування дитиною дитячого навчального закладу. Разом з тим, оскільки така допомога мала нерегулярний характер та позивачка наполягала на визначенні розміру аліментів в судовому порядку, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], в розмір ? частини з усіх видів доходів (заробітку), але неменше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.12.2013 року (дня пред'явлення позову) до повноліття дитини. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved