Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: AS «PrivatBank» про визнання майна особистою приватною власністю. В обґрунтування позову зазначила, що 08.04.2011 року з відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції, актовий запис №403. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] та сина- [PERSON], [INFO] У провадженні Солом'янського районного суду м. Києва знаходиться справа про розірвання шлюбу між сторонами. Зазначає, що грошові кошти у розмірі 300 000 євро, вкладені в субординований капітал AS «PrivatBank», що знаходяться на рахунку [NUMBER] в банку AS «PrivatBank» згідно з Договором №SAMRI02000000234859 вкладу в субординований капітал AS «PrivatBank» від 16.08.2013 р., укладений з [PERSON], є її особистою приватною власністю. Так, вказані кошти внесені за рахунок грошових коштів позивачки, отриманих від продажу наступного особистого майна: земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі - продажу від 14.09.2012 р., вартість майна 9200 грн. 00 коп., що еквівалентно 891,56 євро; житлового будинку [ADDRESS], на підставі договору купівлі - продажу від 14.09.2012 р., вартість майна 1 700 260 грн. 00 коп., що еквівалентно 164 769,84 євро; квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі - продажу від 11.07.2012 р., вартість майна 919 195 грн. 00 коп., що еквівалентно 93 610,10 євро; особисті заощадження. У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить суд встановити правовий режим майна набутого за час шлюбу, яким є грошові кошти, вкладені в субординований капітал AS «PrivatBank» в розмірі 300 000 євро, що знаходяться на рахунку [NUMBER] в банку AS «PrivatBank» згідно з Договором №SAMRI02000000234859 вкладу в субординований капітал банку від 16.08.2013 р. та відсотків за договором; визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на грошові кошти, вкладені в субординований капітал AS «PrivatBank» в розмірі 300 000 євро, що знаходяться на рахунку [NUMBER] в банку AS «PrivatBank» згідно з Договором №SAMRI02000000234859 вкладу в субординований капітал банку від 16.08.2013 р. та відсотків за договором. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 08.04.2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, шо підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції, актовий запис №403. 14.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Гамаль І.М. за реєстровим №1770, за яким продавець передав земельну ділянку, загальною площею 0,0265 га, знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала продавцю на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки, посвідченого 06.10.2011 року приватним нотаріусом КМНО Звєрьковою Н.В., актовий запис №5348 та на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, а покупець зобов'язався прийняти земельну ділянку і сплатити за нею обговорену грошову суму. Відповідно до п.2.2 договору експертна грошові оцінка земельної ділянки згідно висновку про вартість земельної ділянки станом на 13.09.2012 р. становить 9200 грн. 00 коп. 14.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі - продажу житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Гамаль І.М. за реєстровим №1770, за яким продавець передав у приватну власність житловий будинок [ADDRESS] що належить продавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку, посвідченого 06.10.2011 року приватним нотаріусом КМНО Звєрьковою Н.В., актовий запис №5343, зареєстрованого КП Київської обласної ради «Обухівське бюро технічної інвентаризації», а покупець зобов'язався прийняти житловий будинок і сплатити за нього обговорену грошову суму. Відповідно до п.2.2 договору оціночна вартість житлового будинку згідно висновку про вартість майна станом на 13.09.2012 р. становить 1 700 260 грн. 00 коп. 11.07.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу квартири, за умовами якого продавець передала у власність, а покупець прийняла у власність квартиру [ADDRESS] Документом, що підтверджує право власності продавця на зазначену квартиру, є свідоцтво про право власності, видане Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 27.02.2003 року, на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення 20.02.2003 року. (п.2 договору) Експертна грошова оцінка квартири, що є предметом цього договору, становить 908 688 грн. 00 коп. згідно висновку про вартість майна станом на 06.07.2012 року. (п.4 договору) Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14.12.2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно зі ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є зокрема: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Така позиція у п. п. 23,24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», визначено, що не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу, за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності. 16.08.2013 року між [PERSON] та AS «PrivatBank» було укладено Договір №SAMRI02000000234859 вкладу в субординований капітал банку, за умовами якого клієнт розмістив грошові кошти, вкладаючи їх в субординований капітал банку, а банк розміщає на зберігання грошові кошти у розмірі 300 000 євро на рахунку [NUMBER] в банку на 5 років до 16.08.2016 року включно, встановивши клієнту відшкодування за розміщення суми вкладу в банку в розмірі 6% на рік. Суд зазначає, що грошові кошти у розмірі 300 000 євро, що станом на 16.08.2013 року еквівалентно 3 188 490 грн. 00 коп., які вкладені в субординований капітал AS «PrivatBank», що знаходяться на рахунку [NUMBER] в банку AS «PrivatBank» згідно з Договором №SAMRI02000000234859 вкладу в субординований капітал банку від 16.08.2013 р., укладеного між [PERSON] та AS «PrivatBank», профінансовані [PERSON] з продажу майна, яке належало останній на праві приватної власності, а також з особистих заощаджень позивачки. Зокрема, від продажу земельної ділянки, загальною площею 0,0265 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала продавцю на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки, посвідченого 06.10.2011 року приватним нотаріусом КМНО Звєрьковою Н.В., актовий запис №5348 та на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку; від продажу житлового будинку [ADDRESS] що належить продавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку, посвідченого 06.10.2011 року приватним нотаріусом КМНО Звєрьковою Н.В., актовий запис №5343, зареєстрованого КП Київської обласної ради «Обухівське бюро технічної інвентаризації»; від продажу квартири [ADDRESS] яка належала на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, виданим Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 27.02.2003 року, на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення 20.02.2003 року. Загальна вартість грошових коштів, отриманих від продажу майна позивачки становило 2 628 655 грн. 00 коп., що еквівалентно станом на день укладання вищезазначених договорів купівлі - продажу 259 271,50 євро. Крім того, як вбачається з банківської виписки по рахунку позивачки, сума особистих заощаджень позивачки становила 432 874 грн. 12, коп., що еквівалентно 40 728,50 євро. Таким чином, загальний розмір грошових коштів від продажу майна [PERSON] та особистих заощаджень становить 300 000 євро, тобто суму, яка була внесена у субординований капітал AS «PrivatBank», що знаходяться на рахунку [NUMBER] в банку AS «PrivatBank» згідно з Договором №SAMRI02000000234859 вкладу в субординований капітал банку від 16.08.2013 р., укладеного між [PERSON] та AS «PrivatBank». При цьому, суд звертає увагу, що відповідачем відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірні грошові кошти були внесені у субординований капітал AS «PrivatBank» за рахунок власних грошових коштів відповідача або за спільні кошти подружжя. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на грошові кошти, вкладені в субординований капітал AS «PrivatBank» в розмірі 300 000 євро, що знаходяться на рахунку [NUMBER] в банку AS «PrivatBank» згідно з Договором №SAMRI02000000234859 вкладу в субординований капітал банку від 16.08.2013 р. та відсотків за договором. Що стосується позовних вимог позивачки про встановлення правового режиму майна набутого за час шлюбу, яким є грошові кошти, вкладені в субординований капітал AS «PrivatBank» в розмірі 300 000 євро, що знаходяться на рахунку [NUMBER] в банку AS «PrivatBank» згідно з Договором №SAMRI02000000234859 вкладу в субординований капітал банку від 16.08.2013 р. та відсотків за договором, то вони не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки, а тому грошові кошти не є майном в розумінні діючого законодавства України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищезазначеного,

Outcome: partial