Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання їх малолітньої дочки - [PERSON], [INFO], разом з матір'ю - [PERSON]. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідач залишив її разом з дочкою та вони сумісно не проживають, шлюб між ними розірвано, дитина залишилась проживати разом з нею, однак відповідач погрожував забрати дитину та вивезти за межі України. У судове засідання сторони подали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позивачка заявлені позовні вимоги підтримала і просила суд задовольнити позов, відповідач заявив про визнання позову в повному обсязі. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Представник третьої особи органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради надали висновок та вважали за доцільне залишити дитину з матір'ю. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у шлюбі, що розірваний Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 17.06.2014 року, яке набрало чинності 02.07.2014 року. Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO], котра проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS], дитина знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач добровільно залишив дочку проживати з матір'ю та на час розгляду справи не заперечує проти визначення місця її проживання з колишньою дружиною, про що повідомив органи опіки і піклування. Органом опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, на території якого фактично проживає малолітня, було розглянуто питання щодо визначення місця проживання дитини та 21.07.2014 року підготовлено висновок №01-05-1/1627 вх., згідно якого орган опіки вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO], разом з матір'ю - [PERSON]. Згідно зі ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст.161 Сімейного Кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У відповідності до роз'яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. При вирішенні спору щодо місця проживання дочки сторін, суд бере до уваги встановлені у судовому засіданні ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини, стан її здоров'я, наявність у матері житла, можливість розвитку додаткових здібностей. Також суд враховує вимоги принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, в якій вказано, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивачки правомірні, регулюються нормами ст.ст.157, 160, 161 Сімейного Кодексу України і підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved