Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, в якому зазначила, що вона перебуває в шлюбі з [PERSON], від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, інших утриманців не має, позивачка просить стягнути на її користь аліменти на утримання малолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно. Позивачка в судове засідання не зявилася, від її представника надійшла заява до суду про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надав до суду заперечення проти позову в якому позовні вимоги визнав лише в розмірі 350 грн., оскільки є інвалідом дитинства ІІ-ї групи та отримує пенсію в розмірі 1074 грн., іншого заробітку немає, просив слухати справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони по справі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Будь якої матеріальної допомоги відповідач на утримання дитини не надає, чим порушує її права. Відповідно до положень статтей 18, 27 Конвенції про права дитини визнається принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.ст.180-184 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, в разі ненадання допомоги з них за рішенням суду стягуються аліменти у частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.ст.182, 184 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, оскільки відповідач не бере участі в утриманні дитини, тому він зобов'язаний сплачувати на утримання малолітньої дитини аліменти на користь позивача. При визначені розміру аліментів, беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, сумлінності і розумності, рівності батьків щодо обов'язку по утриманню дитини, враховуючи матеріальне становище сторін, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що малолітня дитина знаходяться на утриманні позивачки, відповідач є інвалідом дитинства ІІ-ї групи та отримує пенсію станом на 01.01.2016 року в розмірі 1074 грн., що підтверджкється довідкою (а.с.12), інших джерел доходу він не має, тому суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень підлягає частковому задоволенню. На підставі викладеного, відповідач має сплачувати на користь позивачки на утримання малолітньої дитини аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved