Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому вимагає визнати за собою в порядку спадкування після померлого чоловіка [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку № 25-а по вул.Космічній в с.Михайло-Лукашеве Вільнянського району Запорізької області. Як зазначила позивачка у своїй позовній заяві, 12.09.2014 року помер її чоловік [PERSON]; спадкоємцями за законом є вона сама та матір померлого [PERSON] відповідачка у справі, обоє вони своєчасно звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Позивачка вказала, що вона разом із чоловіком збудувала житловий будинок № 25-а по вул.Космічній в с.Михайло-Лукашеве Вільнянського району Запорізької області, отже, за її думкою, до складу спадщини увійшла 1/2 його частина; враховуючи це, просить визнати право власності на 1/4 частину житлового будинку в порядку спадкування після померлого, оскільки інша 1/4 частина має відійти відповідачці. Під час судового розгляду справи представник позивачів адвокат [PERSON] підтримав заявлені вимоги, просить їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві; при цьому звертає увагу, що до складу спадщини увійшла саме 1/2 частина житлового будинку, оскільки інша 1/2 його частина належить позивачці як частка у спільному майні подружжя. Представник відповідачки [PERSON] позов не визнала, вказавши, що до складу спадщини має увійти весь житловий будинок, оскільки право власності на нього зареєстровано за померлим; при цьому не заперечує, що будинок збудували разом позивачка та її померлий чоловік. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Так, 27.08.1977 року позивачка [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10). Під час перебування у шлюбі у 1988 році подружжя збудувало житловий будинок № 25-а по вул.Космічній в с.Михайло-Лукашеве Вільнянського району Запорізької області, що підтверджується технічним паспортом (а.с.14-15). Крім того, цей факт визнаний всіма сторонами у справі; згідно ж положень ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ст.22 КпШС України в ред.1969 року, що діяла на момент зведення житлового будинку, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ст.60 СК України в ред.2002 року, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У зв'язку із наведеним суд вважає обґрунтованими доводи позивачки про те, що спірний житловий будинок є об'єктом права спільної сумісної власності її та чоловіка. 12.09.2014 року чоловік позивачки помер (а.с.12), заповіту він не залишив. Згідно ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, щодо спірного житлового будинку слід вважати, що до складу спадкового майна померлого [PERSON] увійшла 1/2 частина житлового будинку як частка померлого у спільному сумісному майні, а інша 1/2 частина будинку належить позивачці. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка [PERSON], яка була дружиною померлого, та відповідачка [PERSON] матір померлого своєчасно подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Даних про прийняття спадщини іншими можливими спадкоємцями у суду немає. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що кожен зі спадкоємців сторін у справі отримав у власність по 1/4 частині спірного житлового будинку, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та мають бути задоволені у повному обсязі. На підставі

Outcome: approved