Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Посилається на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.03.2016 року. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина, донька [PERSON] , [INFO] . На даний час вони з відповідачем проживають окремо і в судовому порядку розглядається справа про розірвання їхнього шлюбу. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини. Донька знаходиться на повному її утриманні та вихованні. Відповідач є молодою, працездатною особою, отримує мінливі доходи, інших утриманців не має, а тому має можливість сплачувати кошти на утримання дитини в розмірі 2000 грн., щомісячно і до досягнення дитиною повнолітнього віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] подала до суду заяву в якій уточнив вимоги позивачки та просив визначити розмір аліментів, що повинні стягуватися з відповідача в сумі 1500 гривень, щомісячно. Крім цього, просив проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] подав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутності. Уточнені позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1500 гривень визнав та не заперечив щодо їх задоволення. Відповідно до ч.3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті, без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки на час розгляду справи відповідач визнав позовні вимоги і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. В судовому засіданні судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який укладено 11.03.2016 року у виконкомі Вишківської селищної ради Хустського району за актовим записом №06. Від спільного проживання у них народилася одна дитина, донька [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на повному утриманні позивачки. Відповідно до статей 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач уточнені позовні вимоги визнав повністю, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід щомісячно стягувати на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини сторін, доньки [PERSON] , [INFO] в сумі 1500 гривень щомісячно, до досягнення нею повноліття. Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768, 40 гривень. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved