Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 27.10.2011 вона з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 1598. Від шлюбу мають дитину: малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає із позивачкою. Причиною розпаду сімї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю, склалися неприязні стосунки між ними, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вказувала, що все це призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, вони припинили вести спільне господарство. Примирення з відповідачем неможливе, спір про поділ спільного майна відсутній. Оскільки сімя розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, пояснюючи, що примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. В судовому засіданні відповідач не заперечував проти задоволення позову. Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що сторони 27.10.2011 зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 1598, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія І-СР № 082083 від 27.10.2011. У шлюбі народилася дитина син [PERSON], [INFO], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 1487. Батьками записані позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії 1-СР № 184641 від 04.12.2013. Дитина проживає із позивачкою. В ході розгляду справи судом з»ясовано, що шлюбні відносини між сторонами припинені у вересні 2017 року в звязку із непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя, спільне господарство не ведеться, збереження сімї не можливе. Майнового спору між сторонами немає. Згідно з ст. ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Оскільки судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин подружжя є непорозуміння, а також різні погляди на життя, що свідчить про втрату почуття любові та поваги сторонами одне до одного, що призвело до фактичного розпаду сімї і примирення між ними неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтованими. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги, що не ставиться питання про зміну прізвища після розірвання шлюбу, позивачці залишається прізвище [PERSON] Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved