Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що [INFO] померла її (позивачки) тітка [PERSON] , факт їх родинних відносин встановлено рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 03.10.2018р. у справі №448/1315/18. Покликається на те, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що спадкодавець [PERSON] за життя всім своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. Стверджує, що вона (позивачка) у встановлений законом строк спадщини не прийняла, однак рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 10.05.2019р. по справі №448/280/19 їй було визначено додатковий строк в 3 місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначає, що звернулась до приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу Яксманицького Р.С. із заявою\~про прийняття\~спадщини,однак у видачі свідоцтва на спірне будинковолодіння у порядку спадкування за законом, - відмовив їй (позивачці) через відсутність правовстановлюючих документів на таке, оскільки спадкодавцем [PERSON] за життя не було належно проведено державної реєстрації права власності на таке. Стверджує, що не має інших спадкоємців, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за нею (позивачкою) право власності на спірний будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак від останньої надійшла телефонограма, згідно якої повідомила, що на даний час перебуває на роботі і не може з`явитися в судове засідання, а тому просить справу розглянути у її відсутності. Вказала, що позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Представник відповідача Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти позову та просить розглядати дану цивільну справу у їх відсутності. Третя особа приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення №1082/01-16 від 07.12.2020р.; копію спадкової справи №383/2019, заведеної після смерті [PERSON] , 1932 року народження, котра померла [INFO] ; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 07.12.2020р. №62782832, з якої слідує, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведено у спадкову справу №383/2019; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 07.12.2020р. №62782837, з якої слідує, що спадкодавцем [PERSON] , 1932р.н., за життя заповіт не складався. Просив розглядати дану справу у його (представника) відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . До складу даної спадщини входило наступне майно: будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , 1960 року будівництва, що належав до суспільної групи «робітничий двір» та який фактично належав померлій [PERSON] . Спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. Із довідки виданої виконавчим комітетом Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області за №1160 від 04.07.2018 року, вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] . Відповідно норм п.п.4-5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним Кодексом України, положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного Кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. З огляду на те, що дана спадщина не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі ЦК УРСР, право спадкування виникло також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п`ятої черг відповідно до статей 1263-1265 ЦК України. У зв`язку з відсутністю заповіту спадкодавця [PERSON] та відсутністю спадкоємців першої-четвертих черг спадкування за законом спадщини, яка відкрилася внаслідок її смерті, право на спадкування такої в порядку ч.2 ст.1258 ЦК України отримали спадкоємці п`ятої черги спадкування за законом, зокрема позивачка [PERSON] . Так, рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 03.10.2018р. у справі №448/1315/18 встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с.Бортятино Мостиського району Львівської області, яка померла [INFO] , є тіткою [PERSON] , [INFO] (позивачки). Отже, позивачка [PERSON] у відповідності до вимог ст.1265 ЦК України є спадкоємцем п`ятої черги спадкування за законом спадщини, що відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] . Крім того, як вбачається з матеріалів справи, зокрема копії спадкової справи №383/2019, заведеної приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицьким Р.С., - після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , саме позивачка, як спадкоємиця за законом, у встановлений рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 10.05.2019р. строк звернулась в нотаріальну контору із заявою прийняття спадщини. Спадкоємців попередніх черг спадкування за законом та інших можливих спадкоємців, які б претендували на спадщину [PERSON] , крім позивачки [PERSON] , судом не встановлено. Підсумовуючи вищевказане, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] спадкове майно, в тому числі право власності на спірне будинковолодіння успадкувала саме позивачка [PERSON] . При цьому, приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицьким Р.С. позивачці [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на дане спадкове майна - спірний садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, така відмова була зумовлена відсутністю належних правовстановлюючих документів, виданих на ім`я спадкодавця [PERSON] . Нотаріус роз`яснив позивачці [PERSON] можливість реалізації права на спадкування вказаного житлового будинку в судовому порядку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Так, до 01.01.2013р. державна реєстрація права особи на частку у майні колгоспного двору здійснювалась МБТІ, відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 року на підставі рішення, яке виносилось сільською радою про розподіл часток майна колгоспного двору. Пунктом 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 року № 4152- VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку визначеному цим Законом, буде здійснюватись з 1 січня 2013 року. З 1 січня 2013 року право власності на нерухоме майно посвідчуються на загальних засадах, свідоцтвом про право власності, що видає державний реєстратор прав з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень». Згідно з вимогами, які визначені ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор з 01.01.2013 року, не посвідчує прав власності на об`єкт нерухомого майна та не видає свідоцтва про право власності на підставі рішення сільської ради про розподіл часток майна колгоспного двору між його співвласниками. Отже, через відсутність належних правовстановлюючих документів на спірне будинковолодіння позивачка [PERSON] не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] ; копією спадкової справи №383/2019, заведеної після смерті [PERSON] , 1932 року народження, котра померла [INFO] ; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 07.12.2020р. №62782832, з якої слідує, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведено у спадкову справу №383/2019; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 07.12.2020р. №62782837, з якої слідує, що спадкодавцем [PERSON] , 1932р.н., за життя заповіт не складався; листом-відповіддю із Львівського державного нотаріального архіву від 24.02.2021р. №498/01-30; копією рішення\~Мостиського районного\~суду Львівської\~області від\~03.10.2018р.\~у справі\~№448/1315/18\~за позовом\~ [PERSON] \~про встановлення\~факту родинних\~відносин;\~копією рішення\~Мостиського районного\~суду Львівської\~області від\~10.05.2019р.\~у справі\~№448/280/19\~за позовом\~ [PERSON] \~про визначення\~додаткового строку\~для прийняття\~спадщини;довідкою виданою виконавчим комітетом Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області за №1160 від 04.07.2018р. про склад сім?ї на час смерті спадкодавця; довідкою виданою виконкомом Судововишнянської міської ради Мостиського району Львівської області №1123/02-18 від 16.09.2020р. про належність спірного будинковолодіння до суспільної групи «робітничий двір»; копією технічного паспорта виготовленого на спірне будинковолодіння; довідкою із Самбірського БТІ від 12.09.2019р., згідно якої право власності на спірне майно не зареєстровано та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1\~ст. 1297 ЦК України). Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивачки на спірне майно (будинковолодіння) не може бути вирішено в позасудовому порядку (нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину), тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за нею (позивачкою) права на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Згідно ч.3 ст.12, ст.81 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на те, що на час відкриття спадщини спадкодавцю [PERSON] належало право на спірний садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що безспірно встановлено судом, а також приймаючи до уваги, що таке право перейшло в порядку спадкування за законом до [PERSON] , яка у встановленому порядку прийняла дану спадщину, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за останньою права власності на спірне спадкове майно будинковолодіння (садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами) по [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved