Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача [PERSON] в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що відповідач по справі її колишній чоловік, з яким вона розірвала шлюб 18.11.2008 року. Після розірвання шлюбу з нею залишився проживати їх син [PERSON], [INFO]. Згідно з виконавчим листом № 1323/2320/2012 від 10.12.2012 року, виданим Стрийським міськрайонним судом Львівської області, відповідач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 550 грн. Син [PERSON] є учнем 11 класу Миртюківського НВК. Коштів, які сплачує відповідач, не вистачає на його повноцінне утримання. Дитина потребує збалансованого харчування, сезонного одягу, шкільного приладдя, додаткової літератури. Син відвідує Польський культурний просвітницький центр ім. Макушинського (Центр Європейських інтеграцій), де третій рік вивчає курс англійської мови, вартість навчання за рік складає 4500 грн. Для підготовки до здачі ЗНО дитина індивідуально займається двічі на тиждень з репетитором з історії, вартість одного уроку складає 100 грн. Всі витрати покладені виключно на неї. Відповідач фізично здоровий, матеріально забезпечений, інших утриманців не має. Вже тривалий час він офіційно працює у [PERSON] і отримує достатні доходи, щоб повноцінно утримувати свого сина. З 08 липня 2017 року в Україні збільшився мінімальний розмір аліментів на дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2018 року по 30.06.2018 року становить 1860 грн., з 01.07.2018 року по 30.11.2018 року - 1944 грн., з 01.12.2018 року по 31.12.2018 року 2027 грн. Отже, відповідно до чинного законодавства, [PERSON] мав би сплачувати не менше 930 грн. на утримання сина. Вважає, що відповідач має матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 2000 грн. щомісячно до його повноліття. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, та просить їх задовольнити в повному обсязі, оскільки розмір аліментів в сумі 2000 грн. є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам та вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-СГ №049087 від 19.02.2009 року. Після реєстрації розірвання шлюбу позивачка змінила прізвище на дошлюбне [PERSON] /а.с. 3/. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СГ № 220383 від 03.08.2001 року /а.с. 4/. Згідно зі свідоцтвом про позашкільну освіту № 578 від 03.06.2016 року [PERSON] з вересня 2015 року до травня 2016 року навчався в Культурно-Просвітницькому Центрі ім. Корнеля Макушинського польської громади м. Стрия на підготовчому курсі з англійської мови та оволодів програмою Базовий курс англійської мови /а.с. 5/. Згідно зі свідоцтвом про позашкільну освіту № 829 від 26.05.2017 року [PERSON] з 05 вересня 2016 року до 26 травня 2017 року навчався в Культурно-Просвітницькому Центрі ім. Корнеля Макушинського польської громади м. Стрия на підготовчому курсі з англійської мови на рівні В1 та оволодів програмою Практичний курс англійської мови і склав кваліфікаційний іспит /а.с. 6/. З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15.05.2012 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів на утримання дитини змінено розмір аліментів, визначений рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26.02.2009 року, та призначено розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 550,00 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття /а.с. 27/. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20.11.2012 року вищезгадане рішення залишено без змін /а.с. 28/. Факт відсутності заборгованості зі сплати аліментів підтверджується довідками про отримання аліментів, сплачених у твердій грошовій сумі, № 09-40-8/70 від 24.01.2018 року, № 09-40-8/893 від 16.11.2016 року, № 09-40-8/892 від 16.11.2016 року /а.с. 13, 29, 31/, квитанцією від 06.03.2018 року /а.с. 44/ та визнається представниками сторін. Згідно зі ст. 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено зміну сімейного стану позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СГ №450153 від 07.04.2015 року, відповідно до якого [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO] /а.с. 51/. Згідно з довідкою № 07/561 від 07.03.2018 року, виданою Стрийським районним управлінням праці та соціального захисту населення, [PERSON] знаходиться на обліку в Стрийському РУПСЗН та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, розмір якої за період з вересня 2017 року по лютий 2018 року становить 5160,00 грн. /а.с. 50/. Суд не бере до уваги твердження представника позивачки [PERSON] про те, що на утриманні позивачки перебуває її мати [PERSON], [INFO], оскільки з наданих суду результатів медичних висновків вбачається, що такі є доказом проходження нею періодичних медичних обстежень 25.12.2010 року та 07.12.2017 року, а розмір пенсії за віком [PERSON] перевищує розмір щомісячної одноразової допомоги самої позивачки /а.с. 45-50/. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2018 року становить 1860 грн., з 01 липня - 1944 грн., з 01 грудня - 2027 грн. З врахуванням вищенаведеного, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд приходить до висновку, що розмір доходу позивачки [PERSON] є очевидно недостатній для самостійного утримання сина [PERSON], чим були б порушені права дитини. При цьому, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з того, що обовязком щодо утримання дитини є рівною мірою як матері, так і батька, враховує стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, який не є інвалідом, працює в [PERSON], про що його представник ствердив у судовому засіданні та зазначив у відзиві на позов /а.с. 37-40/, участі в додаткових витратах на дитину не бере, матеріальне становище та стан здоровя його сина [PERSON], [INFO], на утримання якого підлягають стягненню аліменти, та інші обставини, визначені ст. 182 СК України, що мають значення для справи, а також те, що на даний час змінився прожитковий мінімум для дитини відповідного віку порівняно з 2012 роком та вік дитини, а відповідно зросли потреби щодо забезпечення та створення умов життя, необхідних для її гармонійного розвитку. Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки слід задовольнити частково, розмір аліментів змінити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття, оскільки такий розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення його гармонійного розвитку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial