Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд, надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України неповнолітньому [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], до Туреччини, Болгарії, Греції, Єгипту, ОАЕ, Білорусії, Фінляндії, Шрі-Ланки, Таїланду, Чехії, Литви, Бразилії в період зимових свят і канікул з 25.12.2014 року по 25.01.2015 року, в період весняних канікул з 21.03.2014 року по 11.04.2015 року, в період травневих свят з 30.04.2015 року по 11.05.2015 року та літніх канікул з 01.07.2015 року по 25.08.2015 року. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.11.2013 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб, від шлюбу вони мають спільну неповнолітню дитини [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. 26.02.2014 року між нею та колишнім чоловіком було укладено договір про здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов'язків, за умовами якого, виїзд дитини за кордон з одним із батьків здійснюється за попередньою письмовою згодою другого з батьків. Після розлучення позивачка неодноразово здійснювала спроби вивезти сина за кордон з метою відпочинку та оздоровлення на нетривалий період часу, проте відповідач необґрунтовано давав негативні відповіді про свою незгоду або затримував з оформленням документів, що призводило до того, що їх спільний син залишався без відпочинку та оздоровлення, вважає що відповідач зловживає своїми батьківськими правами. Разом з цим, аргумент щодо надання йому медичних довідок про стан здоров'я дитини також не є обґрунтованою підставою у відмові дитині у виїзду за кордон, оскільки, відповідач, як батько дитини також може цікавитися його здоров'ям та отримувати будь які у довідки у КНП «ЦПМСД Шевченківського району м. Києва філіал №1 амбулаторія №3», де дитина обслуговується з першого року життя. Також вважає, що така позиція відповідача, як батька шкодить інтересам дитини та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, адже поїздки здійснюються з метою оздоровлення та відпочинку дитини, та на короткий час, зважаючи на те, що в дитини є певні проблеми зі здоров'ям. Позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити, додатково пояснила, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає, при цьому робить перешкоди для оздоровлення та відпочинку дитини, їх спільний син хоче та мріяти поїхати відпочити, однак із-за того що відповідач відмовляє немає такої нагоди. Відповідач в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, додатково пояснив, що їх син має певні проблеми зі здоров'ям, а позивачка на його письмову вимогу щодо надання медичних висновків здоров'я дитини їх не надає. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11.06.2005 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого [INFO] у них народився син - [PERSON]. (а.с. 7) За рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 14.11.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с. 8) 26.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов'язків. (а.с. 9-10) Відповідно до п.5.1 договору про здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов'язків, виїзд дитини за кордон з одним із батьків здійснюється тільки за попередньою письмовою (нотаріально засвідченою) згодою другого з подружжя. З метою виїзду за кордон з неповнолітнім [PERSON] для належного відпочинку та оздоровлення, позивачка письмово зверталася до відповідача з приводу надання відповідачем нотаріально засвідченої згоди на виїзд дитини (лист від 10.04.2014 року, 23.04.2014 року, 30.05.2014 року, 17.06.2014 року, 26.06.2014 року, 04.07.2014 року, 11.07.2014 року, 17.10.2014 року), однак відповідач такої згоди не надавав (лист від 12.04.2014 року, 26.04.2014 року, 13.05.2014 року, 20.06.2014 року, 05.07.2014 року, 27.10.2014 року). Відповідач в судовому засіданні пояснив, що причиною того, чого він не надає дозвіл для виїзду їхнього сина за кордон є відмова позивачки у наданні довідки з медичної установи про здоров'я їхнього сина [PERSON], разом з тим, відповідач підтвердив, що йому відомо про те, що їх син перебуває на медичному нагляді в Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця. Відповідно до п.п. 3.1.10, п.п. 3.1. п.3 договору про здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов'язків, батьки зобов'язані за цікавості іншого з батьків, інформувати про стан здоров'я дитини. Згідно п.п. 3.1.11., п.п. 3.1. п. 3 договору про здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов'язків, у випадку захворювання дитини, кожна із сторін вправі самостійно звертатися до відповідних лікарів і отримувати необхідну консультацію. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Позивачка вказала, що повідомляла відповідача про стан здоров'я їх сина, також договором про здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов'язків не заборонено самостійно відповідачу отримувати необхідну консультацію. А тому суд не може погодитися з твердженнями відповідача [PERSON] з приводу того, що відсутність довідок про стан здоров'я [PERSON] є вагомою причиною для відмови у наданні дозволу на виїзд останнього за кордон, оскільки він, як батько дитини самостійно може звертатися до відповідних лікарів і отримувати необхідну консультацію, а тому небажання батька дитини користуватися своїми правами не може шкодити інтересам дитини. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Відповідно до ст. 18 вказаних Правил передбачено, що оформлення паспорта або проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: - свідоцтва про смерть другого з батьків; - рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; - рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; - рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; - рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; - довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Як убачається з матеріалів справи, позивачка зверталась на відповідача з письмовими вимогами надати нотаріально завірену згоду для тимчасового виїзду спільного сина за межі країни, однак відповідач знаходив аргументи у відмові вказаних вимог. Враховуючи викладені норми чинного законодавства, виходячи з інтересів дитини, суд оцінивши зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved