overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] у січні 2019 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2007 року. У період даного шлюбу позивачка [INFO] народила доньку [PERSON] та [INFO] доньку [PERSON] . Позивачка зазначає, що вона з відповідачем тривалий період часу шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, проживають окремо. Позивачка вважає, що збереження в подальшому даної сім`ї неможливим, а тому заперечує проти надання судом певного терміну на примирення з відповідачем, у зв`язку з чим просила шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з`явились, подали заяви в яких просили розглянути справу за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав (ас. 20, 21). Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON] , що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] у січні 2019 року звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 1). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 22 лютого 1997 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом із нею. Протягом останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в результаті призвело до фактичного припинення, починаючи з 2010 року, шлюбних відносин. На даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Оскільки нормальні стосунки між подружжям неможливі, прохає розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву з проханням провести судове засідання у її відсутність та зазначила, що спору щодо місця проживання неповнолітнього сина та про майно не має. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, прохає задовольнити (а.с. 25). Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення (а.с. 27). З цих підстав суд, спираючись на норми ст. 247 ЦПК України, розглянув справу за відсутності сторін, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, та ухвалив рішення. Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих ними межах, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони 22лютого 1997 року уклали шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 106 (а.с. 20). Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом із позивачкою. На даний час сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Судові витрати по справі складають 768 гривні 40 копійок (а.с. 5, 9). Згідно з вимогами ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про те, що подальше подружнє життя суперечитиме інтересам позивачки, а збереження сім`ї є неможливим. З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Після розірвання шлюбу неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який мешкає з позивачкою, залишити мешкати разом з матір`ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] у січні 2020 р. звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2006 року, у період якого вона [INFO] народила сина [PERSON] . Далі позивачка зазначила, що тривалий період часу подружжя спільного господарства не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, між подружжям відсутнє взаєморозуміння, що унеможливлює збереження сім`ї, сторони проживають окремо, у зв`язку з чим позивачка просить шлюб розірвати. Сторони в судове засідання не з`явились, подали заяви в яких просили розглянути справу за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав (ас. 14, 15). За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позов підлягає задоволенню. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] повністю визнав позовні вимоги [PERSON] , що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим поданий позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] у січні 2020 року звернулась до суду із позовом, у якому прохала стягувати на її користь з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх видів його доходу, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 22-25). В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що відповідач є батьком її малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Донька знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на її утриманні не надає. Прохає суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки до досягнення нею повноліття. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала, прохала задовольнити. Пояснення надала аналогічні тексту позовної заяви. Відповідач у судовому засіданні визнав позов, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами у наданих межах, суд вважає за можливе задовольнити позов, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Дитина мешкає з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менший ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст.182 СК України. Суд враховує, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, але матеріальної допомоги на її утримання не надає. Тому доходить висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої доньки у розмірі ј частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, оскільки такий розмір буде достатнім для утримання дітей. Разом з тим, суд стягує з відповідача судовий збір на підставі приписів ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] у судове засідання не зFявилася. В позовній заяві просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зFявився будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Івановецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області 08 грудня 2016 року, про що зроблено відповідний актовий запис за F 16. Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка просить розірвати шлюб між сторонами. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. В порушення ст. 43 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував можливість примирення. Крім того, відповідач не надав суду доказів, що між ним та позивачкою дійсно існують сімейні відносини як між подружжям. Враховуючи, що позивачка категорично заперечує проти збереження сім'ї, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з'явився та подав до суду заяву у якій просить розглянути справу у відсутності позивачки. Позовну заяву підтримує у повному обсязі. Не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, а саме повістку було завчасно доставлено до зареєстрованого місця проживання відповідача і не вручено через його відсутність за такою адресою, відповідач не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, а позивачка не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Кельменецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 08 липня 2009 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №25. Вказана обставина стверджується свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] виданим 19 жовтня 2017 року на бланку [NUMBER]. Сторони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO]. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу між сторонами. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. В порушення ст. 60 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував можливість примирення. Крім того, відповідач не надав суду доказів, що між ним та позивачкою дійсно існують сімейні відносини як між подружжям. Враховуючи, що позивачка заперечує проти збереження сім'ї, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги слід задовольнити. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не з`явилася та подала до суду заяву у якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилася та подала до суду заяву у якій визнає позовні вимоги повністю. Відповідно до ч.3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ч.3 ст. 200, ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, наявні підстави для винесення рішення за результатами підготовчого провадження. Судом встановлено, що [INFO] в с. Бене Берегівського району Закарпатської області померла мати позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина. [PERSON] до дня смерті була зареєстрована і проживала в с. Нелипівці Кельменецького району Чернівецької області. Позивачка, яка є спадкоємцем за законом, у встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що хворіла. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити. Згідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини. Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Представник позивачки - [PERSON] у судове засідання не з'явилася та подала до суду заяву, у якій просить слухати справу без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], дошлюбне прізвище [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 04 червня 1984 року у виконавчому комітеті Вартиковецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, про що зроблено актовий запис № 04. Вказані обставини стверджуються свідоцтвом про шлюб між [PERSON] та [PERSON] виданим 29 листопада 2017 року на бланку [NUMBER]. Сторони спільного не живуть та не ведуть спільне господарство. Вказана обставина стверджується довідкою виданою сільською радою с. Вартиківці Кельменецького району №1051 від 05 грудня 2017 року. Позивачка просить розірвати шлюб між сторонами. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. В порушення ст. 43 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував можливість примирення. Крім того, відповідач не надав суду доказів, що між нею та позивачем дійсно існують сімейні відносини як між подружжям. Враховуючи, що позивачка заперечує проти збереження сім'ї, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася та надіслала до суду заяву у якій просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] , який викликався до суду у порядку встановленому ЦПК України, в судове засідання не з`явився, Судом встановлено, що [PERSON] , який народився [INFO] , та [PERSON] , яка народилася [INFO] , дошлюбне прізвище [PERSON] , зареєстрували шлюб у райвідділі ЗАГСу м. Рахів 1 лютого 1975 року, про що зроблено відповідний актовий запис за №17. Позивачка просить розірвати шлюб між сторонами. Вказані обставина стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] виданим 1 лютого 1975 року на бланку серії [NUMBER] . Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 3 ст. 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. В порушення ст. 43 ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував можливість примирення. Крім того, відповідач не надав суду доказів, що між ним та позивачкою дійсно існують сімейні відносини як між подружжям. Враховуючи, що позивачка заперечує проти збереження сім`ї, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved