Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

Позивачка звернулась до Купянського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою, у якій просить суд стягнути з відповідача, [PERSON], аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, посилаючись на те, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги, чим ставить в скрутне матеріальне становище, що і змусило її звернутися до суду з даним позовом. Відомостей про звернення [PERSON] до суду з аналогічним позовом немає. 19.10.2018 року суддею направлявся запит щодо підтвердження місця реєстрації відповідача. Отримавши відповідь, 24.10.2018 року, ухвалою судді в цей же день, провадження по справі було відкрито та призначено у порядку спрощеного позовного провадження судове засідання на 23.11.2018 року. Будь-яких відзивів, пояснень чи заперечень проти даного позову відповідачем до суду надано не було. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка зазначила, що позов підтримує і просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач вказав у заяві, що позов визнає, аліменти на сина [PERSON], у розмірі 1/4 частини від доходів, сплачувати згоден. Враховуючи надані до суду сторонами заяви, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася. У ході розгляду справи судом були встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони у шлюбі не перебувають, але мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження та довідкою з місця мешкання (а.с. 4, 5). Відносно особи відповідача, по матеріалам справи судом було встановлено, що він зареєстрований і мешкає в [ADDRESS], працює на посаді вантажника в Купянському МКК. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дітей до їх повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року встановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. За таких обставинах порушуються права, свободи, та інтереси неповнолітньої дитини та позивачки, у звязку з чим, на підставі ст. ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, які передбачають, що батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Зважаючи на те, що позивачкою наданими суду письмовими доказами було доведено необхідність стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина та ці обставини не були спростовані відповідачем, а також беручи до уваги встановлений діючим законодавством обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей, суд вважає даний позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України та ст.\~4\~Закону України\~«Про судовий\~збір» судові витрати підлягають стягненню з відповідача у дохід держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Outcome: approved