Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з ТОВ фірма «Консоль ЛТД» на її користь сплачені нею по договору пайової участі №4269/345-29 (р) від 21.11.2005 року грошові кошти у розмірі 82035,72 грн., внесені як пай за будівництво двокімнатної квартири буд.[ADDRESS], обгрунтовуючи вимоги тим, що між нею та ТОВ фірма «Консоль ЛТД» був укладений вказаний договір пайової участі, за умовами якого вона повинна була внести поетапно грошові кошти в еквіваленті 38250,00 доларів США, а відповідач в свою чергу - в 4-му кварталі 2006 року по закінченні будівництва виділити їй вказану квартиру. Також позивачка зазначила, що у день підписання договору вона внесла 11500,00 доларів США за курсом НБУ на той час, що становило 58075,00 грн., 09.06.2006 року була укладена додаткова угода до Договору, в якій сторони встановили інший порядок внесення грошових коштів. В подальшому відповідач не приступив до виконання Договору та 26.10.2009 року Договір між сторонами було розірвано, відповідачем повернуто позивачці 9800 гривень, іншу частину сплачених коштів відповідач не повернув та ухиляється від повернення. Також позивачка просила стягнути з відповідача понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та наполягав на задоволенні позову у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, може заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався, заперечень від відповідача на позов до суду не надходило, свою думку щодо позовних вимог в тій чи іншій формі не висловив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача, не обмеженого у такому праві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що 21.11.2005 року між позивачкою та ТОВ фірма «Консоль ЛТД» був укладений договір пайової участі№4269/345-29 (р), за умовами якого позивачка повинна була внести поетапно грошові кошти в еквіваленті 38250,00 доларів США за будівництво двокімнатної квартири буд.[ADDRESS], а відповідач, у свою чергу, в 4-му кварталі 2006 року по закінченні будівництва виділити їй вказану квартиру. На виконання умов Договору, позивачкою у день укладення договору, було сплачено відповідачеві 11500,00 доларів США за курсом НБУ на той час, що становило 58075,00 грн. 09.06.2006 року між сторонами була укладена додаткова угода до Договору, в якій сторони встановили інший порядок внесення грошових коштів. Відповідач свої зобов'язання за договором та угодами не виконав, будівництво не закінчив та 26.10.2009 року Договір між сторонами було розірвано, відповідачем повернуто позивачці 9800 гривень, іншу частину сплачених коштів відповідач не повернув та ухиляється від повернення. На час звернення позивачки до суду розмір заборгованості відповідача за розрахунком позивачки становить 82035 (вісімдесят дві тисячі тридцять п'ять) гривень 72 копійки. Ч.1 ст.509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У судовому засіданні доведено, що між сторонами виникли правовідношення із договору, по якому відповідач зобов'язаний був виплатити позивачці грошові кошти. Однак, ТОВ фірма «Консоль ЛТД» в односторонньому порядку відмовилась від виконання зобов'язань та не виконала умови договору в повному обсязі. Ст.610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Обґрунтованих заперечень щодо неправильності наданого розрахунку заборгованості відповідачем не надано. Курс НБУ при здійсненні розрахунку, наданий позивачем, був нижчий від курсу НБУ на момент розгляду справи, тому вимоги підлягають задоволенню повністю виходячи з передбаченого ч.1 ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки сплачені нею і документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 820,40 гривень.

Outcome: approved