Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, та уточнивши свої позовні вимоги, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 899,00 грн. щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня звернення із позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимоги зазначається, вони з відповідачем з 28.04.2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі під час якого в них [INFO] народився син [PERSON]. З липня 2014 року вони з відповідачем припинили подружні відносини. Син проживає із нею та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, але працює приватним підприємцем, має дохід, а отже й можливість надавати таку допомогу на утримання сина. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі і просила пред'явлену позову заяву задовольнити. В обґрунтування позову посилалася на обставини викладені у позовній заяві. Зазначила, що вона працює техніком з інвентаризації нерухомості, має заробіток у розмірі приблизно 2000,00 грн. щомісячно. Відповідач в судовому засідання визнав позовні вимоги частково та не заперечував проти стягнення з нього аліментів у мінімальному розмірі згідно чинного законодавства України. Зазначив, що він є приватним підприємцем та є директором ПП «С-Тройка», займається продажем домішок до бетону. Окрім того, він має перукарню в м. Дніпропетровську. Він не має стабільного заробітку а отримувані ним щомісячно доходи мають мінливий і нерегулярний характер. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст.181,183,184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони з 28.04.2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу в сторін народився син - [PERSON], [INFO], який постійно проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Позивачка одна несе витрати по утриманню та вихованню дитини, однак, не має достатніх коштів для забезпечення всіх потреб. Доказів того, що відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина в судовому засіданні надано не було. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Іншого в судовому засіданні доведено не було. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно із ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми, нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. Враховуючи, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину, є працездатним і має нерегулярний, мінливий дохід від підприємницької діяльності, і може надавати допомогу, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та наявність законних підстав для їх часткового задоволення і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 650,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.12.2014 року до моменту досягнення дитиною повноліття. Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону, а відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Оскільки в силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial