Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 08.08.2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що з 2016 року відносини з відповідачем почали поступово погіршуватись та з грудня 2017 року вони припинили шлюбні відносини, спільне проживання та ведення спільного господарства, неможливість примирення, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. В наданій заяві позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності та задовольнити позов. Представник відповідача в наданому письмовому відзиві зазначив про визнання останнім позову, згідно відповіді на поставлені позивачкою запитання в порядку ст.93 ЦПК України, визнав викладені в позовній заяві обставини, зокрема, щодо припинення шлюбних відносин та спільного проживання з позивачкою з грудня 2017 року. В призначене підготовче засідання відповідач та його представник не зявились. Враховуючи подану позивачкою заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності, неявку відповідача та його представника і неповідомлення про поважність причин такої неявки, а також враховуючи поряд з цим, що згідно наданого відзиву відповідачем визнано позов, суд відповідно до положень ч.3 ст.200, ч.3 ст.ст.211,223, ч.2 ст.247 ЦПК України, вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві та відзиві відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 серпня 2014 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №487. Від шлюбу мають малолітню дитину доньку [PERSON], [INFO] Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ч.3\~ст.56\~СК України\~кожен з\~подружжя має\~право припинити\~шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідач згідно наданого відзиву визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою, той факт, що сторони з грудня 2017 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей не відбулось та позивачка згідно поданої заяви наполягала на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Враховуючи визнання позову відповідачем та положення ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп., а також повернути позивачці з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved