Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради, в якому зазначила, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька область, [ADDRESS], в якому окрім неї зареєстрована її сестра - відповідачка у справі [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO]. З початку 2013 року відповідач з дитиною в зазначеному будинку не мешкають у зв*язку із виїздом на проживання до м. Харків. У період часу з 2013 року по теперішній час [PERSON], [PERSON] не з*являлися за місцем реєстрації, їх особисті речі у помешканні відсутні, що свідчить про фактичну відмову від права користування даним жилим приміщенням. Реєстрація відповідача з дитиною у належному позивачці будинку має наслідком порушення її прав, оскільки вона змушена сплачувати вартість комунальних платежів з розрахунку на зареєстрованих у будинку осіб. Оскільки [PERSON], [PERSON] не користуються спірним житлом більше року без поважних причин, будь-які домовленості щодо подальшого користування житлом між сторонами відсутні, позивач просить визнати їх особами, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивачка зазначила, що вона є спадкоємицею [PERSON] - співвласниці будинку [ADDRESS] в м.Костянтинівка, яка залишила заповіт на її ім'я. До складу спадщини входить частина будинку [ADDRESS] в м.Костянтинівка, яку вона фактично прийняла, оскільки на день смерті спадкодавця була зареєстрована та проживала разом із останньою. Відповідачка з власної волі виїхала із зазначеного будинку в 2013 році у зв'язку із переїздом до м.Харкова і не заперечувала знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою, але не зробила цього, посилаючись на брак часу. Будь-яких перешкод в проживанні в будинку [PERSON] з її боку не чинилось. Відповідач [PERSON], яка є законним представником малолітньої [PERSON], в судове засідання не з*явилась, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. За таких обставин зі згоди позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник Органу Опіки та піклування Костянтинівської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою [PERSON] і їй відомо про те, що [PERSON] не мешкає в будинку [ADDRESS] приблизно 6 років. Будь-яких перешкод у проживанні в будинку [PERSON] [PERSON] не чинилось. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що особисто знайома із сторонами по справі, мешкає на одній вулиці із позивачкою. Підтвердила, що [PERSON] приблизно 5-6 років тому назад разом із дитиною з власної волі виїхала з будинку [ADDRESS] в м.Костянтинівка і переїхала до м.Харкова, оскільки влаштувала своє особисте життя та знайшла роботу. Про цю обставину їй відомо, в тому числі, від самої [PERSON], з якою вона спілкувалась. Будь-яких перешкод у користуванні зазначеним будинком [PERSON] [PERSON] не чинилось. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON], [INFO] (а.с. 6-7) на підставі заповіту, посвідченого 14 липня 2014 року державним нотаріусом Костянтиніської ДНК Волобуєвою Т.В. за реєстровим № 562 (а.с. 10, 21-22), є спадкоємцем майна [PERSON], [INFO], що також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37869832 від 14 липня 2014 року (а.с. 12, 25). [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 20 листопада 2002 року державним нотаріусом Костянтинівської ДНК Волобуєвою Т.В. належало 3/16 часток жилого будинку з відповідною часткою надвірних будівель [ADDRESS] [PERSON], яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-14, 26-27), померла [INFO] року у м. Костянтинівка, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.47). Згідно витягу з домової книги (а.с. 13-14, 26-27) у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: - з 03 лютого 2005 року - [PERSON], [INFO]; - з 04 червня 2010 року - [PERSON], [INFO]; - з 04 червня 2010 року - [PERSON], [INFO]. [PERSON] є матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.84-85). З дослідженої копії домової книги вбачається, що на день смерті [PERSON] також була зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.13-14, 26-27). Відповідно до Інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 24 травня 2018 року (а.с.67) право приватної власності на об*єкт нерухомого майна - будинок за адресою: [ADDRESS] 15 квітня 2003 року зареєстроване за [PERSON], [INFO], у розмірі 20/48 часток, на підставі мирової угоди б/№, затвердженої ухвалою Костянтинівського міського суду від 27 грудня 2002 року (а.с. 86-87). Відповідно до листа КП «Костянтинівське міське бюро технічної інвентаризації» від 12 вересня 2018 року право приватної спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] в м.Костянтинівка зареєстровано: 20/48 часток за [PERSON], 3/16 часток за [PERSON], 5/8 часток за [PERSON] (а.с.102). Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов*язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. В силу ст.. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається з листа Костянтинівської державної нотаріальної контори від 11 вересня 2018 року № 2029/01-09 та Інформаційної довідки зі Спакового реєстру, спадкової справи щодо майна померлої [INFO] року [PERSON] немає (а.с.104, 105). Отже, на підставі досліджених доказів суд дійшов висновку про те, що [PERSON], як спадкоємиця за заповітом, фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], але не отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з частиною 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або закону. Дослідивши вищевикладені докази у сукупності, надавши оцінку, зокрема, й показанням свідків [PERSON], [PERSON], суд дійшов висновку про те, що відповідачка з власної волі змінила своє місце проживання та місце проживання своєї дитини. Також суд дійшов висновку про відсутність будь-яких перешкод з боку [PERSON] у користуванні відповідачами по справі належною їй частиною будинку та про відсутність поважних причин не проживання [PERSON], та [PERSON] у вказаному будинку з 2013 року. Відповідно до висновку від 10 вересня 2018 року № 917/26 Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради, констатувавши, що з'ясувати всі обставини справи неможливо, у зв'яку з не встановленням місця знаходження відповідачки та неможливості з'ясувати її думку з розглядуваного питання, дійшов висновку про недоцільність визнання [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] в м.Костянтинівка, оскільки це призведе до безумовної втрати права дитини на житло (а.с.98). Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд не погоджується з вказаним висновком, оскільки вважає його недостатньо обґрунтованим з наступних підстав. Частинами 1,2 ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. ч. 1,4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них. Пунктом 15 постанови Пленум Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» передбачено, що наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] в будинку [ADDRESS] в м.Костянтинівка фактично не мешкає з матір'ю з 2013 року, оскільки за волевиявленням останньої змінила місце проживання. Отже, за таких умов визнання [PERSON] особою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку [ADDRESS] в м.Костянтинівка, в якому вона фактично тривалий час не мешкає до порушення її прав, на переконання суду, не призведе. Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідачку [PERSON] На підставі 150 ЖК України, ст.ст. 29,317,319,391, 405 ЦК України,

Outcome: approved