Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалася на те, що вона є спадкоємцем за заповітом померлого 18.03.2015р., [PERSON]. Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину звернулася до нотаріальної контори, але виявилося, що право власності спадкодавцем на належне йому нерухоме майно не зареєстровано. Відсутність реєстрації права власності у спадкодавця унеможливлює прийняття спадщини в нотаріальному порядку, що стало підставою для звернення до суду. Також пояснила, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси, встановлено факт прийняття нею спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця, але зазначене рішення не є підставою для реєстрації права власності. Відповідачі про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки своїх представників не повідомляли (а.с. 31, 32). Суд ухвалює заочне рішення відповідно ст. 224 ЦПК України про що не заперечувала позивачка. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 09.009.1999 року (а.с. 9, 10). [PERSON], та [PERSON], перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.11.1997 року (а.с. 8). [PERSON], помер 18.03.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7). За життя, а саме 11.05.2013р., [PERSON], залишив заповіт за яким заповідав належну йому квартиру своїй дружині [PERSON]. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01.03.2016р., було встановлено факт сумісного проживання [PERSON], з її чоловіком [PERSON], оскільки [PERSON], має інше зареєстроване місце проживання (а.с. 4). Після смерті [PERSON], [PERSON], звернулися до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Разом із тим, у видачі свідоцтва було відмовлено, оскільки спадкодавець [PERSON], за життя, не здійснив державної реєстрації свого права власності на належне йому нерухоме майно (а.с. 13). Крім того, встановлено, що при зверненні до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності [PERSON], було відмовлено, оскільки попереднє рішення суду не визнає за нею права власності. Згідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є правоустановлюючий документ але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позовпро визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якшо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця державної реєстрації права власності на нерухоме майно, униможливлює оформлення спадкових прав спадкоємця у нотаріальному порядку. На підставі ст. ст. 328, 392, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved