Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Деревківської сільської ради Котелевського району Полтавської області, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 0, 4011 га., яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства та знаходиться за адресою: с. Деревки Котелевського району Полтавської області вул. Вишнева, 5 і до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла 14 червня 2015 року. Обґрунтовуючи свій позов тим, що вона стала спадкоємицею за заповітом на майно [PERSON]. В теперішній час вона бажає оформити спадкове майно, яке складається із земельної ділянки, яка до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON]. Але нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначене майно, оскільки відсутній витяг з Державного земельного кадастру та рекомендовано звернутися до суду (а.с.10). Позивачка [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилася, про час та місце розгляд у справи повідомлена належним чином. [PERSON] надала до суду заяву від 04.08.2016 року, в якій просить розгляд справи провести без її участі, зазначивши що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 26) Представник відповідача Деревківської сільської ради Котелевського району Полтавської області у відкрите судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, до суду\~ 09.08.2016 року надав\~ заяву\~ з проханням провести\~ розгляд справи у судовому засіданні\~ без участі представника Деревківської сілсьької ради Котелевського району Полтавської області , зазначивши що позовні\~ вимоги\~ [PERSON] визнають\~ у повному обсязі (а.с. 37). Представник третьої особи - відділу Держземагентства у Котелевському районі Полтавської області у відкрите судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку,\~ до суду 04.08.2016 року\~ надав заяву з проханням\~\~ провести розгляд\~ даної цивільної справи без участі представника відділу Держземагентства у Котелевському районі Полтавської області, зазначивши що у прийнятті рішення покладаються на розсуд суду (а.с. 28). Представник третьої особи\~ - приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] у\~ відкрите судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку,\~ до суду\~ 05.08.2016 року\~ надав заяву з проханням\~\~ провести розгляд\~ даної цивільної справи без участі приватного нотаріуса,\~ зазначивши що не заперечує проти задоволення позовних вимог позивача (а.с. 27). У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, системно дослідивши матеріали даної цивільної справи (а.с.1-41), приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] померла 14 червня 2015 року, про що свідчить світлокопія свідоцтва про смерть, серії 1-КЕ № 296312, видане відділ ДРАЦС реєстраційної служби Котелевського РУЮ Полтавської області від 15.06.2015 року (а.с. 4). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом Відповідно до змісту світлокопії заповіту від 26.03. 2007 року, посвідченого секретарем Деревківської сільської ради Котелевського району Полтавської області, зареєстрованого в реєстрі за № 31, у якому [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 18 січня 2016 року встановлено факт належності [PERSON], [INFO], заповіту, посвідченого Деревківською сільською радою Котелевського району Полтавської області 26.03.2007 року за реєстровим № 31 від імені [PERSON] на імя [PERSON], [INFO](а.с. 16-17). Відповідно до вимог ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Спадкове майно складається із земельної ділянки площею 0, 4011 га., яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства та знаходиться за адресою: с. Деревки Котелевського району Полтавської області вул. Вишнева, 5 (стара адреса Чубаря, 5) і до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], яка померла 14 червня 2015 року, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії Р2 № 613031, виданого 29 січня 2003 року на підставі рішення виконавчого комітету Деревківської сільської ради народних депутатів від 25.12.2002 року № 127 (а.с. 9). Як вбачається з листа про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 269/02-14 від 22 квітня 2016 року, до нотаріуса звернулася [PERSON] з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на земельну ділянку, яка до дня смерті належала на праві приватної власності [PERSON], проте приватним нотаріусом було встановлено, що відповідно до повідомлення відділу Держземагентства у Котелевському районі Полтавської області земельні ділянки спадкодавця до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру не занесені, кадастровий номер не визначався, а тому Відділ не має можливості видати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, тому приватний нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, рекомендовано звернутися до суду. (а.с. 10). Це знайшло своє підтвердження у листі Відділу Держземагентства у Котелевському районі Полтавської області від 11.02.2016 року № 29.28-0.4-259/15-16 , відповідно якого, до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру земельна ділянка [PERSON] не занесена, кадастровий номер не визначався. ( а.с. 11-12). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер земельної ділянки індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Відповідно до п.115 постанови КМУ « Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» від 17.10.2012 року державна реєстрація земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації за заявою власників. Так, як власник спірної земельної ділянки [PERSON] померла 14 червня 2015 року, а сама земельна ділянка не занесена до автоматизованої системи ведення Державного земельного кадастру, кадастровий номер не визначений, то позивач [PERSON] позбавлена можливості як спадкоємець за заповітом на майно померлого отримати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до змісту повідомлення приватного нотаріуса Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] № 534/01-16 від 04.08.2016 року, в провадженні знаходиться спадкова справа № 49/2015 на майно [PERSON], померлої 14.06.2015 року. В спадковій справі знаходяться заяви: про прийняття спадщини за заповітом, що надійшла 14.07.2015 року від [PERSON], онуки померлої; заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що надійшла від [PERSON], яка діяла від імені [PERSON]. При цьому, 22.04.2016 року на імя [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою:с. Деревки вул. Вишнева, 5 (стара адреса Чубаря, 5 Котелевського району Полтавської області та грошові вклади (а.с. 27). Відповідно до ст. 120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Ч.1 ст. 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з п. г ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємців права на спадщину. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Задовольняючи позовну заяву [PERSON] до Деревківської сільської ради Котелевського району Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача відділ Держгеокадастру у Котелевському районі Полтавської області, приватний нотаріус Котелевського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON], суд виходить із засад справедливості, добросовісності, виваженості, розумності відповідно до вимог ст. 3 ч. 1 п. п. 5, 6 Цивільного кодексу України. Підсумовуючи все вище викладене суд, вважає, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом на майно померлої [PERSON], дійсно має законне право на земельну ділянку. На підставі викладеного,

Outcome: approved