Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивачка звернувся до суду і свої вимоги мотивує тим, що вона з 04.11.2015 року по 09.03.2016 року працювала в Комунальному підприємстві «Сумижитло» Сумської міської ради на посаді оператора диспетчерської служби відділу ліфтового господарства. Наказом від 09.03.2016 року її звільнено за ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв»язку з невиконанням власником умов колективного договору (несвоєчасна виплата заробітної плати). При звільненні з позивачкою не був проведений в повному обсязі розрахунок по заробітній платі. А тому, вважає такі дії відповідача незаконними, та посилаючись на ст.ст. 116, 117 КЗпП України, просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за період з 10.03.2016 року по день ухвалення рішення суду. Позивачка в письмовій заяві позов підтримала повністю, просить слухати справу у її відсутність. Представник відповідача до суду не з»явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. В письмовому відгуку наданому до суду просить відмовити в задоволенні позовних вимог, так як розрахунок при звільненні з позивачкою не був проведений своєчасно не з їх вини, оскільки на кошти КП «Сумижитло» накладено арешт. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що даний позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого: Судом встановлено, що позивачка з 04.11.2015 року по 09.03.2016 року працювала в Комунальному підприємстві «Сумижитло» Сумської міської ради на посаді оператора диспетчерської служби відділу ліфтового господарства. Наказом від 09.03.2016 року за №44-к її звільнено за ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у зв»язку з невиконанням власником умов колективного договору (несвоєчасна виплата заробітної плати), що підтверджується копією наказу. При звільненні з позивачкою не був проведений розрахунок по заробітній платі, такий розрахунок не проведений і по даний час. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У відповідності до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація зобов»язані виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Згідно виданої відповідачем довідки про середню заробітну плату (дохід), яка була подана до суду позивачем, вбачається, що середньоденна заробітна плата позивача на час звільнення складала 85,34 грн.. У звязку з порушенням відповідачем строків проведення розрахунку при звільненні, останній має виплатити позивачці середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, розмір якого за період з 10.03.2016 року по 21.06.2016 року складає 6656,52 грн. (78 робочих днів у вказаний період Х 85,34 грн. середньоденного заробітку). Також, з відповідача на підставі ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн..

Outcome: approved