Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 26.07.2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також позивачка зазначила, що з початку подружнього життя з відповідачем все було добре, але згодом, відповідач почав психологічно принижувати її та застосовувати фізичне насильство, тому вони не змогли встановити відносини довіри та взаєморозуміння. Між ними давно існують деякі непорозуміння, які згодом переросли в стійкий конфлікт, призводять до виникнення регулярних сварок. Під час сімейного життя відповідач постійно вчиняв домашнє насильство. На сьогоднішній день вони з відповідачем разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 05.08.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою від 03.09.2021 року сторонам було надано строк для примирення терміном в один місяць та провадження по справі зупинено до закінчення цього строку. Ухвалою від 04.10.2021 року провадження по справі було поновлено та призначено її до подальшого судового розгляду. В наданій в подальшому заяві позивачка просила проводити розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання позову. Відповідач в наданій заяві також просив розглядати справу без його участі та зазначив, що в зв`язку з недосягненням примирення з позивачкою, проти задоволення позову та розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи подані сторонами заяви, відповідно до положень ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності останніх та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 липня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №318. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. Таким чином, відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Як зазначила позивачка, шлюбні відносини між нею та відповідачем на теперішній час припинено, вони разом не проживають та спільне господарство не ведуть. Протягом наданого судом строку для примирення останнього між сторонами не відбулось. В зв`язку з недосягненням примирення відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачкою. З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Враховуючи положення ст.113 СК України та зазначення позивачкою в поданій заяві про бажання залишити існуюче прізвище, після розірвання шлюбу прізвище позивачки слід залишити - [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved