Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2019 року до 16.07.2020 включно у сумі 19214,70 гривень та судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначила, що вона разом з відповідачем є батьками [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що батько не бере участі у вихованні та догляді за дитиною, [PERSON] вимушена була звернутись до суду з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина. Вказана заява була задоволена та Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 13.12.219 було видано судовий наказ (справа №335/13395/19) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02.12.2019 і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з тим, що в добровільному порядку [PERSON] сплачувати аліменти не намагався, [PERSON] звернулася до виконавчої служби задля примусового стягнення платежів. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеним головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), оскільки відповідач не сплатив жодного платежу в рахунок виконання судового наказу, у виконавчому провадженні № 61139968, станом на 30.06.2020 виникла заборгованість у сумі 19214,70 гривень. 02.07.2020 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Коваленко В.В. посвідчено заяву [PERSON] про те, що останній не заперечує проти того, щоб його позбавили батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Наведені вище обставини свідчать проте,що [PERSON] умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина, що є підставою для позбавлення його батьківських прав по відношенню до дитини, у зв`язку з чим позивачка вимушена була звернутись з вказаним позовом до суду. Відповідач відзив на позов не подав. Треті особи пояснення щодо позову не надали. Ухвалою суду від 26.08.2020 відкрите провадження у справі та витребувані у органів опіки та піклування (третіх осіб) висновки щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини. Висновок наданий суду 12.10.2020. Позивачка [PERSON] у підготовчому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти обставин, викладених у ньому. Представники третіх осіб - районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району та районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району у підготовче засідання не з`явився, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи - Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного i соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання у сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини і на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язань виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.08.2019. 02.07.2020 відповідач [PERSON] написав заяву про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказана заява була завірена нотаріально. Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району № 05/01-27/1367 від 09.10.2020 орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи вищевказані заяву та висновок органу опіки та піклування, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку що відповідач не бажає виконувати свій батьківський обов`язок по вихованню малолітньої дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав щодо неї. Частиною 1 ст.196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Судовим наказом Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2019 у справі №335/13395/19 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку, починаючи з 02.12.2019 року, до досягнення дитиною повноліття. Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням ВП № 61139968 станом на 30.06.2020 заборгованість відповідача складає 19214,70 гривень. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц, статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Цедодаткові втрати ненадежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, натомість, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Позивачка у позовній заяві навела розрахунок неустойки, яка склала 26596,11 гривень. Вказаний розрахунок відповідає вимогам ст.196 СК України Разом з тим, враховуючи приписи ч.1 ст.196 СК України щодо неможливості стягнення з боржника суми пені, що перевищує 100 відсотків заборгованості, до стягнення у позові заявлено суму пені еквівалентну розміру заборгованості, а саме 19214,70 гривень. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки пені у сумі 19214,70 гривень є законними, доведеними належними доказами, а відтак підлягають задоволенню. Положеннями ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, позивачці [PERSON] підлягає поверненню з державного бюджету 420,40 гривень - 50 відсотків сплаченого нею судового збору. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 420,40 гривень. Також з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у сумі 840,80 гривень за вимогу про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, від сплати яких позивачка звільнена на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved