Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заяво, в якій зазначила, що 30 квітня 2010 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу 24 вересня 2010 року народився син [PERSON] та 03 березня 2014 року народилась донька [PERSON]. Батьком обох дітей є відповідач. В теперішній час вони з відповідачем проживають окремо один від одного, відповідач мешкає в іншому населеному пункті. Діти залишились мешкати з нею в Брусилові. Вона є державним службовцем і отримує заробітну платню близько 2000 гривень, розмір якої не дозволяє їй самостійно забезпечувати потреби двох дітей. На харчування дітей вона витрачає близько 100 гривень на день, купує одяг та взуття, пара якого на одну дитину коштує близько 1000 гривень. Необхідно також забезпечувати житлові умови та лікування. Дівчинка хворіє на порушення згортування крові, що потребує постійного вживання медичних препаратів та оперативне лікування. Через те, що її зарплати їй не вистачає, допомагають її батьки та брат. Відповідач коштів на утримання дітей не надає, що примусило її звернутись до суду. Водночас він утримує свою матір та сестру. З урахуванням заяви про збільшення позову просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень на місяць. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Визнав те, що вони з позивачкою мають двох малолітніх дітей, які живуть з нею в смт. Брусилові. Сам він проживає в місті Ірпені. В теперішній час він не надає гроші на утримання дітей, оскільки потребує певного часу для того, щоб освоїти нову професію і «стати на ноги». Пояснив, що він працює без офіційного оформлення сам на себе та має щомісячний дохід на рівні близько 6000 гривень. Вважає, що мінімум коштів, який необхідно витрачати на двох їхніх дітей в розрахунку на місяць складає 5000 гривень. Вважає, що може дозволити собі сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 2500 гривень на місяць. За погодженням з позивачкою, у судовому засіданні, відповідач запропонував сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі 3000 гривень, але позивачка від укладення мирової угоди відмовилась і згодом наполягала на задоволенні позовних вимог в заявленій сумі. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши подані по справі докази, суд приходить до наступних висновків. З поданих сторонами доказів встановлено, що вони дійсно 30 квітня 2010 року уклали шлюб, зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів міста Києва з Державним центром розвитку сімї, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-БК №129584, виданого 30 квітня 2010 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], 24 вересня 2010 року (свідоцтво про народження серії 1-БК №237705 від 14 жовтня 2010 року та [PERSON], 03 березня 2014 року (свідоцтво про народження 12 березня 2014 року). Обоє дітей зареєстровані в [INFO]. З огляду на положення частини 1 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, суд визнає доведеним факти, які визнаються обома сторонами спору, зокрема, факт того, що сторони фактично не перебувають у сімейних стосунках, не ведуть спільне господарство та мешкають окремо один від одного. Діти мешкають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Батько дітей відповідач грошей на утримання дітей не надає через наявні в нього фінансові труднощі. Згідно ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між батьками. Той, хто проживає окремо від дітей, може брати участь в їх утриманні у грошовій, або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються в частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника, або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст.10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільні справи позовного провадження розглядаються на засадах змагальності та диспозитивності, в межах заявлених позовних вимог. Сторони мають обовязок довести свої вимоги та заперечення. Слід відзначити, що позивачка не навела суду достатніх, зрозумілих та обґрунтованих доводів щодо суми аліментів, яку вона вимагає стягувати з відповідача та не надала доказів обґрунтованості таких вимог, доказів розміру витрат на утримання дітей. Водночас, сам факт потреби у матеріальному забезпеченні дитини на думку суду є загально відомою обставиною, і в певних обсягах навіть визначається законодавчо. Так, згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», розмір прожиткового мінімуму на одну дитину віком до шести років з 01 травня 2016 року складає 1228 гривень. Проте в контексті даної конкретної справи, беручи до уваги пояснення відповідача, який визначив необхідний розмір грошових коштів на утримання своїх дітей сумою у 5000 гривень, за відсутності інших доводів з боку позивачки, суд визнає саме таку суму витрат на утримання дітей доведеною по даній справі станом на момент її розгляду. Зважаючи, що згідно закону обовязок утримання дітей в рівній мірі стосується обох батьків, з огляду на відсутність мирової угоди між сторонами щодо визначення розміру аліментів, суд вважає, що кожен з батьків має забезпечувати половину цих витрат, що забезпечуватиме для дитини розмір утримання, який буде не меншим за встановлений законом рівень прожиткового мінімуму. З огляду на майновий стан та характер зайнятості відповідача, який має мінливий дохід з неофіційних джерел, суд вважає обґрунтованим вимоги позову про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Отже суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі. Суд також застосовує положення п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України щодо допуску негайного виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Судових витрат по справі не встановлено. Питання стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, а саме, з огляду на результати вирішення справи стягує пропорційну частину судового збору на користь держави. З огляду на викладені обставини, на підставі ст.180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial