Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання їх з відповідачем дітей: сина [PERSON], [INFO], і доньки [PERSON], [INFO] на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 10.01.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON] і донька [PERSON] Діти повністю знаходяться на її утриманні, вона тимчасово не працює, державної допомоги на дітей не одержує. Вважає, що він як батько повинен матеріально утримувати дітей, а тому змушена звертатись з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить суд слухати справу у її відсутності, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомив суду причини неявки, хоча був належно повідомлений про час та місце розгляду справи. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням матеріального становища позивачки, яка надає матеріальну допомогу дітям, однак самостійно не може повноцінно утримувати їх, оскільки несе інші витрати пов'язані з їх фізичним, духовним та моральним розвитком, а також те, що суд не має достатніх доказів, які б підтверджували, що відповідач працює офіційно та має стабільних дохід, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання неповнолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved