Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого посилається на те, що житловий будинок [ADDRESS] на праві приватної власності належав її матері [PERSON] . [INFO] її мати [PERSON] померла ( актовий запис №725). Після її смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на домоволодіння [ADDRESS] та на грошові внески з усіма процентами і компенсаціями, що знаходяться в АТ «Ощадбанк». Крім неї, доньки померлої, спадкоємцем першої черги був син померлої [PERSON] , [INFO] , який після смерті їх матері у встановлений законом строк, відповідно до ч.2 ст.1274 ЦП України, подав заяву про відмову від спадщини за законом на користь [PERSON] , отриману поштою 16.09.2013 року і зареєстровану в журналі вхідної кореспонденції приватного нотаріуса Одерія А.С. за вхідним № 354/02-14 і зареєстровану 16.09.2013 року в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за вхідним № 235. Інших спадкоємців першої черги або спадкоємців за заповітом не має. В свою чергу [PERSON] , [INFO] , звернулась у 2013 році до приватного нотаріуса Одерія А.С. за місцем відкриття спадкової справи у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини за законом, де вказала, що спадкодавець [PERSON] є її рідною тіткою, хоча жодного документу на підтвердження родинних відносин до теперішнього часу нотаріусу не надала. Відповідно свідоцтво про право на спадщину за законом на її ім`я станом на липень 2019 року не видавалось. Вважає, що у відповідачки відсутнє право на спадщину, оскільки вона не є спадкоємицею першої черги, та вона не надала докази того, що з моменту подання заяви про прийняття спадщини вона володіє та управляє цим спадковим майном. В лютому 2017 року з метою оформлення спадщини після смерті спадкодавця, вона згідно зі ст. 1296 ЦК України звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Одерія А.С. за місцем знаходження спадкової справи для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом, за результатами якого 03.02.2017 року їй було видані свідоцтва про право на спадщину за законом за р-р № 46 на 1/2 частину житлового будинку та за р-р. № 47 на 1/2 частину вкладів, що знаходяться в АТ «Ощадбанк». Що стосується іншої частини спадкового майна, то після неодноразового її звернення 03.05.2019 року за № 227/02-31 приватним нотаріусом Одерієм А.С. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON] з посиланням на п.п.4,8, 4.9,4.10,4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» та ст. 1300 ЦК України у зв`язку з тим, що у нотаріуса є відомості про іншого спадкоємця, що є перешкодою для оформлення спадщини та видачі їй свідоцтва на все спадкове майно. Таким чином вона не може оформити свої спадкові права, оскільки перешкодою цьому є подача заяви про прийняття спадщини іншою особою, права на яке вона не має. Посилаючись на ст. ст. 1216, 1218,1220,1261, 1268 1270, 1274, 1296,1297 1300 ЦК України, Порядок про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у резолютивній частині позову просила суд внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом (р-р. №46), виданого 03.02.2017 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на спадкове майно, а саме на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , змінивши розмір частини спадкового майна для [PERSON] , [INFO] , з 1/2 на 1/1, виключивши з числа спадкоємців [PERSON] , [INFO] ; внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом ( р-р. № 47), виданого 03.02.2017 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , на спадкове майно, а саме на 1/2 частину вкладів, що знаходяться в АТ «Ощадбанк», змінивши розмір частини спадкового майна для [PERSON] , [INFO] , з 1/2 на 1/1, виключивши з числа спадкоємців [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Темір І.В. у судове засідання не з`явилися, надали суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] , яка проживає на тимчасово окупованій території України у м. Донецьк, з якою поштовий зв`язок відсутній, будучі належним чином повідомлена про день та час слухання справи шляхом неодноразового опублікування повідомлення про дань та час слухання справи на офіційному веб-сайті «Судова влада України», у судове засідання не з`явилася, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, розглянув справу без її участі на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, в якому зазначено дошлюбне прізвище позивачки [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, актовий запис №725, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 05 червня 2013 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на домоволодіння [ADDRESS] та на грошові внески з усіма процентами і компенсаціями, що знаходяться в АТ «Ощадбанк». Крім позивачки, спадкоємцем першої черги померлої [PERSON] був її син [PERSON] , [INFO] , який після смерті їх матері у встановлений законом строк, відповідно до ч.2 ст.1274 ЦП України, подав заяву про відмову від спадщини за законом на користь [PERSON] . Його заява про відмову від спадщини за законом надіслано поштою та отримано 16.09.2013 року і зареєстровану в журналі вхідної кореспонденції приватного нотаріуса Одерія А.С. за вхідним № 354/02-14 і зареєстровану 16.09.2013 року в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за вхідним № 235. Інших спадкоємців першої черги або спадкоємців за заповітом не має. Відповідачка [PERSON] , [INFO] , звернулась у 2013 році до приватного нотаріуса Одерія А.С. за місцем відкриття спадкової справи у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини за законом, де вказала, що спадкодавець [PERSON] є її рідною тіткою. Свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] станом на липень 2019 року не видавалось. Позивачка [PERSON] в лютому 2017 року з метою оформлення спадщини після смерті спадкодавця звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Одерія А.С. за місцем знаходження спадкової справи для отримання свідоцтв про право на спадщину за законом. 03.02.2017 року позивачці [PERSON] було видані свідоцтва про право на спадщину за законом за р-р. № 46 на 1/2 частину житлового будинку та за р-р № 47 на 1/2 частину вкладів, що знаходяться в АТ «Ощадбанк». Позивачка [PERSON] неодноразово зверталася до приватного нотаріуса Одерія А.С. про видачу їй свідоцтв про право на спадщину на іншу частину спадкового майна, однак 03.05.2019 року приватним нотаріусом Одерієм А.С. була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 227/02-31, а саме відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті її матері [PERSON] з посиланням на п.п.4,8,4.9,4.10,4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» та ст. 1300 ЦК України у зв`язку з тим, що у нотаріуса є відомості про іншого спадкоємця, що є перешкодою для оформлення спадщини та видачі їй свідоцтва на все спадкове майно. Дана постанова приватного нотаріуса Одерія А.С. позивачкою в порядку ст. 50 Закону України «Про нотаріат» не оскаржувалася. Відповідно до змісту даної статті нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст.ст.66 , 67, 68 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Спадкоємці, які пропустили строк для прийняття спадщини, можуть бути за згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину, включені до свідоцтва про право на спадщину як такі, що прийняли спадщину. Така згода спадкоємців повинна бути викладена у письмовій формі і подана нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування до видачі свідоцтва про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270 і статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Спадкоємці за законом, які позбавлені можливості подати документи, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства, можуть бути за письмовою згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину і подали докази родинних, шлюбних чи інших відносин із спадкодавцем, включені до свідоцтва про право на спадщину. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними ( стаття 1267 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268,1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Право на відмову від прийняття спадщини закріплено в ст. 1273 ЦК України, відповідно до якої спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги ( стаття 1274 ЦК України). Згідно зі статтею 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 1300 ЦК України за згодою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, нотаріус або в сільських населених пунктах - уповноважена на це посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини може внести зміни до свідоцтва про право на спадщину. На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. З аналізу змісту вищенаведеної норми права суд дійшов висновку, що дана стаття встановлює підстави внесення нотаріусом змін до свідоцтва про право на спадщину. Це відбувається у випадках, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями, за згодою усіх спадкоємців, які вчасно прийняли спадщину, або за рішенням суду (ч. 2, 3 ст. 1272 ЦК) спадщину прийняли інші спадкоємці, що мало своїм наслідком перерозподіл спадкових часток (ст. 1280 ЦК). Позасудовий порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину застосовується у разі згоди на це усіх спадкоємців, які прийняли спадщину. Внесення змін до свідоцтва за судовим рішенням вимагається у разі відсутності на це згоди хоча б одного із спадкоємців з числа тих, які прийняли спадщину. Крім того зміст даної статті регулює саме видачу нових свідоцтв спадкоємцям замість тих, які були раніше видані. Отже, застосування цього правила є можливим у випадку, коли після видачі свідоцтв про право на спадщину з`являться інші спадкоємці. Така позиція суду ґрунтується на позиції Верховного суду, яка викладена в Постанові ВС від 13 листопада 2019 року справа №758/5329/15. Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] про внесення змін до свідоцтв про право на спадщину, оскільки свідоцтво про право на спадщину відповідачці [PERSON] на спадкове майно померлої [PERSON] не було видано, що унеможливлює вирішення питання щодо внесення змін до свідоцтв про право на спадщину, які були видані позивачці, інші спадкоємці після видачі свідоцтв про право на спадщину позивачці не з`являлись, що мало б своїм наслідком перерозподіл спадкових часток, питання щодо видачі свідоцтва про право на спадщину або відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину відповідачці [PERSON] нотаріусом не вирішено, дії нотаріуса в цій частині позивачкою не оскаржувалися, тому суд вважає, що позовні вимоги не мають правового підґрунтя, внаслідок чого суд відмовляє у задоволенні позову. Крім того суд вважає, що вимоги позову позивачки тягнуть за собою усунення відповідачки від права на спадкування, умови усунення від якого закріплені в ст.1224 ЦК України, та відповідно ці вимоги не можуть бути вирішенні шляхом внесення змін до свідоцтв про право на спадщину, що є також підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд не вирішує питання про розподіл судових витрат у виді судового збору на користь позивачки.

Outcome: dismissed