Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок № 29 «а» по вул. Колгоспній у м. Перечин Закарпатської області в порядку спадкування за заповітом за спадкодавцем [PERSON], який помер 02 листопада 2005 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 02 листопада 2005 року помер її дід [PERSON]. 07 серпня 2003 року спадкодавець склав заповіт, згідно якого заповів їй належний йому на праві приватної власності на підставі свідоцтва №117974 від 12 грудня 2004 року житловий будинок №29 «а» по вул. Колгоспній у м. Перечин Закарпатській області. Разом з цим, нотаріусом їй було відмовлено у оформлені свідоцтва про право на спадщину у звязку з невідповідністю адреси успадкованого майна, яка зазначена у правовстановлюючому документі, із зазначеною в заповіті адресою. Зокрема, у заповіті зазначено, що [PERSON] заповідається реконструйовані гараж та господарські приміщення під житлові кімнати з надбудовою другого поверху за адресою: смт. Перечин, вул. Колгоспна, № 29. Натомість, у свідоцтві про право власності зазначено, що цей же обєкт нерухомого майна знаходиться у м. Перечин, вул. Колгоспна, № 29 «а». Оскільки в акті прийняття в експлуатацію житлового будинку, який був підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про його затвердження та видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на майно, що вона успадкувала, зазначена вірна адреса будинку, а саме м. Перечин, вул. Колгоспна, № 29 «а», тоді як у заповіті невірний номер будинку зазначений помилково, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, однак останній подав до суду заяву, у якій просить справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання також не зявився, подав заяву, у якій просить справу розглядати без його участі, не заперечує проти позову. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 02 листопада 2005 року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №013501, виданим відділом РАЦС Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 03 листопада 2005 року, актовий запис №77. Також встановлено, що [PERSON] реконструйовані гараж та господарські приміщення під житлові кімнати з надбудовою другого поверху, розташовані в смт. Перечин, вул. Колгоспна, № 29 заповів позивачці Іляш (дошлюбне прізвище - Пастеляк) [PERSON], про що свідчить заповіт від 07 серпня 2003 року, посвідчений державним нотаріус Перечинської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №1488. Разом з цим, нотаріусом було відмовлено позивачці [PERSON] у оформленні спадщини у звязку з невідповідністю адреси успадкованого майна, яка зазначена у правовстановлюючому документі, із зазначеною в заповіті адресою. Так, рішенням виконавчого комітету Перечинської селищної ради Закарпатської області від 27 червня 2003 року «Про будівництво будівель» дано дозвіл на реконструкцію гаража та господарських приміщень під житлові кімнати [PERSON], жителю [INFO]. Разом з цим, в акті державної комісії по прийманню в експлуатацію індивідуального житлового будинку, господарських та побутових приміщень, затвердженому рішенням виконкому Перечинської міської ради 28 жовтня 2004 року №139, зазначено, що державною технічною комісією прийнято в експлуатацію предявлений до здачі [PERSON] будинок № 29 «а», розташований по вул. Колгоспній у м. Перечин. Крім цього, на підставі рішення від 28 жовтня 2004 року № 139 виконавчим комітетом Перечинської міської ради [PERSON] 12 грудня 2004 року видано свідоцтво серії САА № 117974 про право власності на нерухоме майно, а саме будинок за адресою: м. Перечин, вул. Колгоспна, № 29 «а» Закарпатської області. Таким чином, у вищевказаному заповіті покійного [PERSON] від 07 серпня 2003 року допущено помилку у адресі спадкового майна, а саме помилково зазначено «м. Перечин, вул. Колгоспна, № 29» замість вірного «м. Перечин, вул. Колгоспна, №29 «а». Згідно повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори № 67/01-16 від 27 квітня 2016 року, спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON], який помер 02 листопада 2005 року у Перечинській державній нотаріальній конторі не заведена. Як розяснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Отже враховуючи вищевикладене та те, що у позивачки [PERSON] існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved