Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона та [PERSON] є далекими родичами. [PERSON] мешкала одна та потребувала допомоги, тому позивачка опікувалась нею та надавала допомогу в якій вона потребувала. За життя [PERSON] залишала заповіт, яким усе своє майно заповіла позивачці, а [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] в визначений строк звернулась до Солонянської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишала після смерті [PERSON] , а саме земельну частку (пай) розміром 6,33 га, домоволодіння [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,58 га з цільовим призначенням для обслуговування будинку та ведення особистого підсобного господарства. На підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 28 січня 2003 року посвідченого Солонянською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі № 199, позивачка оформила спадщину на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом серії ДП № 0212771, що знаходиться в с. Березнуватівка у володінні КСП «Надія» Солонянського району, Дніпропетровської області, розміром 6,33 га в умовах кадастрових гектарах. Позивачка звернулась до Солонянської державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадкових прав на домоволодіння та отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у свідоцтві про право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] , видане 20 квітня 1990 року на підставі рішення виконкому Солонянської районної ради народних депутатів № 174 від 16 серпня 1989 року, прізвище [PERSON] помилково вказано [PERSON] . Через невідповідність прізвище померлої та власника житла позивачці відмовлено в оформлені спадщини. [PERSON] все життя кликали [PERSON] та вона сама себе так називала, позивачка була впевнена, що це її правильне прізвище, тому з цієї причини і маються розбіжності в документах. Встановлення даного факту позивачці необхідно для оформлення спадкових прав на домоволодіння і тому просить встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок [ADDRESS] на прізвище [PERSON] та визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом, а також визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,58 га, яка розташована на території Березнуватівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, в порядку спадкування за заповітом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, надав до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 140, 141). Представник третьої особи, який повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 139). З`ясувавши думку позивачки, суд враховуючи, що представники відповідача та третьої особи повідомлені про час та місце судового засідання належним чином, постановив проводити судовий розгляду у їх відсутність, за участю позивачки. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] померла [PERSON] , про що зроблено запис № 4, Березнуватівською сільською радою Солонянського району Дніпропетровської області від 07 лютого 2000 року (а.с. 9). Зі змісту державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ДП № 090835 вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Березнуватівської сільської ради народних депутатів передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,58 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с. 11). Свідоцтвом про право на спадщину від 27 січня 2003 року видане державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Супруненко А.М., підтверджується, що спадкоємицею [PERSON] , яка померла [INFO] , є \- [PERSON] (а.с. 12). З рішення про присвоєння точної адреси житлового будинку виконавчого комітету Березнуватівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області вбачається, що житловому будинку та присадибній земельній ділянці, що належить померлій [PERSON] присвоєно точну адресу: [ADDRESS] (а.с. 15а). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 17 лютого 1950 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб і дружина прийняла прізвище чоловіка - [PERSON] Відповідно до Форми № 1, [PERSON] звернулась з заявою про обміну паспорту 26 листопада 1995 року (а.с. 119). Оскільки встановлення факту належності свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок необхідно позивачці для оформлення спадкових прав, то вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні дослідженими доказами достовірно встановлено, що свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане Березнуватівською сільською радою, Солонянського району, Дніпропетровської області 20 квітня 1990 року, що знаходиться по [ADDRESS] належать саме [PERSON] , яка померла [INFO] . Тому вимоги позивачки про встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] [PERSON] підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивачки про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, суд зазначає наступне. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріуса Солонянської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Супруненко А.М., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] , в зв`язку з не відповідністю прізвища померлої - [PERSON] з прізвищем власника нерухомого майна - [PERSON] (а.с. 14). Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з позову позивачки, як підставу вимог про визнання права власності на спірне майно саме в судовому порядку, вона вказує, що позбавлена можливості захистити своє порушене право власності в позасудовому порядку, оскільки державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом, з підстав не відповідності прізвища спадкодавця у свідоцтві про право приватної власності, тому суд вважає, що оскільки судом встановлено юридичний факт належності правовстановлюючого документу спадкодавцю, підстав для не вирішення питання видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на даний момент немає, і тому питання про визнання за позивачкою права власності на спадкове майно повинно вирішуватись в позасудовому порядку, тобто шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. За таких підстав, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом в судовому порядку є передчасними і тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. сплачений нею під час звернення з позовом до суду, тобто пропорційно задоволеній вимозі (а.с. 1). На підставі викладеного, ст.ст. 5, 16 ЦК України,

Outcome: partial