Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договору недійсним, обґрунтовуючи свій позов наступним. 25 грудня 2007 року між позивачкою та відповідачем укладено кредитний договір № СL 10178, відповідно до умов якого відповідач зобов'язується надати кредит у розмірі 5 540,17 дол. США, а позивач в свою чергу погасити кредит та сплатити проценти за користування грошовими коштами. У зв'язку з неналежним виконанням позивачем своїх зобов'язань відповідач звернувся до суду про стягнення заборгованості. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2010 року прийнято рішення про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 42 307,67 грн. На виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2010 року, 06.08.2012 року позивачем було здійснено часткове погашення заборгованості у розмірі 4230,77 грн. Після цього від відповідача надійшла пропозиція про врегулювання заборгованості за схемою 60/40 на 12 місяців по кредиту без застави. Так, відповідач пропонував у строк до 06.07.2013 року здійснити погашення заборгованості у розмірі 11 151,21 грн. В разі такої оплати, решта заборгованості за кредитом вважатиметься прощеною. Позивачем у строк до 06.07.2013 року було здійснено погашення заборгованості за кредитом у розмірі 11 151, 21 грн., що підтверджується платіжними дорученнями за період з 06.08.2012 року по 05.07.2013 року. 05.07.2013 року між сторонами підписано Акт про припинення зобов'язань за договором від 25.12.2007 року. Відповідно до п. 2 Акту від 05.07.2013 року з моменту підписання сторонами цього акту заборгованість позичальника перед кредитором в сумі 16 923,06 грн. вважається погашеною повністю шляхом прощення кредитором такої заборгованості позичальнику на підставі ст. 605 ЦК України, а позичальник вважається таким, що виконав свої зобов'язання перед кредитором у повному обсязі. В грудні 2014 року позивач отримала від ДПІ у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві акт про результати документальної невиїзної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків позивачем, відповідно до якого сума прощеного боргу становить 45 002,02 грн. З метою з'ясування даної обставини Позивач звернулася до працівників банку та дізналася про існування іншого Акту про припинення зобов'язань за кредитним договором від 12.07.2013 року. Згідно з даним актом сума прощеного боргу становить 5630,18 дол. США. Позивач вважає вказаний вище акт сфальсифікованою підробкою, оскільки акт про прощення боргу у розмірі 5 630,18 дол. США не підписувала. Підпис на даному документі їй не належить. Також зазначає, що борг у розмірі 5 630, 18 дол. США не може бути прощеним, адже боргу в такому розмірі не існує. Позивачем частково було здійснено погашення кредитної заборгованості, що підтверджується квитанціями про оплату, та станом на 12.05.2013 року борг позивача перед відповідачем становив 16 923,06 грн. З огляду на положення ст.ст. 202, 203, 215 ЦК України позивач просить суд постановити рішення, яким визнати недійсним Акт про припинення зобов'язань від 12.07.2015 року за Договором № СL 10178 від 25.12.2007 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Універсал Банк». Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений позов у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, та з врахуванням висновків судової почеркознавчої експертизи просив задовольнити позов у повному обсязі та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Представник у судовому засіданні позов не визнав, та просив відмовити у задоволенні позову у зв'язку з його безпідставністю. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що 25 грудня 2007 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем - публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» укладено кредитний договір № СL 10178, відповідно до умов якого відповідач зобов'язується надати кредит у розмірі 5 540,17 дол. США, а позивач в свою чергу погасити кредит та сплатити проценти за користування грошовими коштами.(а.с. 6-11). У зв'язку з неналежним виконанням позивачем своїх зобов'язань відповідач звернувся до суду про стягнення заборгованості. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2010 року прийнято рішення про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 42 307,67 грн. (а.с. 15-18). На виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2010 року, 06.08.2012 року позивачем було здійснено часткове погашення заборгованості у розмірі 4230,77 грн. Відповідач направив позивачу пропозицію щодо врегулювання заборгованості за схемою 60/40 на 12 місяців по кредиту без застави. Так, відповідач пропонував у строк до 06.07.2013 року здійснити погашення заборгованості у розмірі 11 151,21 грн. В разі такої оплати, решта заборгованості за кредитом вважатиметься прощеною. (а.с. 19). Позивачем у строк до 06.07.2013 року було здійснено погашення заборгованості за кредитом у розмірі 11 151, 21 грн., що підтверджується платіжними дорученнями за період з 06.08.2012 року по 05.07.2013 року. 05.07.2013 року між сторонами підписано Акт про припинення зобов'язань за договором від 25.12.2007 року. (а.с. 32). Відповідно до п. 2 Акту від 05.07.2013 року з моменту підписання сторонами цього акту заборгованість позичальника перед кредитором в сумі 16 923,06 грн. вважається погашеною повністю шляхом прощення кредитором такої заборгованості позичальнику на підставі ст. 605 ЦК України, а позичальник вважається таким, що виконав свої зобов'язання перед кредитором у повному обсязі. Від органів ДФС України позивачу стало відомо про існування іншого акту від 12 липня 2013 року, яким сума прощеного боргу становить 5630,18 дол. США. (а.с. 38). Позивач вважає вказаний вище акт підробкою, оскільки акт про прощення боргу у розмірі 5 630,18 дол. США не підписувала. З метою перевірки зазначеної обставини ухвалою суду від 28.04.2015 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи № 8622/8623/15-32 від 17.07.2015 року підпис від імені [PERSON] в правому нижньому куті в стовпчику «Позичальник» в графі «підпис [PERSON]» в оригіналі акту про припинення зобов'язань від 12.07.2013 за договором № СL 10178 від 25.12.2007, укладеному між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON], виконаний не [PERSON], а іншою особою з ретельним наслідуванням підпису [PERSON]. (а.с. 80-84). Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Акт про припинення зобов'язань за кредитним договором від 12.07.2013 року є правочином, який припиняє зобов'язання боржника перед кредитором. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України). Відповідно до ч. 1-3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Судом встановлено, що підпис вчинений від імені позивача оригіналі акту про припинення зобов'язань від 12.07.2013 за договором № СL 10178 від 25.12.2007, укладеному між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON], виконаний не [PERSON], а отже суд вважає встановленим факт відсутності у позивачки вільного волевиявлення на укладення вказаного правочину та невідповідність укладеного правочину її внутрішній волі. З урахуванням зазначеного, суд приймає рішення про визнання недійсним акту про припинення зобов'язань від 12 липня 2013 року за договором CL № 10178 від 25 грудня 2007 року, укладений між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Універсал Банк». З огляду на положення ст. 88 ЦПК України, підлягають стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2738, 80 грн., які складаються з витрат позивача по сплаті судового збору у розмірі 244 грн., та витрат позивача за проведення судової експертизи у розмірі 2494, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved