Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні пава користування та розпорядження власністю, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власницею домоволодіння [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 грудня 2011 року. Разом з нею у вказаному будинку з 1998 року зареєстрований її син - відповідач [PERSON] Відповідач у будинку [ADDRESS] зареєстрований, але не проживає та немає в спірному будинку особистих речей. Крім того, відповідач є власником домоволодіння [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 21 липня 1999 року. На підставі цього позивачка просить суд усунути перешкоди у здійсненні нею права власності жилим будинком [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS]. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У зв'язку з чим, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи в порядку ст..224 ЦПК України. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є власницею жилого будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 грудня 2011 року, виданого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] Крім того, судом встановлено, що відповідач був зареєстрований в [ADDRESS] з 1998 року, що підтверджується домовою книгою на домоволодіння. Згідно договору купівлі-продажу від 21 липня 1999 року відповідач є власником домоволодіння [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в домоволодінні [ADDRESS], однак з 1999 року не проживає та його майно в даному будинку не зберігається, що підтверджується довідкою №1157 від 23 вересня 2014 року, виданою головою КСН сел.. «Мирний». Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст..317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст..391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі порушення цього права власник має право на підставі ст. 391 Цивільного кодексу України вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно положень ст. ст. 71, 72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання без поважних причин. Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню оскільки підтверджується наданими суду доказами.

Outcome: approved