Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка вказала, що 07.12.2012 року вона з відповідачем [PERSON] уклала шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції було видано свідоцтво\~ про шлюб серії [NUMBER] . Зазначає, що після реєстрації шлюбу вони проживали разом однією сім`єю протягом семи років, від шлюбу спільних дітей у них немає. Вказує на те, що причиною розпаду їхньої сім`ї є різні характери та розбіжності в інтересах, поглядах на життя, в результаті чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] зареєстрований 07.12.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис № 1859. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті Садгірського районного суду м. Чернівці, причини неявки суд не повідомив та не подав до суду відзив на позов. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 07.12.2012 року актовий запис № 1859 сторони по справі зареєстрували шлюб 07.12.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка не бажає подальшого перебування у шлюбі, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24, 55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved