overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування її будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25 травня 1994 року № 2-1724 їй належить ? частина житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою. В цьому будинку вона проживає сама, але крім неї у ньому зареєстрований її брат [PERSON] [INFO], який з дня реєстрації ніколи у ньому не проживав. На даний час він проживає за адресою: [ADDRESS]. На неодноразові звернення про виписку з її будинку відповідач не реагує, а тому вона змушена звернутися до суду. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання двічі 02.09.2014 року та 23.09.2014 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, а тому за згодою позивачки суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 25 травня 1994 року позивачка є власницею ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6-7). Відповідно до акту про непроживання від 07 липня 2014 року складеного депутатом Біляївської міської ради, [PERSON] у вказаному будинку не проживає більше десяти років (а.с. 5). Враховуючи те, що відповідач без поважних причин не проживає в будинку позивачки понад одного року, а тому він повинен бути визнаним таким, що втратив право користування вказаним житловим будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 49/100 частин [ADDRESS], а саме на приміщення №2 розміром 15,6 кв.м. і приміщення №8 розміром 6,2 кв.м.., які належали її батьку [PERSON], померлому 03.11.2015 року. Вказує, що її батька заповідав все належне йому майно їй. Після смерті батька вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за заповітом у звязку з тим, що батько не зареєстрував своє право власності на вказану частину квартири. Крім того, в своєму заповіті батько вказав квартиру як 18А, замість правильного 18. Відповідач [PERSON] міська рада про дату і час розгляду справи повідомлений повісткою, але її представник в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. В судовому засіданні встановлене наступне. Спірними є 49/100 частин [ADDRESS], які належали [PERSON], який помер 03.11.2015 року. На підставі рішення Московського районного народного суду м. Харкова від 13.12.1983 року був розділений пай в ЖБК «Аіст» і виділено в користування [PERSON] кімнату розміром 16,2 кв.м. в [ADDRESS] і визнано за ним право на пай в розмірі 2132,09 карбованців. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.01.2007 року за [PERSON] було визнано право власності на прибудоване приміщення №8 до спірній квартири розміром 6,2 кв.м.. 17.07.2007 року [PERSON] Московською районною радою м. Харкова було видано свідоцтво про право власності на 49/100 частин в [ADDRESS]. Відповідно до заповіту від 18.06.2002 року [PERSON], який проживав на той час за адресою: м. Харків, пр. 50 років ВЛКСМ б. 81, кв. 18, заповідав належну йому частину кв. 18А, в буд. 81, по пр. 50 років ВЛКСМ, а тепер пр. Ювілейний, в м. Харкові, [PERSON]. Але суд вважає помилкою вказівку в заповіті [PERSON] кв. 18А, оскільки відповідно всім правовстановлюючим документам померлому належала частка [ADDRESS], і дана квартира не була поділена на дві квартири. Таким чином спадковим майном після померлого [PERSON] є 49/100 частин [ADDRESS], спадкоємцем на які є позивачка [PERSON] за заповітом від 18.06.2002 року. Оскільки позивачка у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого батька, то вона вважається такою, що прийняла спадщину. З урахуванням наведеного суд задовольняє позов в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк, для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилась. В заяві адресованій суду просить позов розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Брусівської сільської ради Біловодського району Дяченко С.Д. в судове засідання не з'явився. В заяві адресованій суду просить справу розглянути за його відсутності, позов визнає, проти доводів позивача не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується ксерокопією повторного свідоцтва про смерть, виданого 28 травня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біловодського районного управління юстиції у луганській області (а.с.5). Ксерокопією свідоцтва про народження [PERSON], виданого 16 січня 1979 року Брусівським ЗАГС Біловодського району Ворошиловградської області встановлено, що померлий [PERSON] - батько позивачки (а.с.10). Ксерокопією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 13 вересня 1997 року Литвинівською сільською радою Біловодського району Луганської області встановлено, що [PERSON], [INFO], змінила прізвище на [PERSON] (а.с.14) Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки розміром 4,67 умовних кадастрових гектарів, сертифікат на земельну частку серія ЛГ № 0168401 на ім'я [PERSON] зареєстрований в Книзі сертифікатів на земельну частку по КСП «Колос» під № 493 та був виданий 24.07.2001 року, що підтверджується довідкою відділу Держземагенства у Біловодському районі №05-04-2/28 від 02.08.2013 року (а.с.11). З пояснень позивача, в наданій суду позовній заяві, встановлено, що в зв'язку із юридичною неосвіченістю, позивач пропустила передбачений законодавством строк для прийняття спадщини, що є поважною причиною для пропущення шестимісячного строку передбаченого ст.1270 ЦК України. Частиною 3 статті 1272 ЦК України, передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 18.08.1990 року. Від зазначеного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON]. З 07.06.2014 р. шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, так як сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо. В судове засідання позивачка не з'явилася, однак надала суду заяву в якій просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, розглянути справу за її відсутністю та просить після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнає у повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18.08.1990 року Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 46. Від зазначеного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON]. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть, мають окремі бюджети. Питання, щодо поділу мана, набутого під час шлюбу мають намір вирішувати в суді у самостійному цивільному провадженні. Суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб зареєстрований 20 серпня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Біловодського РУЮ Луганської області між нею та відповідачем з тих підстав, що у них сімейне життя не склалося внаслідок втрати почуття поваги та любові один до одного. Сім'я фактично розпалася, і миритися з відповідачем він не бажає. Позивачка в судове засідання не з'явився. В заяві адресованій суду просить справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просить суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, місце та час слухання справи повідомлена належним чином, шляхом друкування оголошення в газеті «Наша газета» від 23.05.2014 року. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. 10 червня 2014 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб, що було видане 20 серпня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біловодського РУЮ Луганської області, вбачається, що сторони зареєстрували шлюб, актовий запис № 47 (а.с.4). Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження, яке було видане 03.02.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Біловодського РУЮ Луганської області (а.с.5). З позовної заяви встановлено, що фактично шлюбні відносини припинено в жовтні 2013 року. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння та поваги. Відсутність наміру зберігати шлюб як такий. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу стали неможливими. В порядку статті 113 СК України, після розірвання шлюбу, залишити [PERSON] прізвище - [PERSON]. Судові витрати покласти на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, вказуючи, що сім'я розпалась і поновити її неможливо. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з причини втрати взаєморозуміння. Від даного шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. З вересня 2012 року проживають окремо один від одного, спільне господарство не ведуть, дочка проживає разом з нею. В судове засідання позивачка не з'явилася, від неї надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, згоден на розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 28 серпня 2010 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, актовий запис №655, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб /а.с.5/. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про народження /а.с.6/. З вересня 2012 року шлюбні відносини сторін припинені у зв'язку із втратою взаєморозуміння і з цього часу вони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, дочка залишилась проживати з позивачкою. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини, а тому не вбачає законних підстав для надання строку на примирення сторін та вважає необхідним розірвати шлюб між сторонами. Відповідно ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Прізвище позивачки при реєстрації шлюбу не змінювалось, тому після розірвання шлюбу питання про зміну прізвища не ставилось. На підставі вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. Позов мотивовано тим, що шлюбні стосунки не склалися, внаслідок взаємного непорозуміння, сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер. Сторони подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка на позові наполягає, відповідач з позовом згоден. Суд вивчивши матеріали справи, вважає необхідним задовольнити позов. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 30.06.2015 р.(а.с.5). Неповнолітніх дітей немає. Спору про майно немає. Суд враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не можливе, оскільки це суперечить інтересам позивачки та їхньої дитини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, укладений 08.09.2007 року, актовий запис № 2828 та стягнути аліменти на утримання доньки. Свої вимоги мотивує тим, що 08.09.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. За час подружнього життя між нею та відповідачем часто виникали непорозуміння, подружня зрада зі сторони чоловіка, що в результаті призвело до особистої ненависті та огиди, сварок із-за будь - яких обставин. Відповідач мав відмінні погляди на спільне життя, неналежно ставився до неї, як до дружини, не забезпечував сім'ю матеріально, не виконував жодних подружніх обов'язків. Вихованням дочки відповідач не займався, не цікавиться нею і на даний час, не надає матеріальної допомоги. У зв'язку із наведеним, просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні позивач уточнений позов підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним, просить позов задовольнити. Додатково пояснила, що стягнення аліментів з відповідача у розмірі 30% щомісячно його заробітної плати відповідача відповідатиме інтересам її та доньки. У судовому засіданні відповідач уточнений позов визнав, не заперечує, щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки у розмірі 30% його заробітної плати щомісячно. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятку випадків передбачених ст. 184 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено: сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2007 року, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] /а.с.5,12/. Останнім часом непорозуміння створили умови за яких їх шлюб фактично припинився, шлюбні відносини не підтримують та спільне господарство не ведуть і відновлювати не збираються. З пояснень позивачки, відповідач не надає позивачці матеріального утримання на дитину. Враховуючи викладене, суд вважає, що сім'я сторін розпалася, примирення не можливе, а тому шлюб підлягає розірванню. Оскільки відповідач не надає матеріального утримання на дитину добровільно, то це слід робити у судовому порядку, як цього вимагає позивач. Враховуючи наведене, суд вважає, що стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини 30% всіх видів його доходів, відповідатиме інтересам сторін. Крім стягнення аліментів на утримання дитини, з відповідача слід стягнути відповідний розмір судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який вони зареєстрували 28 липня 2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що протягом спільного сімейного життя шлюбні відносини між ними не склалися, зникли почуття любові та поваги один до одного. Вони з відповідачем проживають окремо та не ведуть спільне господарство, а тому вона вважає, що їх шлюб носить формальний характер, суперечить її інтересам, а тому підлягає розірванню. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, проте в позовній заяві просила суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Приймаючи до уваги думку позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. ч. 1 ст. 110 СК України зазначає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, сторони перебувають у шлюбі з 28 липня 2015 року, актовий запис № 1047. Від вказаного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.9). Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, а тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки і шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх доходів відповідача, щомісячно, але не менш 30 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2014 року до досягнення дітьми повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність та що підтримує заявлені вимоги /а.с. 19/. Відповідач у судове засідання не зявився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та що не заперечує проти задоволення позовних вимог. /а.с. 20/. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню на наступних підставах. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], /а.с. 6/, батьками дитини є сторони по справі. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON], /а.с. 9/, батьками дитини є сторони по справі. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], /а.с. 8/, батьками дитини є сторони по справі. У теперішній час неповнолітні діти мешкають разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання /а.с. 9/. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від усіх доходів відповідача, щомісячно, але не менш 30 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2014 року до досягнення дітьми повноліття.. Також підлягають стягненню з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менш 30 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.02.2013 року до досягнення молодшою дитиною повноліття, тобто до [INFO] року включно та стягнути з відповідача на її користь кошти на її утримання в розмірі ? частини усіх видів доходів відповідача, щомісячно, починаючи з 26.02.2013 року і до досягнення [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] року. Позивачка у судове засідання не з'явилася, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає. /а.с. 16/. Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. /а.с. 21/. У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню на наступних підставах. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], /а.с. 7/, батьками дитини є сторони по справі. Відповідно до копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], /а.с. 8/, батьками дитини є сторони по справі. У теперішній час малолітні діти мешкають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї /а.с. 9/. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Крім того, згідно ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу, але не менш 30% прожиткового мінімум на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26.02.2014 року і до повноліття молодшої дитини; та вважає необхідним стягнути з відповідача кошти на утримання позивачки у розмірі ? частини з усіх видів доходу, щомісячно, починаючи з 26.02.2014 року і до досягнення [PERSON] 3-х річного віку, тобто до [INFO] року. Також підлягають стягненню з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved