Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вимогами, ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 3\\4 частини квартири [ADDRESS], посилаючись на відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру. Після уточнення позовних вимог в порядку ст..31 ЦПК України в судовому засіданні позивачка підтримала такі вимоги: припинити право власності [PERSON] на 1\\4 частину вищезазначеної квартири і визнати за нею [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 34,3 кв.м., в тому числі житловою 17,4 кв.м. [PERSON] позов визнав. Суд вислухав сторони, вивчив матеріали справи і встановив наступне: На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 січня 1994 року Управлінням житлово-комунального господарства Одеського міськвиконкому квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності подружжю [PERSON] і [PERSON] Після смерті [PERSON] 7 вересня 2008 року актовий запис про смерть 7224, вчинений першим відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Одеси- відкрилась спадщина на 1\\2 частину вищевказаної квартири. Спадкоємцями першої черги до майна померлого [PERSON] є син [PERSON] і дружина [PERSON] (спадкодавець заповіт на укладав). У зв»язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру свідоцтва про право власності на житло і відсутністю архівної справи з приватизації квартири в КП «Міське агентство з приватизації житла», спадкоємці не отримали в нотаріальному порядку свідоцтва про право на спадщину за законом. Рішенням Київського райсуду м. Одеси від 26 травня 2015 року задоволено позов [PERSON] і за ним визнано право власності на 1\\4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] Дружина померлого також не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, зустрічні вимоги до позову [PERSON] не заявляла, тому звернулась до суду з цим позовом і пояснила, що вона сплатила позивачу вартість 1\\4 частини квартири (вартість визначена звітом суб»єкта оцінюючої діяльності [PERSON]П.), що спільне користування квартирою є неможливим, поділити квартиру технічно неможливо, вона позивачка є інвалідом 1-ї групи внаслідок тяжкого захворювання і іншого житла не має, тоді як відповідач постійно проживає і має на праві власності інше житлове приміщення. Відповідач, визнаючи позовні вимоги [PERSON], пояснив, що вони з позивачкою дійсно дійшли згоди щодо спірної квартири, в якій позивачка постійно проживає і має реєстрацію, тому він [PERSON] не звертався до реєстраційної служби з питання реєстрації його речових прав на нерухомість у вигляді 1\\4 частини однокімнатної квартири. При вищевикладених обставинах суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з таких підстав: Відповідно до положень ст..61 ЦПК (ч.3) обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Київського райсуду м. Одеси, ухваленим 26 травня 2015 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом встановлено, що квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності подружжю [PERSON] і [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.01.1994 року і що оригінал вказаного свідоцтва втрачено, що це і стало підставою для відсутності можливості оформити спадкові права на квартиру в нотаріальному порядку. Зазначеним судовим рішенням також встановлено що інші спадкоємці першої черги до майна [PERSON] крім сина [PERSON] і дружини [PERSON] відсутні. Суд встановив і сторони визнали, що однокімнатна квартира [ADDRESS] належить на праві власності сторонам по справі у такому співвідношенні: 1\\4 частина відповідачу в порядку спадкування після смерті батька і 3\\4 частини позивачці на підставі свідоцтва про право власності на житло 1\\2 частина) і в порядку спадкування після смерті чоловіка (1\\4 частина). Право власника майна звернутися до суду з вимога про визнання права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, передбачено ст..392 ЦК України. Відповідно до положень ст..365 ЦК України Ст.365 ЦК України передбачає, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі, 2) річ є неподільною, 3) спільне володіння і користування майном є неможливим, 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї. Відповідач, погоджуючись з вимогами [PERSON], визнав, що однокімнатна квартира є неподільною, що його частка є незначною і не може бути виділена в натурі, що спільне володіння і користування квартирою є неможливим.

Outcome: approved