Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивачка-відповідачка [PERSON] звернулась до Заліщицького районного суду з позовом до [PERSON] про визнання криниці спільною власністю 15.08.2016 року. Позивачка-відповідачка в позовній заяві просить визнати спірну криницю спільною власністю та зобов'язати Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внести зміни в реєстраційні документи сторін, щодо спільної власності на криницю. При цьому покликається на те, що придбала у 2000 році будинковолодіння, що в с.Зелений Гай по вул.Зелена 7 Заліщицького району Тернопільської області, до складу якого входила спірна криниця. Також у її власності знаходиться земельна ділянка, що межує із земельною ділянкою відповідачки-позивачки [PERSON] До червня місяця 2016 року вони з сусідами спільно користувались криницею, що розташована на межі їх господарств, від криниці були прокладені водогони по яких вода подавалась за допомогою насосів, встановлених кожним із них окремо. У червні місяці 2016 року чоловік відповідачки-позивачки відрізав провід живлення від її насоса, чим залишив її будинковолодіння без водопостачання, мотивуючи тим, що криниця належить його дружині [PERSON] Всі спроби позивачки, як вона зазначає в позовній заяві та стверджувала в судових засіданнях, врегулювати дане питання не дало позитивного результату, тому вона вимушена за захистом свого права звертатись до суду з даним позовом. 03.08.2017 року до суду з позовом до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Заліщицького районного нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу в частині що стосується криниці звернулась [PERSON]. Відповідачка-позивачка в позовній заяві просить визнати недійсним договір купівлі-продажу від 19.12.2000 року серії АВО №117199 житлового будинку загальною площею 36,3 кв.м. з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться у с.Зелений Гай по вул.Зелена 7 Заліщицького району Тернопільської області, що укладений між [PERSON] та [PERSON] в частині споруди криниці. При цьому відповідачка-позивачка покликається на те, що оскільки у спірному договорі купівлі-продажу зазначено криницю, яка знаходиться на території її господарства та являється її власністю то він в такому виді порушує її право власності і не може залишатись в силі, тому повинен бути визнаним недійсним в частині споруди криниці, яка можливо, на думку відповідачки-позивачки і була продана, однак передана [PERSON] бути не могла, оскільки з часу прийняття нею спадщини після смерті батька і по даний час знаходиться повністю на її земельній ділянці, про що була обізнана [PERSON] і не заперечувала проти цього. Ухвалою Заліщицького районного суду 03.08.2017 року дані позови, з врахуванням того, що вони являються взаємопов'язаними, стосуються одного й того ж предмету спору, виникають з одних правовідносин, вимоги за ними можуть зараховуватись, задоволення одного позову може виключити повністю або частково задоволення іншого позову об'єднані в одне провадження. В ході розгляду даної об'єднаної цивільної справи 23.11.2017 року було оголошено перерву на обід. При розгляді справи були присутні позивачка - відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] Після перерви в судове засідання не з'явились ні [PERSON], ні її представник, тобто до закінчення розгляду справи покинули судове засідання, причини своєї неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутності суду не подавали. У зв'язку з цим, ухвалою Заліщицького районного суду 23.11.2017 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання криниці спільною власністю залишено без розгляду, відповідно до ст.207 ч.1 п.9 ЦПК України. Відповідачка-позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак її представник [PERSON] подав суду письмову заяву, в якій просив суд слухати справу у їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Заліщицького районного нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу в частині що стосується криниці до задоволення не підлягає, виходячи із наступного: відповідно до договору купівлі продажу від 19.12.2000 року серії АВО №117199 [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок, тамбур, підвал, стайню, огорожу, ворота та криницю, що входять до складу будинковолодіння, що розташоване в с.Зелений Гай по вул.Зелена 7 Заліщицького району Тернопільської області. Відповідно до інвентарної справи на вищевказане будинковолодіння у її складі являється криниця, що зазначена під цифрою І. Як стверджували сторони в судових засіданнях під час розгляду даної справи, попереднім власником господарства, яким володіє [PERSON] був покійний нині [PERSON]. Відповідно до інвентарної справи та технічного паспорта складеного на будинковолодіння, що в с.Зелений Гай по вул.Зелена 7 Заліщицького району на ім'я власника - [PERSON] 10.08.1989 року у складі будинковолодіння вже на той час була криниця. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, зокрема: свідок [PERSON] пояснила, що їй достеменно відомо, що нині покійний [PERSON] копав собі криницю, однак копав її на межі із сусідом, оскільки був дуже хорошою людиною і мав не меті давати воду сусідові Федьків. Останній згідно їх домовленості, щоб також брати участь у спорудженні криниці, виготовив для неї валок та дах; свідок [PERSON] пояснив, що допомагав копати у свій час криницю [PERSON] і знає, що розташована вона на межі між господарствами. Також факт знаходження спірної криниці на межі господарств сторін стверджується актами земельно-узгоджувальних комісій №7 від 22.06.2015 року та №4 від 30.06.2016 року Зеленогайської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області. Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи №861/16-22 від 09.06.2017 року фактично в натурі (на місцевості) спірна криниця, яка перебуває у власності [PERSON] та [PERSON] знаходиться на межі їх земельних ділянок. На земельній ділянці [PERSON] знаходиться частина криниці площею 0,45 кв.м., на земельній ділянці [PERSON] знаходиться частина криниці площею 1,06 кв.м. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Згідно ст.321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А, тому, суд вважає, що оскільки в судовому засіданні в повній мірі знайшло своє ствердження те, що спірна криниця з моменту її побудови знаходиться частково на земельній ділянці [PERSON], попередні землевласники [PERSON] та [PERSON], а саме, на межі господарств [PERSON] та [PERSON] тому підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу від 19.12.2000 року серії АВО №117199, що укладений між [PERSON] та [PERSON] в частині споруди криниці немає. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: dismissed