Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON], яким просить суд змінити спосіб стягнення аліментів присуджених із [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], встановлений рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 05 серпня 2016 року у справі №593/913/16-ц та стягувати із відповідача [PERSON] на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що рішенням Бережанського районного суду Тернопільської області від 05 серпня 2016 року зобов?язано відповідача [PERSON] сплачувати аліменти в її користь на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку. При ухваленні зазначеного рішення судом брався до уваги той факт, що відповідач офіційно працевлаштований і має стабільний дохід. На даний час відповідач ніде офіційно не працює, отримує нестабільний мінлививй дохід від поїздок на заробітки за межі України, де він отримує значно більші доходи в порівнянні з тими, які він отримував на час прийняття судом рішення. Зазначила, що на даний час змінились обставини та підстави, що послужили до прийняття рішення про стягнення аліментів, у зв?язку із чим вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини та відповідно їх розмір. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала на адресу суду письмову заяву, в якій зазначила: «Судовий розгляд мого позову до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів прошу проводити без моєї участі, позовні вимоги підтримую, прошу їх задовольнити». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча був повідомленим належним чином про слухання справи, подав суду заяву, в якій вказав: «Я визнаю в повному обсязі позов [PERSON] до мене про зміну способу стягнення і розміру аліментів на утримання нашої дитини [PERSON], встановлений рішенням суду від 05 серпня 2016 року і згідний на стягнення з мене на користь позивачки на утримання нашого сина, [INFO] аліментів в твердій грошовій сумі 1500, 00 гривень, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Визнаю всі обставини, якими обгрунтовано позов і їх не заперечую, прошу судовий розгляд справи провести без моєї участі». Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних в суду матеріалів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, заяву позивачки та її позицію щодо вирішення справи, взявши до уваги заяву відповідача про визнання позову, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Бережанського районного суду Тернопільської області від 05 серпня 2016 року у справі №593/913/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів вирішено стягувати щомісячно з [PERSON], [INFO] в користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Таке рішення суду має законну силу. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до чч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину,несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 2, 3 ст.181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках , передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Зі змісту позовних вимог [PERSON], вбачається, що вона звернулась до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, що стягуються з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] зі стягнення у частці від доходу на стягнення у твердій грошовій сумі в розмірі 1500, 00 гривень, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є мінімальним розміром аліментів на утримання дитини. Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається із заяви відповідача, поданої до суду, він визнає позовні вимоги повністю та обставини, якими обгрунтований позов, заперечень щодо їх задоволення немає. У суду не виникло обґрунтованого сумніву як щодо достовірності обставин, визнаних стороною відповідача, так і щодо добровільності їх визнання і таке визнання знайшло своє відображення у заяві відповідача по суті справи. Отже, суд вважає, що вказане визнання позову не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та законних інтересів ні сторін по справі, ні інших осіб, а тому з вказаних підстав позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Крім того, як зазначено вище, ст.181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів встановлюється за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З врахуванням викладеного, оскільки неповнолітня дитина сторін проживає разом з матір'ю, яка на даний час бажає стягувати аліменти з батька у твердій грошовій сумі, яка визнана відповідачем, зазначена обставина є підставою для задоволення позовних вимог. Одночасно суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений цим рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 704, 80 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved