Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу (депозиту). Свої вимоги позивачка обґрунтувала наступним. 25.06.2013 року між нею та АБ «ПОРТО ФРАНКО» було укладено договір банківського вкладу у гривні строком до 18.12.2014 року. Згідно з договором № 490006780263526 позивачка передала банку 380.859,00 грн. зі сплатою 20,2000 % річних, згідно з виписки особового рахунку № 26350010938973 нею було внесено додатковий внесок у розмірі 20.000,00 грн. Згідно із п.3.2.3 договору № 490006780263526 банківського вкладу Банк зобовязаний видати суму депозиту після закінчення терміну його дії, за першою вимогою (письмова заява), з якою [PERSON] і звернулася. Однак, їй було відмовлено у видачі депозиту, без зазначення причин. Таким чином, Відповідач не виконав своїх зобов`язань за договорами, кошти не повернув. В судове засідання відповідач (представник) не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений (ч. 5 ст. 74 ЦПК України), про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутність та заперечень на позов до суду не надав. Позивачка, надала заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутність заочно, викладене в позовній заяві підтримує в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів щодо взаємовідносин сторін, а також маючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд ухвалив заочно розглядати справу у відсутності належно повідомленого відповідача (представника) без фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, на підставі всебічного, повного, об'єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, встановив наступне. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Як випливає з матеріалів справи, 25.06.2013 року між нею та АБ «ПОРТО ФРАНКО» було укладено договір банківського вкладу у гривні строком до 18.12.2014 року. Згідно з договором № 490006780263526 позивачка передала банку 380.859,00 грн. зі сплатою 20,2000 % річних, згідно з виписки особового рахунку № 26350010938973 нею було внесено додатковий внесок у розмірі 20.000,00 грн. Згідно із п.3.2.3 договору № 490006780263526 банківського вкладу Банк зобовязаний видати суму депозиту після закінчення терміну його дії, за першою вимогою (письмова заява), з якою [PERSON] і звернулася. Однак, їй було відмовлено у видачі депозиту, без зазначення причин. Таким чином, Відповідач не виконав своїх зобов`язань за договорами, кошти не повернув. Статтею 55 Закону України Про банки та банківську діяльність визначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банк зобовязаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів працівників банку і клієнтів, а також конфлікту інтересів клієнтів банку. Статтею 1058 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Частиною 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Таким чином, позивач, як вкладник по Договорам № 26350010938973 від 25.06.2013 року вправі вимагати повернення свого вкладу від Відповідача. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як визначено в ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст. 625 ЦК України). Отже, суд дійшов висновку, що Відповідач не виконав свої зобовязання по Договору № 490006780263526 від 25.06.2013 року, щодо повернення суми Вкладу та процентів [PERSON] Виходячи з поняття наведеного в п. 17 ст. 1 Закону України Про захист прав споживачів послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Приймання банками вкладів від фізичних осіб є нічим іншим ніж фінансовими послугами, оскільки, по-перше, вони надаються на підставі індивідуального замовлення споживача, тобто на підставі договору; по-друге, в результаті їх надання споживач отримує матеріальні блага - грошові кошти (відсотки). Вкладник підпадає під поняття споживача, оскільки це - фізична особа, яка придбаває замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю. Закон України Про захист прав споживачів регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Враховуючи вищенаведене, відносини, що виникають між вкладником (споживачем послуг) та банком (надавачом послуг) регулюються Законом України Про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України Про захист прав споживачів, споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільняються споживачі - за позовами, що повязані з порушенням їхніх прав. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України визначено, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з АБ «ПОРТО ФРАНКО» підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 4.006,92 грн. На підставі ст. ст. 509, 525-526, 530, 533, 610, 625, 1058, 1060 ЦК України, ст. ст. 4, 6, 8, 10-11, 15, 58, 60, 79, 88, 109, 209, 212-215, 218, 224-226, 228, 231 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved