Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову вказує, що 15.11.2003 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб. Під час шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . У зв`язку з тим, що спільне життя у них не склалось рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 26.10.2006 року шлюб між ними був розірваний (справа № 711/1957/19). Зазначає, що наразі у неї з відповідачем склалися напружені стосунки, взаємопорозуміння між ними відсутнє, а тому вони не можуть домовитись про поділ їх спільної квартири, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , яка була придбана згідно Договору про інвестування в будівництво житла №12 від 15.05.2006 року. Сума коштів за квартиру, яка була взята в кредит, ними виплачена повністю в період шлюбу, що стверджується кредитним договором № 5 від 18.05.2006 року. На сьогоднішній день вартість їх спільної квартири, яка придбана в період шлюбу становить 300000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 61, 1 ст. 70 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не вставлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Враховуючи, що в добровільному порядку вони не можуть дійти згоди з питання розподілу придбаної ними в період шлюбу квартири, вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. Просить розділити майно, що є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , виділивши їй [PERSON] Ѕ частину квартири [ADDRESS] ; визнати за нею [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] ; стягнути з відповідача [PERSON] на її користь судові витрати пов`язані з оплатою судового збору. Відповідно до автоматизованого розподілу даної судової справи між суддями від 05.03.2019 року справа була передано судді Шиповичу В.В. Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Шиповича В.В. від 16.04.2019 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Згідно розпорядження від 14.05.2019 року (№ 68) за підписом керівника апарату Придніпровського районного суду м. Черкаси Дзюман Л.В., проведено повторний автоматизований\~розподіл даної справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2019 року справу передано для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Скляренко В.М. Ухвалою суду від 17.05.2019 року справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі відзиву. В судовому засіданні 25.07.2019 року та 08.10.2019 року представник позивачки [PERSON] адвокат Крушельницька М.Р. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Розділити спільне майно подружжя [PERSON] та [PERSON] , виділивши [PERSON] Ѕ частину квартири [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] ; стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки судові витрати пов`язані з оплатою судового збору. В судовому засіданні 25.07.2019 року та 08.10.2019 року відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Також пояснив, що квартира [ADDRESS] дійсно була придбана ними в період шлюбу за кошти отримані в кредит та які були повернуті ними також в період шлюбу. Вказана квартира була зареєстрована на нього, але він визнає, що квартири є спільною власністю подружжя. Не заперечував проти визнання за позивачкою [PERSON] права власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] та проти стягнення з нього судового збору. Представник третьої особи Черкаського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON] [PERSON] , пояснення відповідача [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву що достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 69 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між сторонами або шлюбним договором. За змістом ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. В судовому засіданні встановлено, що 15.11.2003 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Смілянського міського управління юстиції Черкаської області складено відповідний актовий запис № 571. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.10.2016 року по справі № 711/212/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. Також в судовому засіданні вставлено, що в період шлюбу, а саме 18.05.2006 року між сім`єю в особі [PERSON] та Черкаським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» було укладено кредитний договір № 05, згідно з яким держава надала Позичальнику прямий адресний (цільовий) кредит у сумі 174125 грн. строком на 20 років (80 кварталів) на будівництво (реконструкцію) житла загальною площею 68,23 кв. м., згідно з проектом за адресою: [ADDRESS] . 07.06.2007 року між сім`єю в особі [PERSON] та Черкаським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» був укладений Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № 05 від 18.05.2006 року, яким були внесені зміни до п.п. 1.1 Кредитного договору № 05 від 18.05.2006 року щодо суми наданого прямого адресного кредиту, визначивши її в 190160 грн. та одночасно були внесені відповідні зміни до Додатку № 1 Кредитного договору № 05 від 18.05.2006 року (Розрахунку розміру кредиту та сум внесків). Вказана вище квартира на праві приватної власності була зареєстрована за [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право власності № САВ [NUMBER] від 06.05.2008 року, виданим виконавчим комітетом Черкаської міської ради та Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.07.2019 року за № 175289927. Як вбачається з акту № 74 про виконання зобов`язання за Кредитною угодою (договором) від 21.09.2015 року, складеного Черкаським регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», в особі директора [PERSON] та Позичальниками [PERSON] , [PERSON] , зобов`язання за Кредитною угодою (договором від 18.05.2006 року № 05 (достроково) в повному обсязі погашено суму кредиту, наданого на будівництво квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що стверджується платіжними документами. У зв`язку з цим Кредитна угода від 18.05.2006 року № 5 та Договір іпотеки квартири, придбаної за рахунок коштів пільгового довготермінового кредиту від 22.08.2008 року, зареєстрованого а реєстрі за № 4314 припиняють свою дію. Черкаське регіональне управління Фонду претензій стосовно виконання зобов`язань за кредитною угодою від 18.05.2006 року № 05 до Позичальників [PERSON] та [PERSON] не має. Зобов`язання за Кредитною угодою від 18.05.2006 року № 05 вважаються виконаними. Заборона на відчуження квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 06.05.2008 року) має бути знята (а.с. 31-32). Відповідно до висновку оцінювача про вартість, складеного 13.02.2019 року ФОП [PERSON] , ринкова вартість трикімнатної квартири [ADDRESS] становить 300000 грн., а відповідно Ѕ її частини становить 150000 грн. Факт проживання сторонами однією сім`єю під час придбання квартири та спосіб її придбання за спільні кошти подружжя визнаний відповідачем в судовому засіданні, тому вказана квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] і відповідно кожен з них має право на Ѕ частку вказаної квартири. Відповідно до висновку, викладеного в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2016 року №6-2811цс15, згідно ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, діляться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються кожному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 ст. 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (ч. 4 ст. 71 СК України). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана подружжям [PERSON] за кошти отримані в кредит, який ними повністю був виплачений в період шлюбу, тому вказана квартира, в силу ст.ст. 60, 70 СК України є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] і відповідно кожен з них має право на Ѕ частку вказаної квартири, тому суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання за нею права власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , припинивши при цьому право власності відповідача [PERSON] на вказану частку квартири. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] понесені нею та документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2268 грн. 40 коп., який був сплачений нею при подачі позову. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved