Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 30.12.2019 і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що діти проживають з нею та повністю перебувають на її утриманні. Відповідач батьківський обов`язок не виконує, вихованням дітей не займається, матеріально не допомагає. Вона не може сама забезпечити потреби дітей, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Гошовська О.В. позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини, зазначила, що відповідач регулярно їздить до Російської Федерації на заробітки, де отримує стабільний дохід у розмірі, що еквівалентний 24000 грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, суду пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно на двох дітей, по 1250 грн. на кожну дитину. Зазначив, що бере активну участь у вихованні та утриманні синів. Крім фінансової допомоги, добровільно купує їм продукти, одяг. За можливості надає значні фінансові кошти. На даний час він офіційно не працює, проходить лікування через проблеми із спиною та здійснює догляд за хворим батьком. Заслухавши пояснення представника позивачки, відповідача, розглянувши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 17.01.2011 та серії [NUMBER] від 01.02.2012 /а.с. 4-5/. Згідно з довідкою Комунального підприємства «Управляюча компанія «Мрія» № 82 від 23.01.2020 позивачка [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом з синами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дитину. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дітей і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Дослідженими в судовому засіданні доказами встановлено, що від шлюбу в сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні, а відповідач коштів на їх утримання не надає, хоча в силу закону зобов`язаний це робити. Крім цього, судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку, доказів того, що відповідач несе витрати на утримання інших непрацездатних осіб чи за станом здоров`я неспроможний утримувати малолітніх дітей, суду не надано і таких у судовому засіданні не здобуто. Суд критично оцінює покликання відповідача [PERSON] на те, що він проходить лікування та здійснює догляд за батьками, які хворіють, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами. Так, згідно з довідкою, виданою виконкомом Лавочненської сільської ради Сколівського району Львівської області № 348 від 05.05.2020 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають в с. Лавочне Сколівського району Львівської області. Мати відповідача [PERSON] знаходиться на обліку в Сколівському відділі обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком, батько відповідача [PERSON] є інвалідом ІІІ групи та отримує пенсію по інвалідності, що підтверджується довідкою Сколівського відділу обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області № 540 від 19.05.2020 та посвідченням інваліда ІІІ групи № 7 на ім`я [PERSON] та спростовує доводи відповідача про перебування на його утриманні непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до Законів України. Суд не бере до уваги покликання позивачки на отримання відповідачем доходу в розмірі 1000 доларів США, що еквівалентно 24000 грн., що на її думку, дає можливість йому сплачувати аліменти в розмірі 4000 грн. на кожну дитину щомісячно, оскільки такий їх розмір не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні та був спростований відповідачем. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, судом встановлено, що в позивачки були всі підстави звернутися до суду з даним позовом. При цьому, визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, суд виходить з того, що обов`язок щодо утримання дитини є рівною мірою як матері, так і батька, враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я та матеріальне становище дітей, інші обставини, які мають істотне значення. Враховуючи матеріальне становище як платника аліментів, який офіційно непрацевлаштований та отримує мінливий дохід, позивачки, яка працює в ТОВ «АТБ-Маркет», так і матеріальне становище дітей, на утримання яких підлягають стягненню аліменти, їх стан здоров`я, стан здоров`я платника аліментів та інші обставини, визначені ст. 182 СК України, що мають значення для справи, в тому числі, на які покликаються сторони, суд дійшов висновку, що з врахуванням обставин справи з відповідача на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , слід стягувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1600 грн. щомісячно, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України, потребам дітей і можливостям платника. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей 08.01.2020 , стягнення слід проводити саме з цієї дати. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в сумі 840,800 грн.

Outcome: partial