Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на 2/25 частки будинку(кв.2) [ADDRESS] , а саме на: коридор ( прим. 2-1) - 4,70 кв.м., кладова ( прим. 2-2) - 3,40 кв.м., кухня (прим. 2-3) - 11,80. Також просить виділити їй в натурі приміщення у житловому будинку літ.А (квартира №1) загальною площею - 80,30кв.м.; що складається з кімнат: коридор (прим.1-1) - 7,70 кв.м., коридор (прим. 2-1 ) - 5,10 кв.м., житлова кімната (прим. 1-3 ) - 23,50кв.м., житлова кімната (прим. 1-4) - 7,50 кв.м., кухня (прим. 1-5 ) - 12,40 кв.м., санвузол (прим. 1-6) - 4,20 кв.м., коридор (прим. 2-1 ) - 4,70 кв.м., кладова (прим. 2-2 ) - 3,40 кв.м., кухня (прим. 2-3) - 11,80 кв.м.; господарські будівлі та споруди: літ. «а3» - прибудова, літ. «а/п» - погріб під частиною будівлі, літ. «В» - сарай, літ. «а5» - ганок, №2- огорожа, №3-огорожа, №4- ворота з хвірткою, №5 - вигрібна яма, що становить 41/100 частки будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за №20923989 від 14.11.2008 року, вона є власником 1/3 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] ). 26 листопада 2008 року вона, [PERSON] , купила 2/25 частки житлового будинку [ADDRESS] у вигляді: коридор (прим. 2-1) - 4,70 кв.м., кладова (прим. 2-2) - 3,40 кв.м., кухня (прим. 2-3) - 11,80 (далі - кв. № 2) відповідно до плану будинку, передбаченого технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за № 20319 від 20 грудня 2019 року та почала ним володіти та користуватися. Дану частину будинку вона придбала у [PERSON] , письмово договір купівлі - продажу житлового будинку, вони не заключали. З 2008 року вона добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується вказаними вище кімнатами, здійснює їхній поточний ремонт та утримує їх. Оскільки, безперервно на протязі багатьох років, а саме з 2008 року вона користується, здійснює поточні ремонти даних кімнат та на сьогоднішній день залишається єдиним добросовісним володільцем і користувачем, вважає що визнання права власності на дані кімнати не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути без її участі та без участі позивачки, а також уточнила позовні вимоги та просила суд визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею - 80,30 кв.м.; що складається з кімнат: коридор (прим. 1-1) - 7,70 кв.м., коридор (прим. 2-1 ) - 5,10 кв.м., житлова кімната (прим. 1-3 ) - 23,50 кв.м., житлова кімната (прим. 1-4) - 7,50 кв.м., кухня (прим. 1-5 ) - 12,40 кв.м., санвузол (прим. 1-6) - 4,20 кв.м., коридор (прим. 2-1 ) - 4,70 кв.м., кладова (прим. 2-2 ) - 3,40 кв.м., кухня (прим. 2-3) - 11,80кв.м.; господарські будівлі та споруди: літ. «а3» - прибудова, літ. «а/п»- погріб під частиною будівлі, літ. «В» - сарай, літ. «а5» -ганок, №2- огорожа, №3- огорожа, №4- ворота з хвірткою, №5- вигрібна яма. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, однак надіслали до суду заяви, в яких позов визнали та просять його задовольнити і розглянути справу без їх участі. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні\~ підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно за №20923989 від 14.11.2008 року, [PERSON] є власником 1/3 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] листопада 2008 року [PERSON] , купила 2/25 частки житлового будинку [ADDRESS] у вигляді: коридор (прим. 2-1) - 4,70 кв.м., кладова (прим. 2-2) - 3,40 кв.м., кухня (прим. 2-3) - 11,80 (далі- кв.№ 2) відповідно до плану будинку, передбаченого технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за № 20319 від 20 грудня 2019 року та почала ним володіти та користуватися. Дану частину будинку, вона придбала у [PERSON] , письмово договір купівлі - продажу житлового будинку, не заключали. Даний факт відповідачка [PERSON] підтвердила в своїй заяві, яка подана до суду 17.03.2020. З 2008 року, позивачка добросовісно, відкрито та безперервно володіє та користується вказаними вище кімнатами, здійснює їхній поточний ремонт та утримує їх. Таким чином, позивачка не може повністю реалізувати своє право власності на увесь будинок та вимушена звернутися до суду за захистом права власності на будинок. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ними володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. Відповідно ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно, не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Згідно п.9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права власності. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалося протягом всього строку набувальної давності. Відповідно до висновку експерта з технічного обстеження будівель і споруд [PERSON] від 20 грудня 2019 року, квартира [ADDRESS] побудована без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного житлового будинку на даний час дозволяє безпечно її експлуатувати. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч.1 ст. 366 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачкою [PERSON] , [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею - 80,30кв.м.; що складається з кімнат: коридор (прим. 1-1) - 7,70 кв.м., коридор (прим. 2-1 ) - 5,10 кв.м., житлова кімната (прим. 1-3 ) - 23,50кв.м., житлова кімната (прим. 1-4) - 7,50 кв.м., кухня (прим. 1-5 ) - 12,40 кв.м., санвузол (прим. 1-6) - 4,20 кв.м., коридор (прим. 2-1 ) - 4,70 кв.м., кладова (прим. 2-2 ) - 3,40 кв.м., кухня (прим. 2-3) - 11,80 кв.м.; господарські будівлі та споруди: літ. «а3» - прибудова, літ. «а/п»- погріб під частиною будівлі, літ. «В» - сарай, літ. «а5» -ганок, №2- огорожа, №3- огорожа, №4- ворота з хвірткою, №5- вигрібна яма, під час судового розгляду не встановлено. Визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved