Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння. В своєму позові позивачка посилалася на те, що 23.08.2011 року [PERSON] подано позовну заяву про припинення права на частку у спільному майні [PERSON]. 06.06.2013 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за наслідками розгляду цивільної справи [NUMBER]-220/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні винесено заочне рішення, яким позов [PERSON] задоволено; припинено право власності [PERSON] на належні їй 38/300 частин житлового будинку [ADDRESS]; стягнуто на її користь вартість належної їй частки у спільному майні в розмірі 41 850 грн., які знаходяться на депозитному рахунку суду; визнано за [PERSON] право власності на 38/300 частин житлового будинку [ADDRESS]; вирішено питання про судові витрати. 13.07.2015 року ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі [NUMBER]-220/11 заочне рішення скасовано, справу призначено до розгляду по суті на 09.09.2015 року, а в подальшому відкладено на 30.09.2015 року для надання можливості сторонам у справі врегулювати спір мирним шляхом, ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2015 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено КНДІСЕ. Позивачка посилалася на те, що під час розгляду вищевказаної справи вона дізналася про те, що 19.09.2015 року був укладений договір дарування квартири в житловому будинку, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С. та зареєстрований в реєстрі за [NUMBER], згідно до якого [PERSON] подарувала квартиру під [ADDRESS], Київської області [PERSON] і за останньою зареєстровано право власності на вищевказану квартиру. Позивачка вказувала на те, що відповідачка [PERSON] не мала жодних прав на відчуження майна, яке належить на праві власності позивачці, укладений договір дарування квартири [ADDRESS], засвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С. 19.09.2015 року за [NUMBER], укладений [PERSON] на користь [PERSON], суперечить вимогам закону. Позивачка просила в судовому порядку витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на її користь 1/6 частину квартири [ADDRESS], що відповідає її частці 38/300 частин житлового будинку [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на її користь 1/6 частину квартири [ADDRESS], що відповідає її частці 38/300 частин житлового будинку [ADDRESS]. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про день і час розгляду справи були належним чином повідомлені, причину неявки суду не повідомила. Представник [PERSON] - [PERSON] позов визнав частково, заперечував лише щодо визначеного позивачкою розміру частки в квартири [ADDRESS], та просив суд відмовити позивачці в задоволенні позову. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали даної справи, матеріали цивільної справи [NUMBER]/357/521/16 357/16226/15-ц, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.04.1986 року нотаріально посвідченого старшим державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1-1950, спадкоємцями майна [PERSON], яка померла [INFO] є в рівних частках кожний: чоловік - [PERSON], дочка - [PERSON], дочка - [PERSON], спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з 19/50 частин жилого будинку, що знаходяться в [ADDRESS] і належав померлій на підставі свідоцтва про право власності виданого Білоцерківським міськкомунгоспом 04.06.1984 року і зареєстрованого в інвентарбюро за [NUMBER]. Згідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно сформованого 08.04.2013 року Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 22.03.2013 року за [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності зареєстровано 38/300 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, що 06.06.2013 року Білоцерківським міськрайонним судом ухвалено заочне рішення по справі [NUMBER]-220/11 2/357/422/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні згідно якого позов задоволено; припинено право [PERSON] на належній їй 38/300 частин житлового будинку [ADDRESS], стягнувши на її користь вартість належної їй частки у спільному майні в розмірі 41 850 грн., які знаходяться на депозитному рахунку суду; визнано за [PERSON] право власності на 38/300 частин житлового будинку [ADDRESS]; стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] 480 грн. судових витрат. Згідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду від 08.08.2013 року виправлено описку 1,3,6 абзацах мотивувальної частини та в 2,3 абзаці резолютивної частини рішення суду від 06.06.2013 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні та вважати [ADDRESS]. В судовому засіданні встановлено, що 06.10.2014 року [PERSON] звернулася до Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і до своєї заяви [PERSON] додала: копію заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду по справі № 2-220/11 2/357/422/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні з відміткою, що рішення набрало законної сили 25.07.2013 року; копію ухвали Білоцерківського міськрайонного суду від 08.08.2013 року; договір дарування частини жилого будинку від 27.06.2001 року нотаріально посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1-2071; Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно Білоцерківського БТІ про прийняття рішення про реєстрацію права власності 28.01.2005 року за [PERSON] на 152/300 частки будинку [ADDRESS]; свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.04.1986 року нотаріально посвідченого старшим державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1-1950 на якому міститься реєстровий напис про те, що 38/300 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS] Білоцерківським МБТІ зареєстровані за [PERSON], реєстр №3355 від 14.04.1986 року; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень сформованого 16.09.2013 року Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області згідно якого за [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності зареєстровано: 38/300 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS]; 38/300 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS]; 152/300 частини житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS], нотаріально посвідчену заяву [PERSON], [PERSON] від 08.09.2014 року, технічний паспорт на садибний житловий будинок [ADDRESS]. З копії рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №16370627 від 09.10.2014 року вбачається, що державний реєстратор прав на нерухоме майно [PERSON] Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області розглянула заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 06.10.2014 року, яку подала [PERSON] для проведення державної реєстрації права власності, вирішила провести державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна, розмір частки: 1 на квартиру, що розташована [ADDRESS], за суб'єктом: [PERSON]. Державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області [PERSON] 09.10.2014 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер: [NUMBER], а саме на: квартиру [ADDRESS], загальна площа 51,3 кв.м., житлова площа 34,3 кв.м., форма власності: приватна, розмір частки: 1, власник: [PERSON]. Згідно до копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень сформованого 09.10.2014 року Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області за [PERSON] зареєстровано приватну власність на квартиру [ADDRESS]. Судом встановлено, що 08.06.2015 року представник [PERSON] [PERSON] направила до Білоцерківського міськрайонного суду заяву про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 06.06.2013 року, і ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 13.07.2015 року заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.06.2013 року скасовано та призначено розгляд справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спільному майні в загальному порядку на 09.09.2015 року 14 годин. А в подальшому ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 18.11.2015 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про припи нення права на частку у спільному майні закрито на підставі ст. 205 ч. 1 п. 3 ЦПК України. Вказана ухвала суду набрала законної сили. Вищенаведені обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються матеріалами цивільної справи [NUMBER]/357/521/16 357/16226/15-ц. В судовому засіданні встановлено, що 19.09.2015 року був укладений договір дарування зазначеної квартири [NUMBER] в житловому будинку, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С. та зареєстрований в реєстрі за [NUMBER]. Згідно до вказаного договору дарування квартири, Дарувальник - [PERSON] передає квартиру під [ADDRESS], Київської області, у власність Обдаровуваній - [PERSON] безоплатно. У договорі дарування квартири в житловому будинку вказано, що квартира в житловому будинку належить Дарувальнику на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 09.10.2014 року, індексний номер: [NUMBER]; право власності зареєстровано Реєстраційною службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.10.2014 згідно витягу номер [NUMBER], номер запису про право власності [NUMBER], реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна [NUMBER]. Згідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна сформованого 15.10.2015 року, 19.09.2015 року приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Федоряка О.С. за [PERSON] зареєстровано право приватної власності на квартиру [ADDRESS]. Позивачка просить суд витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на її користь 1/6 частину квартири [ADDRESS], що відповідає її частці 38/300 частин житлового будинку [ADDRESS]. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно із частиною третьою статті 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Оскільки добросовісне набуття в розумінні статті 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з незаконного володіння. Отже, в даному випадку, права особи, яка вважає себе власником майна, можливий лише шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені статтею 388 ЦК України, які дають право витребувати майно у добросовісного набувача. Таку правову позицію висловлено Верховним Судом України у справах № 6-107цс12 від 07.11.2012 року, № 6-36цс11 від 03.10.2011 року, № 6-1920цс15 від 04.11.2015 року, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими до застосування. Як було роз'яснено в Узагальненні Верховного Суду України від 24.11.2008 року «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними», право на витребування майна з чужого володіння не потребує визнання недійсним правочину, за яким майно вибуло від законного власника, воно лише обмежене добросовісністю набувача і зберігається за власником за умови, якщо майно вибуває з володіння власника поза його волею, що й повинно бути доведено в суді. Застосування реституції та повернення майна за недійсним правочином, враховуючи положення ст. 216 ЦК, є можливим тоді, коли предметом спору є правочин за участю власника і першого покупця (набувача). Крім вказаного, Верховним Судом України у постанові № 6-1168цс15 від 02.09.2015 року зроблено правовий висновок про те, що майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Якщо таке майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала право його відчужувати, то власник має право його витребувати від добросовісного набувача у всіх випадках. Як зазначено вище, представник відповідача позовні вимоги визнав частково і заперечуючи лише щодо розміру частки, яку позивачка просить суд витребувати з чужого незаконного володіння, не надав суду будь-яких доказів на підтвердження своїх заперечень. Натомість, згідно розрахунку часток, наданого позивачкою, з яким погоджується суд, 38/300 частин житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під [ADDRESS] цілком відповідає 1/6 частині квартири [ADDRESS]. Слід зазначити, що судом було запропоновано сторонам для з'ясування розміру частки в квартирі, яка б відповідала 38/300 частин житлового будинку, призначити по справі відповідну експертизу, але від проведення такої сторони відмовились. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтований і підлягає до задоволення, а тому слід витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] 1/6 частину квартири [ADDRESS]. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на користь позивача і судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. відповідно до наданого платіжного доручення. На підставі вищевикладеного, та ст.ст. 16, 203, 215, 216, 236, 387, 388 ЦК України,

Outcome: approved