Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

Позивачка в особі свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] і [PERSON] про виселення та визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, і просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], та виселити їх з цього будинку посилаючись на те, що у відповідності до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 23 квітня 2014 року, позивачка є власником спірного будинку, 05 травня 2014 року телеграмою попередила відповідачів про необхідність його звільнення, але відповідачі будинок не звільнили і з реєстрації за його адресою не знялися. Під час розгляду справи представник позивача доповнив позовні вимоги і просив виселити відповідачів із спірного будинку без надання іншого житлового приміщення (а.с. 37). Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, направила для участі в розгляду справи свого представника, який позов підтримав. Відповідачі в судове засідання повторно не прибули, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про отримання ними рекомендованих листів суду з судовими повістками, причин неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали (а.с. 34 - 36, 42-44, 49-51). Відповідач [PERSON] направив для участі в розгляді справи свого представника [PERSON], який позов не визнав і пояснив, що усі договори переуступки вимоги, які передували договору купівлі-продажу спірного будинку і сам цей договір купівлі - продажу є незаконними. Крім того, попередній іпотекодержатель спірного нерухомого майна - ТОВ «Кредекс Фінанс» вже реалізувало своє право на стягнення з відповідача [PERSON] суми боргу, оскільки рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 липня 2012 року було задоволено його позов і стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним договором № Ф 71/12-07/В2 (А 100003) від 07 грудня 2007 року за сумою кредиту в розмірі 193332 грн. та суму не сплачених відсотків в розмірі 116693 грн., а тому не мало права відступати право вимоги за іпотечним договором, укладеним у забезпечення виконання кредитного договору. Вислухавши представника позивача, представника відповідача [PERSON], вивчивши матеріали справи, оцінив надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Спірним майном є житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] 23 квітня 2014 року і в той же день зареєстрованим в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 17 - 19), позивачка є власником спірного будинку. На теперішній час цей договір купівлі-продажу є чинним, рішенням суду недійсним не визнаний і у встановленому законом порядку ніким навіть не оспорений. 05 травня 2014 року позивачка, як власник спірного будинку, попередила відповідачів про необхідність його звільнення (а.с. 25). Телеграма була отримана відповідачем [PERSON], що підтверджується зворотним поштовим повідомленням про її вручення (а.с. 26). 18 вересня 2014 року позивачка повторно телеграмами, направленими особисто кожному з відповідачів, повідомила їх про те, що вона є власником спірного будинку і вимагала від кожного з відповідачів звільнити цей будинок протягом тридцяти днів (а.с. 61, 62). Факт отримання відповідачами цих телеграм представником відповідача в судовому засіданні був визнаний і не оспорювався. Не зважаючи на вимогу позивача до теперішнього часу відповідачі його вимогу не виконали, будинок не звільнили і з реєстрації за його адресою не знялися, що також було визнано представником відповідача в судовому засіданні, чим перешкоджають позивачу в реалізації ним своїх прав власника спірного житла. Таким чином, на теперішній час відповідачі володіють і користуються власністю позивача [PERSON] без будь-яких правових підстав та чинять йому перешкоди у реалізації прав власника спірного житла, а саме: права користування і володіння спірним майном. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно статті 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно статті 317 Цивільного кодексу власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно частини першої статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно частини першої статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Таким чином слід дійти висновку, що проживання відповідачів в спірному житловому будинку не ґрунтується на нормах діючого цивільного та житлового законодавства і, займаючи будинок позивача, відповідачі перешкоджають користуванню ним своїм майном і тому це його право власника підлягає захисту шляхом заборони відповідачам користуватися спірним будинком та надвірними будівлями і виселення їх з них без надання іншого жилого приміщення. На підставі встановлених по справі обставин слід дійти висновку, що право відповідачів на користування спірним жилим приміщенням ґрунтувалося на праві власності відповідача [PERSON] на спірний житловий будинок, і, відповідно, припинилося в зв'язку з припиненням права власності відповідача [PERSON] на нього у зв'язку з продажем будинку іпотекодержателем. Відповідачі, втративши право власності на спірне майно, втратили і право на користування ним. Проживаючи в теперішній час в спірному житловому будинку і користуючись надвірними будівлями без будь - яких правових підстав і не впускаючи позивача до будинку, відповідачі тим самим чинять позивачу перешкоди в реалізації ним своїх прав власника, оскільки позивач не має можливості в вселитися у свій житловий будинок і повноправно користуватися своєю власністю. Відповідно до ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України. На підставі встановлених під час судового розгляду справи обставин суд вважає за необхідне поновити порушене право позивача на користування ним своєю власністю - спірним житловим будинком з надвірними будівлями шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим будинком з надвірними будівлями, та виселення їх з цього житлового будинку без надання іншого житлового приміщення. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на відсутність у попереднього іпотекодержателя - ТОВ «Кредекс Фінанс» права на відступлення вимоги за Іпотечним договором [PERSON], який в подальшому продав спірний будинок позивачу, і недійсність цих угод у зв'язку з попереднім стягненням з [PERSON] рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 липня 2012 року на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» з відповідача [PERSON] суми боргу за кредитним договором, забезпеченим іпотекою, оскільки: по - перше, у виконання цього рішення суду відповідачем [PERSON] до теперішнього часу виплачено лише трохи більше 2000 грн. з загальної суми боргу 310025 грн., що не оспорювалося представником відповідача в судовому засіданні і підтверджується наявністю відповідного виконавчого провадження (а.с. 63); по-друге, у відповідності до положень ст. 20 ЦК України право вибору способу захисту свого порушеного права належить тій особі, право якої порушено; по - третє, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно (постанова Верховного Суду України від 04 вересня 2013 року у справі № 6-73цс13); в - четверте, на теперішній час ані договір відступлення права вимоги за іпотечним договором від 16 січня 2014 року (а.с. 14 - 16), ані договір купівлі-продажу спірного будинку від 23 квітня 2014 року (а.с. 17 - 19) у встановленому законом порядку рішенням суду незаконними та недійсними не визнані. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі по 81 грн. 20 коп. з кожного.

Outcome: approved