Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до [PERSON] та свої вимоги мотивує тим, що 23 вересня 2017 року вона з відповідачем вступила у шлюб, в якому народила доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільне життя з відповідачем спочатку складалось гарно, але поступово вони зрозуміли, що вони мають різні погляди на життя, втратили почуття любові та поваги, у зв`язку з чим у них постійно виникають непорозуміння та конфлікти, що триває вже більше року. Вона з донькою та відповідачем проживали разом в квартирі, яка є її власністю за адресою: [ADDRESS] . Вона та донька зареєстровані за вказаною адресою. В липні 2019 року внаслідок конфлікту відповідач припинив спільне проживання з нею. В серпні 2019 року вони примирилися, і відповідач знову почав проживати з нею та дитиною. Проте внаслідок чергових непорозумінь відповідач на початку жовтня 2019 року переїхав до належної йому на праві власності квартири і на даний час поживає за адресою: [ADDRESS] . На даний час подружні стосунки між ними фактично припинені, спільне господарство не ведуть, відновлення шлюбних відносин є неможливим. Зазначає, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, здійснює догляд за нею, займається її вихованням та матеріально утримує. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, іноді купує продукти для харчування дитини. Інших неповнолітніх дітей або утриманців у відповідача немає, він є фізично здоровою людиною. На даний час відповідач ніде офіційно не працює, є працездатним, має у власності квартиру, а також легковий автомобіль, який щодня використовує у власних цілях. Посилаючись на вказані обставини, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Зарічним районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №774 та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 жовтня 2019 року відкрите провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 08 січня 2020 року о 15 год. 30 хв. 08 листопада 2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що з вимогою позивачки про розірвання шлюбу він погоджується повністю. З вимогою про стягнення аліментів погоджується частково, оскільки не враховано його реальну можливість сплачувати аліменти. На даний час він є безробітним, і не отримує доходу взагалі. Тому просить вимоги в частині розірвання шлюбу задовольнити, а в частині стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково в сумі 2000 грн. щомісячно (а.с.32-33). 19 листопада від позивачки [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що відповідно до статистичних даних, що є у відкритому доступі на сайті Головного управління статистики у Сумській області, середня заробітна плата по Сумській області станом на вересень 2019 року становила 8855 грн на місяць. Як вбачається з відзиву, відповідач не погоджується з позовними вимогами лише в частині визначення розміру аліментів на дитину, вважаючи достатнім їх розмір не більше 2000 грн, обґрунтовуючи, що є безробітним і на цей час перебуває у пошуках роботи, має нерегулярний, мінливий дохід. В той же час відповідач стверджує про те, що обіцяв їй сплачувати щомісячно аліменти у розмірі саме 2000 грн. Зазначає, що відповідач є працездатним, не має захворювань, які б завадили йому повноцінно працювати, отримувати дохід та сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини, не має інших дітей та утриманців, має у власності квартиру, а також автомобіль Subaru Legacy. В той же час зазначає, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а допомогу в утриманні доньки їй переважно надають батьки. Відповідач з моменту припинення спільного проживання жодних коштів на утримання дитини не надавав, хоча іноді надає допомогу в натуральній формі (одного разу - упаковку підгузків, іноді - деякі продукти харчування для дитини). Автомобіль відповідача для поїздок з дитиною вони не використовують. Стосовно доданої до відзиву довідки форми ОК-5 про індивідуальні відомості про застраховану особу (станом на 2014 рік), з якої вбачається, що відповідач не мав доходів та страхового стажу за 2014 рік, зазначає, що довідка не є належним доказом в розумінні ст. 77 ЦПК України для визначення розміру аліментів на доньку, оскільки шлюб укладено у вересні 2017 року, донька народилась в квітні 2018 року, а позов про стягнення аліментів на дитину пред`явлено в жовтні 2019 року. Одночасно зауважує, що при відсутності офіційних доходів у відповідача в 2014 році ним було придбано двокімнатну квартиру в новобудові саме в 2014 році. Тому вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на доньку в розмірі 3000 грн щомісячно до досягнення нею повноліття, що є достатнім для забезпечення рівня життя, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. (а.с.38-39). 25 листопада 2019 року від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив [PERSON] , в яких просить суд позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів задовольнити частково на рівні розміру аліментів, що не перевищує 2000 грн. (а.с. 44-45). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 08 січня 2020 року закрите підготовче провадження у справі за вказаним позовом з призначенням справи для розгляду по суті 04 березня 2020 року о 08 год. 40 хв. 04 березня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді [PERSON] на лікарняному, розгляд справи відкладено до 02 квітня 2020 року, 14-00 год. 02 квітня 2020 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді [PERSON] у відпустці, розгляд справи відкладено до 21 травня 2020 року, 13 год. 10 хв. 21 травня 2020 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 28 липня 2020 року, 13 год. 10 хв. у зв`язку з клопотанням відповідача про відкладення. Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з тим, що суддя [PERSON] звільнена у зв`язку з поданням заяви про відставку, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 липня 2020 року вказана справа прийнята до провадження суддею Сидоренко А.П. та призначена до судового розгляду на 28 вересня 2020 року, о 10 год. 00 хв. В зазначене судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від позивачки надійшла письмова заява, в якій вона зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, справу просить розглянути за її відсутності. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 23 вересня 2017 року, який зареєстровано Зарічним районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №774, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 8). Згідно вимог ст.ст. 110, 112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. В зв`язку з тим, що подружжя втратило почуття любові, взаємоповаги та порозуміння один до одного, вони вважають, що їх сім`ю зберегти неможливо. На даний час вони не підтримують шлюбних стосунків, що визнав відповідач у відзиві на позов. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову про розірвання шлюбу не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому на підставі ст. 112 СК України шлюб між сторонами необхідно розірвати. Стосовно позовних вимог про стягнення аліментів, судом встановлено наступні обставини. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини (а.с. 9) та не заперечуються відповідачем. За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я, особи, які б перебували на його утримані, відсутні, і він має об`єктивну можливість виплачувати аліменти. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав. В той же час позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження достатнього доходу відповідача, який дозволяв би йому надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у заявленому в позовній заяві розмірі, та такі доводи ґрунтуються на припущеннях. Виходячи з вищезазначеного та з урахуванням тієї обставини, що позивач звернулась з вимогами про визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі, суд приймає до уваги необхідність врахування законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на вказані обставини, суд вважає за необхідне визначити спосіб та розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача, та інших осіб. За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 17 жовтня 2019 року. Таким чином позов підлягає частковому задоволенню, і з відповідача необхідно стягнути аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 2000 грн. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial