Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивачка в серпні 2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила суд постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 05.07.2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в місті Києві, актовий запис № 719 та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі на обох дітей у розмірі 4500,00 грн., щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення дітьми повноліття, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05 липня 2008 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], позивачка вказує, що через різні погляди на сімейне життя та цінності, моральні принципи та підхід до побудови до сімейних відносин, спільне життя з відповідачем невдовзі після одруження почало змінюватись в гірший бік , на підставі чого в сім'ї виникали сварки в тому числі в присутності дітей, з початку 2016 року між ними припинені шлюбі відносини, а з вересня 2016 року не ведеться спільне господарство, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного та інтересам спільних дітей, крім того вказуючи, що на момент пред'явлення позову між нею - [PERSON] та відповідачем не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання дітей, які проживають з нею та знаходяться на її утриманні, та оскільки [PERSON] має мінливий та нерегулярний дохід просить стягнути аліменти саме у твердій грошовій сумі. Враховуючи вище викладене та посилаючись на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 180, 181, 182, 184 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначала, що з 08.12.2016 року вона з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не ведуть сімейних відносин, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим, такожвказувала, спільні діти проживають разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач періодично надає грошову допомогу на утримання дітей, а тому вона вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2008 року, про що є актовий запис № 719 (а.с. 6 - копія свідоцтва про шлюб). Як вбачається з свідоцтва про народження, від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 10, 9 - копія свідоцтва про народження). В судовому засіданні встановлено, що малолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані та проживають разом з матір'ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6, 7, 8 - довідка про реєстрацію місця проживання). Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивачки та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання, оскільки судом достовірно встановлено, що сторони фактично з грудня 2016 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, а тому шлюб підлягає розірванню. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], суд зазначає про таке. Системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України (надалі також - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до приписів статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи обставини справи, перебування дітей на утриманні позивачки, а також зважаючи на ту обставину, що відповідачем визнаються позовні вимоги в повному обсязі, в тому числі і щодо стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі саме в розмірі 4500,00 грн., суд дійшов висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн.

Outcome: approved