Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що 07.08.2015 року уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 385. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2015 року [PERSON] усиновив сина [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05.08.2019 року шлюб між подружжям розірвано. Починаючи з березня 2019 року [PERSON] разом із сином мешкає окремо від [PERSON] . [PERSON] не відвідує сина, не спілкується з ним, фінансово не утримує, взагалі не цікавиться його розвитком та життям. Між батьком та сином відсутній емоційний зв`язок. В зв`язку з вищевикладеним позивачка просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав, відносно [PERSON] , [INFO] . Позивачка у судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити у повному обсязі з підстав вказаних в ньому. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив суд прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі ст.164 СК України, оскільки батько і матір можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що 07.08.2015 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 385, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.12.2015 року [PERSON] усиновив сина [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , справа № 334/9715/15-ц. Згідно вказаного рішення [PERSON] змінено прізвище на « [PERSON] », по-батькові на « [PERSON] », число, місяць, рік народження на [INFO] , місце народження, ім`я та інші дані - залишені без змін. Батьком дитини в свідоцтві про народження зазначено [PERSON] , відповідача по справі. Відповідач повністю самоусунувся від забезпечення дитини та спілкування з нею. Батько дитини, не виконує жодних батьківських обов`язків, не цікавиться долею сина. Позовні вимоги відповідач визнав та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності суд розцінює, як свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків. У відповідності до вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 Постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Узагальнюючи вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню шляхом позбавлення [PERSON] батьківських прав, відносно [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved