Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що з травня 2006 року вона з відповідачем по справі проживала у цивільному шлюбі, від якого у них народилися діти, а сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними офіційно зареєстровано 02 червня 2011 року. Натомість з 2014 року відповідач самоусунувся від виконання батьківських обовязків, грошей на утримання дітей не надає, а всі необхідні витрати вона вимушена нести самостійно. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 1286 грн., а разом з витратами на виховання однієї дитини загальна сума витрат на дитину становить 2314,17 грн., мінімум 50% з якої має забезпечувати відповідач, що повинно становити 1157,08 грн. на кожну дитину. Оскільки відповідач є приватним підприємцем, має мінливий, непостійний дохід, обставин, які б унеможливлювали сплату ним аліментів нема, на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних дружини, батьків, дітей немає, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей він не надає, тому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 2314,17 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили такі задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засідання позов визнали частково, а саме не заперечили проти стягнення аліментів у загальному розмірі 400 грн., тобто по 200 грн. на кожну дитину, оскільки відповідач не здійснює підприємницьку діяльність, у нього незадовільний стан здоровя, у звязку з чим не має змоги сплачувати аліменти у більшому розмірі. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що 02 червня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФМ № 078770, виданим повторно відділом державної реєстрації акті цивільного стану Перечинського районного управління юстиції Закарпатської області 19 серпня 2011 року, актовий запис № 18. Також, як вбачається з матеріалів справи, у сторін ще 23 листопада 2007 року та 07 грудня 2008 року народилися сини [PERSON] та [PERSON], що стверджується відповідно свідоцтвом про народження серії 1-ФМ № 084760, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 05 грудня 2007 року, актовий запис № 1472 та свідоцтвом про народження серії 1-ФМ № 118105, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області 15 грудня 2008 року, актовий запис № 1616. Крім цього встановлено, що відповідач взагалі не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що обовязок утримувати дітей є рівною мірою обовязком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON], з урахуванням положень ст. 182 СК України, суд приймає до уваги те, що у відповідача відсутні інші діти, непрацездатні члени сімї, яких він зобов`язаний утримувати, такий є інвалідом ІІ групи за загальним захворюванням та отримує пенсію по інвалідності, що стверджується пенсійним посвідченням серії ААІ № 209671, виданим 23 вересня 2015 року з терміном дії до 01 жовтня 2016 року та довідкою № 21 від 12 листопада 2015 року, виданою Управлінням Пенсійного фонду України в Перечинському районі Закарпатської області, періодично отримує кошти на свій банківський рахунок, що стверджується наданими у судовому засіданні представником позивачки квитанціями за № 27 від 17 квітня 2015 року на суму 407,50 грн. та № 59 від 05 травня 2015 року на суму 500,00 грн., має непогашені кредитні зобовязання, про що свідчать надані ним довідка ТОВ «Центр фінансових рішень» № 43301 від 16 листопада 2015 року, вимога АТ «УкрСиббанк» № 30-11/29349 від 01 жовтня 2015 року та лист ПАТ «Ідея Банк» № 06.2/59736 від 12 травня 2015 року, а також те, що відповідач належними та допустимими в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України доказами не довів погіршення стану свого здоровя та не здійснення підприємницької діяльності, а тому вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання однієї дитини в сумі 727,50 грн., тобто в розмірі половини прожиткового мінімуму на одну дитину віком від 6 до 18 років, який згідно положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 01 вересня 2015 року становить 1455 грн., що в сумі на двох дітей складає 1455 грн. Згідно ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial