Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просила змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхнього сина - [PERSON], [INFO], на підставі рішення Печенізького районного суду Харківської області від 7 травня 2004 року по справі 2-133/04, та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання цієї ж дитини в розмірі ? частини заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня звернення позивачки до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивачка посилалась на те, що її матеріальне становище значно погіршилось, з огляду на народження у неї ще двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що беззаперечно вимагає додаткових грошових коштів. В судове засідання позивачка не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 21). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно (а.с. 17, 19), про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову, доказів в обґрунтування будь-яких заперечень та заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до частини 2 статті 197 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Печенізького районного управління юстиції Харківської області, 13 жовтня 2006 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, актовий запис № 13 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданий Артемівською сільською радою Печенізького району Харківської області (а.с. 3, 23). На підставі рішення Печенізького районного суду Харківської області від 7 травня 2004 року відповідач повинен був сплачувати аліменти в користь позивачки, на утримання дитини - [PERSON],в розмірі 100 гривень щомісяця (а.с. 9). Позивачка змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Печенізького районного управління юстиції Харківської області 13 жовтня 2006 року та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого Новобурлуцькою сільською радою Печенізького району Харківської області (а.с. 4, 6). Згідно свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER], виданих Новобурлуцькою сільською радою Печенізького району Харківської області відповідно 20 червня 2014 року та 12 січня 2011 року, позивачка є матір'ю ще двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 22, 24). За відомостями, наданими виконавчим комітетом Новобурлуцької сільської ради Печенізького району Харківської області у довідці № 256 від 6 травня 2014 року, діти проживають разом з позивачкою (а.с. 5). Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду, зокрема, за позовом одержувача аліментів у разі зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Як убачається з матеріалів справи, 23 жовтня 2010 року після укладення шлюбу сімейний стан позивачки змінився, разом з тим, [INFO] та [INFO] в родині позивачки народилось ще двоє дітей. Оскільки утримання трьох дітей потребує від їхніх батьків, зокрема, від позивачки додаткових зусиль та грошових коштів для організації побуту родини, а також, враховуючи, що вона перебуває у декретній відпустці, суд дійшов висновку про погіршення матеріального становища позивачки, що може негативно вплинути на якість матеріального утримання [PERSON] та відповідно є підставою для збільшення розміру аліментів. При визначенні нового розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач проти задоволення позову не заперечував та не надав суду будь-яких доказів, які б могли бути підставою для відмови у позові. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом та згідно частини 2 статті 182 цього ж Кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав, передбачених частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України, для збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду. Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні позову в частині часу, з якого позивачка просила стягувати аліменти у зміненому розмірі, та, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 23 своєї постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», стягує їх не від дня звернення позивачки до суду, а від дня набрання законної сили відповідним рішенням. Крім того, суд, дослідивши матеріали цивільної справи № 2-133/2004 р., вважає за необхідне відкликати виконавчий лист в цій справі за тим самим номером від 7 травня 2004 року. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial