Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

Позивачка в позові вказує, в квартиру №1, що в житловому будинку №6, який розташований по вулиці Київській в селі Корделівка Калинівського району Вінницької області її батьки [PERSON] та [PERSON] заселилися в 1971 році, як в службове приміщення, яке було надано їм Корделівським цукровим заводом, в зв'язку з роботою на підприємстві. Вони сім'єю постійно проживали в квартирі. Її батько [PERSON] помер 21.09.1982 року, а мати [PERSON] померла 20.02.2008 року. Її батьки, а потім і вона неодноразово зверталися до керівництва цукрового заводу за дозволом на приватизацію квартири, так як протягом всього часу проживання в квартирі їхня сім'я проводила поточні і капітальні ремонти, сплачувала платежі за електроенергію та газопостачання. Проте, вона позбавлена можливості формити право власності на вищевказану квартиру, осікльки в Корделівському цукровому заводі та Корделівській сільській раді відсутній орган приватизації. За вказаних обставин позивачка звернулась в суд з даним позовом. Позивачка в судове засідання не зявилася, однак в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник Корделівської сільської ради Калинівського району Вінницької області в судове засідання також не зявився, проте згідно довідки №02-14/607 від 15.12.2017 року виконавчий комітет Корделівської сільської ради позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить справу розглянути за відсутності представника сільської ради. Представник Корделівського цукрового заводу в судове засідання не зявився, хоча про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що в квартиру №1, що в житловому будинку №6, який розташований по вулиці Київській в селі Корделівка Калинівського району Вінницької області батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] заселилися в 1971 році, як в службове приміщення, яке було надано їм Корделівським цукровим заводом, в зв'язку з роботою на підприємстві. Вони сім'єю постійно проживали в квартирі. Батько позивачки [PERSON] помер 21.09.1982 року, а мати [PERSON] померла 20.02.2008 року. Батьки позивачки, а потім і вона неодноразово зверталися до керівництва цукрового заводу за дозволом на приватизацію квартири, так як протягом всього часу проживання в квартирі їхня сім'я проводила поточні і капітальні ремонти, сплачувались платежі за електроенергію та газопостачання, що підтверджується наявними в матеріалах справи розрахунковими книжками. Проте, позивачка позбавлена можливості формити право власності на вищевказану квартиру, осікльки в Корделівському цукровому заводі та Корделівській сільській раді відсутній орган приватизації. Згідно технічного паспорта на будинковолодіння №6, яке розташоване по вулиці Київській в селі Корделівка власність на квартиру №1 не зареєстрована ніким. Таким чином, позивачка володіючи і розпоряджаючись квартирою №1 в двохквартирному житловому будинку відкрито і на законних підставах вже понад 20 років, не може отримати документ про власність на квартиру. Спорів щодо вказаних будівель з третіми особами немає. Згідно ст. 125 Житлового кодексу України позивачка не може бути виселена з квартири. Відповідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК встановлюються принципові засади набуття права власності. Ними є передусім відкритість переліку підстав його виникнення. Це означає, що право власності може набуватися у будь-який спосіб, що не суперечить закону. Зокрема, найбільш поширеною підставою набуття права власності, як і набуття цивільних прав взагалі, є правочини. Не менш важливою є й презумпція законності набуття права власності, тобто право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або якщо незаконність набуття права власності встановлена рішенням суду. Відповідно до ЦК України, право власності може набуватися на: а) майно, якого раніше не існувало, а відтак воно не мало власника (на нову річ, у тому числі на плоди та виготовлену продукцію, побудову тощо); б) майно, яке хоча й існувало, але права власності на нього ні в кого не було, або власник якого невідомий, або від якого власник відмовився чи втратив право власності; в) майно, яке перебуває у власності певної особи (до цієї групи можна віднести правочини; таку подію, як смерть особи з відповідним набором юридичних фактів, необхідних та достатніх для набуття права власності спадкоємцями; реорганізацію юридичної особи). За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved