Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Великоберезнянського району про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 травня 2016 року замінено первісного відповідача [PERSON] сільську раду на належного відповідача управління ветеринарної медицини у Великоберезнянському районі. Позивачка в позові посилається на те, що починаючи з 1984 року вона зареєстрована та проживає разом із своєю родиною за адресою с.Люта, 982, Великоберезнянського району. Позивачка зазначала, що даний будинок був отриманий її чоловіком в тимчасове користування від ветеринарної лікарні району. Разом з родиною вони ведуть спільне господарство, сплачують комунальні платежі. Позивачка вказувала на те, що вона добросовісно та безперервно володіє та відкрито користується вказаним вище будинком та земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт. Дані обставини підтверджуються відповідною відміткою про її реєстрацію в даному будинку в її паспорті, а також технічному паспорті на будинок На сьогоднішній день орендна плата нею не сплачується, будинок перебуває в аварійному стані, претензій з боку будь-яких осіб до її володіння та користування нерухомим майном відсутні. На підставі викладеного позивачка просить визнати за нею право власності на вказаний вище житловий будинок з господарськими надвірними спорудами. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала та пояснила, що вона зі своєю сімєю в спірному будинку проживає більше 30 ти років і на даний час вона не має іншого житла. Оскільки вона та її чоловік сплачували квартплату довгий час , вважає, що за нею слід визнати право власності на будинок №982 в с.Люта Великоберезнянського району за набувальною давністю. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та пояснив, що спірний будинок у 2006 році був переданий з комунальної власності у державну відповідно до наказу Державного департаменту ветеринарної медицини №34 від 29 травня 2006 року на виконання наказу №242 Міністерства аграрної політики України від 16 травня 2006 року «Про прийняття у державну власність цілісних майнових комплексів установ ветеринарної медицини». Тому вважає, що позов безпідставний і не підлягає до задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою с.Люта 982, Великоберезнянського району Закарпатської області. Також встановлено, що спірний будинок у 2006 році був переданий з комунальної власності у державну відповідно до наказу Державного департаменту ветеринарної медицини №34 від 29 травня 2006 року на виконання наказу №242 Міністерства аграрної політики України від 16 травня 2006 року «Про прийняття у державну власність цілісних майнових комплексів установ ветеринарної медицини». Даний факт стверджується копіями наказів, а також актом приймання-передачі від 10.07.2006 року. Відповідно до вимог статті 326 Цивільного кодексу України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить державі Україна. Від імені та в інтересах держави України право власності здійснюють відповідні органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими субєктами. Статтею 328 цього ж Кодексу передбачено підстави набуття права власності. Так, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.345 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є у комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Як вбачається, спірний будинок перебуває у державній власності, а тому право власності на нього не може визнаватися у спосіб, зазначений позивачем в позові. Зважаючи на наведені обставини, в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed