Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав щодо їхніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON] щодо її дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування вимог зазначає, що її дочка [PERSON] та колишній зять [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Також її дочка є матір'ю [PERSON], [INFO]. Відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не дбають про матеріальне та моральне становище дітей. Останні проживають з нею та перебувають на її повному утриманні, однак у зв'язку з невеликими доходами піклуватися про дітей їй дуже важко. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позовній заяві підстав і просила їх задовольнити, та пояснила, що відповідачі без поважних причин ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, неповнолітні діти відповідачів проживаю разом з нею, діти часто хворіють, потребують лікування, догляду, турботи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю і пояснив, що немає можливості приймати участь у вихованні його дітей, у зв'язку з чим не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце судового розгляду справи була повідомлена у встановленому законодавством порядку, причину неявки суду не повідомила, відзив не подала. Представник органу опіки та піклування Сидорчук С.С. в судовому засіданні не заперечив проти позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їхніх дітей, та пояснив, що протягом тривалого часу відповідачі вихованням, розвитком та матеріальним забезпеченням своїх дітей не займаються, а тому комісією з питань захисту прав дитини Камінь-Каширської районної державної адміністрації надано висновок про доцільність позбавлення їх батьківських прав. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, представника органу опіки та піклування, з'ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до вимог частин 2 і 3 ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Підстави для позбавлення матері, батька батьківських прав визначені ст. 164 СК України, у відповідності до якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з вимогами ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з роз'ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження, виданими Карасинською сільською радою, Камінь-Каширського району, Волинської області 17 лютого 2010 року серії [NUMBER], 03 травня 2011 року серії [NUMBER], 04 квітня 2014 року серії [NUMBER] (а.с. 9-11). Відповідачка [PERSON] є також матір'ю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва, виданого Оленинською сільською радою Камінь-Каширського району 18 березня 2008 року серії [NUMBER] (а.с. 12). Відомості про батька дитини [PERSON], як вбачається з копії довідки Оленинської сільської ради від 18 березня 2008 року, записані за заявою матері згідно з ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 17). Відповідачі вихованням своїх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] не займаються, матеріальної допомоги не надають, не цікавляться їхнім фізичним та моральним розвитком, не проявляють батьківської уваги та турботи про них, не піклуються про їхнє навчання. Не займається відповідачка [PERSON] і вихованням свого неповнолітнього сина [PERSON], не надає йому матеріальної допомоги, не цікавиться його фізичним та моральним розвитком, не проявляє батьківської уваги та турботи про нього, не піклується про його навчання. (а.с. 14, 15, 19) Неповнолітні діти [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають з бабусею - позивачкою [PERSON], що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї № 1049 від 17 вересня 2018 року (а.с. 13) і про що відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечив. З висновку комісії з питань захисту прав дитини Камінь-Каширської районної державної адміністрації від 09 квітня 2019 року № 626/26/2-19 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки відповідачі вихованнями та утриманням дітей не займаються, не цікавляться їхнім життям, розвитком, не піклуються про них, і діти проживають з дідусем та бабусею, яка піклується про їх фізичний та духовний розвиток, займається їх вихованням. З цього ж висновку комісії з питань захисту прав дитини вбачається, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно її сина [PERSON], оскільки вона не займається також його вихованням, утриманням, не цікавиться фізичним та моральним розвитком, не проявляє батьківської уваги та турботи про нього, і син проживає з бабусею та дідусем, які піклуються про нього. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачі не турбуються про належне виховання їхніх дітей, не піклуються про їх фізичний та духовний розвиток, їх навчання, не забезпечують необхідного харчування, лікування, не спілкуються з дітьми, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу, тобто фактично ухилилися від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей без об'єктивних поважних причин. З урахуваням таких обставин, позовні вимоги про позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав щодо її дітей належить задовольнити. Беручи до уваги зазначені обставини, а також те, що відповідач [PERSON] позов визнав, і таке визнання ним позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інеших осіб, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо його дітей також належить задовольнити. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 166, 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідності до ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Враховуючи те, що [PERSON] свій обов'язок по утриманню своїх дітей не виконує та беручи до уваги матеріальне становище останньої, а також стан здоров'я та матеріальне становище її неповнолітніх дітей, суд вважає за можливе та необхідне стягувати з неї аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 09 листопада 2018 року, і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду від 12 січня 2017 року з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] - в розмірі 550 грн., [PERSON] та [PERSON] - в розмірі по 450 грн. на кожного щомісячно до повноліття старшої дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оскільки [PERSON], на користь якої стягувалися згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду від 12 січня 2017 року аліменти на утримання дітей з батька [PERSON], не виконує свій обов'язок по утриманню дітей, та з урахуванням матеріального становища відповідача [PERSON], стану здоров'я його дітей та їхнього матеріального становища, вимог законодавства про мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, суд дійшов висновку, що належить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON], і стягувати з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 09 листопада 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів з відповідачів у межах суми платежів за один місяць. За згодою позивачки суд не стягує понесені нею судові витрати по оплаті судового збору з відповідачів.

Outcome: approved