Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.07.1997 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб, шлюбний договір або інші правочини про поділ майна між ними не укладались. В період шлюбу сторонами було нажито майно, а саме: квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] загальною вартістю 70000,00 грн. та нежитлова будівля гараж, розташована за адресою: [ADDRESS] загальною вартістю 70000,00 грн. Зазначене майно перебуває у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] . Поділити вказане майно у позасудовому порядку сторонам не вдається, внаслідок відмови відповідача від цього. Оскільки будь-яких договорів щодо розміру частки у спільному майні позивачка та відповідач не укладали, частка [PERSON] у вказаному спільному майні складає Ѕ частину спірного майна. В зв`язку з чим, просить виділити та визнати право власності за [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] площею 36,2 кв.м., житловою площею 19.2 кв.м., загальною вартістю 70000,00 грн.; виділити та визнати право власності за [PERSON] на нежитлову будівлю гараж, розташований за адресою: [ADDRESS] площею 26,2 кв.м., загальною вартістю 70000,00 грн. Стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати по справі. Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України у відсутності позивачки та відповідача, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого відділом РАГС Покровського району Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] одружились 25.07.1997 року, шлюб зареєстровано відділом РАГС Покровського району Дніпропетровської області, актовий запис №51. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23441382 від 29.07.2009 року (а.с.16). Крім того, право власності на спірну квартиру підтверджується копією рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області №2-74/2009 р. від 09.06.2009 року, копією Технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності громадянина [PERSON] (а.с.10-11,17-18). Крім того, на замовлення [PERSON] 19.09.2019 року було виготовлено Технічний паспорт на гараж (машино-місце), який розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12-14). Так, відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу належить їм на праві сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними. Відповідно до ч.1, 2 ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК (2947-14) та ст. 372 ЦК (435-15). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляди справи. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Аналізуючи наведені норми закону, враховуючи той факт, що будь-яких договорів щодо розміру частки у спільному майні сторони не укладали, відповідач визнав позов в повному обсязі, суд дійшов висновку, що придбана сторонами під час шлюбу квартира та нежитлова будівля гараж, є об`єктами спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу шляхом виділення та визнання права власності за [PERSON] на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] площею 36,2 кв.м., житловою площею 19.2 кв.м., загальною вартістю 70000,00 грн.; виділення та визнання права власності за [PERSON] на нежитлову будівлю гараж, що розташований за адресою: [ADDRESS] площею 26,2 кв.м., загальною вартістю 70000,00 грн. що не порушує прав та законних інтересів будь-яких осіб. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 908,00 грн., сплачений останньою при подачі позовної заяви. На підставі наведеного,

Outcome: approved