Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

Позивачка звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи який вказала, що в її власності та у власності її сина [PERSON] перебуває трикімнатна квартира [ADDRESS] . Однак восени 2014 року син [PERSON] загинув, у зв`язку з чим проходив військову службу в зоні проведення антитерористичної операції. Для оформлення спадщини після смерті сина, а саме 1/2 частини вищевказаної квартири, позивачка звернулась до державного нотаріуса Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області. У видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті сина нотаріусом позивачу було відмовлено крім того нотаріус повідомила, що на підставі постанови державної виконавчої служби Обухівського району від 30.09.2004 року за №1344495, від 04.10.2004 року за №1352234 та від 15.10.2008 року за №8072691, було виявлено арешт на належну позивачу та її сину квартиру, реєстраційний номер обтяження 237557423. В 2004 році та в 2008 році позивачки виникала заборгованість по оплаті електричної енергії, яка використовувалась нею у вищевказаній квартирі, суми боргу позивач не пам`ятає, але пам`ятає, що був борг існував. Вказаний борг мною був погашений, на даний час відпали обставини в обтяженні майна позивачки, тому позивач просить в судовому порядку припинити обтяження на вказане майно. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив, проти в якому зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» є не належним відповідачем Представник третьої особи Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань до суду не подав. Перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню наступних підстав. У власності позивачки [PERSON] та її сина [PERSON] перебуває трикімнатна квартира [ADDRESS] . Восени 2014 року загинув син позивачки [PERSON] , який проходив військову службу в зоні проведення антитерористичної операції, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 30.05.2019 року Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.7). При оформленні спадщини було встановлено, що Обухівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на майно позивачки було накладено арешт. Вказаний арешт був накладений Обухівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.09.2004 року за №1344495, від04.10.2004 року за №1352234 та від 15.10.2008 року за №8072691, реєстраційний номер обтяження 237557423. Звернувшись до третьої особи про зняття арешту позивачка отримала відповідь №5757 від 03 лютого 2021 року, що дані виконавчі провадження знищені, а тому не можуть надати інформації та роз`яснили її право звернення до суду про зняття арешту, що підтверджується копією листа (а.с.9). Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Виходячи з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1, 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось, а тому суд залишає їх за позивачем. Враховуючи викладене та

Outcome: approved