Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 07.08.1980 року була прийнята на роботу на ПАТ «ДЗАК» копіювальником. На сьогоднішній день позивач продовжує працювати у відповідача на посаді технік - технолог ІІ категорії, однак з грудня місяця 2012 року по сьогоднішній день їй не виплачувалась заробітна плата. Таким чином, неправомірними діями відповідача позивачка була позбавлена права на своєчасну оплату праці, інших доходів не мала, а тому змушена позичати гроші в родичів та знайомих, грошей постійно не вистачало, що порушило нормальні життєві зв'язки. Це завдало позивачці моральну шкоду. Оскільки ПАТ « ДЗАК» добровільно не виплатив належну позивачці заробітну плату, тому остання змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. В судовому засідання позивачка [PERSON] просила стягнути з відповідача в її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі, визначеному довідкою, поданою представником відповідача, та моральну шкоду в розмірі 1500 грн. Представник відповідача Ахмадова А.Ф. позовні вимоги в частині стягнення заборгованість по заробітній платі в розмірі 17011 грн. 21 коп. визнала повністю, щодо вирішення питання про стягнення моральної шкоди на користь позивачки поклалась на думку суду. Заслухавши думку позивачки, представника відповідача, оглянувши матеріали справи, суд встановив, що позивачку було прийнято на роботу в ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів», де вона і працює по сьогоднішній день. Виплата заробітної плати позивачці підприємством не була проведена. Заборгованість відповідача перед позивачкою по заробітній платі станом на 03.09.2014 року становить 17011 грн. 21 коп., що підтверджується довідкою за № 680 від 04.09.2014 року, виданою бухгалтерією ПАТ «ДЗАК» та долученою до матеріалів справи представником відповідача. Згідно ст. 115 КЗпПУ заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Беззаперечно встановлено той факт, що позивачці [PERSON] не виплачувалась нарахована заробітна плата з вини відповідача, оскільки проти цього в судовому засіданні не заперечив сам представник відповідача. Відповідно до роз'яснень, даних в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями /бездіяльністю/ вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як вказує законодавець, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи посилання позивача, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає можливим позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 500 грн. Зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що позов підлягає до задоволення та стягнення з відповідача вищезгаданої суми заборгованості, зважаючи зокрема на положення ч.1 ст.61 ЦПК України. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави.

Outcome: approved