Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення пені за несплачені аліменти, посилаючись на те, що Московським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 2-7830/09 від 25.01.2010 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяца, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 22.02.2010 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 17563110, копія постанови якої була направлена на адресу місця реєстрації боржника рекомендованим листом. На даний час виконавчий лист № 2-7830/09 від 25.01.2010 року перебуває на примусовому виконанні у Комінтернівському відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області, але він не виконується відповідачем. державним виконавцем було проведено дії з виявлення доходів відповідача та його майнового стану. Але, дії боржника, зокрема неотримання кореспонденції, не з'явлення на виклики державного виконавця, відсутність доходів свідчать про ухилення боржника від виконання рішення. В результаті вжитих заходів державному виконавцю не вдалося стягнути з відповідача жодної суми заборгованості по аліментам. На підставі викладеного позивачка була змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Представник позивача до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву з клопотанням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення рішення при заочному розгляді не заперечувала. Відповідач до судового засідання не зявився, повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, причини не явки до суду не повідомив. У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, суд визнає, що відповідач [PERSON] повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 Сімейного кодексу України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів, і зі змісту цієї норми випливає, що визнання боржником наявності заборгованості зі сплати аліментів є визнанням неналежного виконання ним аліментних зобов'язань, що є підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів. При цьому, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість творилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З урахуванням того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а на суму несплачених аліментів за той місяць, у якому не проводилося стягнення аліментів. Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватися з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% від простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 22.02.2010 р., виконавчим листом № 2-7830/09 від 25.01.2010 року виданого Московським районним судом м. Харкова стягнуто з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) цомісяца, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. . Таким чином, відповідач був обізнаний про свій обов'язок сплачувати аліменти, періодично сплачував аліменти на сумму ? частини усіх видів заробітку (доходів) цомісяца, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ., про що зазначено в розрахунку заборгованості по аліментам., але заборгованість утворилась саме з 21.07.2009 року. Відповідно до розрахунку заборгованності по аліментам [PERSON]Є.у наданим Комінтернівським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, остаточна сума заборгованості по аліментам станом на 28.02..2017 року становить 69925 грн 29 коп. (а. с. 5) Згідно ж положень ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. В постанові Верховного суду України від 11 вересня 2013 року № 6-81 цс 13 сформульована обов'язкова для всіх судів України правова позиція «Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму». Здійснений позивачкою розрахунок обчислення розміру пені здійснено за правилами статті 196 Сімейного кодексу України та з врахуванням правової позиції сформованої в постанові Верховного суду України від 11 вересня 2013 року № 6-81 цс 13, у розмірі 21279 грн 24 коп. підстав для зменшення розміру суми неустойки суд не вбачає, а тому пеня за прострочення сплати аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] за період з 21.07.2009 р. по 28.02.2017 року підлягає задоволенню у повному обсязі. Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved