Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] року у них народилася донька - [PERSON]. Даний шлюб був розірваний 13 жовтня 2014 року Краматорським міським судом Донецької області. На даний час позивачка вдруге одружена та разом з чоловіком виховує доньку [PERSON] та спільного з чоловіком сина [PERSON]. Ще до офіційного розірвання шлюбу відповідач залишив позивачку з донько. З того часу він не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та зовсім не цікавиться життям та розвитком доньки, чим ухиляється від виконання своїх обов'язків, так як проживання дитини з одним з батьків не звільняє обох батьків від права спілкування з дитиною та обов'язку виховувати дитину, піклуватися про неї та матеріально її забезпечувати. Враховуючи викладене позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі ? частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно на утримання доньки до досягнення дитиною повноліття з моменту звернення до суду. Позивач - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи шляхом направлення судової повістки - повідомлення через офіційний веб-портал «Судова влада України» (а.с.15, 20, 26) - копії судових повісток), жодних заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив. Суд вирішив за можливе провести розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст. 169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Як убачається з матеріалів справи, 20 січня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб (а.с.5), який заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13 жовтня 2014 року було розірвано (а.с.6). Від вказаного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], про що Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області зроблено відповідний актовий запис за №867 та видане відповідне свідоцтво (а.с.8). Згідно довідки про взяття на облік переміщеної особи з тимчасово окупованої території України, позивач [PERSON] є особою, яка перемістилася з тимчасово окупованої території в м. Київ. Разом з [PERSON], [INFO] прибули до м. Києва неповнолітні донька - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.9) Відповідно до копії свідоцтва про шлюб виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, 13 травня 2015 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с.10). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. А частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», «Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення». Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, при призначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з наведеного, вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту пред'явлення позову до суду, тобто з 19 лютого 2016 року. Відповідно до ст. 367 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням ст. 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат і вважає за необхідне стягнути з відповідача згідно зі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved