Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача посилаючись на те, що вона є добровільним членом Садівничого Товариства «Силует» Садівничого масиву «Тилигульський 1» Кордонської сільської ради Лиманського (Комінтернівського) району Одеської області та оформила право власності на нерухоме майно земельну ділянку [ADDRESS] для індивідуального садівництва площею 0,0576 га та на садовий будинок, загальною площею 74,7 кв.м. Проживаючи та використовуючи земельну ділянку та садовий будинок вона постійно використовувала електричну енергію, вона постійно здійснювала оплату за спожиту електричну енергію шляхом подачі грошових коштів у касу, відповідно показників електричного лічильника про що свідчать штампи та підписи уповноважених осіб. Однак 01.10.2017 року група осіб на чолі із головою садівничого масиву «Тилигульський 1» [PERSON] прийшли до її садового будинку та без попередження (що за Правилами користування електричною енергією є обов`язковим), без пред`явлення наряду-допуску та без складення на місці акту про відключення самовільно відключили її будинок від електромережі. Вважала, що здійснення відключення її будинку у такий спосіб є протиправним та таким, що не відповідає діючому законодавству, а особа, що здійснила відключення діяла з перевищенням повноважень, оскільки діючим Статутом товариства таких повноважень не передбачено. Просила суд визнати незаконними дії Садівничого масиву «Тилигульський 1» в особі голови Слободніченка В.О. в частині відключення в частині електричної енергій садового будинку [ADDRESS] », який належить на праві власності [PERSON] ; - зобов`язати відповідача поновити подання електричної енергії в садовий будинок позивача. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач - голова СТ «Тилигульський - 1» Слободніченко В.О. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що вимоги є неправомірними, позовна заява викладена однобоко, не об`єктивно висвітлені посилання на документи за для введення суду в оману неправдивою інформацією. Садовий будинок позивачки дійсно був відключений від електричного постачання, однак попередження про подвійний вхід електроенергії в будинок були неодноразові, при свідках у письмовій та усній формі. Позивачка постійно відмовлялась від підпису на попередженнях. Перше попередження за несплату за електричну енергію та членські внески були ще 22 січня 2017 року. Позивач відмовилась від підпису. Системним аналізом сплати кількості за спожиту електроенергію членів садового масиву за певний період у керівництва виникла підозра про те, що [PERSON] якимось чином користується незафіксованою лічильником електроенергією. Тоді було прийнято рішення перевірити усі лічильники на будинках для детального контролю користування. Між СТ та ПАТ «Енергопостачальна компанія Одесаобленерго» укладено договір постачання електричної енергії. При оплаті по договору виявлялись розбіжності між даними загального лічильника по садовому масиву та показників, які надходять від членів садового масиву за їх прибудинковими лічильниками. В результаті чого весь тягар за зайві кіловати лягає на добросовісних користувачів масиву. 09 квітня 2017 року при перевірці лічильників у позивачки встановлено два вводи по двох лічильниках, які одночасно були під напругою. Електрик відключив роторний лічильник та підключив електронний, для того, щоби вона могла користуватися електричною енергією до вирішення питання зборами. Позивачці дали строк для усунення проблеми та сплати боргів за електричну енергію та членські внески про що їй було виписано попередження, яке вона відмовилась підписувати. 11 червня 2017 року проводилися загальні збори членів СМ «Тилигульський- 1» на якому були присутні 192 члени масиву з 365 . На зборах була присутня позивачка [PERSON] та її чоловік [PERSON] , який був попереднім головою СМ «Тимлигульський - 1». На комісії доповіли про порушення [PERSON] правил користування електричною енергією, зафіксований актом № 10 від 09.04.2017 року. Вирішили надати [PERSON] 2 місяці для сплати боргів по електроенергії, обслуговуванню електромережі та членським внескам. 19 вересня 2017 року ще раз було попередження про несплату та про відключення, але [PERSON] відмовилась від підпису та прийняття попередження, про що складено акт у присутності свідків. 01.10.2017 року на підставі наряду- допуску № 81 та акту № 40 від 01.10.2017 року комісія відключила будинок [PERSON] від електропостачання. Вважали свої дії правомірними, такими, що відповідають нормам Статуту товариства, Правилам користування електричною енергією, присили суд відмовити у задоволенні позову. Розглянувши поданий позов, матеріали справи, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з такого. Судовим розглядом встановлено [PERSON] являється членом садівничого товариства з 06 червня 1988 року та власником земельної ділянки та садового будинку розташованих за адресою [ADDRESS] (т. 1 а.с.6-10). 01.10.2017 року представники СМ «Тилигульський -1» відключили будинок, що належить [PERSON] від постачання електричної енергії. Дана подія зафіксована актом від 01.10.2017 року (т. 1 а.с. 116) за дорученням голови СМ [PERSON] , що підтверджується нарядом допуском № 81 від 01.10.2017 року (т. 1 а.с. 117). Підставою для відключення мотивована тим, що [PERSON] має заборгованість за споживання електричної енергії (т. 1 а.с. 149) та подвійний вхід у будинок, знаходження лічильника під напругою при відсутність видимого підключення ( т. 1 а.с. 92, а.с. 142). Задовольняючи вимоги позивачки щодо визнання незаконними дій голови СМ «Тілігульський - 1» суд виходив з того, що відключення будинку [PERSON] від електричної енергії були здійснені у непередбачений спосіб з перевищенням повноважень, встановлених Статутом без додержання встановлених вимог відповідно Договору про постачання електричної енергії № К-182 від 18 квітня 2006 року укладеного з ВАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» (Далі Договір) (т. 1 а.с. 172- 179) та Правил користування електричною енергією для населення. Відповідно п. 8 Договору [PERSON] є субспоживачем електричної енергії. Пунктом 8.1.6 передбачено, що у разі заборгованості субспоживача за електричну енергію на вимогу Постачальника (ВАТ Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго») Споживач (СМ «Тилигульский - 1») відключає електроустановки субспоживача у терміни, які доводяться Споживачу Постачальником електричної енергії відповідним розпорядженням, або після складення відповідного акту надає можливість Постачальнику електричної енергії відключити електроустановки цього субспоживача. Судовим розглядом справи встановлено відсутність додержання даного порядку при здійснені відключення будинку [PERSON] від користування електричної мережі. При ухваленні рішення суд не приймає до уваги протоколи зборів (а.с.77-83), оскільки відключення субспоживача від електричної енергії може бути здійснено лише на вимогу ВАТ Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго», однак такої вимоги, щодо будинку [PERSON] суду відповідачем не надано та судовим розглядом не встановлено. Задовольняючи вимоги позивачки суд виходив з того, що відключення будинку [PERSON] від електричної енергії на підставі акту огляду ділянки [ADDRESS] без дати є неправомірним, оскільки правопорушенням у електроенергетиці є не сам факт наявності подвійного вводу до будинку, а встановлений факту розкрадання споживачем електричної енергії (т. 1 а.с.92, 142). Судовим розглядом справи не встановлено жодного належного та допустимого доказу самовільного підключення, споживання електроенергії або факту розкрадання електричної енергії споживачами [PERSON] або [PERSON] . Згідно з ч.2 ст.27 Закону України «Про електроенергетику», п.48 Правил користування електричною енергією для населення крадіжкою електричної та теплової енергії є самовільне підключення до об`єктів електроенергетики й споживання енергії без приладів обліку. Відповідно до п.1.24 Інструкції по складанню актів про порушення правил користування електричною енергією для населення при виявленні порушення необхідно визначити метод розкрадання електроенергії, перевірити працездатність пристрою розкрадання й продемонструвати виявлене порушення споживачеві. Суд не приймає до уваги посилання відповідача, щодо належного попередження про відключення електричної енергії будинку [PERSON] (т. 1 а.с. 147), оскільки з даного попередження не можливо однозначно встановити, коли це попередження було виготовлено та надано [PERSON] у який час планувалося здійснити відключення. Документ містить дату 09 вересня 2017 року, але з його тексту не можливо встановити чи то дата виготовлення попередження, чи то дата запланованого відключення. Суд відхиляє як доказ попередження (т. 1 а.с. 153), оскільки із змісту попередження встановлено, що 01.10.2017 року будинок [PERSON] вже був відключений за таких обставин є незрозумілим хто, кого і навіщо даним попередженням попереджав. Суд вважає неналежним доказом своєчасного попередження [PERSON] про відключення електричної мережі, відповідно до попередження (т.1 а.с.141). Даний доказ не містить дати, що унеможливлює встановлення реальної події такого попередження. Зміст попередження містить інформацію про відключення [PERSON] від електропостачання, за несплату рахунку за спожиту електричну енергію, разом з усіма об`єктами «згідно договору від 18.04.2006 р. № 182 з 8-ої години 23.01.2017 року». Інформація про те, що відключення будинку [PERSON] від електропостачання за подвійний вхід - відсутня. Крім того, у попередженні зазначено, що відключення буде загальне і здійснене Лиманським РЕМ ПАТ «Одесаобленерго», а не СТ «Тилигульський -1». Суд приймає до уваги показання свідків [PERSON] , [PERSON] про те, що [PERSON] була присутньою при складені акту та при подачі попередження, але відмовлялася від підпису, так як ці дві події співпадають за часом, однак дану поведінку [PERSON] суд розцінює як єдину доступну їй на той час форму самозахисту від свавілля діючого керівництва садового товариства. Факт того, що попередження та відключення будинку від електричної енергії в один і той же день, а саме 01.10.2017 року підтверджено поясненнями [PERSON] та свідка [PERSON] , які суд приймає до уваги. Суд не приймає до уваги посилання позивачки на відсутність у неї заборгованості по електричній енергії та членським внескам, оскільки з представлених суду квитанцій про сплату за електричну енергію відсутні беззаперечні докази даного факту, однак суд вважає, що навіть за наявності заборгованості за електричну енергію відключення споживача [PERSON] повинно було бути здійсненим у спосіб передбачений п. 8.1.6 Договору. Відповідно до представлених суду квитанцій про сплату членських внесків має заборгованість по сплаті членських внесків за 2007, 2012- 2014 роки, дані обставини підтверджені [PERSON] представленими у якості доказів розділ ІІІ членські внески членської книжки садовода (т. 1 а.с. 7) та квитанції з помітками: ( т. 1 а.с. 23) електрик 2011 рік 24 грн. членські внески 2011 рік - 60 грн.; (т. 1 а.с. 24) електрик 2009 рік - 24 грн.; членські внески 2009 рік - 60 грн; електрик 2010 - 24 грн.; внески - 2010 р. 60 грн. (т. 1. а.с. 26) мусор - 10 грн.; електрик 2 півріччя - 12.0 грн. возноси друге півріччя 30; електрик - 2008 рік - 24 грн., членські внески 2008 рік 60 грн.; (т. 1 а.с. 28) про сплату членських внесків за 2017 рік - 168 грн. та служба електромереж - 48 грн. Оплату за користування електричної енергії [PERSON] здійснює на підставі абонентської книжки за електричну енергію [ADDRESS] відповідно до якої, у [PERSON] дійсно існує заборгованість по сплаті за електроенергію у сумі 543 гривні, яка виникла внаслідок недоплати позивачем 25 жовтня 2015 року. Різниця в показниках лічильника з дати попередньої сплати склала 1500(6260-4760) за тарифом 1,06 тобто позивачем належало до сплати 1590 гривень, тоді як фактично сплачено лише 1047 грн.(т.1 а.с.20). Матеріали справи не містять у собі доказів на підтвердження того, що позивачу було вручено попередження про відключення від електричної мережі з підстав несплати за спожиту електричну енергію. Відповідно до п. 27 Правил користування електричною енергією для населення затверджених постановою КМУ № 1357 від 26 липня 1999 року, у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом десяти днів після терміну, зазначеного у договорі чи на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електроенергії. Порушене право [PERSON] на постачання електричної енергії підлягає відновленню, у зв`язку з чим СТ «Тилигульський -1» слід зобов`язати поновити постачання електричної енергії на земельну ділянку (садибу) позивача. Згідно ст. ст.1, 21 Закону України «Про об`єднання громадян», об`єднання громадян є добровільне громадське формування створене на основі єдності інтересів для спільної реалізації громадянами своїх прав і свобод, й може мати у власності кошти та інше майно, необхідне для здійснення його статутної діяльності. Об`єднання громадян набуває право власності на кошти та інше майно, передане йому засновниками, членами (учасниками) або державою, набуте від вступних та членських внесків, пожертвуване громадянами, підприємствами, установами та організаціями, а також на майно, придбане за рахунок власних коштів чи на інших підставах, не заборонених законом. Відповідно до ч.2 ст. 27 вказаного Закону, громадське об`єднання несе відповідальність передбачену цим Законом (щодо накладення стягнення) та іншими законодавчими актами України. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що діями СТ «Тилигульський -1» по відключенню садового будинку було порушено права позивача на постачання електричної енергії для власних потреб садівництва. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (диспозитивність цивільного судочинства). Згідно ч.3 ст.13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як вказує ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7 ст.81 ЦПК України). У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 23, 97, 98, 99, 100, 101 ЦК України,

Outcome: approved