Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-16 00:00:00

Позивачка вказує, що 19.09.2014 року вона за договором позики передала [PERSON], кошти в сумі 8\~000 грн., та 1\~000 доларів США, що на час подання позову становить 22\~260,00 грн. На підтвердження фактичної передачі коштів, відповідач надав розписку, в якій зобовязувався повернути вказані кошти до 01.01.2015 року. Однак, станом на 29.04.2015 року кошти не були повернуті. Відповідач на прохання повернути кошти не реагує. Причиною звернення до суду послужило протиправне невиконання відповідачем договірних зобовязань за договором позики. Загальна сума боргу відповідача станом на 29.04.2015 року, становить 36\~693,01 грн. На підставі вище наведеного позивачка просить суд постановити рішення про стягнення з [PERSON], на її користь суму боргу за договором позики, 3 % річних, інфляційні втрати. У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання на розгляд справи не зявився, але надав суду заяву, у якій позов визнає частково, відповідно до наданих заперечень. Справу просить розглядати у його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З письмової розписки від 19.09.2014 року, вбачається, що [PERSON], позичив у [PERSON] гроші в сумі 1\~000 доларів США і 8\~000 гривень. Строком до 01.01.2015 року. Враховуючи наведене суд вважає, що між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини. Доводи позивачки про наявність між сторонами боргових зобов'язань підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ст. ст. 599, 610 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушення зобов'язання є його невиконання. Якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобов'язання борговий документ, то кредитор приймаючи виконання, повинен повернути цей документ. В судовому засіданні встановлено, що борговий документ (розписка) знаходиться у позивачки, що свідчить про невиконання зобов'язання відповідачем, а саме: про не повернення їй боргу. Що ж стосується наданих відповідачем заперечень у яких він зазначає, що віддав позивачці частину коштів і це можуть підтвердити свідки, то суд не приймає це до уваги, адже згідно абз. 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України, заперечення однієї із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитись письмовими доказами, засобами аудіо, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. У відповідності із ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу (суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом). Оскільки в судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли договірні зобовязання (договір позики), умови якого відповідачем не виконані, то позовні вимоги [PERSON], підлягають до задоволення, згідно розрахунку заборгованості наданої позивачем. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому з [PERSON], підлягає стягненню на користь [PERSON], 367.00 грн., витрат повязаних зі сплатою судового збору. На підставі ст. ст. 218, 525, 526, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1051 ЦК України, ст. ст.10, 60, 88, 294 ЦПК України, суд -

Outcome: approved