Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 серпня 1997 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 185, від якого 10 квітня 1997 року народилась донька [PERSON], а 30 вересня 2008 року донька [PERSON]. Позов мотивує тим, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, почуття поваги та любові втрачено, подружніх стосунків не підтримують з 2008 року, не ведуть спільного господарства, відсутність спільного бюджету. Спроби примиритись не дали жодного результату, шлюб існує формально, подальше спільне життя є неможливим, суперечитиме їхнім інтересам. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, дала аналогічні пояснення, що й його мотиви. Просила позов задовольнити. Доповнила, що чоловік має іншу жінку, з якою має дитину, наміри з ним вона не має примиритись, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, просив надати їм строк на примирення, оскільки бажає зберегти сімю. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається із свідоцтва про шлюб, сторони зареєстрували шлюб 01 серпня 1997 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 185. Згідно копій свідоцтв про народження серії І-КИ № 438651, виданного 05 липня 2013 року [PERSON] народилась 01 серпня 1997 року, серії № І-КИ № 205494, виданого 10 жовтня 2008 року [PERSON] народилась 30 вересня 2008 року, їх батьками є сторони у справі. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є небажання позивачки будувати у подальшому сімейні стосунки. Згідно ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідач в судовому засіданні хоча просив надати їм строк для примирення, однак не вказав, що саме особисто зробив з 2008 року, щоб зберегти сімю, зазначив, що був період, коли не підтримували жодних стосунків принципово, навіть не спілкувались. Суд вважає, що немає підстав до надання сторонам строку для примирення, оскільки такі не підтримують жодних стосунків як подружжя з 2008 року. Сторони не вчинили жодних дій до збереження шлюбу. Враховуючи те, що позивачка остаточно визначилась і збереження шлюбу категорично не бажає, сторони реально припинили подружні та будь-які інші в сімейному-родинному контексті відносини з 2008 року, суд приходить до висновку, що немає підстав для подальшого збереження їх шлюбу, у звязку з чим такий доцільно розірвати. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачені ним при зверненні до суду 487 грн. 20 коп. судового збору.

Outcome: approved