Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що відповідачка є матір?ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], а відомості про батька дитини в актовий запис про народження внесено зі слів матері. На даний час [PERSON] проживає разом з позивачкою, яка є його бабусею, та її чоловіком [PERSON], дитина знаходиться на їхньому утриманні та вихованні Посилаючись на те, що з моменту народження дитини відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов?язків, разом з дитиною на проживає, не забезпечує харчування, медичного догляду та лікування дитини, свідомо ухиляється від спілкування з дитиною, позивачка просила позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON], [INFO], передати дитину бабусі на виховання до вирішення службою у справах дітей питання щодо встановлення опіки над дитиною. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та, посилаючись на викладені в позові підстави, просили суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з?явилась, в матеріалах справи наявна її нотаріально завірена заява про згоду на позбавлення батьківських прав та про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи в судове засідання не з?явився, надав до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, а також висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. З урахуванням поданої відповідачкою заяви та положень ст.ст.200,211 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності останньої з ухваленням рішення у підготовчому судовому засіданні. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що матір?ю малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Позивачка [PERSON] є рідною бабусею [PERSON] Відповідно до довідки про склад сім?ї ЖБК №81 «Дніпросільмаш» [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за [ADDRESS] Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11.12.2017 року [PERSON] визнана такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Згідно довідки [PERSON], [INFO], відвідує КЗО «Дитячий навчальний заклад (ясла-садок) №226 комбінованого типу» Дніпровської міської ради з 01.08.2017 року. Влаштуванням в ДНЗ та вихованням дитини займаються [PERSON] та [PERSON] Відповідно до акту від 06.02.2017 року, довідки від 28.08.2017 року, складених головою ЖБК №18 «Дніпросільмаш» [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 01.12.2015 року, вихованням [PERSON] займаються його бабуся [PERSON] та його дідусь [PERSON] Відповідно до висновку органу опіки та піклування Центральної районної у м.Дніпрі ради за вих.№16/263 від 13.06.2018 року вихованням дитини займається бабуся та дідусь, які забезпечують дитину матеріально та всім необхідним для повноцінного розвитку, а також визнано за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON] по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON],[INFO] Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Частиною 1 ст.152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання за без-печується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно ч.ч.1,2,4 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрун-туватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.2 ч.1, ч.ч.3,4 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьків-ських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має особа, в сім'ї якої проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'я-зані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, нав-чання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В п.15 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосуван-ня судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» розяснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п.16 вказаної вище постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно ч.4 ст.167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Судом встановлено та вбачається з наведених вище доказів, що відповідачка з дитиною не проживає, матеріально не допомагає дитині, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не цікавиться успіхами дитини. З урахуванням вищенаведеного та ставлення відповідачки до питання виховання та утримання дитини, самоусунення від виконання батьківських обов'язків, не надання матеріальної допомоги на утримання дитини та відсутності обставин, які б свідчили про неможливість цього, суд приходить до виснвоку про наявність передбачених п.2 ч.1 ст.164 СК України підстав для позбавлення відповідачки баткьівських прав. Про наявність вказаних підстав свідчить зокрема і засвідчена нотаріально заява відповідачки про згоду на позбавлення її батьківських прав по відношенню до дитини, яка свідчить про відсутність у останньої намірів виконувати свої батьківські обовязки. В зв'язку з цим, позовні вимоги в цій частині суд вважає обгрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлгяають задоволенню. Також враховуючи встановлені судом обставини та наведені положення ч.4 ст.167 СК України, а також ту обставину, що відомості про батька дитини в актовий запис про народження внесено на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню і позовні вимоги позивачки в частині передання їй на виховання дитини до вирішення службою у справах дітей питання щодо встановлення опіки над останньою. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки слід стягнути сплачений останньою судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. за задоволену вимогу про позбавлення баткьівських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved