Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Також просить стягнути судові витрати з відповідача. Свої вимоги мотивувала тим, що вона відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 23.11.2017 приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області, Барською І.О. , являюся власником квартири [ADDRESS] . Крім неї, в даній квартирі значиться зареєстрованим чоловік її сестри - відповідач по справі [PERSON] , що підтверджується копією домової книги. Однак відповідач з моменту реєстрації і по сьогоднішній день у належній їй квартирі не проживає, що підтверджується довідкою ОСББ «Перемоги 6» від 22 лютого 2020 року. Добровільно знятись з реєстраційного обліку відповідач не бажає. Участі в утриманні квартири та оплаті комунальних послуг відповідач не приймає. Вона сама утримує належне їй житло та сплачує всі комунальні послуги. Реєстрація відповідача в належній її квартирі є перешкодою в реалізації нею свої прав як власника. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач в позовній заяві просив розгляд справи проводити в спрощеному провадженні. Відповідач [PERSON] в установлений судом строк не подав заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надав. Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, за наявними в справі матеріалами. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст..264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема: - чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; - які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; - яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; Судом встановлено, що позивачка, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданим 23.11.2017 приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області, Барською І.О. , являюся власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом [NUMBER] (а.с.4). Крім позивачки в даній квартирі значиться зареєстрованим відповідач по справі - [PERSON] , що підтверджується копією домової книги (а.с.5-6). З моменту реєстрації відповідач у належній квартирі позивачки не проживає, що підтверджується довідкою ОСББ «Перемоги 6» від 22 лютого 2020 року (а.с.9). Добровільно знятись з реєстраційного обліку відповідач не бажає. Участі в утриманні квартири та оплаті комунальних послуг не приймає. Позивачка сама утримує належне їй житло та сплачує всі комунальні послуги. Реєстрація відповідача в належній її квартирі є перешкодою в реалізації прав позивачки, як власника. Незняття відповідача з місця реєстрації створює суттєві перепони для здійснена позивачем своїх прав як спадкодавця на будинок та перешкоджає їй користуватись майном. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За правилами положень ст.ст. 317, 319 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном у тому числі і житлом. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України, власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ст. 405 ч. 2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, провадиться в судовому порядку. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми права, обставини справи, суд вважає, що оскільки відповідач не користується даним житловим приміщенням, не проживає в ньому, доказів того, що позивач або інші особи, чинили йому перешкоди у користуванні житлом не надано, також не надано будь-яких доказів про те, що між ними встановлені домовленості щодо користування даним житлом, а тому позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовій збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, інші судові витрати у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved