Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з травня 2019 року по квітень 2020 року в розмірі 22599 гривень 75 копійок. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що рішенням Богуславського районного суду Київської області у справі № 358/490/13-ц від 12.04.2013 року було стягнуто із відповідача на її користь аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак відповідач ухиляється від виконання рішення суду та допустив заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 22599 гривень 75 копійок станом на 01 травня 2020 року. Посилаючись на положення ст. 196 СК України позивачка просить задовольнити її вимоги. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що підтримує свої позовні вимоги про стягнення аліментів та не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, хоч належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] згідно рішення Богуславського районного суду Київської області у справі № 358/490/13-ц від 12.04.2013 року зобов`язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Відповідач останнім часом не сплачував аліменти і його заборгованість станом на 30.04.2020 року становить 22599,75 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах, складеним старшим державним виконавцем Богуславського районного ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Храбуст О.С. Згідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до роз`яснень викладених в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки /пені/ настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення. Суд дослідивши докази по справі в їх сукупності, дійшов до висновку про те, що у виникненні заборгованості є вина відповідача, оскільки він є працездатним за віком та відсутні відомості, що він за період виникнення заборгованості приймав міри до пошуків роботи, чи були перешкоди щодо працевлаштування, чи мав він тимчасову непрацездатність. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц зроблено висновок, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Згідно розрахунку позивачки, пеня за прострочку відповідачем сплати аліментів становить 43470 грн. 89 коп., з чим суд погоджується. Разом з тим, враховуючи обмеження встановлені ч. 1 ст.196 СК України, оскільки сума заборгованості зі сплати аліментів становить 22599,75 гривень, стягненню підлягає пеня за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 22599 гривень 75 коп. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved