Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.07.2017 року близько 15 год. 30 хв. водій маршрутного таксі РУТА 25, д.н.з. [NUMBER] [PERSON], рухаючись по вул.Г.Кондратьєва в напрямку СНАУ в районі буд.122, не витримавши дистанції, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], в результаті чого вона як пасажир маршрутного таксі, отримала тілесні ушкодження «забійна рана в ділянці лівої брови». За фактом ДТП було відкрито кримінальне провадження № 12017200440002629 від 09.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. 14.07.2017 року після проведення досудового розслідування слідчим СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області була винесена постанова про закриття матеріалів кримінального провадження у звязку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, оскільки згідно висновку СМЕ №761 від 12.07.2017 року наявні у неї тілесні ушкодження відносяться до категорії легких. Дана ДТП сталась з вини водія [PERSON], оскільки він допустив порушення п.п.13.1 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Вину у скоєному правопорушенні [PERSON] визнав повністю відповідно до постанови Зарічного суду м.Суми від 10.08.2017 року. В результаті протиправних дій водія [PERSON] їй була завдана моральна шкода, яка виразилась у безвідповідальному ставленні водія до своїх обовязків під час керування засобом підвищеної небезпеки, що спричинило ДТП, перенесеному сильному фізичному болю і нервовому потрясінні, порушенні спокою, нормального життя, необхідності звертатись за медичною і юридичною допомогою, згаянні вільного і робочого часу. Після отриманої травми вона тривалий час відчувала біль у травмованому місці, змушена приймати знеболюючі та заспокійливі засоби. Тривалий час соромилась вигляду свого понівеченого обличчя, ховала його від сторонніх поглядів. На травмованому місці у неї до сих пір залишається шрам, який створює фізичний і психологічний дискомфорт. Додає моральних страждань і те, що ні відповідач, ні третя особа водій після ДТП не поцікавились про стан її здоровя, не кажучи про намагання хоча б частково відшкодувати спричинену їй моральну шкоду та принести елементарне вибачення. За таких обставин позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди суму грошових коштів в розмірі 10000,00 грн. та судові витрати по оплаті правової допомоги адвоката в сумі 1000,00 грн. У судовому засідання позивачка [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі з зазначених вище підстав, не заперечує проти заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «СОГОР» повідомлявся про час та місце розгляду справи, однак до суду не зявився, про причини не явки суд не сповістив. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, надав письмові заперечення, де зазначив, що свою вину у вчиненні ДТП визнає повністю, проте просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачкою не надані докази, які підтверджують заподіяння їй моральної шкоди. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних доказів, при заочному розгляді. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.07.2017 року близько 15 год. 30 хв. водій маршрутного таксі РУТА 25, д.н.з. [NUMBER] [PERSON], рухаючись по вул.Г.Кондратьєва в напрямку СНАУ в районі буд.122, не витримавши дистанції, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], в результаті чого пасажир маршрутного таксі [PERSON] отримала тілесні ушкодження «забійна рана в ділянці лівої брови», які\~згідно висновку СМЕ № 761 від 12.07.2017 року відносяться до легких. За фактом вказаної транспортної пригоди відкрито кримінальне провадження № 12017200440002629 від 09.07.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Постановою слідчого СВ Сумського ВП ГУНП в Сумській області від 14.07.2017 року кримінальне провадження за № 12017200440002629 закрито з підстав відсутності в діях водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого\~ч. 1 ст. 286 КК України. Як зазначено у постанові слідчого, згідно висновку СМЕ № 761 від 12.07.2017 року тілесні ушкодження «забійна рана в ділянці лівої брови» наявні у [PERSON] кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, а обовязковою ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України є спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості або тяжкі внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, а така ознака відсутня, оскільки тілесні ушкодження наявні у [PERSON] кваліфукуються як легкі тілесні ушкодження, відсутність такої ознаки тягне за собою закриття кримінального провадження (а.с.6) Внаслідок транспортної пригоди [PERSON] була госпіталізована до нейрохірургічного відділення СОКЛ з діагнозом «забійна рана в ділянці лівої брови», накладено шви і рекомендоване лікування у хірурга за місцем проживання (а.с.7) Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 10.08.2017 року третю особу водія [PERSON] визнано винним у вчиненні, передбаченого\~ст.124 КУпАП\~адміністративного правопорушення, яке виразилося у порушенні вимог\~ПДР, що спричинило пошкодження транспортних засобів у даній ДТП (а.с. 5). Частиною 1\~ст. 1167 ЦК України, відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини. Тобто, ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. У ч. 2\~ст. 1167 ЦК України\~передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Пунктом 3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року №4\~(Постанова), передбачено, що моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до абз. 2 п.5 Постанови, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи. Пункт 9 Постанови вказує на те, що при визначенні судом розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. З огляду на викладене, суд вважає, що заявлений розмір моральної шкоди є достатнім та необхідним для його відшкодування в повному обсязі. Відповідно до ч.ч. 1-3\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.7\~ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань [PERSON], тривалість вимушених змін у її житті, перенесеному сильному фізичному болю і нервовому потрясінні, порушенні спокою, нормального життя, необхідності звертатись за медичною і юридичною допомогою, згаянні вільного і робочого часу. А також те, що після отриманої травми позивачка тривалий час відчувала біль у травмованому місці, змушена приймати знеболюючі та заспокійливі засоби, соромиться вигляду свого понівеченого обличчя, крім того на травмованому місці у неї до сих пір залишається шрам, який створює фізичний і психологічний дискомфорт, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним зобовязати ТОВ «СОГОР» відшкодувати позивачці завдану їй моральну шкоду у розмірі 10000 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати, а саме: витрати у розмірі 1000 грн., повязані із наданням правової допомоги (а.с.8) Оскільки позивачка при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved