Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивачка в травні 2017 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просила суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб зареєстрований між нею та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1137, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що 15 серпня 2014 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис № 1137, від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], позивачка вказує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, після народження дитини сім'я розпалась, чоловік не брав участі у веденні домашнього господарства, не надавав належної матеріальної допомоги сім'ї, не займався вихованням дитини, на тривалий час зникав не пояснюючи причини своєї відсутності, постійно проявляв неповагу, вчиняв сварки, з його вини сумісне життя і збереження сім'ї стали неможливими, у зв'язку із тим, що відповідач залишив сім'ю на даний час проживають окремо, зазначає, що спільна дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, добровільно кошти на утримання сина відповідач не надає, хоча має таку можливість та обов'язок, а тому вона вимушена звернутись з вказаним позовом до суду, а тому враховуючи вище викладене та посилаючись на підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112, 180, 181, 182 СК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивачка в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначала, що з квітня 2017 року вона з відповідачем проживають окремо, не ведуть спільного господарства, рішення про розірвання шлюбу є зваженим та обміркованим, крім того виявила бажання після розірвання шлюбу змінити прізвище на «[PERSON]», такожвказувала, що відповідач часто залишав місце проживання не пояснюючи причини, зловживає алкогольними напоями, став поводити себе агресивно по відношенню до сім'ї, спільна дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні відповідач з квітня 2017 року кошти не надає, а тому вона вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. Відповідач в судове засідання не з'явився направив до суду свого представника з належно оформленими повноваженнями, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення заявлених позовних вимог, однак заперечував щодо мотивів, викладених в позовній заяві та доводів позички, вказував, що відповідачу не давався доступ до помешкання в якому проживала його сім'я а тому він втратив можливість утримання, в тому числі, і матеріального, своєї сім'ї, та втратив можливість брати участь у веденні домашнього господарства та займатись вихованням дитини. Суд, вислухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (дошлюбне прізвище [PERSON]) перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2014 року, про що є актовий запис № 1137 (а.с. 5 - копія свідоцтва про шлюб). Як вбачається з свідоцтва про народження, від шлюбу сторони мають малолітньогосина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6 - копія свідоцтва про народження). В судовому засіданні встановлено, що малолітній [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що не заперечується відповідачем. Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, в родині позивачки та відповідача втрачена основа сім'ї, почуття довіри, поваги та любові один до одного, а тому суд не може примусити сторони до збереження подружніх відносин, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки та може бути припинено внаслідок волевиявлення як одного так і обох з подружжя шляхом його розірвання, оскільки судом достовірно встановлено, що сторони фактично з квітня 2017 проживають окремо, не ведуть спільного господарства, спільного бюджету не мають, а тому шлюб підлягає розірванню. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на малолітнього [PERSON], [INFO], суд зазначає про таке. Системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України (надалі також - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до приписів статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи обставини справи, перебування дитини на утриманні позивачки та згоди відповідача з вимогами щодо стягнення аліментів, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 1/4 частини з його заробітку (доходу), щомісяця з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 640 грн.

Outcome: approved