Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебувають у шлюбі з відповідачем з 26.10.2013 року по даний час, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Але на даний час вони разом не проживають, матеріальну допомогу на її утримання та утримання дитини відповідач не надає. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 30% з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини до досягнення нею повноліття, а також аліменти в розмірі 30% з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на її утримання до досягнення сином трьох років, починаючи з моменту подачі позову до суду. В судове засідання позивачка не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідача. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.10.2013 року по даний час. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. При розгляді справи встановлено, що позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, отримує допомогу. Відповідач не працює, не надає їй матеріальну допомогу на її утримання та утримання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини, яка не працює і знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а також на утримання сина не надає, хоча має таку можливість, суд вважає за можливе стягнути з нього на користь позивачки аліменти на її утримання та утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, то суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів в частковому відношенні до його заробітку, а саме в розмірі 30% від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання позивачки, то суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів в частковому відношенні до його заробітку, а саме в розмірі 30% частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання дружини щомісячно до досягнення сином трирічного віку. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved