Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 13.07.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітніх дітей синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що з часом відносини між ними почали погіршуватись через різні інтереси, погляди на стосунки, внаслідок чого виникали постійні сварки, що призвело до припинення шлюбних відносин, спільного проживання та ведення господарства з жовтня 2018 року, неможливість збереження шлюбу, позивачка просила суд розірвати шлюб з відповідачем. \~ \~ \~ \~В наданому клопотанні позивачка просила провести розгляд справи за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач також подав заяву про визнання позову, згідно якої останній не заперечував проти розірвання шлюбу та просив провести розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~Враховуючи подані сторонами заяви та визнання позову відповідачкою, відповідно до положень ч.3 ст.200, ст.206, ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності учасників справи, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Перевіривши викладені в позовній заяві доводи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 13 липня 2007 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №451. Від шлюбу мають малолітніх дітей синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. \~ \~ \~ \~З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи той факт, що сторони з жовтня 2018 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, примирення між ними протягом вказаного тривалого часу не відбулось та позивачка згідно поданої заяви наполягала на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечував проти цього, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми. Згідно заяви позивачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище останньої слід залишити [PERSON]. \~ \~ \~ \~Враховуючи визнання позову відповідачем та положення ст.141, ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп., а також повернути позивачці з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто судовий збір в сумі 384 грн. 20 коп. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved