Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від всього його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду, до досягнення донькою трирічного віку, а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Зазначила, що 06.11.2014 року між ними було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з несумісністю характерів, відсутності поваги один до одного, зловживання відповідачем спиртними напоями. З березня 2016 року сімейні відносини між сторонами припинилися, з того часу спільне господарство та спільний бюджет сторони не ведуть. Дитина проживає з нею за однією адресою та знаходиться на її утримання. Позивачка у судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Також позивачка уточнила позовні вимоги з урахуванням заперечень відповідача на позовну заяву, в частині стягнення аліментів на утримання дитини та зменшила вимоги з ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно. В іншій частині позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, суду надав письмові заперечення на позовну заяву, згідно яких частково заперечує проти позову, оскільки вимоги позивача викладені в такому позові є незаконними та необґрунтованими. Також зазначив, що розуміє свій обовязок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, але сплата аліментів розміром ? частина від його доходу є для нього непосильною. Зазначив, що у нього є інші аліментні зобовязання які він справно виконує в повному обсязі. При стягненні з відповідача аліментів у розмірі ? частини від доходу виходить, що він практично самостійно забезпечує доньку прожитковим мінімумом, тому відповідач вважає, що доцільним буде стягнення з нього на користь спільної з позивачем дитини аліментів у розмірі 1/6 частини від його доходу. Проти задоволення вимог про розірвання шлюбу відповідач не заперечує. Розмір коштів на утримання позивача, відповідач вважає завищеним та згоден сплачувати на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку. Слухання справи просить проводити без його участі, та ухвалити рішення з урахуванням заперечень. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, в звязку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, заперечення відповідача проти позову, оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню по наступним підставам. 06 листопада 2014 року між сторонами відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю реєстраційної служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 149111 (а.с.7). Від шлюбних відносин 22.01.2015 року у сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 276166 (а.с.6). Згідно довідки від 10 квітня 2017 року [PERSON] мешкає за адресою: м. Мелітополь, 1 пров. Крилова, 25а разом з донькою [PERSON], [INFO] (а.с.8). Причиною розпаду сімї стала несумісність характерів між сторонами, відсутність поваги один до одного. З березня 2016 року шлюбні відносини між сторонами припинені, з цього часу сторони однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть, намірів до відновлення шлюбних відносин не мають. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Спору про поділ майна сторони не мають. Згідно ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Також судом встановлено, що неповнолітня дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, хоча є працездатним та має можливість надавати допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначення розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Так відповідачем надана копія виконавчого листа виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області від 25.06.2013 року, з якого вбачається, що з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Строк стягнення аліментів до 27.01.2028 року. Факт виконання відповідачем аліментних зобовязань на користь [PERSON] підтверджується наданою розпискою. Так судом встановлено, що відповідач [PERSON] має інші аліментні зобовязання. За таких обставин, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення донькою повноліття. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з вимогами ч.4 ст. 84 Сімейного кодексу України право на утримання вагітна жінка, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Так, малолітня [PERSON] проживає разом з матірю, потребує її догляду, знаходиться на її утриманні та вихованні, чоловік є працездатним та має можливість надавати допомогу на її утримання, у звязку з чим, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги в частині стягнення коштів на утримання матері у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення дитиною 3-х років тобто до 22.01.2018 року. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Суд також вважає за можливе допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць, на підставі ст. 367 ЦПК України. Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, до позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору буде становити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок. Оскільки, позивачка при звернені до суду, звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок. Крім того, оскілки позивачка, сплатила судовий збір в розмірі 640 грн. за позовну вимогу про розірвання шлюбу, суд вважає необхідним, з урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, стягнути вказану суму з відповідача на її користь. Також з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати на правову допомогу при складанні позовної заяви до суду у сумі 350 грн., згідно квитанції б/н від 11.04.2017 року.

Outcome: approved