Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи позов тим, що з відповідачем [PERSON] вона уклала шлюб 20.05.2006 року у виконавчому комітеті Варівської сільської ради Берегівського району, про що зроблений актовий запис №2. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], які знаходяться на повному утриманні та вихованні позивачки. З відповідачем бажає розірвати шлюб по тій причині, що взаємовідносини між ними погіршувались та ускладнювались підставою для цього було те, що відповідач зловживає спиртними напоями, неодноразово мало місце рукоприкладство, зовсім не турбується за свою родину, стає безпричинно агресивним по відношенню до членів його сімї. Позивачка зазначила, що через постійні сварки , які бачать їх діти, вона вирішила розірвати шлюб, який існую лише формально. Так само [PERSON] близько року проживає зі своїми дітьми у своїх батьків. Оскільки, сторони добровільно не домовились про надання матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей, тому позивачка просить щомісячно стягувати з нього аліменти в її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі по 800 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого, для дитини відповідного віку і до досягнення ними повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не зявився, однак подав заяву в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає частково. Так у його заяві зазначено, що за наданий судом строк на примирення він з позивачкою не дійшли згоди, тому не заперечує проти розірвання шлюбу. Також відповідач вказав, що добровільно сплачує аліменти в розмірі 1000 грн. на двох дітей щомісяця. Надавати допомогу на утримання дітей у більшому розмірі він не має змоги через відсутність постійного місця роботи. Попередньо, перед наданням судом строку на примирення, відповідачем [PERSON] було подане заперечення, у якому він позов не визнав та вказав, що не хоче розривати шлюб з позивачкою, бо любить її та своїх дітей, завжди йшов на роботу з більшим доходом, аби забезпечити родину всім необхідним. Також у запереченні відповідач зазначив, що позивачка вигнала його з їх будинку через брак грошей. Перевіривши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позов задовольнити, виходячи з наступного. В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом. В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами припинилися шлюбні відносини, і сімя фактично перестала існувати, що дає для суду підстави вважати, що припинення шлюбних відносин між сторонами носить не тимчасовий, а постійний характер, що унеможливлює їх примирення. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Подружжя від шлюбу має сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO], які знаходяться на повному утриманні та вихованні позивачки. Встановлено, що відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання сина та доньки не надає. Згідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, визначення розміру аліментів у частці від заробітку платника аліментів, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виконання передбачених ст. 150 СК України обовязків батьків щодо виховання та розвитку дитини, повязане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини, здоровою як фізично так і духовно. Тому, визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини певного віку має забезпечуватись насамперед батьками дитини. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, що відповідає вимогам закріпленим ч. 1 ст. 191 СК України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним задовольнити позов та щомісячно стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 800 гривень щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого, для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Крім того, приймаючи до уваги, що позивач [PERSON]при предявленні позову щодо вимоги про стягнення аліментів, була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, на виконання вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп..

Outcome: partial