Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що є власником ? частини квартири [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.11.2017 року. Власниками іншої частини квартири є відповідачі [PERSON]. та [PERSON] Квартира складається з трьох кімнат житловою площею 50,5 кв.м, у т.ч. кімната площею 17,2 кв.м, кімната площею 14,3 кв.м. кімната площею 19,0 кв.м; коридор площею 11,1 кв.м, кухня площею 7,6 кв.м, ванна площею 2,8 кв.м, туалет площею 1,2 кв.м, кладова площею 1,3 кв.м, балкон площею 0,4 кв.м, балкон площею 0,4 кв.м. Вона має намір користуватись належною їй часткою квартири та зайняла кімнату площею 14, 3 кв.м. Відповідачі в квартирі не проживають та дійти згоди щодо порядку користування квартирою або можливості її відчуження з останніми не вдалось. До 27.04.2017 року в квартирі був зареєстрований лише [PERSON], в зв'язку з чим всі особові рахунки по сплаті комунальних послуг було відкрито на його ім'я. Після смерті [PERSON] оплату відповідних послуг здійснює її (позивачки) чоловік [PERSON] Відповідачі особисто не оплачують комунальні послуги всупереч тому, що їм належить ? частини квартири. Вказане ставить її в скрутне матеріальне становище. В зв'язку з цим, позивачка просила визначити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши їй в користування житлову кімнату площею 14,3 кв.м, з відкриттям на її ім'я окремих особових рахунків на вказану кімнату для оплати послуг з централізованого опалення (теплопостачання) та з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій; виділити в користування [PERSON] та [PERSON] житлові кімнати площею 17,2 та 19,0 кв.м; коридор площею 11,1 кв.м, кухня площею 7,6 кв.м, ванна площею 2,8 кв.м, туалет площею 1,2 кв.м, кладова площею 1,3 кв.м, балкон площею 0,4 кв.м, балкон площею 0,4 кв.м залишити у спільному користуванні співвласників. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], а також представник Комунального підприємства «Жилсервіс-2» Дніпровської міської ради на неодноразові виклики до суду не з'явились, про причини своєї неявки не повідомили, відзиву на позов не надала та будь-яких клопотань по справі не заявляли. Представником Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради було подано заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивачці на праві спільної часткової власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.11.2017 року належить ? частини квартири [ADDRESS]. Іншими співвласниками квартири є відповідачі [PERSON] та [PERSON] Зокрема, згідно довідки КП «ДМБТІ» від 19.04.2018 року [PERSON] на підставі договору дарування від 16.11.2004 року належить ? частина квартири, а інші 2/4 частини квартири належать на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Згідно технічного паспорту на квартиру, виготовленого станом на 04.01.2012 року [PERSON], записана як власник 2/4 частин квартири, а [PERSON], як власник ? частини квартири. Також відповідно до вказаного технічного паспорту квартира [ADDRESS] має загальну площу 75,3 кв.м, житлову площу 50,5 кв.м, допоміжну площу 24,0 кв.м та складається з: поз.1 - коридор, площею 11,1 кв.м; поз.2 - житлова кімната, площею 17,2 кв.м; поз.3 - кухня, площею 7,6 кв.м; поз.4 - ванна, площею 2,8 кв.м; поз.5 - туалет, площею 1,2 кв.м; поз.6 - кладова, площею 1,3 кв.м; поз.7 - житлова кімната, площею 14,3 кв.м; поз.8 - житлова кімната, площею 19,0 кв.м; поз.І - балкон, площею 0,4 кв.м, поз.ІІ - балкон, площею 0,4 кв.м. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 358 ЦК України встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності . У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Як роз'яснено в п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користуванням приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Таким чином, відповідно до ст.358 ЦПК України встановлення співвласникам порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень в натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них. В такому випадку режим спільної часткової власності зберігається та допускається виділення співвласникам в користування частки, адекватній розміру їх часток у праві власності на спільне майно з відступом в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним, в разі неможливості забезпечити їх точну відповідність. Згідно технічного паспорту на квартиру вбачається, що остання складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 24,0 кв.м. Таким чином, розмір житлової площі, що буде відповідати розміру часток сторін у праві спільної часткової власності, складає 12,625 кв.м для позивачки [PERSON] і відповідача [PERSON] та 25,25 кв.м для відповідачки [PERSON] Поряд з цим, в заявленому позові позивачкою ставиться питання про виділення їй в користування житлової кімнати площею 14,3 кв.м, тобто з відступом від частки у праві спільної часткової власності, яку не можна вважати незначною. При цьому, позивачка просить виділити в користування відповідачам дві інші окремі кімнати площею 17,2 та 19,0 кв.м, кожна з яких значно перевищує частку відповідача [PERSON] у праві спільної часткової власності та є суттєво меншою за частку відповідачки [PERSON] Крім того, за варіантом розподілу та відповідно до заявлених позовних вимог, за якими пропонується залишити в спільному користуванні балкони поз.І та поз.ІІ, сторони будуть мати можливість користуватись останніми з проходженням через житлову кімнату площею 14.3 кв.м, що позивач просить виділити в її користування та кімнату площею 19,0 кв.м, яку остання просить виділити в користування відповідачам. Таким чином, враховуючи, що між співвласниками відсутня будь-яка згода та взаємопорозуміння щодо порядку користування квартирою, суд позбавлений можливості вирішити спір у даній частині, оскільки яке б не було прийняте рішення та який би не був встановлений порядок користування спірною квартирою, він буде порушувати права когось із співвласників квартири. Також суд враховує, що відповідно до ст.358 ЦК України спір з приводу порядку користування спільною частковою власністю підлягає вирішенню між співвласниками, які фактично володіють та користуються спірним майном. Як зазначила позивачка відповідачі в квартирі не проживають та остання фактично перебуває в одноособовому користуванні позивачки. Єдиною підставою для звернення з позовом про визначення порядку користування квартирою позивачкою наведено ухилення відповідачів від оплати житлово-комунальних послуг, витрати на оплату яких самостійно несе позивачка. Поряд з цим, вказана обставина не позбавляє останню права на стягнення цих витрат з відповідачів пропорційно до їх часток у праві спільної часткової власності. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв'язку з відмовою в задоволенні позову, понесені позивачкою судові витрати слід покласти на останню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed