Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 01.10.2014 року нею був виявлений факт необґрунтованого нищення найманими працівниками її (позивачки) сусіда [PERSON] плодових дерев, які ростуть на належній їй земельній ділянці. Стверджує, що нищення вказаних дерев полягало в необґрунтованому обрізанні гілок з наявними на них недозрілими плодам. Вказує, що того ж таки дня наймані [PERSON] працівники встановили на межі їх з відповідачем земельних ділянок двухметрову бетонну стіну, що є грубим порушенням містобудівних норм, оскільки згідно діючих норм висота загорожі у кварталі житлової забудови не може перевищувати 1,5 м. Дана бетонна огорожа перешкоджає нормальному використанні її (позивачки) прибудинкової території. Зазначає, що після того, як нею (позивачкою) було звернуто увагу відповідачу про недопустимість вчинення ним вказаних вище дій, [PERSON] почав ображати її нецензурними словами. В результаті неправомірних дій відповідача, в неї погіршився стан здоров'я, з приводу чого неодноразово зверталась у приймальний покій Мостиської ЦРЛ за наданням медичної допомоги. З огляду на наведене просила суд ухвалити рішення, яким зобов'язати відповідача привести у відповідність містобудівним нормам огорожу на межі між її (позивачки) земельною ділянкою, що за адресою: [ADDRESS] та земельною ділянкою [PERSON], що за адресою: [ADDRESS] шляхом демонтажу її частини, так щоб висота не перевищувала 1,5м.; стягнути з відповідача в її (позивачки) користь 1062, 95 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди. В процесі розгляду справи позивачка [PERSON] подала уточнення до позовної заяви, відповідно до якої просила суд зобов'язати [PERSON] привести у відповідність містобудівним нормам огорожу на межі між її (позивачки) земельною ділянкою, що за адресою: [ADDRESS] та земельною ділянкою [PERSON], що за адресою: [ADDRESS] шляхом демонтажу її частини, так щоб висота огорожі з боку її господарства (будинковолодіння) не перевищувала 2 м., а також просила стягнути з відповідача [PERSON] в її (позивачки) користь 1062, 95 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак просила суд розглядати справу без її участі, оскільки її інтереси представлятиме [PERSON] Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні підтримав уточнену позовну заяву та просив суд позов його довірительки [PERSON] задоволити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснивши при цьому, що між ним та його сусідкою і позивачкою по справі [PERSON] тривалий час існують конфлікти з приводу плодових дерев, гілки яких виступають на сторону його господарства та таким чином створювали йому незручності у користуванні земельною ділянкою. Вказує, що неодноразово прохав [PERSON] обрізати гілки вказаних дерев, однак така на його вимоги не реагувала, а тому він власноруч обрізав такі зі своєї сторони. Щодо огорожі, то зазначив, що таку спорудив на власній земельній ділянці. Вважає, що жодних містобудівних норм щодо спорудження вказаної огорожі не порушив. З огляду на наведене, вважає заявлений [PERSON] позов до нього (відповідача) безпідставний та необґрунтований, а тому просив в задоволенні такого відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила та пояснила, що між позивачкою та її довірителем [PERSON] тривалий час існують неприязні відносини з приводу плодових дерев [PERSON], гілки яких виступають на сторону господарства її довірителя та таким чином створюють йому незручності у користуванні земельною ділянкою. Останній неодноразово прохав позивачку обрізати гілки плодових дерев, однак його вимоги залишились без задоволення, а тому він самостійно виконав обрізання гілок вказаних дерев. Зазначає, що позивачкою [PERSON] матеріальна шкода в частині визначення вартості плодів нічим не підтверджена документально, окрім припущень самої позивачки. Щодо моральної шкоди, нанесеної позивачці внаслідок обрізання гілок плодових дерев та така також нічим не обґрунтована, оскільки вина її довірителя [PERSON] у спричиненій шкоді відсутня. Стверджує, що її довіритель [PERSON] встановив додаткову суцільну огорожу на території своєї земельної ділянки з відступом від межі між суміжними землекористувачами, щоб уникнути конфліктів. Покликається на те, що посилання позивачки про порушення її довірителем норм ДАБК також не заслуговують на увагу, оскільки [PERSON] в судовому засіданні не довела їх порушення. Просила суд в задоволенні даного позову відмовити. Представник третьої особи - Мостиської міської ради Львівської області - [PERSON] в судовому засіданні вирішення даного спору поклала на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони по справі, [PERSON] та [PERSON] проживають по сусідству (по [ADDRESS] та по [ADDRESS]), і являються суміжними землекористувачами. Встановлено, що дійсно між позивачкою та відповідачем протягом тривалого часу триває конфлікт навколо плодових дерев, які знаходяться на земельній ділянці позивачки [PERSON], однак гілки таких виспутають на сторону господарства відповідача [PERSON] і таким чином створюють останньому незручності у користуванні земельною ділянкою. Із Акту обстеження від 02.07.2014 року складеного комісією Мостиської міської ради Львівської області вбачається, що вказана комісія запропонувала позивачці [PERSON] обрізати гілки дерев, які виступають на земельну ділянку [PERSON] і перешкоджають останньому у використанні вказаної земельної ділянки за цільовим призначенням. Як встановлено в судовому засіданні позивачка [PERSON] вказану вимогу комісії Мостиської міської ради Львівської області проігнорувала та таку залишила без задоволення. Частиною 1 ст.19 ЦК України передбачено, що особа має право на самозахист свого цивільного права іншої особи від порушень і протиправних посягань. Як вбачається із ст.105 ЗК України у випадку проникнення коренів і гілок дерев з однієї земельної ділянки на іншу, власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням. Слід зазначити те, що відповідач [PERSON] обрізав зазначені гілки, які створювали йому незручності у користуванні земельною ділянкою. Позивачкою [PERSON] заявлена вимога про відшкодування матеріальної шкоди на суму 1062, 95 грн. Також позивачкою заявлена вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн., оскільки вона отримала стрес від протиправних дій відповідача, через що її стан значно погіршився. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна із сторін має довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх висновків та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивачкою [PERSON] не додано відповідних доказів, які б підтвердили факт понесення нею втрат матеріального характеру, а саме щодо отримання доходу від врожаю, зібраного з плодових дерев, які були знищені. Матеріальна шкода, яку заявила позивачка є припущенням щодо можливого розміру шкоди, а не її документальним та обґрунтованим підтвердженням. Також позивачкою [PERSON] не обґрунтовано та не доведено відповідними доказами спричинення моральної шкоди відповідачем у розмірі, заявленому в позовних вимогах, оскільки вину останнього ([PERSON]) позивачкою доведено не було. У зв'язку із зазначеними обставинами, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позовних вимог позивачки в частині стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок зрізки гілок плодових дерев. Щодо позовних вимог [PERSON] в частині приведення у відповідність містобудівним нормам огорожі на межі між її земельною ділянкою та земельною ділянкою [PERSON] то з даного приводу слід зазначити наступне. Із Акту обстеження від 18.03.2015 року, складеного комісією Мостиської міської ради Львівської області відомо, що на земельній ділянці, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON], відповідачем по справі встановлено огорожу із збірно-розбірних бетонних конструкцій, висота якої із сторони господарства останнього становить 2.07-2.10м. Крім цього, вказаною комісією встановлено, що висота огорожі зі сторони господарства позивачки [PERSON] становить, зокрема: від вул. Коцюбинського - 2,33м; - по середній лінії огорожі - 2,22м.; - в кінці огорожі - 2,35м. Виходячи зі змісту ст.103 Земельного Кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення, тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). При цьому, необхідність дотримання правил добросусідства покладається як на власників земельних ділянок так і на землекористувачів. Відповідно до діючих норм і правил, якими регламентується порядок планування та забудови земельних ділянок індивідуальних забудовників на території України, встановлення огорож здійснюється відповідно до вимог п.2.21 ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України». Із вказаної норми відомо, що ділянки житлових будинків (квартир) можуть бути огороджені з боку вулиць та сусідніх ділянок огорожами, зовнішній вигляд та висоту яких слід приймати у відповідності з вказівками на проектування огорож, майданчиків та ділянок підприємств, будинків та споруд. Максимальна висота огорож відповідно до згаданих вище вимог не може перевищувати - 2,00м. Таким чином, приймаючи до уваги доведеність факту невідповідності висоти огорожі вимогам ДБН 79-92, враховуючи відмову відповідача [PERSON] добровільно усунути зазначені недоліки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частини зобов'язання [PERSON] відповідно до містобудівних норм (висота огорожі не повинна перевищувати 2м зі сторони господарства [PERSON].) відновити огорожу, підлягають задоволенню. У відповідності до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з урахуванням вимог ст.88 ЦПК України до відшкодування позивачці [PERSON] підлягають понесені нею судові витрати, а саме сплачений нею судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (за позовну вимогу про приведення у відповідність містобудівним нормам огорожі між двома земельними ділянками). На підставі наведеного,

Outcome: partial