Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

Позивачка [PERSON]звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем по наявній справі 21.08.2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Арцизького районного управління юстиції Одеської області, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 59. Спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалося з причини взаємного непорозуміння, різних поглядів на шлюб та сімю, постійних сварок на цьому ґрунті. Від цього шлюбу у сторін є неповнолітні діти: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. З урахуванням наведеного, зазначаючи, що подальше збереження сімї неможливо, [PERSON]просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивачки та відповідача до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у звязку з чим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. При цьому відповідно до письмових заяв позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі, після припинення шлюбу просила залишити за нею те ж саме прізвище «Довгаль». Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Спільне життя між сторонами не склалося з причини взаємного непорозуміння, втрати довіря, різних поглядів на шлюб та сімю, постійних сварок на цьому ґрунті. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу, сторони дійсно перебувають у шлюбі з 21 серпня 2001 року, однак він носить формальний характер. Відповідно до копій свідоцтв про народження сторони мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили відносини як подружжя, відносин не підтримують з серпня 2016 року. Спору матеріального характеру, майнових заперечень один до одного у них немає. Між ними досягнута згода про місце проживання дітей. У звязку з наведеним суд вважає, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх шлюбу неможливо та шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу у звязку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище, у якої до шлюбу було прізвище «Янєва». Позивачка виявила бажання після припинення шлюбу іменуватися цим же прізвищем, що і зараз, а саме «Довгаль». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне розяснити, що згідно абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved