Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів за невиконання договору купівлі-продажу та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог вказувала на те, що 3 квітня 2014 року вона уклала договір із відповідачем, згідно до якого відповідач зобов'язувався виконати роботи по виготовленню та доставці замовнику конструкцій металопластикових вікон за обумовленими розрахунками. Позивачкою було проведено передплату замовлення на суму 5650 грн. Однак у встановлений договором 14-денний строк відповідач не виконав свої зобовязання перед позивачкою. Натомість відповідач зобов'язався повернути отримані ним кошти до 23 травня 2014 року, що ним також не було виконано. Просила суд стягнути з відповідача 5650 грн. передоплати за договором від 3 квітня 2014 року. Також просила суд стягнути з відповідача пеню, суму інфляції та 3% річних на загальний розмір 215,15 грн. Також посилалась на те, що внаслідок невиконання умов договору від 3 квітня 2014 року відповідачем, вона була змушена відчувати дискомфорт, оскільки це вплинуло на її уклад життя, що негативним чином відобразилось на її психічному стані. Тому просила суд стягнути з відповідача завдану їй моральну шкоду в розмірі 2000 грн. В судове засідання ані позивачка, ані її представник не з'явились. Однак від представника позивачки, яка діє на підставі договору, [PERSON], до суду надійшла заява з проханням вирішити вказаний спір у її відсутність, наполягаючи при цьому на задоволенні заявлених позовних вимог [PERSON] Відповідач у судове засідання не з'явився за невідомих суду причин повторно, будучи про час та місце слухання справи повідомленим належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом було встановлено, що 3 квітня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір на оплатне виготовлення та встановлення металопластикових вікон (ПВХ конструкцій), вартість яких становить 5660 грн. За умовами договору виконавець виконує замовлення протягом 14 днів після проведення оплати роботи замовником, виконання яких підтверджується відповідними актами. При цьому договір діє з дня його підписання до повного виконання. Факт чинності вказаного договору підтверджується підписами сторін угоди (а. с. 4). Згідно до товарного чеку від 3 квітня 2014 року вбачається, що позивачкою було на виконання умов договору від 3 квітня 2014 року сплачено 5650 грн. При цьому борг в сумі 10 грн. було визначено сплатити у момент доставки замовлення, що підтверджується відмітками в договорі від 3 квітня 2014 року (а. с. 4, 5). На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Суд встановив, що умови договору від 3 квітня 2014 року відповідачем, [PERSON], не були виконані у передбачені угодою сторін строки (до 17 квітня 2014 року), бо замовлення не було поставлено позивачці, що свідчить про ухилення відповідачем від виконання умов договору від 3 квітня 2014 року. З огляду на встановлені судом обставини, за відсутності доказів виконання умов договору від 3 квітня 2014 року [PERSON], який не скористався наданим йому процесуальним правом подати докази на обґрунтування своїх доводів, суд приходить до висновку про необхідність стягнення сплаченої позивачкою відповідачу суми в розмірі 5650 грн. на виконання договору від 3 квітня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] При цьому згідно до розписки, що мається у матеріалах справи [PERSON] зобов'язався сплатити позивачці отриману ним суму передоплати в розмірі 5650 грн. (а. с. 6). На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданого позивачкою розрахунку індекс інфляції становить 186,76 грн., який був обрахований за період затримки у сплаті боргу, що дорівнює квітню 2014 року (а. с. 7). Однак у вказаному розрахунку помилково зазначена сума боргу відповідача як 5660 грн., оскільки в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] заборгував позивачці саме 5650 грн. На підставі переліченого інфляція за квітень 2014 року (складає 103,3%) від суми простроченого платежу становить 186,45 грн. (5650 х 1,033 - 5650 = 186,45). Також при обрахунку позивачкою 3% річних від суми боргу відповідача було вирахувано суму, що становить 27,45 грн. (а. с. 7). Натомість при обрахунку вказаної суми брався період з 3 квітня 2014 року по 31 травня 2014 року включно, а також знову помилково бралась сума боргу відповідача у розмірі 5660 грн., замість - 5650 грн. Суд зауважує, що за умовами договору від 3 квітня 2014 року [PERSON] зобов'язаний був виконати умови вказаної угоди до 17 квітня 2014 року, тому правильно буде обраховувати прострочення виконання зобовязання саме з цієї дати. На підставі переліченого 3% річних за період з 17 квітня 2014 року по 31 травня 2014 року (44 дні) від простроченої суми становитиме 20,43 грн. (5650 х 0,03 / 365 х 44 = 20,43). При цьому за умовами договору від 3 квітня 2014 року сторони погодили розмір неустойки (пені) за неналежне виконання своїх зобов'язань виконавцем (п. 3.2 договору), що дорівнює 0,01 % від вартості угоди за кожен день прострочення (а. с. 4). Суд зазначає, що при обрахунку сум пені позивачкою знову помилково було узято період прострочки, починаючи з 3 квітня 2014 року, замість - з 17 квітня 2014 року. Також помилково було для обрахунку розміру пені нею взято розмір пені, що складає 0,1 %, замість визначеного в договорі розміру - 0,01 %, та помилково нею була вказана сума вартості послуг в розмірі 5660 грн., замість фактично сплаченої нею суми в розмірі 5650 грн. Таким чином за період з 17 квітня 2014 року по 31 травня 2014 року (44 дні) сума пені складатиме за кожен день прострочення виконання договору 24,86 грн. (5650 х 0,0001 х 44 = 24,86). Суд при цьому зазначає, що позивачкою при обрахунку суми пені не було обраховано пеню за кожен день порушення строків виконання зобовязання. Однак суд не вправі вийти за межі заявлених позовних вимог, тому вимоги [PERSON] про стягнення пені підлягають задоволенню у заявленому нею розмірі, що становить 0,92 грн., замість встановленого судом - 24,86 грн. Враховуючи наведене з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню сума інфляції в розмірі 186,45 грн., 3% річних в сумі 20,43 грн., пеня в розмірі 0,92 грн., що загалом становить 207,80 грн. Згідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди. Відповідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка, крім іншого, полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї. На підставі ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Суд враховує, що умови договору відповідачем не були виконані, що зумовило порушення життєвого укладу позивачки та негативно вплинуло на психологічний стан [PERSON], бо призвело до необхідності її прилаштування до цих несприятливих умов. Таким чином суд вважає необхідним задовольнити вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди частково, в сумі 1000 грн., що відповідатиме принципу розумності та справедливості. На підставі наведеного суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь позивачки суму передоплати за договором від 3 квітня 2014 року в розмірі 5650 грн., суму інфляції в розмірі 186,45 грн., 3% річних в сумі 20,43 грн., пеню в розмірі 0,92 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн. У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., від сплати якого позивачку при зверненні до суду із позовом за законом звільнено.

Outcome: partial