Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача суму позики в розмірі 127976,57 грн., що є еквівалентом 5000,00 доларів США за договором від 17.07.2015 року, а також просить стягнути пеню в розмірі 51148,29 грн., 3% річних 3487,38 грн.; інфляційні витрати в сумі 19196,48 грн., понесені витрати на оплату судового збору у сумі 2018,55 грн. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд в справи у його відсутності до суду не звертався, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. На підставі ст. 224-226 ЦПК України суд ухвалює у справі заочне рішення. Відповідно до положень\~статті 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 11 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Судом установлено, що 17.07.2015 року [PERSON] позичила [PERSON] грошові кошти у сумі 5000 доларів США, які відповідач зобовязався повернути у строк до 17.07.2016 року, про що останній видав письмову розписку. Відповідно до курсу НБУ на 26.10.2016 року курс національної валюти до долара США становить 25,5953 грн. за 1 долар США, а сума позики складає 127976,57 грн. Дії сторін у справі відповідають вимогам норм цивільного законодавства, зокрема, ст. 1047 ЦК України, згідно якої договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Судом установлено, що позичальник належним чином не виконав прийнятих на себе зобовязань і не повернув позивачці позичені кошти у встановлені терміни. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом. зокрема відшкодування збитків та сплата неустойки. Відповідно до ст. 625 ЦК України за несвоєчасне виконання грошових зобовязань боржник зобовязаний сплатити за вимогою кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних із простроченої суми. Сума інфляційних збитків станом на 15.06.2017 року складає 19196,48 грн. 3% річних станом на 15.06.2017 року складає 3487,38 грн. Суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про стягнення суми боргу, 3% річних та інфляційних витрат є законними та обґрунтованими, доведені належними і допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується стягнення розміру пені, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1048 ЦК \~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Розмір процентів, які підлягають сплаті за користування коштами наданими відповідачу у позику, відповідно до розписки не визначені. Судом встановлено, що не дивлячись на те, що в позові позивач посилається саме на вимоги ст. 1048 ЦК України, в резолютивній частині позову, просить суд здійснити стягнення пені, а не процентів, і надає розрахунок пені відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» на рівні подвійної облікової ставки НБУ. Відповідно до преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Пеня розрахована виходячи з подвійної облікової ставки НБУ стягненню не підлягає, оскільки на виниклі правовідносини (між фізичними особами) не розповсюджується положення Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» (ст. 1 Закону). В звязку з наведеним вимоги позивача, щодо стягнення пені задоволенню не підлягають. Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача суми боргу 127976,57 грн., 3% річних 3487,38 грн. та інфляційних витрат в сумі 19196,48 грн., а всього заборгованість в сумі 150660,43 грн. В іній частині позову відмовити. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати на оплату судового збору у сумі 1506,60 грн.

Outcome: partial