Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Греблівка, 3, с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 06.04.2001 року померла її мати [PERSON] Ще за життя мати посвідчила на її імя заповіт. Після її смерті відкрилась спадщина на будинковолодіння по вул. Греблівка, 3, с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області. Позивачка вступила в управління спадковим майном та бажає оформити спадщину на своє імя. В нотаріальному порядку їй було відмовлено в оформленні спадщини, у завязку з відсутністю документу, який би посвідчував право власності на вказане домоволодіння. У звязку з вищевказаним, позивачка просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: вул. Греблівка, 3, с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, причин неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Представники позивачки [PERSON] [PERSON] та адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечила щодо його задоволення. Заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки із погосподарської книги № 1 Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON], яка була головою двору, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] значилось господарство, розташоване по вул. Греблівка, 3, в с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської (а.с. 18). Згідно копії технічного паспорту на житловий будинок від 05.07.1989 року та копії плану забудови земельної ділянки від 17.07.1989 року житловий будинок побудований у 1976 році та на земельній ділянці розташовані веранда, літня кухня, стайня, комора, стодола, навіс, погріб, вбиральня, криниця, ворота, огорожа, цоколь, огорожа (а.с. 9-10, 42-43). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON], [PERSON] (позивачка), [PERSON] та [PERSON] в рівних долях належало майно господарського двору, розташованого за адресою: вул. Греблівка, 3, с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської. 06.04.2001 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Ще за життя [PERSON] посвідчила на імя доньки [PERSON] заповіт, яким заповіла їй житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також все належне їй майно, що підтверджується копією заповіту від 20.12.2000 року (а.с. 4). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON], для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивачка прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON], оскільки вступила в управління спадковим майном, проводила похорон матері, до дня смерті проживала разом з нею та вела з нею спільне господарство, продовжує проживати у спадковому домоволодінню, що підтверджується довідкою Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 528 від 27.12.2016 року (а.с. 12). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 20/2017 від 05.04.2017 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON], з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає (а.с. 56-68). 10.08.2005 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 315/01-16 від 10.05.2017 року (а.с. 51), приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON] № 210/01-16 від 12.05.2017 року (а.с. 52) та [PERSON] № 01-16/394 від 13.05.2017 року (а.с. 54) спадкова справа після смерті [PERSON]М не заводилась. Враховуючи те, що відповідачка [PERSON], яка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] та якій належить частка у майні господарського двору, в судовому засіданні визнала позовні вимоги в повному обсязі, а отже у відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачкою в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. Позивачці в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за заповітом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на житловий будинок, розташований по вул. Греблівка, 3 в с. Гарасимів Тлумацького району Івано-Франківської області, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області [PERSON] № 174/02-31 від 05.04.2017 року (а.с. 76). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. При такому вирішенні позову судові витрати, у відповідності до ст. 88 ЦПК України, покласти на рахунок позивачки. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.),

Outcome: approved