Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Позивачка - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача - [PERSON] в якій просить стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду завдану їй дорожньо-транспортною пригодою. Так, позивачка вимагає стягти з відповідача матеріальну шкоду за придбання ліків та за пошкодження майна в розмірі 7421 гривню 97 копійок, моральну шкоду в розмірі 15000 гривень, судові витрати: на правову допомогу 2923 гривні 20 копійок, на сплату експертизи 198 гривень та судовий збір в розмірі 255 гривень 44 копійки. Обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що 26 жовтня 2013 року, була дорожньо-транспортна пригода в результаті якої нетверезий водій [PERSON] здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON], в наслідок чого остання отримала легкі тілесні ушкодження і перебувала на стаціонарному лікуванні в Котелевській центральній районній лікарні, а також було пошкоджено її одяг, сумку та велосипед. У відкритому судовому засіданні позивачка - [PERSON] просить суд задовольнити її позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Пояснила суду, що винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано [PERSON], який і повинен відшкодувати завдану шкоду. Матеріальна шкода полягає в пошкодженні одягу, сумки та велосипеда, вартість майна порахована експертом, вартість лікування підтверджена відповідними чеками з аптеки та лікувальних закладів. Моральна шкода полягає у стражданнях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, знаходженням на лікуванні в лікарні, а не з своєю сім'єю, а також тривала реабілітація після ДТП. Представник позивачки адвокат - [PERSON], який діє на підставі свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю № 554 від 25.10.2007 року та договору про надання правових послуг № 125 від 10.04.2014 року (а.с. 40, 43) позовні вимоги позивачки підтримав повністю і в ході судового засідання пояснив суду, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26 жовтня 2013 року, [PERSON] отримала легкі тілесні ушкодження, зазнала матеріальні та моральні збитки. Відповідач - [PERSON] в ході судового засідання пояснив суду, що позов визнає частково, а саме за лікування в період з 26.10.2013 року по 15.11. 2013 року готовий оплатити всю суму, моральну шкоду в сумі 1000 гривень. При дачі пояснень суду, відповідач не зміг конкретно пояснити чому він не визнає позовні вимоги позивачки в частині нанесення їй моральних збитків, саме на зазначену ним суму, суд вважає, що таке відношення відповідача є його засобом захисту від позову. Представник відповідача адвокат - [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги № 43 від 07.11.2014 року, ордеру ПТ № 043237 від 07.11.2014 року, свідоцтва на право заняття адвокатською діяльністю № 378 від 24.12.2003 року та (а.с. 52-54), зазначив суду, що підтримує відповідача, щодо визнання позову частково, зокрема по сплаті за лікування в період часу з 26.10. 2013 року по 15.11.2013 року, а також по відшкодуванню завданої моральної шкоди в сумі 1000 гривень. При цьому, фактично всі учасники судового розгляду в більшості висловлювали свої суб'єктивні міркування та припущення з приводу вище зазначеного звернення з позовом до суду, а також розповідали про обставини, які ніякого правового значення по даній цивільній справі взагалі не мають. Суд, системно дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, вивчивши правові норми, які регулюють дані правовідносини, заслухавши пояснення сторін, їх представників, приходить до переконання, що позовну заяву про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої дорожньо-транспортною пригодою слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно постанови слідчого СВ Котелевського РВ УМВС України в Полтавській області від 27 грудня 2013 року, кримінальне провадження № 12013180210000470 закрито, у зв'язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в діях [PERSON] (а.с. 23). Відповідно до постанови судді Котелевського районного суду Полтавської області від 09 січня 2014 року, [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з адміністративним стягненням у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на 1 рік (а.с. 26). Відповідно до змісту вимог ч.3,4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено в ході судового розгляді при дослідженні матеріалів справи відповідач - [PERSON], 26 жовтня 2013 року, керував легковим автомобілем «ВАЗ-2106» на відповідній правовій підставі володів даним автомобілем, і допустив дорожньо-транспортну пригоду, в наслідок чого позивачка [PERSON], отримала тілесні ушкодження, а також було пошкоджено її одяг та велосипед. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (договір оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Стаціонарне лікування позивачки [PERSON] в Котелвській центральній районній лікарні в період часу з 26.10. 2013 року по 15.11.2013 року, підтверджено відповідною світлокопією листка непрацездатності серії АГЕ № 820617 від 15 листопада 2013 року (а.с. 10). Витрати на лікування у вище зазначений період підтверджується відповідними світлокопіями розрахунку оплати за послуги медичної допомоги та фіскальними чеками і становлять 2092 гривні 89 копійок (а.с. 14-22). Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи Обласного бюро СМЕ Департаменту охорони здоров'я Полтавської облдержадміністрації за № 35 від 17 березня 2014 року, стаціонарне лікування громадянки [PERSON] в Котелевській ЦРЛ з 22.11.2013 року по 17.12.2013 року з приводу «Двобічного коксартрозу ІІ ст. із больовим синдромом» не пов'язане з травмою, отриманою нею при дорожньо-транспортній пригоді 26.10.2013 року (а.с. 30-35). Системний аналіз матеріалів цивільної справи, дає суду підставу вважати, що оскільки між дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 26 жовтня 2013 року та лікуванням громадянки [PERSON] в Котелевській ЦРЛ з 22.11.2013 року по 17.12.2013 року не має причинно наслідкового зв'язку, то і витрати на лікування в цей період не підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] Матеріальні витрати зокрема пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 26 жовтня 2013 року, підтверджуються відповідною світлокопією експертного висновку № В-5159 від 17 вересня 2014 року, на суму 3038 гривень (а.с. 36). Задовольняючи позовні вимоги позивачки - [PERSON] до відповідача - [PERSON] щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди частково, суд виходить із засад визначених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме справедливості, добросовісності, розумності, а також з вартості нанесеного матеріального збитку, підтвердженого висновком експерта, вартості використаних для лікування медикаментів у період часу з 26.10. 2013 року по 15.11.2013 року, а також з того, що [PERSON] дорожньо-транспортною пригодою завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивачка - [PERSON] зазнала фізичного болю та страждань у зв'язку з ушкодженням її здоров'я, а також те, що вона перебувала на стаціонарному лікуванні в Котелевський ЦРЛ, а не з своїми рідними вдома. При цьому, на думку суду запропонований позивачкою розмір моральної шкоди в сумі 15000 гривень, є дещо завищеним, оскільки відповідач останнім часом постійного місця роботи не має, є інвалідом третьої групи, і суд враховує можливість і реальну платоспроможність відповідача, щодо відшкодування шкоди. Тому суд з урахуванням всіх вище зазначених обставин вважає реальною для платоспроможності відповідача буде сума відшкодування моральної шкоди в сумі 4000 гривень, що буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме завданій моральній шкоді позивачці. По даній цивільній справі маються судові витрати, які сплатила позивачка - [PERSON], а саме: на проведення експертизи по майну№ В-5159 від 17 вересня 2014 року, в сумі 198 гривень (а.с. 37), витрати на правову допомогу 2923 гривні 20 копійок (а.с. 41, 42), які підлягають до повного задоволення, оскільки позов задоволено частково лише в зменшенні загальної суми ціни позову. Судовий збір в сумі 255 гривень 44 копійки (а.с. 1), які відповідно до змісту вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню в половину суми, оскільки сума позову до стягнення задоволена частково.

Outcome: partial