Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Ватутіна, 8 в с. Щербашенці, Богуславського району Київської області, з такими технічними характеристиками: будинок житловий, 1962 року забудови, загальною площею 49,30 кв.м., житловою площею 29,50 кв.м., допоміжною (підсобною) площею 19,80 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: прибудова, літня кухня, погріб, сарай, сарай, вбиральня, колодязь питний, ворота з хвірткою, огорожа. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що 07 липня 2016 року у віці 89 років померла її мати [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданим органом державної реєстрації актів цивільного стану. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на належне їй спадкове майно, в тому числі і на вищевказаний житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами. У зв'язку з тим, що за життя спадкодавцем не було складено заповідального розпорядження стосовно вказаного будинку, то спадкоємцями за законом є позивачка по справі та її сестри - [PERSON], [PERSON] та брат [PERSON]. Позивачка як спадкоємець за законом першої черги прийняла спадщину та звернулася до Богуславської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали заяви до Богуславської районної державної нотаріальної контори про відмову від прийняття спадщини. Вказані факти підтверджуються матеріалами спадкової справи № 364/2016. Як спадкоємець першої черги за законом [PERSON] в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини звернулася із заявою про прийняття спадщини до Богуславської районної державної нотаріальної контори. Постановою державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори від 13 лютого 2018 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок. Оскільки позивачка не може отримати в державного нотаріуса свідоцтво про право на спадковий будинок, це змусило з метою захисту її прав та законних інтересів звернутись з даним позовом безпосередньо до суду. Представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач, Щербашенецька сільська рада Київської області, свого представника в судове засідання не направила, однак надіслала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі представника, а також зазначила, що не заперечує проти задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази надані позивачкою, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивачка [PERSON] відповідно до ст.ст. 1231 ч. 2, 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги на спадщину після смерті матері [PERSON], яка померла 07 липня 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть спадкодавця серії І-ОК № 376439 від 12.07.2016 року, копією свідоцтва про народження позивачки серії IV-УР № 1390113, копією свідоцтва про одруження серії ІІ-БК № 454522 від 29.05.1983 року. У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Матеріалами спадкової справи 364/2016 Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області підтверджується факт, що після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 07 липня 2016 року, спадкоємцем за законом першої черги на майно померлої, являється [PERSON], оскільки вона подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Інші спадкоємці за законом першої черги, згідно зі ст.1261 Цивільного кодексу України, а саме: дочки спадкодавця - [PERSON], [PERSON] та син спадкодавця [PERSON], звернулися до Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області з заявами про відмову від прийняття спадщини, щодо спадкового майна померлої [PERSON]С.(яка помер 07 липня 2016 року у віці 89 років), що підтверджується копіями відповідних заяв. Інші спадкоємці із заявою про прийняття чи відмову у прийнятті спадщини щодо спадкового майна спадкодавця [PERSON] до Богуславської районної державної нотаріальної контори Київської області не зверталися. Постановою державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори від 13 лютого 2018 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий будинок, в звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на вказаний житловий будинок. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи, а тому спадкоємцю [PERSON] з дня смерті [PERSON], яка померла 07.07.2016 року, належить спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Витягом із погосподарської книги Щербашенецької сільської ради Богуславського району Київської області за 2016-2020 роки та довідкою № 327 від 20.12.2017 року і довідкою-випискою з погосподарської книги № 328 від 20.12.2017 року, виданих Щербашенецькою сільською радою Богуславського району Київської області, підтверджується факт, що власником будинку № 8 по вул. Ватутіна в с. Щербашенці, Богуславського району Київської області була [PERSON], яка померла 07 липня 2016 року. За даними технічного паспорта на житловий будинок № 8 по вулиці Ватутіна в с. Щербашенці, Богуславського району Київської області у господарстві спадкодавця є житловий будинок, 1962 року забудови, загальною площею 49,30 кв.м., житловою площею 29,50 кв.м., допоміжною (підсобною) площею 19,80 кв.м., а також господарські будівлі та споруди: прибудова, літня кухня, погріб, сарай, сарай, вбиральня, колодязь питний, ворота з хвірткою, огорожа, загальною інвентаризаційною вартістю 65458 гривень 00 коп. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, тобто до 03 серпня 2004 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, яке не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обовязкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна не проводилася у сільській місцевості. Також слід зазначити, що виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України в редакції від 16.01.2003 року, тобто до 01.01.2004 року. Таким чином, спадкодавець [PERSON] після реєстрації житлового будинку в погосподарській книзі Щербашенецької сільської ради набула право власності на даний будинок, що підтверджується довідкою виданою Щербашенецькою сільською радою 20.12.2017 року. Відповідно до технічного звіту (висновку) № 207/29.12.17, складеного експертом з технічного обстеження будівель і споруд [PERSON] вбачається, що житловий будинок № 8 по вул. Ватутіна в с. Щербашенці, Богуславського району Київської області, 1962 року забудови з відповідними господарськими будівлями та спорудами, зведений (побудований) без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил, стан зазначеного будинку на даний час дозволяє безпечно його експлуатувати. Вказаний будинок відповідає вимогам протипожежної безпеки, що підтверджено висновком експерта з оцінки протипожежного стану обєктів [PERSON] Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачкою [PERSON] права власності на спадковий будинок, що залишився після смерті спадкодавця [PERSON] під час підготовчого судового засідання не встановлено. Визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки, відповідачем позов визнано під час підготовчого судового засідання до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 гривні 40 коп. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved