Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивачка за первісним позовом [PERSON] 8 вересня 2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON]., третя особа: Служба у справах дітей Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області про визначення місця проживання малолітньої дитини, мотивуючи позов тим, що у неї [INFO] року народилася донька [PERSON], батьком якої є відповідач - [PERSON], [INFO] року народження. Деякий час вони проживали разом, але на даний час її проживання з [PERSON]. є неможливим, так як він неодноразово застосовував до неї фізичне та психологічне насилля, а також і через те, що він перебуває в офіційно зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою. В її власності є три об'єкти нерухомості: 1/3 частина квартири, розташованої в [ADDRESS] двокімнатна квартира, розташована в [ADDRESS] та 1/2 житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] (друга половина цього будинку належить їх доньці [PERSON].). За усною домовленістю між нею та відповідачем, останній залишився проживати в будинку, розташованому в селищі Комишани, а вона проживає в квартирі по [ADDRESS], при цьому донька 4 дні на тиждень живе з батьком, а 3 дні - з нею. Однак, відповідач зловживає їх домовленістю, зокрема ставить свої умови щодо її порядку спілкування з дитиною, місця та часу їх спільних з дитиною прогулянок, виїзду за межі селища Комишани, незаконно без її згоди вивозить дитину за кордон, не даючи можливості їй спілкуватися із донькою та постійно погрожує тим, що вона ніколи її не побачить, тощо. У вересні цього року дитині виповнюється 5 років і наступного року вона має йти до школи, однак батько категорично заперечує проти відвідування дитиною дитячого садка. На її думку, дитина має підготуватися до школи, та до нормального співіснування у колективі, чого в межах селища Комишани зробити неможливо. Ставлячи питання про визначення місця проживання дитини, вона виходить з того, що дитина є дівчинкою, то з багатьох причин (в тому числі і чисто фізіологічних та гігієнічних) проживати вона має саме з нею (матір'ю). Відповідачеві виповнилось вже 62 роки, що дещо ускладнює його постійне проживання з дитиною, піклування про неї тощо. Робота відповідача вимагає від нього постійних закордонних відряджень. Звісно, дитина не залишається під час цих відряджень без опіки - батько найняв для неї сторонню жінку - няню. Таке піклування є схвальним, але жодна няня не може замінити дитині рідної матері. Таким чином, вважає, що має всі законні підстави та можливості для спільного проживання зі своєю донькою. Місцем такого проживання вона обрала квартиру, розташовану по [ADDRESS], так як це окрема квартира з двох кімнат, житло розташоване практично у центрі міста, що спрощує доступ до дитячих та навчальних закладів, в безпосередній близькості до місця роботи відповідача і дає йому можливість безперешкодного спілкування з дитиною. Просила визначити постійне місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] року народження з нею - [PERSON], [INFO] року народження за адресою: [ADDRESS]. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] 2 листопада 2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: орган опіки і піклування виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, мотивуючи позов тим, що у нього та [PERSON] є спільна донька [PERSON], [INFO] року народження. Внаслідок різних поглядів на життя, вони з [PERSON] разом не проживають, спільне господарство не ведуть та між ними постійно виникають суперечки стосовно виховання та місця проживання їх доньки. В листопаді 2014 року [PERSON] виїхала з будинку, розташованого по [ADDRESS], залишивши проживати з ним їх доньку, з дитиною не спілкувалася на його дзвінки відповідала, що налагоджує своє життя та просила її не турбувати. В серпні 2015 року [PERSON] повернулася до будинку, але у вересні цього ж року знову покинула його та виїхала проживати до своїх батьків за місцем своєї реєстрації, за адресою: [ADDRESS]. Після цього він передав, через [PERSON]. її особисті речі. В будинку, розташованому в селищі Комишани, який він будував для доньки створено всі умови для розвитку дитини, донька має окрему кімнату, залу, де є два піаніно, на яких вона грає, на подвір'ї розташовано дитячий майданчик та батут, крім нього за дитиною приглядає няня, яку він найняв спеціально для догляду за донькою, тобто ним створені належні умови для проживання та розвитку дитини. Він не впевнений, що коли дитина буде проживати з матір`ю, для неї будуть створені належні умови для проживання та розвитку, так як [PERSON], вже неодноразово покидала доньку, до того ж відносно квартири по [ADDRESS], в якій на даний час проживає [PERSON] розглядається позов про визнання договору купівлі-продажу даної квартири недійсним. Вважає, що [PERSON] безвідповідально ставиться до виховання їх доньки мало приділяє уваги її вихованню, більш того створює перешкоди в наданні ним належного виховання доньці, зокрема налаштовує дитину проти занять музикою та в басейні. Він позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у психіатра, нарколога не перебуває, має вищу-спеціальну освіту і працює за фахом на посаді заступника директора ТОВ «Південне Річкове Пароплавство» з травня 2013 року. Крім, того завдяки йому донька постійно відвідує басейн, за який він сплачує кошти та куди постійно її відвозить, також вона бере уроки гри на піаніно, які він оплачує. Він постійно навідується до дошкільного навчального закладу - дитячого садка, цікавиться її досягненнями та успіхами, оплачує дитячий садок та повністю утримує її . Просив визначити постійне місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] року народження за місцем його проживання, за адресою: [ADDRESS]. 11 травня 2016 року позивач за зустрічним позовом подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, а саме просив визначити постійне місце проживання малолітньої [PERSON], [INFO] року народження за місцем його проживання. В судовому засіданні представник позивачки за первісним позовом позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, зустрічний позов не визнав, вважає, що дитини, а саме дівчинка повинна проживати з матір`ю, та не може бути з нею розлучена, крім тих випадків, коли є виключні обставини. Позивач за зустрічним позовом таких виключних обставин не зазначив та не надав з цього приводу жодних доказів. Представники відповідача за первісним позовом позовні вимоги не визнали та заперечували його, обставинами викладеними в зустрічному позові, який просили задовольнити. Як треті особі до участі в справі були залучені: орган опіки і піклування виконавчого комітету Корабельної (Комсомольської) районної у м. Херсоні ради та орган опіки і піклування виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради про визначення місця проживання малолітньої дитини. В судовому засіданні представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Корабельної (Комсомольської) районної у м. Херсоні ради підтримала наданий органом опіки і піклування висновок, щодо проживання малолітньої [PERSON]. з батьком [PERSON]. Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Суворовської районної у м. Херсоні ради в судове засідання не прибув, однак від голови районної у м. Херсоні ради надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. Суд, заслухавши пояснення сторін, оцінивши в сукупності надані сторонами докази, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити, виходячи зі слідуючого. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], остання народилася [INFO] року та її батьками зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON]. Із даних представниками сторін пояснень вбачається, що сторони з 2014 року разом не проживають, досягти домовленості між собою, з ким повинна проживати їх малолітня дитина не можуть. Відповідно до ст. ст. 141, 153 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки, щодо дитини, а також мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яcнив Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері, щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю, тобто перевага надається матері. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, обидві сторони відповідально ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків, мають позитивні характеристики, постійне місце роботи, проживання, належні матерально-побутові умови для забезпечення потреб малолітньої дитини. Особиста прихильність дитини будь-якого віку до кожного з батьків або до обох разом - необхідні умови її належного виховання. Однак слід з'ясувати причини такої прихильності до одного з батьків. Як вбачається із пояснень представника позивачки за первісним позовом, з часу звернення позивачки до суду та в період розгляду справи, дитина сторін практично проживає з відповідачем, який створює позивачці перешкоди для спілкування з дитиною, не пускає її до помешкання, де проживає дитина, на все літо вивіз дитину за межі селища Комишани без дозволу позивачки, а також за кордон. Вказані обставини, суд розцінює, як намагання відповідача привернути до себе увагу (прихильність) доньки, постійно знаходячись з нею, при цьому не дає позивачці можливості вільно спілкуватися з донькою, вивозить її без згоди позивачки за кордон та за межі селища Комишани. В судовому засіданні представники відповідача стверджували, що дитина має бажання проживати разом батьком. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, тощо. В даному випадку, як вбачається із висновку Корабельної районної у місті Херсоні ради, щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON]. від 29 квітня 2016 року дитина при спілкуванні з працівниками органів опіки та піклування повідомила, що бажає проживати з батьком. Однак, суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. В даному випадку, обговорювати питання з дитиною, щодо її побажання проживати з одним із батьків (в присутності одного із батьків) є некоректним по відношенню до малолітньої дитини, якій не виповнилось 10 років та її батьків. Така дитина не визнається самостійним, рівноправним учасником переговорного процесу, щодо вирішення спору між батьками, а тому законодавець зазначив, що тільки після досягнення дитиною 10 років вона може вирішувати питання щодо її подальшого проживання з одним із батьків. Зміна місця проживання дитини це завжди травма для неї, а тому розмови про нове місце проживання можуть мати місце тільки під пильним наглядом дипломованих, досвідчених спеціалістів - психологів, в присутності обох батьків та під час невимушеної розмови. Згідно вимог ст. 5 СК України при розгляді судом справ щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Проте, згідно з частиною шостою статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Зі змісту наведеного вище висновку вбачається, що він ґрунтується лише на підставі того, що відповідач [PERSON] характеризується позитивно, має стабільний заробіток, створює належні умови для життя та розвитку дитини, має власне помешкання. При цьому, суд, вважає, що у висновку відсутня мотивація чому саме орган опіки та піклування вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини при рівних умовах (позитивні характеристики, забезпечення житлом, стабільні заробітки) надав перевагу батькові, а не матері, при цьому причину того, що мати не проживає з дитиною орган опіки та піклування не з'ясовував. Крім того, в своїй заяві до суду позивач за зустрічним позовом зазначив, що він не впевнений, що позивачка за первісним позовом [PERSON] може створити дитині належні умови для проживання та розвитку, однак жодним чином не довів, що мати неналежно здійснює догляд за малолітньою дочкою, неналежно ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, крім того, не довів, що всупереч вимогам принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року може бути розлучена з дитиною, тим паче з дівчинкою, яка потребує довірливих розмов з особою однієї статті, материнської ласки та любові. Посилання позивача за зустрічним позовом на те, що він приділяє більше уваги вихованню дитини, має більш кращі умови проживання не є підставою для задоволення його позову, так як дані обставини не можуть бути основним критерієм для визначення місця проживання дитини з ним. Крім того, позивач зазначив, що вихованням динити за його відсутності займається няня, однак суд вважає, що стороння особа ні в якому випадку не може замінити дитині матір. Таким чином, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог [PERSON] та необхідність визначення місця проживання дитини з матір ю, оскільки на думку суду, малолітня дитина - дівчинка не повинна бути розлучена зі своєю матір`ю, крім виняткових обставин, які б перешкоджали цьому, в тому числі, передбачених ч. 2 ст. 161 СК України, які судом під час розгляду справи не встановлені, що також узгоджується з Декларацією прав дитини від 20 листопада 1959 року. Одночасно, судом при ухваленні рішення в цій частині приймається до уваги те, що позивачка має постійне місце роботи та стабільний заробіток, характеризується позитивно, а також має постійне місце проживання, та згідно акту обстеження умов проживання, складеного компетентною комісією та затверджений начальником служби у справах дітей Суворовської районної у м. Херсоні ради 15 січня 2016 року в квартирі, де проживає [PERSON] за адресою: [ADDRESS], створені належні умови для життя та повноцінного розвитку дитини .

Outcome: approved