Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила: 1)визнати недійсними рахунок від 10.07.2015р. на оплату послуг з газопостачання а липень 2015р., який виписаний TOB «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» Стрийська дільниця Стрийський р-н», з тих підстав, що відповідно до Постанови НКРЕКП №1682 від 04.06.2015р. анульована з 01.07.2015р. ліцензія направо провадження господарської діяльності з постачання природного газу серії АГ № 507388, що була видана ПАТ «Львівгаз». Відтак, рахунок на оплату послуг з газопостачання за червень 2015р. має бути виписаний ПАТ «Львівгаз», а не ТОВ «Львівгаззбут»; 2)визнати недійсними рахунок від 10.08.2015р. на оплату послуг з газопостачання за липень 2015р., який виписаний TOB «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» Стрийська дільниця Стрийський район», з тих підстав, що зазначені в ньому показники лічильника викликають в неї сумніви, оскільки в між опалювальний період нею споживається значно менше газу, ніж зазначено в рахунку; 3)визнати недійсними на підставі ст.ст.203\~ч.1,\~215 ЦК України борг на початок періоду 2977,37 грн. за рахунком від 10.18.2015р. на оплату послуг з газопостачання за липень 2015р., який виписаний TOB «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» Стрийська дільниця Стрийський р-н», з тих підстав, що відповідно до Постанови НКРЕКП №1682 від 04.06.2015р. ТОВ «Львівгаззбут» здійснює постачання газу з 01.07.2015р., тому виникнення боргу перед TOB «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» до зазначеної дати суперечить згаданій Постанові. Справу просила розглядати за її відсутності. Представник відповідача позов не визнав, подав письмове заперечення, в якому зазначив, що позивач обрав спосіб захисту свого порушеного цивільного права, який не передбачений ст.16 ЦПК України, оскільки рахунки-квитанції від 10.07.2015р. та від 10.08.2015р., надіслані TOB «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» абоненту [PERSON] є лише фіксацією нарахувань за послуги з газопостачання відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання (ПННПГП), затверджених\~ Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року №2246. Згідно робочого листка контролера від 26.06.2015р. борг абонента [PERSON] перед ПАТ «Львівгаз» станом на 26.06.2015р. становив 2977,37 грн. З 1 липня 2015 р. за рішенням Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) - Постановою №1678 від 04.06.2015р. анульовано дію ліцензії ПАТ «Львівгаз» щодо надання послуг з газопостачання всім категоріям споживачів. Для побутових споживачів, що проживають у Львівській області гарантованим постачальником газу з 1 липня 2015р. згідно рішення НКРЕКП - Постанови №1682 від 04.06.2015р. призначено підприємство TOB «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ». В період до 01.07.2015р. оплату за спожитий газ приймало ПАТ «Львівгаз». Починаючи з 01.07.2015р. питання розрахунків з населенням (зокрема, прийом платежів від населення за спожитий природний газ та видача квитанцій на оплату послуг) перейшли до компетенції TOB «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ». Між ПАТ «Львівгаз» та TOB «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» було укладено договір доручення №ДО00255010715 від 01.07.2015р. Відповідно до п.1.1 даного договору, TOB «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» зобов'язався від імені ПАТ «Львівгаз» здійснювати збір грошових коштів зі споживачів природного газу-боржників ПАТ «Львівгаз». Тому, рахунок-квитанція від 10.07.2015р. був надісланий абоненту [PERSON] саме від імені «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ», а не ПАТ «Львівгаз», яке на той момент вже не мало відповідних повноважень. Щодо правильності зазначення показників лічильника газу у рахунку від 10.08.2015р. на оплату послуг з газопостачання за липень 2015р. зазначив, що станом на початок розрахункового періоду (згідно робочого листка контролера від 26.06.2015р. (копія додана), показник лічильника становив 13550. Станом на кінець розрахункового періоду (місяць) показник лічильника становив 13619. Даний показник був обчислений розрахунковим методом за допомогою програми RGK Billing (Gasolina) відповідно до «Методики розрахунку обсягів прогнозованого споживання природного газу населенням за наявності лічильника розрахунковим методом», затвердженої наказом НАК «Нафтогаз України» від 23.04.2007р. №275, оскільки абонент [PERSON] не надала реальний показник лічильника за липень місяць та не допустила до зняття показів лічильника контролера, що підтверджується Актом про не допуск № 151 від 28.07.2015р. (копія додана). Відповідно, згідно наявних показників лічильника, місячне споживання за Липень по даному абоненту склало : 13619 - 13550 = 69 м куб. Рахунок від 10.08.2015р., у якому зазначений обсяг газу у 69 м куб., був скерований [PERSON] Згодом 07.08.2015р. працівникам Товариства було знято реальний показник лічильника абонента [PERSON], який становив 13583 м куб. та була проведена корекція (13619-13583=36м куб.), що підтверджується роздруківкою з програми RGK Billing (копія додана), внаслідок чого обсяг газу, за який даний абонент повинен був би сплатити в липні 2015 року склав 33 м куб. (69-36=33), тобто на рівні середньомісячного споживання в весняно-літній період по даному абоненту. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, у розумінні закону, субєктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в\~ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. З цього слідує, що порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають захисту і у спосіб, не передбачений законом, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.05.2012 року (Справа №6-20цс11). Судом встановлено, що позивач [PERSON] є споживачем послуг з газопостачання, які їй відповідно до Постанови НКРЕКП №1682 від 04.06.2015р. надає з 01.07.2015р. відповідач в особі TOB «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» Стрийська дільниця Стрийський район». Отже, між сторонами існують договірні правовідносини. Предметом спору в даній справі є рахунок-квитанція від 10.08.2015р., виписані на імя позивача відповідачем для оплати послуг з газопостачання за липень та серпень 2015 року, який позивач просить визнати недійсним на підставі ст.ст.203\~ч.1,\~215 ЦК України, тобто з тих підстав, які встановлені законом для визнання недійсними правочинів. Однак, рахунок-квитанція не є правочином, а лише платіжним документом, який містить інформацію про вартість наданих споживачу послуг за певний період, з якою споживач може погоджуватись і як наслідок сплатити вказану у квитанції суму, або ж не погоджуватись, - сплативши лише ту суму, яку він вважає правильною, а вже при вирішенні спору, якщо такий виникне між сторонами, про стягнення заборгованості за надані послуги споживач має право заперечувати проти суми боргу, обґрунтовуючи правильність свого розрахунку. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання недійсними на підставі ст.ст.203\~ч.1,\~215 ЦК України боргу на початок періоду - 2977,37 грн. за рахунком від 10.18.2015р. на оплату послуг з газопостачання за липень 2015р. та визнання недійсними рахунку від 10.08.2015р. на оплату послуг з газопостачання за липень 2015р., не підлягають до задоволення, оскільки є безпідставними і не можуть бути задоволені в обраний позивачем спосіб. Окрім цього 07.08.2015р. працівникам Товариства було знято реальний показник лічильника абонента [PERSON] та була проведена відповідна корекція обсягу спожитого позивачкою природного газу, що підтверджено доданої роздруківкою з програми RGK Billing, внаслідок чого зменшено обсяг спожитого в липні 2015 року газу, вартість якого позивачка повинна була б оплатити, склав 33 м куб. (69-36=33), тобто на рівні середньомісячного споживання в весняно-літній період по даному абоненту. Відповідно до постанови НКРЕКП №1682 від 04.06.2015р., починаючи з 01.07.2015р. повноваження щодо розрахунків з населенням (зокрема, прийом платежів від населення за спожитий природний газ та видача квитанцій на оплату послуг) перейшли від ПАТ «Львівгаз» до TOB «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ», яке є гарантованим постачальником газу з 1 липня 2015р. 01.07.2015р. між ПАТ «Львівгаз» та TOB «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» було укладено договір доручення № ДО00255010715 від 01.07.2015р., відповідно до п.1.1 якого TOB «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» зобов'язався від імені ПАТ «Львівгаз» здійснювати збір грошових коштів зі споживачів природного газу-боржників ПАТ «Львівгаз», тому рахунок-квитанція від 10.07.2015р. був надісланий абоненту [PERSON] саме від імені ТОВ «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ», а не ПАТ «Львівгаз», яке на той момент вже не мало відповідних повноважень. Враховуючи, що ТОВ «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ», здійснюючи збір грошових коштів зі споживачів природного газу-боржників ПАТ «Львівгаз», діє на підставі зазначеного вище договору, суд вважає, що позовна вимога про визнання недійсними рахунку від 10.07.2015р. на оплату послуг з газопостачання за липень 2015р., який виписаний TOB «ЛЬВІВГАЗ ЗБУТ» Стрийська дільниця Стрийський р-н», є безпідставною та не підлягає до задоволення. У зв'язку з наведеним та

Outcome: dismissed