Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 27.04.2013р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №426. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось. Позивач зазначає, що вона з відповідачем мають різні характери, різні погляди на життя, введення спільного господарства та виховання дитини. З 2017 року відносини почалися погіршуватися. На даний момент відсутнє почуття любові. Шлюбно-сімейні відносини припинилися, проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. Від шлюбу мають сина, [PERSON], [INFO]. На момент звернення до суду з даним позовом спору про місце проживання дитини та поділ майна не має. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, у зв'язку з чим просила позов задовольнити. Ухвалою від 05 березня 2018 року у даній справі було відкрите позовне провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні на 27 квітня 2018 року з викликом сторін. Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позові, просила позов задовольнити та розглядати справу у її відсутність. У підготовче судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, якою визнав позовні вимоги про розірвання шлюбу, просив розглядати справу у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов доведений та підлягає задоволенню у підготовчому судовому засіданні з огляду на наступне. З матеріалів справи вбачається, що 27.04.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 426 (а.с. 5). Від спільного життя сторони мають сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.01.2015 року ( а.с.4). Згідно із ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, майнового спору немає. Строк на примирення надавати сторонам є недоцільним, оскільки вони втратили почуття любові один до одного, шлюб існує лише формально. Після розлучення дитина залишиться проживати з матір'ю. Оскільки сторони на даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, між подружжям втрачено почуття любові, примирення не можливе, подальше спільне життя суперечило б інтересам сторін, а також зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги у підготовчому судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved