Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], ТОВ «Автотрейдінг плюс», [PERSON] про визнання правочину недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позову вказала, що 11.01.2012 року вона, як приватний підприємець, з однієї сторони, уклала договір прокату №3 з громадянином [PERSON], з другої сторони, згідно якого нею було передано в строкове оплатне використання автомобіль марки Hyndai Accent, 2008 року випуску, р.н. № [NUMBER], коричневого кольору, належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія [NUMBER] виданого Запорізьким ВРЕР №1 УДАІ УМВС України в Запорізькій обл. 22.05.2009 року, а [PERSON] прийняв та зобов'язався внести оплату та повернути вказаний автомобіль згідно умов до говору. Так, відповідно до умов договору [PERSON], у вказаний строк автомобіль не повернув, на зв'язок не виходив, його місцезнаходження тривалий час не можливо було встановити. Тому вона звернулась до Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області із заявою, на підставі чого порушено кримінальну справу за фактом шахрайства за ч. 2 ст. 190 УК України. Під час досудового слідства було встановлено, що після зазначених вище дій [PERSON], 09.02.2012 року на підставі підроблених довіреностей, [PERSON], начебто діючи від імені Позивачки, уповноважив [PERSON] та [PERSON], розпоряджатися (продати, обміняти) та користуватися належним позивачці вищезазначеним автомобілем. Після чого, 10.02.2012 року відповідачами [PERSON] та [PERSON] вказаний автомобіль був знятий з обліку в органах ДАІ по Запорізькій області та в подальшому поставлений на облік в Сімферопольському МРЕВ за номерними знаками [NUMBER] та зареєстрований на [PERSON], якою вказаний автомобіль був ще раз перепроданий [PERSON]. На підставі постанови слідчого про проведення виїмки від 17.10.2012 року вказаний автомобіль було вилучено із м. Сімферополя і доставлено на територію Орджонікідзевського РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області для подальшого досудового розслідування. Вказує, що зазначену довіреність не складала, не підписувала, не посвідчувала у нотаріуса, ніколи і нікого не уповноважувала відчужувати належний їй автомобіль, а договори комісії з продажу транспортного засобу та купівлі-продажу транспортного засобу від 25.02.2012 року між [PERSON] та [PERSON] через ТОВ «Автотрейдінг Плюс» були укладені без її згоди та волі, та взагалі без її відома, тому зазначені договори підлягають визнанню недійсними, а сам автомобіль підлягає витребуванню від добросовісного набувача. В судовому засіданні позивачка та її представники вимоги підтримали. При цьому адвокат позивачки додав, враховуючи відсутність у [PERSON] та [PERSON] повноважень на здійснення дій щодо відчуження належного [PERSON] автомобіля, є всі підстави вважати, що автомобіль вибув із володіння власника незаконно, без вільного волевиявлення, тому є підстави для визнання укладених договорів комісії №627 від 25.02.2012 року, купівлі-продажу транспортного засобу №627/627 від 25.02.2012 року, довідки-рахунку серії ДПІ №239791 від 25.02.2012 року, виданою ТОВ «Автотрейдінг Плюс» недійсними, а також витребування майна від добросовісного набувача, яким є [PERSON] Також додав, що для подальшої реєстрації спірного автомобілю в органах ДАІ необхідно поновити за позивачкою право власності на автомобіль. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Автотрейдінг Плюс» до суду не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлені у відповідності до вимог закону, заперечень суду не надали, причини неявки суду не повідомили. Суд, за згодою позивачки та її адвоката, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4 ЦПК України, за відсутністю відповідачів. Суд заслухавши пояснення позивачки та її адвоката, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 11.01.2012 року між позивачкою [PERSON] та [PERSON] був укладений договір прокату №3 автомобіля марки HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, коричневого кольору, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], який належить Позивачу на праві приватної власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Запорізьким ВРЕР №1 УДАЇ УМВС України в Запорізькій області від 22.05.2009 року. Згідно з договором Наймодавець передає Наймачеві у строкове платне користування вказаний Автомобіль, а Наймач приймає та зобов'язується вносити плату за прокат автомобіля в порядку та на умовах, визначених договором, і після закінчення терміну прокату особисто повернути Наймодавцю автомобіль. Строк та вартість прокату визначені Додатком №1 (замовлення-зобов'язання) до договору. В день укладання договору автомобіль був переданий [PERSON], який надав паспорт громадянина України та посвідчення водія на зазначене ім'я. Згідно з Замовленнями - зобов'язаннями від 11.01.2012 року, 21.01.2012 року, 29.02.2012 року термін дії Договору прокату №3 двічі продовжувався, та кінцевий строк повернення автомобіля Наймачем Наймодавцю сплив о 15 год. 30 хв. 31.03.2012 року. Однак у визначений договором термін, тобто 31.03.2012 року, [PERSON] належний [PERSON] автомобіль не повернув і перестав виходити на телефонний зв'язок. У позивача виникла підозра, щодо дійсних намірів [PERSON], у зв'язку з чим вона 02 квітня 2012 року звернулася до Заводського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою про розшук вказаного автомобіля. 17.09.2012 року слідчим СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Ходякевич І.І. за заявою [PERSON] було порушено кримінальну справу №6841202 за фактом шахрайства за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. 06.02.2013 року відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12013080060000299. 18.10.2012 року належний [PERSON] автомобіль, на підставі постанови слідчого про проведення виїмки від 17.10.2012 року, був вилучений у гр. [PERSON], [INFO], у м. Сімферополі АР Крим. При перевірці номерів агрегатів був встановлений номер кузова - [NUMBER], однак державний реєстраційний номер був інший, а саме [NUMBER]. Вказаний автомобіль співробітниками міліції був транспортований до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області та переданий на відповідальне зберігання [PERSON] 08.02.2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] була посвідчена довіреність серії ВРО №278967, зареєстрована в реєстрі за №72, якою [PERSON] уповноважила [PERSON], що мешкає в [ADDRESS], розпоряджатися від її імені (продати, обміняти) та користуватися належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Запорізьким ВРЕР №1 УДАЇ УМВС України в Запорізькій області 22.05.2009 року, автомобілем марки HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. Довіреність була видана з правом передоручення строком на три роки. Поняття та підстави представництва визначені в ст. 237 ЦК України. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Відповідно до висновку експерта № 146 від 12.11.2013 року, проведеного в рамках кримінальної справи та дослідженого в рамках розгляду даної цивільної справи вказано, встановити, ким [PERSON] або іншою особою, виконаний досліджуваний підпис у графі «підпис» довіреності від 08.02.2012 року , зареєстрованої в реєстрі за №72, яка надана на експертизу, не представилось можливим внаслідок непридатності підпису для ідентифікаційного дослідження; короткий запис «[PERSON]», виконаний не [PERSON], а іншою особою. Крім того, у відповіді приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] №14/01-16 від 02.08.2013 року та долучених до неї копій документів зазначено, що особу [PERSON], від імені якої посвідчена довіреність, було встановлено на підставі тимчасового посвідчення особи громадянина України ЗП/7-000009, виданого 18.04.2012 року ВГІРФО Заводського РВ УМВС України в Запорізькій області. Однак, як вбачається із наданої нотаріусом копії тимчасового посвідчення на фотокартці зображена взагалі не [PERSON], а інша особа, дата народження якої зазначена [INFO], а справжня дата народження [PERSON] - [INFO]. Таким чином, зазначена довіреність серії ВРО №278967, зареєстрована в реєстрі за №72, посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], якою нібито [PERSON] уповноважила [PERSON], що мешкає в [ADDRESS], розпоряджатися від її імені (продати, обміняти) та користуватися належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Запорізьким ВРЕР №1 УДАЇ УМВС України в Запорізькій області 22.05.2009 року, автомобілем марки HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], є підробленою, так як [PERSON] її не підписувала, у нотаріуса не була, а обставини, зазначені в довіреності, взагалі не відповідають волі власниці транспортного засобу. В подальшому [PERSON], не маючи законних прав та використовуючи зазначену підроблену довіреність серії ВРО №278967, зареєстровану в реєстрі за №72, 09.02.2012 року видав довіреність серії ВРО №755001, зареєстровану у реєстрі за №281, посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], якою діючи нібито від імені [PERSON], уповноважив [PERSON], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS], розпоряджатися (продати, обміняти), а також користуватися належним [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Запорізьким ВРЕР №1 УДАЇ УМВС України в Запорізькій області 22.05.2009 року, автомобілем марки HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER]. В подальшому [PERSON], не маючи законних повноважень та використовуючи незаконну довіреність серії ВРО №755001, зареєстровану у реєстрі за №281, до Запорізького ВРЕР №2 УДАЇ УМВС України в Запорізькій області подав заяву 083107333 (8545451) від 10.02.2012 року, на підставі якої належний [PERSON] автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], було знято з реєстраційного обліку для реалізації. Далі [PERSON], не маючи на це законного права, використовуючи незаконну довіреність серії ВРО №755001, зареєстровану у реєстрі за №281, посвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], яка була отримана на підставі підробленої довіреності серії ВРО №278967, зареєстрованої в реєстрі за №72, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], через комісійну торгівлю продав належний [PERSON] транспортний засіб мешканці м. Сімферополь АР Крим [PERSON]. При цьому було укладено договір комісії №627 від 25.02.2012 року між комісіонером ТОВ «Автотрейдінг Плюс» в особі директора Дмітрієвой Олександри Євгенівни та комітентом [PERSON] в особі [PERSON], а також договір купівлі-продажу транспортного засобу №627/627 від 25.02.2012 року між продавцем ТОВ «Автотрейдінг Плюс», що діє на підставі договору комісії №627 від 25.02.2012 року в інтересах [PERSON] через [PERSON], та покупцем [PERSON], згідно якого Продавець передав у власність, а покупець прийняв і оплатив транспортний засіб марки HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, коричневого кольору, кузов [NUMBER], належний [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого Запорізьким ВРЕР №1 УДАЇ УМВС України в Запорізькій області 22.05.2009 року. Далі на підставі виданої ТОВ «Автотрейдінг Плюс» довідки-рахунку серії ДПІ №239791 від 25.02.2012 року автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, коричневого кольору, кузов [NUMBER], був зареєстрований в органах ДАЇ за [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS]. Автомобілю був присвоєний державний номерний знак [NUMBER]. Після цього, вказаний транспортний засіб 31.07.2012 року було знято з реєстраційного обліку для реалізації [PERSON] та продано громадянину [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS]. В цей же день на підставі довідки-рахунку від 31.07.2012 року серії ДПІ №348793, виданої ТОВ «ФК Скіф», автомобіль зареєстрований в органах ДАЇ за [PERSON]. Автомобілю був присвоєний державний номерний знак [NUMBER]. Той факт, що автомобіль марки HYUNDAI ACCENT, 2008 року випуску, коричневого кольору, кузов [NUMBER], який належить [PERSON], проданий спочатку [PERSON], а потім [PERSON], і вилучений у останнього, є одним і тим же транспортним засобом підтверджується висновком спеціаліста №8/88/2698 від 16.11.2012 року, згідно якого номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], наданого на дослідження транспортного засобу HYUNDAI ACCENT державний номерний знак [NUMBER], - не змінювались. Відповідно до ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У статті 215 ЦК України зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України. Тобто, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 1,3 ст. 203 ЦК). За приписами ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Однак у ч. 1 ст. 388 ЦК України зазначено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Враховуючи те, що позивачка ніколи і нікого не уповноважувала відчужувати належний їй автомобіль, а договори комісії з продажу транспортного засобу та купівлі-продажу транспортного засобу від 25.02.2012 року між [PERSON] та [PERSON] через ТОВ «Автотрейдінг Плюс» були укладені без її згоди та волі, та взагалі без її відома, в зв'язку з чим автомобіль вибув із володіння власниці [PERSON] незаконно, тому зазначені договори підлягають визнанню недійсними, а сам автомобіль підлягає витребуванню від добросовісного набувача, яким є [PERSON] Згідно Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. №1388 (далі за текстом - Порядок), власник зобов'язаний зареєструвати транспортний засіб в органах Державтоінспекції. Пунктом 8 Порядку передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі документів, що посвідчують правомірність придбання транспортних засобів. Документами, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів є, в тому числі, копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. Перереєстрація транспортних засобів згідно п. 33 Правил проводиться в тому числі у разі зміни їх власників. Відповідно з п. 35 Правил підставою для перереєстрації транспортного засобу є також рішення суду про визнання недійсними договору купівлі-продажу, міни, дарування, що засвідчені в установленому порядку. В зв'язку із визнанням договору купівлі-продажу належного [PERSON] автомобіля недійсним, її порушене право підлягає відновленню шляхом поновлення за [PERSON], як за власником, реєстрації автомобіля в органах ДАЇ.

Outcome: approved