Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 5000 грн., щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 08.09.2006р. між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу народилася донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.08.20013р. шлюб розірвано. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, враховуючи потреби дитини, для забезпечення матеріального та духовного розвитку дитини відповідач повинен сплачувати 5000 грн. щомісяця. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити, зазначила, що витрати на дитину в місяць складають 5000 грн., які вона просить стягнути з відповідача. Відповідач проти задоволення позову заперечував, подав до суду заперечення, в яких зазначив, що він надавав матеріальну допомогу на дитину, перераховував відповідачці на картковий рахунок, однак, помітив, що відповідачка стала грошові кошти витрачати на себе, тому сам почав купувати в себе необхідне для доньки. Розмір аліментів позивачкою не обґрунтований. Крім того, слід врахувати, що відповідач має ще одну неповнолітню доньку [PERSON] , 2012р.н., та на його утриманні батьки пенсіонери [PERSON] ,1957р.н., та [PERSON] ,1948р.н., інвалід 2 групи. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 08.09.2006р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON] , [INFO] . 30.08.2013 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Згідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, позицію відповідача та інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 24.10.2019 року до досягнення донькою повноліття. Суд стягує з відповідача [PERSON] судові витрати у відповідності зі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial