Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезгаданим позовом, в підтвердження позовних вимог посилається на те, що між нею та відповідачем розірвано шлюб, від якого у них [INFO] народився син [PERSON]. Вказує те, що після розірвання шлюбу, син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вона належним чином піклується про його здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Їхній син є вихованцем зразкового хореографічного колективу «Веселка» Лебединського центу позашкільної освіти Лебединської міської ради Сумської області. В період з 01.08.2018 року по 15.08.2018 рік колектив має їхати за кордон до Болгарії для участі у Міжнародному хореографічному фестивалі-конкурсі для відпочинку та оздоровлення. Відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. Жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивачка в судовому засіданні свої вимоги підтримала повністю. Не заперечила проти постановлення заочного рішення. Представник третьої особи - Древаль С.А. вважає позовні вимоги обґрунтованими. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але в судове засідання не з'явився з невідомих причин і не подала відзив. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні всі підстави для проведення заочного розгляду даної справи. Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з Судом встановив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] народився. З довідки № 1 від 31.01.2018 року ВК Лебединської міської ради відділ освіти Лебединський центр позашкільної освіти Лебединської міської ради Сумської області (а.с.13) вбачається, що [PERSON] э вихованцем зразкового хореографічного колективу «Веселка» Лебединського центру позашкільної освіти Лебединської міської ради Сумської області. Згідно зі ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Ухвалюючи рішення, суд враховує те, що бажання позивачки отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон повністю узгоджується з її правами та обов'язками, покладеними Сімейним кодексом України. При цьому відсутні будь-які обставини, що обмежують право виїзду дитини сторін за кордон. Тому надання такого дозволу, буде відповідати інтересам малолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції Організації Об'єднаних Націй «Про права дитини» прийнятої резолюцію 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.2 ст.10 зазначеної «Конвенції», держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, що закріплено в ст.7 Сімейного Кодексу України. Також за ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Суд враховує те, що у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також бере до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд дитини за межі України, не вбачається обмежень закону, чи необхідності охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб, а тому вважає, що позов слід задовольнити. Водночас, суд враховує, що безпека дитини під час такої подорожі гарантуватиметься супроводом керівника колективу - заслуженого працівника освіти України - [PERSON], яка допитана як свідок, в судовому засіданні показала, що колектив пройшов відбір під час виступу в м. Харків отримав запрошення для участі фестивалі-конкурсі у Болгарії і поїздка без [PERSON] відбутися не може у зв'язку з тим, що він є соліст групи. На сьогодні колектив для поїзд сформований. У зв'язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню кошти в сумі 704.80 грн на відшкодування понесених нею судових витрат. Враховуючи наведене та

Outcome: approved