Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що їй належить на праві власності 17/50 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, в [ADDRESS]. Даний будинок розташований на земельній ділянці, частину якої їй надано у користування, інша частина перебуває у користуванні інших співвласників вказаного домоволодіння, третіх осіб у справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], згідно земельно-шнурової книги Шкарівської сільської ради. Рішенням № 41-472 першої сесії шостого скликання Шкарівської сільради від 22.08. 2014 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] та [PERSON], які є власниками домоволодіння [ADDRESS] і які межують з домоволодінням позивачки. Рішеннями № 54-632 та №54-633 сесії Шкарівської сільради від 20.08.2015 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та передано у власність [PERSON] та [PERSON] за рахунок земель населеного пункту [ADDRESS] Оскільки передача у власність земельної ділянки відповідачам відбулась із суттєвими порушеннями норм чинного законодавства, що в свою чергу призвело до накладення земельних ділянок сторін по справі одну на одну, а встановлений відповідачами паркан перешкоджає обслуговуванню та користуванню належними позивачці господарськими спорудами та земельною ділянкою, вона просить суд визнати недійсним та скасувати п.п. 1.5, 1.6 рішення № 41-472 першої сесії шостого скликання Шкарівської сільради від 22.08. 2014 року в частині надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність [PERSON] та [PERSON], визнати недійсним та скасувати рішення № 54-632 та №54-633 сесії Шкарівської сільради від 20.08.2015 року в частині передачі у власність земельних ділянок [PERSON] та [PERSON], визнати недійсним та скасувати відповідні правовстановлюючі документи на вказані земельні ділянки відповідачів, усунути перешкоди позивачці в користуванні її земельною ділянкою та домоволодінням за адресою [ADDRESS] зобов'язавши [PERSON] та [PERSON] перенести існуючий паркан на відстань одного метру від належних позивачці господарських будівель та споруд. В судовому засіданні позивачка та її представник зменшили позовні вимоги та просили суд усунути [PERSON] перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] зобов'язавши [PERSON] та [PERSON] відновити межу між земельними ділянками [ADDRESS] відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.09.2015 року, індексний номер 43765551, земельної ділянки площею 0,1464 га, кадастровий номер [NUMBER], шляхом перенесення існуючого паркану між земельними ділянками [ADDRESS] з точки «1» на 1,65 м. в точку «1А», з точки «52» на 1,51 м. в точку «77», з точки «50» на 1,43 м. в точку «75», з точки «48» на 1,28 м. в точку «76», з точки «43» на 0,95 м. в точку «6а» відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової земельно-технічної експертизи №2275 від 18.07.2017 року. Представник відповідача Шкарівська сільська рада Білоцерківського району та відповідач ПП «Геосвіт-2012», в судове засідання не з'явились, про час та день слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник позов не визнали та пояснили, що вони приватизували вказану земельну ділянку у відповідності до всіх норм діючого законодавства, спір між сторонами у справі щодо паркану існує з моменту його встановлення, з 2009 року, з тих же самих пір позивачка всіляко перешкоджала їм приватизувати власну земельну ділянку. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушується право особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Верховним Судом України у справі № 6-222цс14 від 04.02.2015 року висловлена правова позиція про те, що з урахуванням норм ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до п.г ч.1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Згідно положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так, по справі встановлено, що позивачка є власником 85/300 частин житлового будинку №4 по вул. Росьовій в с. Шкарівка Білоцерківського району Київської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.09.2009 року, посвідченому державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Приймак А.Г. та зареєстровано в державному реєстрі за №1-1063, що стверджується копією цього свідоцтва, а також копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 07.10.2009 року /т. 1 а.с.16, 17/. Згідно копій договору дарування від 09.08.1989 року, рішення Білоцерківського районного суду від 08.09.1994 року співвласниками вказаного домоволодіння є треті особи у справі [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Дана обставина сторонами не заперечується та підтверджується копіями договору дарування від 09.08.1989 року та рішення Білоцерківського районного суду від 08.09.1994 року /т.1 а.с. 13-17/. Згідно даних земельно-шнурової книги Шкарівської сільської ради за домоволодінням №4 по вул. Росьовій в с. Шкарівка Білоцерківського району рахується земельна ділянка площею 0,29 га. /т.1 а.с. 22, т.2 а.с. 7/ В судовому засіданні було встановлено, що рішенням № 41-472 першої сесії шостого скликання Шкарівської сільради від 22.08.2014 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [ADDRESS] у власність [PERSON] та [PERSON] відповідно. /т.1 а.с. 32, 33/ Рішеннями № 54-632 та №54-633 сесії Шкарівської сільради від 20.08.2015 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення вказаних земельних ділянок у власність та передано у власність [PERSON] та [PERSON] за рахунок земель населеного пункту [ADDRESS] /т.1 а.с. 34,35; т.2 а.с. 32, 50/ Як передбачено нормами ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. За ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. А згідно ч.ч. 6-8 цієї статті громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст.186-1 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що управлінням містобудування та архітектури Білоцерківської районної державної адміністрації висновком від 17.09.2014 року № 413/03-15 на підставі розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] за рахунок земель с. Шкарівка Білоцерківського району у приватну власність [PERSON] під будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розроблений в 2014 році ПП «Геосвіт-2012», погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,1464 га у власність в межах [ADDRESS] /т.1 а.с. 54-56/ Також, з матеріалів справи вбачається, що управлінням містобудування та архітектури Білоцерківської районної державної адміністрації висновком від 17.09.2014 року № 412/03-15 на підставі розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по [ADDRESS] за рахунок земель с. Шкарівка Білоцерківського району у приватну власність [PERSON] під будівництво і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розроблений в 2014 році ПП «Геосвіт-2012», погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 0,0700 га у власність в межах [ADDRESS]/т.1 а.с.92-94/. За клопотанням представника позивачки, підтриманим всіма учасниками процесу, ухвалою суду від 06.04.2017 року по справі була призначена та проведена судова земельно-технічна експертиза, якою встановлено наступне. Земельні ділянки №2, 2А, 4 по вул.. Росьовій в с. Шкарівка Білоцерківського району, межують між собою по фактичному користуванні. Межі земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS], яка згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, належить [PERSON], не відповідає фактичним межам, а саме: точка «1А» зміщена на 1,65 м. в точку «1», точка «77» зміщена на 1,51 м. в точку «52», точка «75» зміщена на 1,43 м. в точку «50», точка «76» зміщена на 1,28 м. в точку «48», точка «6а» зміщена на 0,95 м. в точку «43». Отже, відповідач [PERSON] змістив фактичну межу з південно-східної сторони в бік користувачів ділянки [ADDRESS] Оскільки, як встановлено в судовому засіданні, власником земельної ділянки [ADDRESS] є відповідач [PERSON], а тому позивні вимоги щодо зобов'язання відповідача [PERSON] усунути [PERSON] перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] зобов'язавши [PERSON] відновити межу між земельними ділянками [ADDRESS] задоволенню не підлягають. Таким чином, вимоги позивачки [PERSON] щодо зобов'язання [PERSON] усунути їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] зобов'язавши останнього відновити межу між земельними ділянками [ADDRESS] обґрунтовані, факт зміщення паркану, встановленого [PERSON], вглиб земельної ділянки [PERSON] знайшов своє підтвердження, а тому її права підлягають захисту у спосіб, визначений позивачкою. На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню на користь позивачки з відповідача [PERSON] сплачений позивачкою судовий збір в сумі 551 грн. 21 коп. та витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи сплачені позивачкою згідно квитанції від 22.05.2017 року в сумі 14800 грн. та рахунку №04/05-5 від 04.05.2017 року. Враховуючи все вищенаведене та

Outcome: partial