Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом до відповідача посилаючись на те, що під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 31 жовтня 2012 р. нею було придбано житловий будинок [ADDRESS]. А також, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31 жовтня 2012 р. набута земельна ділянка площею 0,0621 га, надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Враховуючи недостатність власних коштів для придбання житла 31.10.2012 року в ПАТ «Банк «Київська Русь» позивачкою було взято іпотечний кредит на суму 250 000 грн. Крім того, під час спільного проживання, для забезпечення житлом дітей, відповідачем було набуто у власність дві земельні ділянки площею по 0,2500 га кожна, які розташовані в [ADDRESS] Так як позивачка опікується за дітьми, тому вважає законним та справедливим визнання саме за нею права власності на вказані земельні ділянки. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов, та визнати за не право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер 3224982000:03:002:0024 та земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 3224982000:03:002:0025, визнати об'єктом її особистої приватної власності - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0621 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згоден з даним поділом майна. Третя особа ПАТ «Банк «Київська Русь» позов підтримав. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2007 року по 11 вересня 2014 року. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою, та знаходяться на її утриманні. Під час шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 31.10.2012 року, зареєстрованого Фастівським міжміським бюро технічної інвентарізації 14.11.2012 р. позивачкою, за власні кошти та кошти батьків, набутий житловий будинок [ADDRESS] Також, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31.10.2012 р. позивачкою набута земельна ділянка площею 0,0621 гектарів, надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 3211200000:04:001:0058. Враховуючи недостатність власних коштів для придбання житла 31 жовтня 2012 року між позивачкою та ПАТ «Банк «Київська Русь» укладено договір про іпотечний кредит, відповідно до якого вона отримала кошти в сумі 250 000 грн., які необхідно повернути у строк не пізніше 10 жовтня 2042 року та сплатити іпотекодержателю проценти за користування кредитом у розмірі 13 % річних та інші платежі. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань перед банком позивачка передала в іпотеку придбаний житловий будинок та земельну ділянку (а.с.8-11). З моменту укладання договорів купівлі-продажу та договору про іпотечний кредит між позивачкою та відповідачем існувала усна домовленість про те, що будинок в разі поділу майна подружжя буде належати лише позивачці на праві особистої приватної власності, оскільки саме вона з власних коштів (зібраних до укладання шлюбу) та її батьки заплатили суму 253 160 грн. з загальної вартості житлового будинку та земельної ділянки, а решту коштів (250 000 грн. отриманих за іпотечним кредитом та відсотки за користування кредитом) щомісячно сплачують мої батьки згідно графіку погашення заборгованості. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. На даний час відповідач [PERSON] фактично є співвласником належного позивачці на праві власності житлового будинку. Крім того за час спільного проживання відповідач [PERSON] набув у власність земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 3224982000:03:002:0024) та земельну ділянку площею 0,2500 га, розташовану за адресою: [ADDRESS], цільве призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (кадастровий номер 3224982000:03:002:0025) Земельні ділянки були набуті відповідачем у власність з метою забезпечення житлом дітей. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В усній бесіді відповідач [PERSON] відмовляється в добровільному порядку відмовитися від своєї частки у праві власності на будинок та земельну ділянку. Згідно зі ст.ст. 69, 71 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом, при цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та доведеним, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved