Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Воробіївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області та відділу Держгеокадастру у Підволочиському районі про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалася на те, що 04 лютого 2012 року померла її свекруха [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2.86 га кожна, розташованих на території Воробіївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області. Вона являється спадкоємцем четвертої черги за законом до майна померлої, оскільки більше пяти років, з 1973 року постійно проживала разом з свекрухою в с. Просівці Підволочиського району Тернопільської області, що підтверджується довідками Воробіївської сільської ради № 706 від 25.11. 2015 року, № 333 від 14.09. 2015 року та № 707 від 25.11. 2015 року. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має і ніхто крім неї спадщину не прийняв, що підтверджується також інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 41285239 від 21.08. 2015 року де зазначено, що інформація про спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину відсутня. Після смерті [PERSON] вона прийняла спадщину, так як з часу одруження, до смерті останньої постійно проживала разом з нею та після її смерті продовжує проживати в будинку. Однак, після її звернення до приватного нотаріуса Підволочиського районного нотаріального округу [PERSON] з проханням видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] їй відмовлено та надано розяснення № 176/01-16 від 12. 11. 2015 року де зазначено, що нею не надано документів, які б згідно ст. 1258 ЦК України підтверджували черговість спадкування, а також у звязку з відсутністю реєстрації правовстановлюючого документа на земельну ділянку площею 2.86 га, а саме державного акта на земельну ділянку, який належав [PERSON] і запропоновано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на належній померлій [PERSON]І земельні ділянки. Позивач також зазначає, що документами, які підтверджують виникнення права власності на землю після померлої є: державний акт на право приватної власності на землю серії РІ № 670073 виданий на імя [PERSON] на земельну ділянку площею 2.86 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Воробіївської сільської ради; державний акт на право приватної власності на землю серії РІ № 641938, виданий на імя [PERSON] на земельну ділянку площею 2.86 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Воробіївської сільської ради та свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15 грудня 2003 року, видане на імя [PERSON] після смерті [PERSON] В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. При цьому повідомила, що померла [PERSON] являється мамою її чоловіка [PERSON], разом з якою вона, з часу одруження з її сином, з 17 березня 1973 року до дня смерті останньої постійно проживала. Так як спадкоємці першої черги після смерті [PERSON]: чоловік - [PERSON] і сини [PERSON] та [PERSON] її, позивача чоловік, померли раніше: [PERSON] - 10 січня 1999 року; [PERSON] 08 серпня 2006 року, а [PERSON] більше 20 років тому, інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає, вона, прийнявши спадщину, не може оформити свої спадкові права на належні свекрусі земельні ділянки розміром 2.86 га кожна, одна з яких була власністю свекрухи, а друга успадкована [PERSON] згідно заповіту [PERSON], з яким остання деякий час проживала в цивільному шлюбі. А так як нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, змушена звернутися до суду з даним позовом. Представники відповідачів Воробіївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області та державної служби Відділу Держгеокадастру у Підволочиському районі Тернопільської області в судове засідання не зявилися, подали заяви в яких просили справу вирішувати у їх відсутності, тому, вислухавши думку позивача, яка просить справу вирішувати без їх участі, суд приходить до висновку, що справу можна вирішувати в даному судовому засіданні, на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ИД №133216, виданого 06 лютого 2012 року Воробіївською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, 04 лютого 2012 року померла [PERSON] дружина [PERSON], померлого 10 січня 1999 року (свідоцтво про смерть серії 1 ИД № 061517, видане 11 січня 1999 року Воробіївською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області) та мати [PERSON], чоловіка позивача, котрий помер 08 серпня 2006 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1 ИД № 031461, виданим 09 серпня 2006 року Воробіївською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області; свідоцтвом про народження серії У1 УР № 837343, повторно виданим 30 червня 1964 року Воробіївською сільською радою та свідоцтвом про одруження, серії 11 АВ № 229845, виданим 17 березня 1973 року цією ж сільською радою , в якому зазначено що [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON], яка змінила прізвище на [PERSON]. [PERSON] довідок Воробіївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області № 333 від 14.09. 2015 року, № 706 від 25.11. 2015 року, та № 707 від 25.11.2015 року на день смерті [PERSON], котра померла 04.02. 2012 року, та шість місяців по тому, разом з нею в житловому будинку № 20 по вул. Надзбручанська в селі Просівці Підволочиського району Тернопільської області проживала та була зареєстрована невістка [PERSON], [INFO], яка з дня одруження ( 17.03.1973 року ) і по даний час дійсно проживала з свекрухою [PERSON], в будинку № 20 по вул. Надзбручанська в селі Просівці Підволочиського району Тернопільської області, вела спільне господарство з померлою, доглядала останню до дня смерті та похоронила її. Так як померла не склала заповітного розпорядження, відповідно до вимог ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникло за законом. [PERSON] з вимогами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу ( зміна черговості одержання права на спадкування ). В статті 1264 ЦК України зазначено - право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Позивач прожила з спадкодавцем до дня смерті останньої більше 39 років і після її смерті продовжує проживати в будинку. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 41285239 від 21.08.2015 року видно, що після смерті [PERSON], померлої 04.02. 2012 року за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня, що є підтвердженням слів позивача про те, що вона являється єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину. На час смерті [PERSON] була власником двох земельних ділянок, площею 2.86 га кожна, розташованих на території Воробіївської сільської ради, одна з яких належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ № 670073, виданого 07 березня 2002 року Воробіївською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області на підставі рішення 23 сесії 111 скликання Воробіївської сільської ради від 08 березня 2002 року на імя [PERSON], зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 500; друга на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлого 16 лютого 2003 року серії ВВА № 081678 виданого 15 грудня 2003 року державним нотаріусом Підволочиської державної нотаріальної контори, котра належала померлому на підставі Державного акту про право приватної власності на землю РІ № 641938, виданого Воробіївською сільською радою на підставі рішення 23 сесії 111 скликання Воробіївської сільської ради народних депутатів від 08 березня 2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на землю 07 березня 2002 року за № 473. [PERSON] з технічної документації з нормативно грошової оцінки земельних ділянок станом на 01.01. 2015 року, підписаних в. о. начальника Відділу Держземагенства у Підволочиському районі Тернопільської області земельна ділянка належна [PERSON] на підставі Державного акта РІ № 670073 площею 2.86 га складається з двох земельних ділянок: площею 2.71 га рілля кадастровий номер 6124680700:01:001:1009 та 0.15 га сінокіс, кадастровий номер 6124680700:01:001:1010 . Земельна ділянка успадкована [PERSON]І після смерті [PERSON], яка належала останньому на підставі державного акту РІ № 641938 площею 2.86 га також складається з двох земельних ділянок: 2.69 га рілля, кадастровий номер 6124680700:01:001:0955 та 0.17 га сінокіс, кадастровий номер 612680700:01:001:0956. Всі земельні ділянки розташовані на території Воробіївської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області і їх призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] довідки сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Україна» № 2660 від 17 грудня 2015 року, в оренді товариства знаходяться дві земельні ділянки площею 2.71 га та 2.69 га ріллі, які знаходяться на території Воробіївської сільської ради і належали [PERSON]. Орендна плата до 2012 року виплачувалась [PERSON], а з 2012 року орендну плату за користування двома ділянками отримувала [PERSON] ( паспорт МС № 524285, ідентифікаційний код [NUMBER] ) с. Просівці. Однією із підстав припинення права власності є смерть власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України). [PERSON] ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З огляду на вказане позивач, яка після смерті свекрухи [PERSON], померлої 04 лютого 2012 року, спадщину прийняла, не може оформити спадкове майно на себе, що свідчить про порушення її прав, які підлягають судовому захисту. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його невизнання або оспорювання, а власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це майно оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене,

Outcome: approved