Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

Позивачка звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області 26.01.2016 року з позовною заявою до відповідача в якій зазначила, що з відповідачем 22 липня 2006 року було укладено шлюб, від шлюбу, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO], батьком дітей є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження. Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 10 вересня 2012 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу, відповідач став проживати окремо, діти залишилися проживати з позивачкою по справі та з грудня 2015 року відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, в наслідок чого у позивача склалось тяжке матеріальне становище. Просить суд стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітків відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму встановленого на кожну на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Сторони до суду не з'явилися, надавши письмові заяви про розгляд справи за їх відсутністю, позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.120), відповідач позовні визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує (а.с.21). Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Як зазначено в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших доказів. Суд вважає, що правовідносини між сторонами, які виникли з зобов'язання батьків щодо утримання дитини є безумовними, які не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі у зв'язку з їх визнанням відповідачем без з'ясування і дослідження інших доказів. Таким чином, підлягає стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від заробітків (доходів) відповідача до досягнення дітьми повноліття.. Крім того, згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у правах про стягнення аліментів. Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно із п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду, фізичною особою, позовної заяви немайнового характеру, розмір ставки судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. Відповідно до ст.88 ЦПК України, у разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved