Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

Позивачка звернулась до Андрушівського районного суду Житомирської області з позовом до Степківської сільської ради Андрушівського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO] року померла її мати - [PERSON], яка постійно проживала в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі на земельні ділянки площею 0,25 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] та площею 0,36 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS]. За життя спадкодавця склала заповіт, яким заповіла позивачці все, що їй належатиме на час смерті. Позивачка є спадкоємцем першої черги за заповітом, прийняла спадщину та частково її оформила, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом, в тому числі на спадковий будинок [ADDRESS] Однак вона не може оформити свої спадкові права за вищевказані земельні ділянки, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які не були виготовлені ще за життя власниці (спадкодавці). Про проведенні замірів встановлено що фактична площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS] становить 0,3686 га. Просила визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 0,25 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] та площею 0,3686 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS], як на спадщину за заповітом після смерті матері. В судове засідання позивачка та її представник не з'явились, направили до суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначив, що позовні вимоги визнає повністю. Враховуючи те, що відповідач визнав позов повністю суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до ст. 200 ч. 3 ЦПК України. Дослідивши матеріали справ суд встановив: [INFO] року померла мати позивачки - [PERSON], яка постійно проживала в [ADDRESS] (а.с. 6,9,10). Після її смерті відкрилась спадщина, в тому числі на земельні ділянки площею 0,25 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] та площею 0,36 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS], які були передані спадкодавці у приватну власність на підставі рішення Степківської сільської Ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області № 14 від 22.04.1994 року (а.с.8). За життя спадкодавця склала заповіт, яким заповіла позивачці все, що їй належатиме на час смерті. Позивачка є спадкоємцем першої черги за заповітом, прийняла спадщину та частково її оформила, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом, в тому числі на спадковий будинок № 6 по вул. Лісовій в с. Корчмище Андрушівського району Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом та повідомленням Андрушівської ДНК № 725/02-14 від 07 листопада 2018 року. Однак вона не може оформити свої спадкові права за вищевказані земельні ділянки, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які не були виготовлені ще за життя власниці (спадкодавці) (а.с. 13). Про проведенні замірів встановлено що фактична площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS] становить 0,3686 га. (а.с. 7). Зазначені обставини визнані відповідачем, підтверджені належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними. Спірні правовідносини виникли з цивільних відносин та регулюються ст. ст.328,1225, 1269 ЦК України, ст.3 ч.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV,ст.ст.81,120,125 ЗК України. При вирішенні спору суд виходить з положень ст. 1225 ЦК України, відповідно до якої право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ст.1269 ЦК України, згідно якої,спадкоємець, який подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно ст.3 ч.5 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень»,згідно з яким,право власності та інші речові права на нерухоме майно,набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом,визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку визнати право власності на спадкове майно. При цьому суд вважає, що спадкодавиця була власником нерухомого майна, яке входить до складу спадщини у відповідності з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень». Ст.125 ЗК України вказано, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту отримання особою державного акту на право власності на земельну ділянку та її держаної реєстрації. Згідно ст.120 ЗК України, набувач права власності на житловий будинок одночасно набуває право власності на земельні ділянки для його обслуговування без зміни цільового призначення, відсутність у спадкодавиці державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки, відсутність державної реєстрації, в данному випадку правового значення не має. Виходячи з викладеного суд задовольняє позов частково, оскільки позивачем та її представником не надано доказів на підтвердження того, що спадкодавиці належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею саме 0,3686 га. а не площею 0,36 га., яка була передана у приватну власність [PERSON] рішенням Степківської сільської Ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області № 14 від 22.04.1994 року (а.с.8). За таких обставин суд визнає за позивачкою право власності на земельні ділянки площею 0,25 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по [ADDRESS] та площею 0,36 га. для ведення особистого селянського господарства, розташовану по [ADDRESS], як на спадщину за заповітом після смерті матері - [PERSON], померлої [INFO] року, оскільки в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості оформити своє право на спадщину.

Outcome: partial