Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], просила суд стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина - [PERSON] у твердій грошовій формі у розмірі 25 000 гривень щомісячно. Вказані позовні вимоги позивачка обґрунтовує наступним. [PERSON] з 2010 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], від яких [INFO] року у сторін народилася дитина - [PERSON]. Проте, після трьох років фактичних шлюбних відносин, спільне життя між сторонами не склалось, внаслідок чого вони почали проживати окремо, дитина перебуває на повному утриманні [PERSON], добровільного обов'язку щодо утримання сина [PERSON] не виконує, участі у витратах на утримання спільної дитини не приймає, до виховання дитини відноситься байдуже. За таких обставин позивачка змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідач в судове засідання з'явився, заперечував щодо задоволення позовних вимог, вказуючи, що офіційно не працевлаштований, має власну сім'ю та малолітню дитину на утриманні. Позивачка в судове засідання також з'явилась, позовні вимоги підтримувала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Заслухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних причин. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Згідно зі свідоцтвом про народження від 24 березня 2011 року, серії [NUMBER], у названих сторін [INFO] року народилась дитина - [PERSON], батьком якого вказаний відповідач [PERSON] Сторони нині проживають окремо один від одного. Дитина після припинення фактичних шлюбних відносин - проживає разом з матір'ю, перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] перебуває у зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції 25 грудня 2015 року шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [INFO]. Від цього шлюбу відповідач має малолітню дитину - [PERSON], [INFO] року, яка знаходиться на його утриманні. При цьому, спору між сторонами про визначення місця проживання дитини та участі батьків у вихованні спільної дитини - [PERSON], між сторонами судом не встановлено. Відповідач не виконує належним чином свої обов'язки щодо утримання дитини, що спричинило виникнення між сторонами спору, за вирішенням якого сторона позивача звернулася до суду. При постановленні рішення судом враховані стан здоров'я та матеріальне становище дитини, її матері та батька; при цьому, задовольняючи позов частково, суд має врахувати не тільки реальний дохід відповідача чи відсутність доказів такого, а й можливості щодо його отримання, а також знаходження на його утриманні інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Крім того, суд зобов'язаний виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітньої дитини. При вирішенні спору суд має застосувати положення ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», за змістом якої кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Під час визначення розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, суд врахував встановлений законом прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років: в розмірі 1 228,0 гривень, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», а також той факт, що можливості матері із забезпечення дитини є обмеженими, дитина потребує додаткових витрат на її утримання. Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно з ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. При цьому, за ст. 182 Сімейного кодексу України, судом враховано, що мати дітей здійснює догляд за ними, можливості матері по наданню утримання на дитину є обмеженими. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правилом ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд, встановивши, що відповідач не має регулярного доходу, не працює на постійній основі та не має сталої роботи, вважає за необхідне - з метою забезпечення інтересів дитини - визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1 228,0 гривень. Визначаючи розмір належних до сплати аліментів додатково суд виходить з наступних обставин. Судом враховано, що відповідач має на своєму утриманні інших малолітніх дітей, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], серії [NUMBER], інтереси неповнолітньої дитини мають переважати над інтересами її батьків, оскільки дитина позбавлена можливості отримати засоби забезпечення свого існування. При цьому, позивачкою суду не доведено та не надано належних та допустимих доказів необхідності й обґрунтованості стягнення аліментних платежів в розмірі саме в 25 000,0 гривень щомісячно на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON]. З іншої сторони доводи відповідача в частині заперечення проти позов в цілому також не знайшли свого обґрунтованого підтвердження. Відповідач мав постійний дохід та роботу на постійній основі, не є непрацездатним, а з огляду на наявність освіти та враховуючи належний стан здоров'я має усі можливості до правомірного отримання доходу, достатнього для забезпечення належних та здорових умов проживання його першої неповнолітньої дитини. Отже, суд має врахувати не тільки наявний реальний дохід відповідача, а й об'єктивні можливості для отримання такого доходу. При цьому інтереси неповнолітньої дитини мають переважати над інтересами відповідача, оскільки перша за будь-яких умов вправі розраховувати на його повне та належне утримання. Доводи відповідача щодо можливого нецільового використання коштів позивачкою доведеними не були. Такі побоювання підлягають усуненню відповідачем шляхом застосування механізму контролю за цільовим характером використання аліментних виплат, визначеного сімейним законодавством. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. При цьому, враховуючи, що позивачкою заявлено клопотання про негайне виконання судового рішення, суд, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в межах суми платежів за один місяць. Одночасно з частковим задоволенням позову, суд має роз'яснити позивачці її право звернутися з новим позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дитини, стягнутих за цим рішенням, в разі покращення майнового стану платника аліментів.

Outcome: partial