Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, який згодом уточнила та просила ухвалити рішення яким визнати за нею право власності на житловий будинок який розташований за адресою [ADDRESS] Свої вимоги мотивує тим, що вона являлась власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], а її син [PERSON] являвся власником житлового будинку, який збудований на її земельній ділянці. Вона звернулась до Реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області, де в усній формі її було повідомлено, що для видачі її свідоцтва про право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] їй необхідно визнати право власності на даний житловий будинок за нею в судовому порядку. Представник позивача, в судове засідання з'явилась, на позові наполягала. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги позивачки визнає повністю. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що на земельній ділянці, яка належала [PERSON] на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ № 897814 загальною площею 0,1168 га розташовані два житлових будинки. До 2005 року в погосподарській книзі Хлібодарської селищної ради записані, як один будинок і одне домогосподарство. В 2005 році позивачка [PERSON] зі своїм сином [PERSON] звернулась до виконавчого комітету Хлібодарської селищної ради із заявою про видачу свідоцтв про право власності на житлові будинки за адресою: [ADDRESS]. та [ADDRESS]. Не знаючи вимог чинного законодавства за спільною згодою позивачка зі своїм сином прийняли рішення отримати два свідоцтва про право власності на два житлових будинки на ім'я сина [PERSON] та на ім'я позивачки [PERSON], а також розподілити одне домогосподарство на два різних об'єкта погосподарського обліку. На підставі рішення виконавчого комітету Хлібодарської селищної ради № 83 від 25.08.2005 року про видачу свідоцтва про право власності на житлові будинки громадянину [PERSON] за адресою: [ADDRESS] громадянці [PERSON] за адресою: [ADDRESS] її сину [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], а позивачці - [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. В 2009 році [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Біляївського районного нотаріального округу Одеської області [PERSON] про розподіл земельної ділянки за адресою [ADDRESS] яка належить позивачці на праві власності згідно Державного акту на земельну ділянку ЯБ № 897814 загальною площею 0,1168 га. В 2011 році позивачка отримала два державних акти на земельні ділянки після розподілу - за адресою [ADDRESS] загальною площею 0,0549 га., державний акт на земельну ділянку ЯЛ № 022109 (а.с.8) та за адресою [ADDRESS] загальною площею 0,0619га., державний акт на земельну ділянку ЯЛ № 022108 (а.с.9). [PERSON] являлась власником земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], а її син [PERSON] являвся власником житлового будинку, який збудований на земельній ділянці [PERSON] В 2013 році [PERSON] звернулась до Біляївського районного суду з позовною заявою про визнання не чинним рішення виконавчого комітету Хлібодарської селищної ради № 83 від 25.08.2005 року в частині про видачу свідоцтва про право власності на житловий будинок громадянину [PERSON] за адресою [ADDRESS], та визнання свідоцтва про право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] недійсним, на що Біляївський районний суд Одеської області її позовні вимоги задовольнив. Отримавши в Бюро технічної інвентаризації технічний паспорт на житловий будинок за адресою [ADDRESS] на ім'я позивачки, вона звернулась до Реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції Одеської області, де в усній формі її було повідомлено, що для видачі мені свідоцтва про право власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] її необхідно визнати право власності на даний житловий будинок за [PERSON] в судовому порядку. Відповідно до ст.375 Цивільного Кодексу України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Відповідно до ч.4 ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Відповідно до ч.1 ст.120 Земельного Кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином, вимоги позивачки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, повністю доведені а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved