Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Орлівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну частку (пай). Заявлені позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки, які розташовані на території Орлівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області. На день смерті чоловіка вони проживали разом, тому позивачка вважає, що прийняла спадщину в порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР. Право власності посвідчувалось державним актом на право приватної власності на землю від 08.02.2006 року серії ЯБ № 630328. Даний державний акт був виданий на ім`я [PERSON] після його смерті і є незаконним. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, попередньо подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує та просиль задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - Орлівської сільської ради у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнають в повному обсязі. Представник Новгород-Сіверської РДА Чернігівської області Кулібова О.І. також у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачами та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. [INFO] в с.Орлівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області помер [PERSON] (свідоцтво про смерть від 09.06.2017 року серії [NUMBER] (а.с.7). 08.02.2006 року на ім`я [PERSON] на підставі розпорядження голови Новгород-Сіверської райдержадміністрації № 9 від 16.01.2006 року виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №630328 від 08.02.2006 року (а.с.12). Згідно повідомлення Держгеокадастру на ім`я [PERSON] видавався сертифікат про право на земельну частку(пай) серії ЧН №0106920 відповідно до запису № 100 від 02.12.1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП «Іскра» розміром 5,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості), що знаходиться на території Орлівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області (а.с.13). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.06.1965 року [PERSON] та [PERSON] були чоловіком та дружиною (а.с.8). Згідно копії довідки виконкому Орлівської сільської ради № 03-28/899 від 13.07.2017 року, [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті постійно проживав у с.Орлівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області. Разом з ним проживала дружина - [PERSON] (а.с.9). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Новгород-Сіверського районного нотаріального округу Шик А.Л. №2111 від 29.09.2017 року, 13.09.2017 року за заявою [PERSON] , [INFO] , до майна [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа №430/2017. Інших спадкоємців немає. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.10). Положеннями ст. 549 ЦК УРСР визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або подав нотаріальному органу заяву про прийняття спадщини. Так, [PERSON] прийняла спадщину свого чоловіка [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном після його смерті, і в подальшому за її заявою приватним нотаріусом Шик А.Л. була заведена спадкова справа за №430/2017. Відповідно до частини другої статті 9 ЦК УРСР (в редакції на день виникнення спірних правовідносин) правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється з смертю. Згідно зі статтею 10 ЦК УРСР, в якій розкрито зміст правоздатності громадян, громадяни, серед іншого, можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно. Частиною першою статті 125 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною першою статті 126 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Враховуючи наведені вище законодавчі положення, суд приходить до висновку, що видача Новгород-Сіверською районною державною адміністрацією Чернігівської області на ім`я [PERSON] після його смерті, державного акту про право власності на земельну ділянку та його державна реєстрація були здійснені в порушення вимог норм цивільного законодавства України, оскільки після смерті особа не може набувати право власності на майно, зокрема й на земельну ділянку, тому цей державний акт є недійсним. Як вбачається, вказаний вище державний акт було видано на ім`я [PERSON] як особи, що мала право на земельну частку (пай), яке посвідчувалося сертифікатом на право на земельну частку (пай). Відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Таким чином, у зв`язку з видачею на ім`я [PERSON] після його смерті державного акту на право приватної власності на землю, сертифікат на право на земельну частку (пай), що посвідчував його право вимоги на відведення у приватну власність земельних ділянок, став недійсним. Згідно ст.548 ЦК УРСР, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Отже до складу спадщини [PERSON] увійшло право на земельну частку (пай), набуте останнім за життя, та яку належним чином прийняла його дружина [PERSON] . Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Згідно частини другої статті 2 вказаного Закону одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Оскільки позивачка набула у порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] право на земельну частку(пай), та однак у зв`язку з недійсністю документа, який посвідчує дане право, позивачка [PERSON] не може оформити вказану спадщину у позасудовому порядку (а.с.11), суд приходить до висновку про необхідність визнання за позивачкою відповідного права. Отже, позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню повністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved