Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 31.10.1985р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №2527. В судовому засідання сторони не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила розглянути справу у її відсутність. Також позивачка просила не надавати сторонам строк на примирення, оскільки це суперечите ми її інтересам. Відповідно до ст.224 Цивільно-процесуального кодексу України судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.10.1985р. (а.с.4). Спільних неповнолітніх дітей у подружжя немає. Протягом останніх 15 років сторони проживають окремо з і не підтримують ніяких відносин. Шлюб носить формальний характер. Подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивачки. Майнового спору між сторонами немає. Оскільки в добровільному порядку відповідач розірвати шлюб не бажає позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом. Тож між сторонами склалися шлюбні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України (далі - СК). Згідно ст.110 СК, один з подружжя має право пред'явити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.111 СК суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Разом з тим, суд вважає недоцільним надавати сторонам строк для примирення, оскільки, за твердженням позивача, це не відповідатиме її інтересам і не матиме результату, оскільки сторони вже тривалий час проживають окремо і не підтримують ніяких зв'язків. Крім того, суд враховує, що з моменту звернення позивачки до суду з позовом (29.01.2016р.) минуло понад півтора місяця, а відповідач двічі не з'явився в судові засідання та не заявляв клопотань про надання строку на примирення. Статтею 24 СК передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст.112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, оскільки подальше перебування її у шлюбі з відповідачем не ґрунтується на принципі вільного волевиявлення, а за таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила не змінювати їй прізвище на дошлюбне у разі розірвання шлюбу. Вирішуючи питання про судові витрати, суд враховує клопотання позивачки про покладання судових витрат на неї. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved