Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] пред`явила до суду позов до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, щомісячно. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 17 січня2019 року від спільного проживання з відповідачем без реєстрації шлюбу, у них народилася дочка [PERSON] . Відповідач не оспорював свого батьківства відносно дочки [PERSON] . На даний час, малолітня дочка [PERSON] проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Натомість, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дочки та не приймає участі у її вихованні. Вказує, що вона неодноразово зверталася до відповідача із проханням змінити своє ставлення до дитини та надавати їй матеріальну допомогу, однак вказане прохання залишилося поза увагою відповідача. Щомісячно, вона несе витрати на утримання дочки у розмірі 5000 гривень. При цьому, їй відомо, що розмір щомісячного доходу відповідача становить 20000 гривень, оскільки він є власником декількох торговельних магазинів на Тернопільському ринку, має у користуванні автомобіль марки «Fiat Fiorino» вартістю 10000 доларів США та земельну ділянку у с. Велика Лука, Тернопільського району, Тернопільської області, на якій побудовано двоповерховий будинок, вартістю 50\~000 доларів США. Крім цього, відповідач постійно відпочиває за межами України. Натомість, вона невзмозі самостійно забезпечити дитину усім необхідним, оскільки єдиним джерелом її доходів є державна соціальна допомога по догляду за дитиною до досягнення дочкою трьохрічного віку. За вказаних обставин просила позов задовольнити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21 квітня 2020 року провадження у зазначеній справі було відкрите, та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Від відповідача [PERSON] надійшов до суду відзив на позовну заяву , у якому [PERSON] , заперечує проти викладених у позові обставин. Зокрема, , що твердження позивачки про те, що він не надає коштів на утримання малолітньої дочки [PERSON] не відповідає дійсності, оскільки він сплачує позивачці по 889,50 гривень, щомісячно на утримання дочки. На даний час він не працевлаштований, перебуває на матеріальному утриманні дружини [PERSON] , з якою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03 травня 2001 року. Від шлюбу із [PERSON] у них є двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Останній на даний час є студентом Київського національного університету імені Тараса Шевченка та потребує матеріальної допомоги батьків. Також заперечує твердження позивачки про розмір його доходів у сумі 20000 гривень, щомісячно та наявності у нього магазинів, оскільки він не здійснює підприємницької діяльності. Крім цього, зазначає, що автомобіль марки «Fiat Fiorino» придбаний у 2014 році за кошти його дружини [PERSON] є їх спільною сумісною власністю подружжя та не приносить жодного прибутку як і земельна ділянка, що знаходиться у с. Велика Лука, Тернопільського району, Тернопільської області. Також, відповідач вказує, що позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження понесення нею витрат на утримання дочки [PERSON] у розмірі 5000 гривень, щомісячно. Крім цього, відповідач вважає, що у даному випадку відсутні підстави для негайного виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за останній місяць, оскільки кошти у розмірі 889,50 гривень він добровільно сплачує на утримання дочки. Посилаючись на необґрунтованість позовних вимог, відповідач просить стягувати із нього аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Представник позивачки адвокат Гонта М.С. подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження сплати ним у добровільному порядку коштів у розмірі 889,50 гривень в якості аліментів на утримання дочки [PERSON] . Крім цього, зазначає, що не відповідає дійсності твердження відповідача про те, що транспортний засіб марки «Fiat Fiorino» та земельна ділянка, що знаходиться у с. Велика Лука, Тернопільського району, Тернопільської області є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки згідно декларації про майно, доходи, витрати та зобов`язання фінансового характеру, яка оприлюднена дружиною відповідача та є у вільному доступі, зазначено, що вказане майно належить на праві власності відповідачу. Також представник позивачки вказує, що відповідачем не надано жодних доказів щодо понесення витрат на утримання двох дітей, а також щодо того, що відповідач є безробітним, натомість, у соціальних мережах опубліковані фотознімки про подорожі відповідача за кордон. До поданої відповіді на відзив, представником позивачки долучено фотокопії, роздруковані із соціальних мереж, на яких зображено відпочинок відповідача за кордоном. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Гонта М.С. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав, викладених у відзиві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні вказав, що погоджується на сплату аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, оскільки заявлена позивачкою сума аліментів, а саме 5000 гривень є необґрунтованою. Також, пояснив, що на даний час ніде не працює та перебуває на утриманні дружини [PERSON] . З приводу долучених представником позивачки фотокопій про його відпочинок за кордоном, пояснив, що вказані поїздки оплачувала його дружина [PERSON] . Судом установлено: Сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 14 лютого 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного Територіального управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №328 складений 14 лютого 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Неповнолітня дочка [PERSON] зареєстрована та проживає разом із матір`ю (позивачкою по справі [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] , що стверджується довідкою №261, виданою ДП «Фаворит2». Із довідки №06 виданої 24 березня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю убачається, що головний бухгалтер ТОВ «Наталі Світтранс ЛТД» [PERSON] з 08 квітня 2019 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьохрічного віку, згідно наказу №2-К від 08 квітня 2019 року, її середньомісячний дохід становить близько 900 гривень щомісячної допомоги при народженні першої дитини. Згідно викладених у позові обставин, коштів на утримання дочки відповідач у добровільному порядку не надає. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно до вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно із вимогами до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено, що у 2020 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як убачається із наданих відповідачем матеріалів, з 03 травня 2001 року відповідач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим 18 березня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України. Від вказаного шлюбу у відповідача [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як стверджує відповідач, його син [PERSON] є студентом Київського національного університету імені Тараса Шевченка та потребує його матеріальної підтримки. На підтвердження зазначеного, відповідачем надано суду копію студентського квитка серії [NUMBER] виданого 01 вересня 2018 року Київським національним університетом імені Тараса Шевченка на ім`я [PERSON] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №218863164, сформованої 03 серпня 2020 року, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,25 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 6125282200:02:001:1497, що знаходиться у с. Велика Лука, Тернопільського району Тернопільської області. При цьому, відповідачем [PERSON] не надано суду жодних доказів на підтвердження викладених у відзиві обставин щодо відсутності доходів, а також доказів на підтвердження того, що він надає матеріальну допомогу сину [PERSON] , який є студентом, зокрема, що ним надаються кошти на навчання сина, тощо. Також, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що за своїм станом здоров`я він не має можливості надавати дочці матеріальне утримання. При цьому, суд критично сприймає ствердження відповідача про відсутність у нього постійних доходів та його перебування на утриманні дружини, як на підставу заперечень проти стягнення із нього аліментів, оскільки, будучи здоровою особою, працездатного віку, відповідач, зобов`язаний надавати кошти на утримання своєї малолітньої дочки [PERSON] . Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, враховуючи необхідність забезпечення прав малолітньої дочки сторін [PERSON] , [INFO] , суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексації, щомісячно, починаючи із 06 квітня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд наголошує на тому, що обов`язок щодо утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. Згідно ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вимогами ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відтак, із відповідача у дохід держави слід стягнути 840,80 гривень судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: partial