Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з вказаним позовом. В позові вказала, що вона з 24.04.2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання як дружини, тому просила стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, а також на її утримання в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою трирічного віку. Ухвалою суду від 07.09.2018 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала. Суду пояснила, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та її утримання, просить у судовому порядку стягнути аліменти. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, поважну причину не явки суду не повідомив, про розгляд справи був обізнаний у встановленому законом порядку. Адвокат відповідача [PERSON] - Величко О.Г. з позовом згодний частково. Суду пояснив, що згодний з стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму, в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини просить відмовити. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст.180 СК України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ч 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з положень Сімейного кодексу України, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно (Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 грудня 2012 року по справі № 6-35893св12). Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №3 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Також суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (Olsson v. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 року, статус рішення - остаточне). Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.04.2015 року (арк.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини [NUMBER] (а.с. 6). На даний час подружні відносини сторін погіршились, вони мешкають окремо, дитина проживає з позивачкою, яка не працює, здійснює догляд за дитиною. Вказані обставини визнаються відповідачем, у зв'язку з чим в силу вимог ч.1 ст.82 ЦПК України, такі обставини не підлягають доказуванню іншими належними та допустимими доказами. Батько дитини матеріальної допомоги на її утримання не надає. Позивачка просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відповідача. Враховуючи вимоги ст. 183 СК України, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача. Щодо позовним вимог про стягнення аліментів на утримання дружини у розмір 1/3 частини з усіх видів заробітку, судом встановлено. Відповідно до ч.2, ч.4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з конкретних обставин справи та враховуючи, що відповідач є працездатним, відомості про наявність у нього інших утриманців або незадовільний стан здоров'я відсутні, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON]. в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини. Наявність інших спорів між подружжям, з урахуванням вимог діючого на даний час цивільного процесуального законодавства, не впливає на вирішення спору щодо утримання дружини, не є підставою для зупинення провадження у даній справі, оскільки істотними обставинами для вирішення судом спору щодо утримання дружини є факт проживання дитини, яка не досягла трирічного віку, з матір'ю, відсутність між подружжям домовленості щодо утримання дружини та можливість чоловік надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивачки на її утримання, суд враховує те, що позивачка не працює і не має доходу у вигляді заробітку в зв'язку з доглядом за дитиною, а також стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, який працездатний, доказів про аліментні зобов'язання перед іншими особами суду не надані. За вказаних обставин, а також виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини його доходу, щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду і до досягнення донькою трьох років. Суд вважає, що такий розмір аліментів забезпечить матеріальні потреби позивачки тане поставить в скрутне матеріальне становище відповідача і не позбавить його права на достатній рівень життя,задоволення своїх фізичних та соціальних потреб. Вказаний позивачкою розмір аліментів суд вважає перебільшеним. Таким чином, позов [PERSON] слід задовольнити частково. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп. Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial