Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 05.08.2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 06.02.2017 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із нею. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2017 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; а також аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11.10.2017 року мінімальний розмір аліментів на утримання дітей було збільшено до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Жодної іншої участі у житті дітей, крім сплати аліментів, відповідач не приймає, на відповідні звернення не відповідає. За рекомендацією педіатра з метою укріплення здоровя синів, поліпшення їх загального фізичного розвитку, загартування та з метою виявлення та розвитку здібностей дітей до плавання, 14.02.2017 року вона придбала річні абонементи до басейну, загальною вартістю 5762 грн. Також протягом 2017 року нею було придбано супутні товари для плавання на загальну суму 6174 грн. Крім того, протягом 2017 року з метою відпочинку та оздоровлення дітей, а також з метою ознайомлення їх із культурою та історію держави, вона з дітьми виїжджала до м.Києва, де старший син [PERSON] також займався їздою верхи, що стало дуже корисним для його психіки та здоровя, позитивно вплинуло на самопочуття сина та його загальний стан. Загальні витрати на цю поїздку склали 1112 грн. 55 коп. З 01.07.2017 року по 07.07.2017 року вони виїжджали до кемпінгу «Білий Слон» у Дземброні (Івано-Франківська область), де витрати на відпочинок та оздоровлення дітей склали 4988 грн. 99 коп. З 11 по 13 серпня 2017 року вони їздили до м.Одеси, витрати на що склали 2903 грн. 92 коп. З 01.09.2017 року по 08.09.2017 року виїжджали до кемпінгу «Білий Слон» у Дземброні (Івано-Франківська область), де витрати на відпочинок та оздоровлення дітей склали 5952 грн. 62 коп. З 17 по 22 серпня та з 14 по 25 вересня 2017 року їздили до прабабусі з метою відвідування родичів та занять із логопедом, оскільки старший син [PERSON] має логопедичні проблеми. Також з метою поповнення дорожньої аптечки перед відпочинком дітей були придбані необхідні лікарські засоби, що є необхідними у подорожі, на загальну суму 1106 грн. 35 коп. На заняття з логопедом було витрачено 3000 грн. Крім того, оскільки діти мають вроджені особливості згортання крові, останнім було проведено необхідні обстеження, на що витрачено 612 грн. 25 коп., 644 грн. В листопаді 2017 року молодший син [PERSON] травмував ногу, в звязку з цим останньому було зроблено регне-знімки на суму 180 грн. та за рекомендаціями лікарів придбані лікарські засоби на суму 935 грн. 60 коп. З метою укріплення здоров я, розвитку спритності та відчуття рівноваги, а також поліпшення загального фізичного розвитку синів, нею було придбано велосипед та захисне обладнання на суму 6585 грн. 40 коп. Оскільки старший син [PERSON] забажав вчитися музиці, нею було знайдено викладача та гурток, за заняття в яких сплачено 2640 грн. Задля забезпечення належного культурного, духовного та соціального розвитку дітей, вони з ними регулярно відвідує музичні концерти, музейні вистави, на які було витрачено 950 грн. Також за відвідування дитячого садку та занять в ньому з творчості, танців та харчування, нею було сплачено 700 грн. та придбано канцтоварів на суму 292 грн. 75 коп. Таким чином загальна сума додаткових витрат на дітей склала 46399 грн. 83 коп. В звязку з цим, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь половину понесених додаткових витрат на дітей в сумі 23199 грн. 92 коп. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та посилаючись на викладені в ньому підстави, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість, оскільки заявлені позивачкою до стягнення витрати не повязані з особливими обставинами. Крім того, просив врахувати, що з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання останньої та дітей, а єдиним доходом відповідача є заробітна плата за місцем роботи, розмір якої з урахуванням відрахованих аліментів становить 1629 грн. 05 коп. Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, перевіривши доводи, викладені сторонами в заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 05.08.2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], які після розірвання шлюбу між сторонами за рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06.02.2017 року залишились проживати разом із позивачкою. Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23.02.2017 року у цивільній справі №203/139/17, провадження №2/0203/467/2017, яке набрало законної сили з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утриманнях малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку )доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.01.2017 року та до досягнення дітьми повноліття. За рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11.10.2017 року у цивільній справі №203/2822/17, провадження №2/0203/1094/2017, яке набрало законної сили, мінімальний розмір присуджених аліментів на утримання дітей було збільшено та призначено до стягнення аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином положення ст.185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, повинно враховуватись в якій мірі кожен із батьків зобовязаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення.\~\~Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Враховуючи встановлені судом обставини та наведені вище положення законодавства, суд приходить до висновку, що понесені позивачкою витрати на лікування та обстеження дітей, в звязку з отриманими травмами та захворюваннями, у сенсі положень ст.185 СК України відносяться до додаткових витрат. Вказані витрати підтверджені позивачкою належними та допустимими доказами (а.с.129-142) в розмірі 3344 грн. 60 коп. та, виходячи із спільного обовязку сторін щодо утримання дітей, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі ? частки, тобто в сумі 1672 грн. 30 коп. В іншій частині в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування, у т.ч. витрат на заняття з логопедом, в задоволенні позову слід відмовити, оскільки останні не підтверджені належними доказами. Також позивачці слід відмовити в іншій частині позовних вимог про стягнення з відповідача додаткових витрат на відвідування дитячого садка; на відпочинок та оздоровлення дітей, до яких входять витрати на переїзд, проживання, харчування; на відвідування басейну та придбання для цього необхідних речей, на зайняття верховою їздою, придбання велосипеду; відвідування концертів та вистав; зайняття музикою; придбання канцелярських приладів, оскільки вказані витрати не є такими, що викликані особливими обставинами та належних та допустимих доказів цьому позивачкою суду не представлено. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial