Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління», [PERSON], ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське», третя особа: [PERSON]., про стягнення матеріальної\~ та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, в якій просила стягнути з відповідачів на її користь: 9760,00 гривень у відшкодування матеріальної шкоди, витрат на оплату послуг по проведенню оцінки вартості матеріальних збитків, які склали 858,50 гривень, у відшкодування моральної шкоди 2500,00 гривень, а всього - 13118,50 гривень, а також стягнути з відповідачів на її користь понесені судові витрати:витрати по сплаті судового збору та витрати з оплати правової допомоги адвоката.1 0.05.2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з уточненим позовом до [PERSON], ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське», треті особи: КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління», [PERSON], про стягнення матеріальної\~ та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 29.06.2016 року, близько о 10-25 годині на перехресті вул. Артема з вул. Карасівською в м. Маріуполі, водій автомобіля [NUMBER] [PERSON] скоїв наїзд на автомобіль [NUMBER], під її керуванням, внаслідок ДТП було пошкоджено належний їй автомобіль [NUMBER]. Власником автомобіля [NUMBER] є відповідач [PERSON], його цивільно-правова відповідальність перед третіми особами була застрахована в ПраТ «СТ «Іллічівське», Поліс № АЕ/5294881, строком дії з 12.08.2015 року по 21.08.2016 року. Страхова сума за шкоду,заподіяну майну,за даним полісом складає 50000,00 гривень, франшиза 510,00 гривень. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріальних збитків, спричинених володільцю експортного засобу № 163 від 21.07.2016 року, вартість відновлювального ремонту належного їй автомобіля [NUMBER] складає 9 611,61 гривень, що складають реальні витрати на ремонт 8510,00 гривень, витрати на придбання заднього лівого ричага -1050,00 гривень, розвал сходження 200,00 гривень; витрати на оплату послуг по проведенню оцінки вартості матеріальних збитків 858,50 гривень (у тому числі 8,50 гривень послуги банку за прийом платежу).У даному випадку саме автомобіль [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] скоїв наїзд на належний їй автомобіль [NUMBER], тому окрім матеріальної шкоди, відповідачем було завдано їй моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку з ушкодженням належного їй автомобіля, та неможливості протягом певного часу ним користуватися, внаслідок чого було порушено її нормальні життєві звязки. На вказаному автомобілі вона приїхала до м. Маріуполя на відпочинок із сімєю, але внаслідок вказаної ДТП вона не змогла спокійно провести відпустку, оскільки планувала поїздки на море на вказаному автомобілі. З огляду на вищевикладене просила суд: стягнути з ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» на її користь суму матеріальної шкоди в розмірі 9760,00 гривень, витрати на оплату послуг по проведенню оцінки вартості матеріальних збитків,які склали 858,50 гривень, а всього 10618,50 гривень; стягнути \~ \~ \~ \~з [PERSON] на її користь суму франшизи в розмірі 510 гривень, суму моральної шкоди в розмірі 2500,00 гривень; стягнути з відповідачів у дольовому порядку на її користь понесені судові витрати - витрати по сплаті судового збору в розмірі 1102,40 гривень та витрати по оплаті правової допомоги адвоката в розмірі 2500,00 гривень. Представник позивачки адвокат [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові та додатково наданої письмової промови в судових дебатах, просила їх задовольнити в повному обсязі, судове засідання, призначене на 08.08.2018 року просила провести без її участі та без участі позивачки [PERSON] Відповідач [PERSON] та його надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги не визнав, з підстав, викладених у письмових запереченнях та додатково наданих письмових поясненнях по справі, просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні за необґрунтованістю. Представник відповідача - ПрАТ «Страхове товариство «Іллічівське» просив відмовити у задоволені позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, розгляд справи просив провести без його участі. Представник третьої особи КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління» [PERSON] та третя особа [PERSON] позов вважали необґрунтованим, тому просили відмовити в його задоволенні. Зясувавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19.01.2017 року по справі № 263/12324/16-п було встановлено, що 29.06.2016 року приблизно о 10-25 годині водій трамваю №554 моделі «КТМ 5МЗ» [PERSON], рухаючись по маршруту №8 по вулиці Куїнджі (Артема) від бульвару Шевченко у напрямі вулиці Миколаївської в Центральному районі міста Маріуполя, на перехресті вулиці А.Куїнджі (Артема) з вулицею Карасівською, не звернула увагу на перешкоду у вигляді автомобіля «RENAULT CLIO SYMBOL», державний номер - АН2564ЕІ, під керуванням водія [PERSON], який зупинився на трамвайній колії, та не вжила заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, чим скоїла наїзд на зазначений транспортний засіб, який, в свою чергу, за інерцією від удару трамваєм зіткнувся з автомобілем «HYUNDAI ELANTRA», державний номер - АН5540НМ, під керуванням водія [PERSON], що рухався по вулиці А. Куїнджі (Артема) в напрямку перехрестя з бульваром Шевченка. Внаслідок цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а водіям спричинена матеріальна шкода. Тим самим водій [PERSON] порушила вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Вищевказаною постановою [PERSON] було визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП України - закрито, у зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення/а.с.77-78/. Постановою Апеляційного суду Донецької області від 03.03.2017 року постанову Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19.01.2017 року змінено та виключено з постанови суду посилання на пошкодження транспортного засобу «HYUNDAI ELANTRA», державний номер - АН5540НМ, під керуванням водія [PERSON], та визнання останньої потерпілою, внаслідок вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; в іншій частині постанову місцевого суду залишено без змін /а.с. 93-94/. Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України регламентовано, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закріплено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або юридичної особи, підлягають відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої є неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до абз. 1 п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на вазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини». Протиправність дій відповідача [PERSON], як водія транспортного засобу «RENAULT CLIO SYMBOL», державний номер [NUMBER], та наявність причинно-наслідкового звязку між діями останнього та завданням шкоди транспортному засобу позивачки не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Крім того, суд зауважує, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09.08.2017 року, за клопотанням представника позивачки по справі було призначено судову автотехнічну експертизу, однак 21.03.2018 року до суду надійшло повідомлення в.о. директора Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз [PERSON] № 2549/2616 від 14.03.2018 року про неможливість надати висновок експертизи, на підставі ст. 86 ЦПК України, та п. 1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом МЮУ № 53/5 від 08.10.1998 року, у звязку з несплатою вартості експертизи протягом 45 днів /а.с. 173/. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у частині стягнення матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сімї. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року, зі змінами, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Беручи до уваги, що факт завдання шкоди позивачці неправомірними діями відповідача [PERSON] не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, вимоги [PERSON] про стягнення на її користь суми моральної шкоди в розмірі 2500,00 гривень також не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені позивачкою судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed