Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, [PERSON], [INFO], у розмірі 20% від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 07 липня 2016 року до досягнення донькою 23-річного віку, тобто до 26 травня 2021 року. [PERSON] обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона з відповідачем знаходилась у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання у них народилась дитина донька [PERSON], [INFO]. 27 березня 2002 року між сторонами був розірваний шлюб, а донька залишилась проживати разом з матірю. Також позивачка вказує, що відповідач не надає будь-яку матеріальну допомогу на утримання доньки. У серпні місяці 2015 року [PERSON] вступила до будівельно-технологічного інституту Одеської державної академії будівництва та архітектури на денну форму навчання. У звязку з навчанням працювати та забезпечувати себе самостійно донька не в змозі. Крім того, позивачка на даний час працює прибиральницею та отримує невисоку заробітну плату, якої недостатньо для належного утримання доньки. Тому, позивачка просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 20% від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною 23-річного віку. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні підтримала вищевказані позовні вимоги у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, а також подала заяву про розгляд справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, був сповіщений про розгляд справи належним чином за місцем його реєстрації згідно вимог ст. 74 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. Відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, повно і всебічно зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивачки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання у них народилась дитина донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №156785. У свідоцтві про народження батьком дитини вказаний [PERSON] 27 березня 2002 року між сторонами був розірваний шлюб, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЖД №113831, а донька [PERSON] залишилась проживати разом з матірю. Також судом встановлено, що відповідач не надає будь-яку матеріальну допомогу на утримання доньки. У серпні місяці 2015 року [PERSON] вступила до будівельно-технологічного інституту Одеської державної академії будівництва та архітектури на денну форму навчання до 30 червня 2019 року, що підтверджується відповідною довідкою №16-418 від 07 квітня 2016 року. У звязку з навчанням працювати та забезпечувати себе самостійно [PERSON] не в змозі. Тобто на даний час вона знаходиться на утриманні позивачки. У судовому засіданні також доведено, що позивачка [PERSON] прибиральницею та отримує невисоку заробітну плату, що є недостатнім для забезпечення нормального життєвого рівня доньки. Як пояснила позивачка у судовому засіданні, [PERSON] працює в ПАТ «Укрзалізниця». Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В силу ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні син, дочка продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умовами, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України). Згідно ст. 200 СК України розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина визначається судом у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти\~\~на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, та вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, [PERSON], [INFO], у розмірі 20% від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 06 червня 2016 року до досягнення донькою 23-річного віку, тобто до 26 травня 2021 року.

Outcome: approved