Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

Позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Косівського районного суду від 17.01.2018 року ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 1400 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. На даний час виникла необхідність у збільшенні розміру аліментів у зв`язку із збільшенням витрат на навчання та лікування дітей. Так [PERSON] перебуває на обліку у Косівській ЦРЛ з діагнозом складний гіперметричний астигматизм обох очей та щорічно потребує процедурного лікування у Чернівецькій дитячій міській лікарні, де курс лікування обходиться біля 5000 гривень, а також вона потребує щорічної заміни лінз в окулярах вартістю 2000 гривень. Крім того, позивач придбала меблі у кімнату доньки [PERSON] : ліжко вартістю 5680 гривень, матрац вартістю 4500 гривень та парту вартістю 1350 гривень. Додаткові заняття з англійської мови та математики для [PERSON] вартують по 100 гривень в годину - 800 гривень в місяць. Син [PERSON] навчається на 2-му курсі Технологічного коледжу Національного університету «Львівська політехніка», у зв`язку із чим збільшилися витрати, пов`язані із його навчанням, репетиторськими послугами, транспортними витратами тощо. Так, оплата за навчання становить 4200 гривень за семестр, яка щороку зростає у зв`язку з індексацією, вартість проживання на квартирі у м.Львів становить 2200 гривень в місяць, послуги інтернету 200 гривень в місяць, репетиторські послуги, пов`язані із складанням цього року ЗНО, становлять з англійської мови 200 гривень за 1 годину (2 години на тиждень), математики - 90 гривень за 1 годину (4 години на тиждень), української мови - 100 гривень за 1 годину (2 години на тиждень), відвідування спортзалу - 600 гривень в місяць, вартість продуктів харчування становить не менше 2500 гривень в місяць. Загалом, не враховуючи оплати за навчання, одяг, взуття та інші поточні витрати вартість проживання та навчання сина в м.Львів становить 8740 гривень в місяць. Крім того, позивачем придбано для сина ноутбук вартістю 13500 гривень та телефон вартістю 1298,31 доларів США, що еквівалентно на час звернення із позовом до суду 36963,18 гривні, які йому необхідні для повноцінного навчання та ці покупки вона погодила із відповідачем, який обіцяв повернути їй половину вартості цих речей, але своєї обіцянки не дотримався. Отже позивач просить стягнути із відповідача половину понесених нею додаткових витрат, пов`язаних із лікуванням, навчанням та розвитком дітей, у сумі 52696,59 гривні. Згідно довідки Косівського РВ ДВС ГТУЮ в івано-Франківській області станом на 01.05.2020 року заборгованість по сплаті аліментів становить 9800 гривень. З часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів значно зросли витрати на комунальні послуги, які необхідні для забезпечення належних умов проживання дітей, та вартість продуктів харчування. Сума на утримання дітей становить щонайменше 12000 гривень щомісяця. При цьому, збільшився і прожитковий мінімум для дитини, який відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» з 01.01.2020 року становить 2218 гривень, а з 01.07.2020 року становить 2318 гривень на місяць. У зв`язку із відсутністю роботи позивач не в змозі самостійно забезпечити витрати на потреби дітей у повному обсязі, а відповідач не має інших утриманців, тому просить суд стягнути із відповідача на утримання їх дітей аліменти у розмірі половини необхідної на їх утримання суми - загалом у розмірі 6000 гривень. Відповідно до даних із пошукової системи Міністерства юстиції України про фізичну особу-підприємця [PERSON] останній зареєстрований як фізична особа-підприємець та надає послуги згідно таких видів економічної діяльності, як: торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (основний); оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів. Також за [PERSON] зареєстроване нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] ,а саме: гараж з господарськими будівлями та земельна ділянка під кадастровим номером 2623687001:03:001:0184 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1007 га. За змістом ч.2, п.4 ч.6 ст. 19, п.1 ч.1 ст. 274 ЦПК України суд розглядає за правилами спрощеного провадження без виклику сторін малозначні справи, в тому числі - справи про розірвання шлюбу. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст.279 ЦПК України). Відповідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч.13 ст.7 ЦПК України). Ухвалою судді Косівського районного суду від 11.09.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано строк для подачі відзиву або інших клопотань пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. Відповідачем не було надіслано до суду будь-яких клопотань. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. У поданому до суду відзиві відповідач позовні вимоги про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей визнає частково. Вказує, що бере участь у їх матеріальному забезпеченні, в тому числі - в порядку виконання рішення Косівського районного суду від 17.01.2018 року, в змозі сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 2200 гривень на кожну дитину, більший розмір аліментів може спровокувати втрату ним платіжного балансу та виникнення боргової ями, що пов`язано, в тому числі, із карантинними заходами в 2020 році, що знівелювали очікувані заробітки, а також - із накладеними на нього фінансовими стягненнями поліцейсько-фіскальними органами Італії в межах 11000 Євро. Станом на 30.09.2020 року заборгованості по сплаті аліментів немає. Бере участь у додаткових витратах дітей: періодично привозить передачі з продуктами харчування, деякий період оплачував квартиру у м.Львів старшому сину [PERSON] , який там навчається, у розмірі 2500 гривень, платив за навчання сина та переказував йому на картку по 500-800 гривень, давав дітям гроші на одяг у сумі від 5000 гривень до 200 доларів США, оплачував витрати на оздоровлення доньки [PERSON] в Туреччині минулого року у розмірі 200 доларів США. Щодо мобільного придбання телефону для сина - він погодив із позивачкою його вартість в межах 600 доларів США, з яких половину суми, тобто 300 доларів США він передав позивачу на придбання мобільного телефону. Придбання позивачем телефону за 1300 доларів США є підтвердженням її марнотратства і не може ставитися як вимога його участі у додаткових витратах, оскільки у такій коштовній речі не було нагальної потреби. Крім того, позивач не надала беззаперечних доказів на підтвердження понесення нею усіх додаткових витрат, а також того, що ці витрати викликані саме особливими обставинами. Адже стягнення аліментів викликане необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, а додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, витратами, пов`язаними з розвитком здібностей дитини. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. При цьому, слід надати докази усієї суми витрат та просити стягнути половину. При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому - необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Позивач ставить вимогу про стягнення додаткових витрат, які є не необхідністю, а забаганкою дітей і пустою тратою грошей. Отже, враховуючи його участь у додаткових витратах на утримання дітей - вимога позивача про стягнення з нього цих витрат є безпідставною, тому просить позов задовольнити частково у частині стягнення з нього аліментів, а позовну вимогу про стягнення з нього додаткових витрат на утримання дітей залишити без задоволення. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з нижче наведених підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12.06.2003 року (а.с.9) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.12.2006 року (а.с.11), отже наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Згідно виконавчого листа № 347/2020/17, виданого 17.01.2018 року Косівським районним судом, було змінено розмір аліментів, що стягуються із [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1400 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, що підтверджено копіює постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.06.2018 року (а.с.14). Дитина сторін - [PERSON] навчається на 2-му курсі Технологічного коледжу Національного університету «Львівська політехніка» з 01.09.2018 року (а.с.10). Згідно консультативного висновку від 24.06.2015 року Національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» дитина сторін - [PERSON] - має діагноз складний гіперметричний астигматизм обох очей та їй рекомендовано носіння окулярів і контроль гостроти зору ран у 1,5 місяця (а.с.12). [PERSON] здійснює підприємницьку діяльність, що підтверджується відповідним свідоцтвом ВОО №463642 від 30.03.2005 року (а.с.17) та здійснює такі види економічної діяльності: торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (основний); оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (а.р.18-24). У власності відповідача наявне нерухоме майно: гараж з господарськими будівлями [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці під кадастровим номером 2623687001:03:001:0184 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1007 га, набуті у власність на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 02.12.2014 року, державного акту на право власності на земельну ділянку №010830600177 від 13.08.2008 року, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, реконструкції господарських будівель серії ІФ №141172340379 від 22.08.2017 року (а.с.25-27). Згідно довідки Косівського РВ ДВС №419/19.6-27 від 22.05.2020 року станом на 01.05.2020 року заборгованість по сплаті аліментів [PERSON] на утримання дітей сторін становить 9800 гривень (а.с.13). Згідно довідки Косівського РВ ДВС №27453/19.6-27 від 01.10.2020 року станом на 30.09.2020 року заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] на утримання дітей сторін немає (а.с.54). Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1, 2 ст.184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно із ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Так, суд бере до уваги, що донька сторін [PERSON] має клінічний діагноз складний гіперметричний астигматизм обох очей, у зв`язку з чим вона потребує додаткових витрат, пов`язаних із лікуванням, платник аліментів є здоровим та працездатним, здійснює підприємницьку діяльність, яка останнім часом іде не досить успішно, на що посилається відповідач щодо накладення на нього значних фінансових стягнень, а також наявною протягом щонайменше 3,5 місяців заборгованості по сплаті ним аліментів на утримання дітей; відсутність у відповідача інших утриманців; наявність у відповідача нерухомого майна, але воно набуте ним протягом 2014-2017 років, що не може бути підтвердженням покращення матеріального становища платника аліментів. В той же час суд зауважує, що позивач, будучи не працевлаштованою, вказує у позові, що вона не в змозі забезпечити належне утримання двох дітей, але дозволяє собі досить коштовні покупки, при тому, що згідно наданих нею документів ліжко, матрац та парту було придбано у травні 2020 року, а станом на 1.05.2020 року відповідач їй заборгував аліменти у сумі 9800 гривень, та ставить вартість цих покупок у вимогу щодо стягнення в якості додаткових витрат з відповідача. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18). Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Сторонами не надано доказів розміру доходу відповідача. Прожитковий мінімум для неповнолітньої дитини віком від 6 до 18 років становить 2318 гривень. 50% від 2318 гривень складає 1159 гривень. Отже, запропонована відповідачем сума аліментів, що підлягає стягненню з нього на утримання дітей по 2200 гривень щомісячно відповідає передбаченому законом мінімальному розміру аліментів на одну дитину та значно його перевищує. Позивачем не доведено належними і допустимими доказами спроможність відповідача сплачувати аліменти саме у загальному розмірі 6000 гривень та не підтверджено фактичні її затрати на потреби дітей, вказані у позові. Натомість, відповідачем не заперечується факт наявності збільшення витрат на утримання сина, пов`язаних із його навчанням та проживанням за місцем навчання, тому позовна вимога щодо збільшення розміру аліментів на утримання дітей підлягає частковому задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З урахуванням того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо забезпечення дітей, не доведеність позивачем її неспроможності утримувати дітей та спроможності відповідача виплачувати на утримання двох дітей аліментів у розмірі саме 6000 гривень щомісяця, витрат відповідача на придбання нерухомого або рухомого майна вартістю понад десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, наявності у відповідача майна чи майнових прав, набутих після ухвалення попереднього рішення про стягнення аліментів на утримання їх дітей, суд приходить до висновку, що з [PERSON] слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2200 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. За змістом ст.185 СК України: той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), розмір яких визначається судом з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Щодо позовної вимоги позивача про стягнення із відповідача додаткових витрат на утримання їх дітей у розмірі 52696,59 гривні, що становить половину фактичних додаткових витрат - судом встановлено, що на підтвердження придбання ліжка надано неналежний доказ, з якого навіть не вбачається предмет домовленостей (а.с.28-30), щодо придбання матрацу вартістю 4500 гривні - сума, вказана у товарному чеку 5000 гривень не відповідає вказаній у позові та не відомо, чи вказаний у чеку матрац відповідає параметрам придбаного ліжка (а.с.31), на підтвердження придбання мобільного телефону за 1298,31 доларів США позивач надала фотокопію самого телефону та квитанції іноземною мовою, з якої навіть не зрозуміло хто є покупцем цього телефону, на підтвердження придбання парти вартістю 1350 гривень позивач надала дублікат квитанції № 0.0.1698323108.1 від 07.05.2020 року, згідно якої [PERSON] здійснила перерахунок коштів [PERSON] в сумі 1345 гривень в якості оплати за товар згідно рахунку СС00008695, але сам рахунок не представила як доказ того, що дана квитанція стосується саме придбання парти (а.с.34), на підтвердження придбання ноутбуку позивачем надано фіскальний чек на суму 13500,90 гривні від 28.08.2020 року за придбання ноутбуку, але з його змісту не вбачається, що цю витрату понесла саме позивач (а.с.38). Разом з тим, додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, витратами, пов`язаними з розвитком здібностей дитини. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними належними доказами (витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг, витрати на лікування, санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами, витрати на розвиток здібностей дитини - документи про оплату навчання у відповідному закладі, придбання необхідних для цього приладь). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому - необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат (надавати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації, призначення та вартість ліків, медичних процедур). Позивач ставить вимогу про стягнення додаткових витрат, але деякі з них не становили необхідності, пов`язаної із хворобою однієї дитини та розвитком здібностей обох дітей або із існуванням інших особливих обставин (зокрема - коштовний мобільний телефон, парта, ліжко, матрац), а наявність інших - не підтверджена належними доказами. Отже, суд вважає, що у цій частині позов не підлягає задоволенню. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. На підставі ст.ст.141, 180-185, 192 СК України,

Outcome: partial