Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до «Старокраматорського машинобудівного заводу» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки в розрахунку, посилаючись на наступні обставини. З 16 грудня 2014 року вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Останній час працювала у механо-сборочному цеху комірником. Згідно з наказом №198 від 16 грудня 2019 року вона була звільнена на підставі ст.36 КЗпП України. В день звільнення розрахунок проведено не було. До теперішнього часу заборгованість із заробітної плати у сумі 1915,63 гривень не сплачена. З 17 грудня 2019 року по 19 лютого 2020 року позивачка не працювала. За вимогою [PERSON] середній заробіток за час затримки з розрахунку при звільненні відповідач виплачувати не погоджується. Просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі у сумі 1915,63 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 17.12.2019 року по 19.02.2020 року у розмірі 8390,16 грн. В судове засідання позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача ПрАТ «СКМЗ» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно вимог статі 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про слухання справи, не повідомив суд про причини своєї неявки. Позивач не заперечував проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини. [PERSON] в період з 16 грудня 2014 року по 16 грудня 2019 року працювала на ПрАТ «Старокраматорський машинобудівний завод». 16 лютого 2019 року позивачка була звільнена на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за згодою сторін. При звільненні відповідач не виплатив [PERSON] заборгованість по заробітній платі. Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у всякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у всякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Всупереч вищезазначеній нормі закону відповідачем не було проведено розрахунок із позивачем при звільненні. Згідно довідки про заборгованість по заробітній платі № 252 станом на 19.05.2020 року ПрАТ «СКМЗ» має перед [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 1915,63 грн. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до «Старокраматорського машинобудівного заводу» про стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в сумі 1915 гривень 63 копійки. Крім того, відповідно до вимог\~статті 117 КЗпП України\~у разі невиплати з вини власника або уповноваженого органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Відповідач не провів із позивачкою своєчасно розрахунок при звільненні, в зв`язку з чим суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з наступного. [PERSON] було звільнено 16.12.2019 року, тобто при розрахунку середньоденного заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі нараховано 43 робочі дні. Згідно довідки про заборгованість по заробітній платі № 252 від 19.05.2020 року середньоденна заробітна плата позивача становить 195,12 гривень. Цю суму вказано без вирахування податків та зборів. Після утримання податків та зборів у розмірі 157,07 грн. Тобто середньоденна заробітна плата [PERSON] , яка підлягає остаточному стягненню з відповідача на користь позивача становить 157 гривень 07 копійок. Таким чином, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 157,07х43 = 6754 гривні 01 копійка. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в частині заборгованості по виплаті заробітної платі, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору. \~ \~ \~ \~Крім того, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 840,80 гривень. Відповідно до вимог статті 430 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати за один місяць. На підставі статей 116, 117 КЗпП України, та

Outcome: approved