Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивачка в позові вказує, що вона влітку 2002 року познайомилася з відповідачем [PERSON]. На початку 2003 року вони почали проживати у будинку її батьків по вул. Пушкіна, 21 в с. Глинськ Калинівського району Вінницької області. Через 2 роки вона завагітніла та 23 червня 2006 року у них народилась дочка- Віта. Проте у Книзі реєстрації народжень дочки зазначено прізвище батька «Браніцький», замість правильного «Омельчук», який було вчинено за її вказівкою. Понад 3 роки вони проживали повноцінною сім'єю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Відповідач зловживав алкогольним напоями, постійно приходив додому в нетверезому стані дебоширив та застосовував до неї фізичне насилля. В жовтні 2006 року вони припинили спільне проживання. Усі ці роки відповідач періодично навідується до доньки, однак це постійно відбувається в нетверезому стані, просить побачення з дочкою. У неї зараз нова родина: чоловік і ще 4 дітей. Відповідач приходить у її родину коли того забажає, постійно в нетверезому стані, мотивуючи, що він батько дочки [PERSON]. На даний час у неї виникла необхідність визнати батьківство відповідача та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], оскільки дочка зростає і потреби її теж ростуть, вона хоче як однолітки велосипеда, телефона, ноутбука. Оскільки її родина є багатодітною та вона на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дочкою до досягнення нею трирічного віку, їй важко утримувати дочку, батьком якої являється відповідач. Тому звертається до суду з даним позовом. В судове засідання позивачка не зявилася, проте в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання також не з'явився, згідно заяви, наявної в матеріалах справи, позовні вимоги визнає, просить справу розглянути за його відсутності. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] проживали однією сімєю (без реєстрації шлюбу) та мали спільний побут в с.Глинськ по вул.Пушкіна,21 Калинівського району Вінницької області з січня 2003 року по жовтень 2006 року, що підтверджується заявами свідків [PERSON] та [PERSON], наявними в матеріалах справи. Також даний факт підтверджується довідкою №45 від 20.01.2017 року виконавчого комітету Глинської сільської ради Калинівського району Вінницької області. 23.06.2005 року у [PERSON] та [PERSON] народилась дочка [PERSON]. Проте у Книзі реєстрації народжень в графі «батько» зазначено прізвище батька «Браніцький», який було вчинено у відповідності до вимог ст.135 СК України. Підставою для визнання батьківства за рішенням суду відповідно до ст. 128 ч.2 СК України є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Заява про визнання батьківства за рішенням суду відповідно до ч.4 ст. 128 СК України приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу. Надані позивачкою докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують факт визнання батьківства [PERSON] відносно дочки [PERSON] Крім того, на даний час позивачка перебуває у скрутному матеріальному становищі і у неї виникла необхідність стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], батьком якої він являється . Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідач позовні вимоги визнає, тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, вимоги позивачки є законними та підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved