Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 04.04.2018 № 394 в частині передачі в комунальну власність Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області земельної ділянки площею 2,0000 га, кадастровий номер [NUMBER] , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області. В обґрунтування свого позову [PERSON] зазначає, що в період із листопада 2015 року по жовтень 2016 року тричі зверталась до Головного управлінням Держгеокадастру у Сумській області із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області, і тричі, кожний раз із різних, не передбачених законом підстав, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області відмовляло у наданні такого дозволу. За її адміністративними позовами дані відмови визнавались протиправними та скасовувались Сумським окружним адміністративним судом. Останньою постановою цього суду від 09.11.2016 у справі № 818/1320/16, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області було зобов`язано надати позивачці дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність даної земельної ділянки. На виконання цієї постанови суду, наказом Головного управлінням Держгеокадастру у Сумській області від 06.03.2017 № 18-1593/16-17-СГ позивачці був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області. На підставі цього наказу спеціалізованою організацію був розроблений відповідний проект землеустрою. Згідно п. 2 наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 06.03.2017 № 18-1593/16-17-СГ та ч. 8 ст. 118 ч. 1 та ст. 186-1 Земельного кодексу України, зазначений проект землеустрою був погоджений висновком Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 26.09.2017 № 4247/82-17 за принципом екстериторіальності. Також на виконання вимог пункту 3 зазначеного наказу про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, запроектована для відведення позивачці у власність земельна ділянка була зареєстрована в Державному земельному кадастрі, тобто визначена її площа 2,0000 га, межі, присвоєний кадастровий номер [NUMBER] . Після цього проект землеустрою був поданий позивачкою на затвердження до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області 14.11.2017, проте всупереч імперативних вимог ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України, перший відповідач двічі відмовив позивачці в затвердженні даного проект землеустрою. За її позовами, рішеннями Сумського окружного адміністративного суду від 09.01.2018 у справі № 818/1904/17 та від 24.05.2018 у справі № 818/966/18 такі відмови визнавались протиправними і скасовувались, а Головне управління Держгеокадастру у Сумській області було зобов`язане судом прийняти рішення згідно вимог чинного законодавства по цьому проекту землеустрою. Підставою для відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки у власність [PERSON] стало те, що ця земельна ділянка за наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 04.04.2018 № 394 була передана в комунальну власність Бездрицької територіальної громади Сумського району Сумської області, який позивачка в цій частині просить визнати незаконним і скасувати. Головне управління Держгеокадастру у Сумській області у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що ним правомірно, згідно ст. ст. 117, 122 Земельного кодексу України та на виконання вимог розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 № 66-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад», вказану земельну ділянку було передано до земель комунальної власності Бездрицької об`єднаної територіальної громади Сумського району Сумської області. Судами при розгляді позовів [PERSON] не вживались будь-які заходи щодо заборони передавати цю земельну ділянку до земель комунальної власності. Також перший відповідач наголошує на тому, що оскаржуваний наказ є ненормативним правовим актом, який вичерпав свою дію шляхом його виконання, тому що 17.04.2018 за Бездрицькою об`єднаною територіальною громадою зареєстроване право комунальної власності на цю земельну ділянку. Крім того, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області посилається на те, що позивачкою не доведено факту або обставин, які б свідчили про порушення її прав, свобод чи інтересів оскаржуваним наказом. Бездрицька сільська рада заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що дана земельна ділянка площею 2,0000 га, кадастровий номер [NUMBER] передана до земель комунальної власності, а потім, разом з іншими земельними ділянками об`єднана в одну загальною площею 13,5347 га і їй присвоєний новий кадастровий номер [NUMBER] . Розпорядженням голови Сумської райдержадміністрації від 13.04.2018 № 192-ОД затверджений детальний план території щодо цієї нової земельної ділянки для розміщення садових ділянок учасникам антитерористичної операції. Бездрицька сільська рада просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою від 28.05.2019 до участі у даній справі в якості третьої особи було залучено [PERSON] . З його письмових пояснень і доданих документів вбачається, що згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 898-р «Про питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками» він, як учасник антитерористичної операції набув право на отримання земельної ділянки, тому звернувся із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 29.08.2016 № 18-3209/16-16-СГ [PERSON] було надано такий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення садівництва орієнтовною площею 0,12 га за межами населеного пункту на території Бездрицької сільської ради. Зазначає, що він раніше, ніж [PERSON] отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою, тому вважається таким, що набув право «правомірного очікування». Також, як учасник антитерористичної операції має першочергове право на отримання земельної ділянки. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та додаткових поясненнях по справі. Представники відповідачів заперечували проти позову та просили відмовити у його задоволенні з підстав викладених в їх відзивах та додаткових письмових поясненнях по справі. Представник третьої особи заперечувала проти позову та просила відмовити у його задоволенні з підстав викладених в письмових поясненнях. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, заслухавши пояснення представників сторін і третьої особи дійшов до наступного висновку. В частині 2 ст. 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 5 Земельного кодексу України, одним із основних принципів земельного законодавства є забезпечення гарантій прав на землю. Статтею 118 Земельного кодексу України, встановлений порядок приватизації земельних ділянок громадянами. У відповідності до цієї статті, в період із листопада 2015 року по жовтень 2016 року позивачка тричі зверталась до Головного управлінням Держгеокадастру у Сумській області із заявами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області, і тричі, кожний раз із різних, не передбачених законом підстав, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області відмовляло у наданні такого дозволу. За її адміністративними позовами дані відмови визнавались протиправними та скасовувались відповідними постановами Сумського окружного адміністративного суду (а.с. 19-21, 28, 29-30, 31-34). Останньою постановою Сумського окружного адміністративного суду від 09.11.2016 у справі № 818/1320/16, яка набрала законної сили, враховуючи систематичні та безпідставні відмови, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області судом було чітко зобов`язано надати позивачці дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність даної земельної ділянки. На виконання цієї постанови суду та у відповідності до ст. ст. 15-1, 118, 122, 123 Земельного кодексу України, наказом Головного управлінням Держгеокадастру у Сумській області від 06.03.2017 № 18-1593/16-17-СГ [PERSON] був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області. На підставі цього наказу спеціалізованою організацію був розроблений відповідний проект землеустрою (а.с. 19-21). В пункті 2 наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 06.03.2017 № 18-1593/16-17-СГ встановлено, що розроблений проект землеустрою підлягає погодженню та затвердженню відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 22-23). Згідно ч. 8 ст. 118 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Згідно наведених норм та на виконання наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 06.03.2017 № 18-1593/16-17-СГ про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою, висновком Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області від 26.09.2017 № 4247/82-17, за принципом екстериторіальності, було погоджено проект землеустрою щодо відведення позивачці вказаної земельної ділянки у власність. Як зазначено у цьому висновку, проект землеустрою відповідає земельному законодавству та прийнятим відповідно до нього нормативно-правовим актам (а.с. 24). Складовою даного проекту землеустрою є акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання від 10.10.2017. Згідно цього акту, межі земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] , розташованої за межами населених пунктів на території Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області, загальною площею 2,0000 га, що відводиться у власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками, які передані їй на зберігання. Власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. Даний акт підписаний керівником і засвідчений печаткою Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, тобто структурним підрозділом першого відповідача без будь-яких зауважень. Отже, земельна ділянка, яка відводиться у власність [PERSON] , була виділена їй в натурі (на місцевості) та закріплена межовими знаками, без будь-яких зауважень, в тому числі від територіального структурного підрозділу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області. В пункті 3 наказу Головного управлінням Держгеокадастру у Сумській області від 06.03.2017 № 18-1593/16-17-СГ про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою вказується, що керівнику Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області при надходженні погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забезпечити в установленому законодавством порядку реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі (а.с. 22). На виконання цих вимог наказу, запроектована для відведення позивачці у власність земельна ділянка була зареєстрована в Державному земельному кадастрі, у зв`язку із чим їй присвоєний кадастровий номер [NUMBER] , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 25-26). В частині 9 ст. 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Погоджений проект землеустрою був поданий позивачкою на затвердження до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області 14.11.2017, що підтверджується відповідною заявою, тому згідно норми ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України до 28.11.2017 (у двотижневий строк) перший відповідач повинен був затвердити проект землеустрою та передати земельну ділянку у власність [PERSON] Верховним Судом неодноразово, зокрема в постановах від 30.08.2018 у справі № 817/586/17, від 19.06.2018 у справі № 816/1920/17, від 18.10.2018 у справі № 1976/17, від 06.03.2019 у справі № 1640/2594/18 висловлювались правові позиції щодо обов`язковості затвердження проекту землеустрою, який погоджений у встановленому законом порядку. Оскільки Головне управління Держгеокадастру у Сумській області відмовляло в затвердженні цього проекту землеустрою, за позовами [PERSON] рішеннями Сумського окружного адміністративного суду від 09.01.2018 у справі № 818/1904/17 та від 24.05.2018 у справі № 818/966/18, які набрали законної сили, такі відмови були визнані протиправними та скасовані. Тобто, станом на 28.11.2017 не існувало підстав для відмови в затвердженні цього проекту землеустрою (а.с. 29-30, 35-37). Після цього, як на підставу для відмови у затвердженні даного проекту землеустрою, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області посилається на те що наказом від 04.04.2018 № 394, прийнятим згідно ст. ст. 117, 122 Земельного кодексу України та на виконання вимог розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 № 66-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад», дана земельна ділянка, яка була сформована для відведення у власність позивачці, передана до земель комунальної власності Бездрицької об`єднаної територіальної громади (а.с. 38). Проте, станом 28.11.2017 року, тобто на день коли проект землеустрою повинен був бути затверджений Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області, а земельна ділянка передана у власність [PERSON] , не існувало підстав для відмови у затвердженні цього проекту землеустрою та наданні земельної ділянки у власність, що у тому числі було встановлено рішеннями Сумського окружного адміністративного суду від 09.01.2018 у справі № 818/1904/17 та від 24.05.2018 у справі № 818/966/18, які набрали законної сили. Також станом 28.11.2017 не існувало розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 № 66-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад». У вищенаведеному контексті слід наголосити, що згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. У пункті 2 (абз. 2) мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, згідно з якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Неприпустимість зворотної дії законів та інших нормативно-правових актів є одним з аспектів загальновизнаного принципу правової визначеності як елемента принципу верховенства права, який відповідно до частини першої статті 8 Конституції України визнається і діє в Україні. Отже, оскаржуваний наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області в наказі від 04.04.2018 № 394 в частині передачі сформованої для відведення у власність земельної ділянки [PERSON] площею 2,0000 га, кадастровий номер [NUMBER] , прийнятий з порушенням вимог ст. ст. 117, 118, 122, 186-1 Земельного кодексу України у поєднані із нормою ч. 1 ст. 58 Конституції України та її тлумачення рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів). У вищенаведеному контексті слід наголосити, що при розгляді справи «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовний спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Також в постанові від 30.08.2018 по справі № 817/586/17 Верховний Суд наголосив, що суд при вирішенні справи керується принципом «верховенства права», одним із суттєвих елементів якого є принцип «юридичної визначеності». Цей принцип має різні прояви, зокрема, через принцип «належного урядування». Принцип «належного урядування», зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і найбільш послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливості уникати виконання своїх обов`язків. З наведеного вбачається, що оскаржуваним наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 04.04.2018 № 394 в частині передачі спірної земельної ділянки до земель комунальної власності Бездрицької сільської ради Сумського району Сумської області порушено принципи «верховенства права», «юридичної визначеності» та «належного урядування». В рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) наголошується, що в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами. Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення. Наведена правова позиція цілком стосується і органів державної влади також в контексті вищезазначеного принципу «належного урядування», до яких відноситься Головне управління Держгеокадастру у Сумській області. Останнє вчинило усі дії, спрямовані на надання позивачці земельної ділянки у власність, окрім затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність, що за вищенаведеними фактичними обставинами справи повинно було бути здійснено першим відповідачем до 28.11.2017. Проте, Головне управління Держгеокадастру у Сумській області передало земельну ділянку не у власність [PERSON] , а оскаржуваним наказом від 04.04.2018 № 394 передало в комунальну власність Бездрицької об`єднаної територіальної громади, що суперечить наведеній правовій позиції Конституційного Суду України, викладеній у рішенні від 16.04.2009 № 7-рп/2009. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині. Згідно ч. 2, 5 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян. Отже, при вищевказаних фактичних обставинах справи Головне управління Держгеокадастру у Сумській області порушило наведені норми, які встановлюють порядок здійснення права власності, передавши земельну ділянку до комунальної власності, відносно якої позивачкою добросовісно було вчинено усіх, встановлених чинним законодавством дій, для отримання її у власність. Загальним засадам цивільного законодавства, які закріплені в ст. 3 Цивільного кодексу України є зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Враховуючи усе вищенаведене не є справедливими, добросовісними та розумними дії Головного управління Держгеокадастру у Сумській області щодо передачі до комунальної власності земельної ділянки, яка була сформована на підставі дозвільних та погоджувальних документів Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та його структурних підрозділів, для передачі [PERSON] у власність. Згідно ст. 13 Цивільного кодексу України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Таким чином вищенаведені дії Головного управління Держгеокадастру у Сумській області вчиненні з порушенням права [PERSON] на отримання земельної ділянки у власність. У відповідності до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 № 457/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом пунктів 32 - 35 рішення Європейського суду з прав людини «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24.06.2003, майном у значенні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Жовнер проти України» від 29.06.2004, «Меллахер та інші проти Австрії» від 19.12.1998, «Пайн Велі Девелопмент Лтд» та інші проти Ірландії» від 23.10.1991 зазначив, що під поняттям «майно» розуміється не лише майно, яке належить особі на праві власності згідно із законодавством країни, в якій виник спір, а також під даним поняттям можуть бути прибутки, що виникають з власності, кошти, належні заявникам на підставі судових рішень, «активи», які можуть виникнути, «правомірні очікування»/«законні сподівання» особи. При цьому, у змісті рішення у справі «Пайн Велі Девелопмент Лтд» та інші проти Ірландії» від 23.10.1991 Європейський суд з прав людини зазначив, що «правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. Як підтверджується матеріалами справи, позивачка вжила усіх залежних від неї заходів щодо розроблення, погодження та подачі на затвердження проекту землеустрою, і такий проект землеустрою Головне управління Держгеокадастру у Сумській області згідно вимог ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України повинно було затвердити та передати позивачці земельну ділянку у власність до 28.11.2017. Проте, з незалежних від позивачки причин, такий проект землеустрою протиправно не був затверджений першим відповідачем, а земельна ділянка у власність не передана. Тобто, вищенаведене свідчить про добросовісний характер дій позивачки при отриманні земельної ділянки у власність, а тому вона набула право «правомірного очікування» та «законного сподівання» щодо отримання цієї земельної ділянки у власність, і таке право підлягає судовому захисту. Згідно пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, у [PERSON] наявний майновий охоронюваний законом інтерес на отримання даної земельної ділянки у власність, який порушений Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області, а тому згідно ст. ст. 2, 4, 5 ЦПК України та ст. ст. 3, 15, 16 ЦК України підлягає судовому захисту. Таким чином вищенаведене повністю спростовує твердження Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про те, що позивачкою не доведено факту або обставин, які б свідчили про порушення її прав, свобод чи інтересів оскаржуваним наказом. Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. З усього вищенаведеного вбачається, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 04.04.2018 № 394 в частині передачі до земель комунальної власності Бездрицької сільської ради земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] , яка була сформована для відведення у власність [PERSON] , прийнятий з порушенням вимог ст. ст. 8, 13, 14, 19, 58 Конституції України, ст. ст. 3, 13, 319, 326 Цивільного кодексу України, ст. ст. 5, 22, 33, 117, 118, 186-1 Земельного кодексу України, розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 № 66-р та вищенаведених правових позицій Європейського суду і з прав людини, Конституційного Суду України та Верховного Суду. Пояснення третьої особи щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою на частину спірної земельної ділянки не спростовує вищенаведених порушень при прийнятті оскаржуваного наказу першого відповідача. Крім того, слід зазначити, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.01.2018 у справі № 818/1904/17, яке набрало законної сили, були встановлені факти, що на момент первинного звернення [PERSON] 30.11.2015 із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, земельна ділянка, щодо якої вона просила надати такий дозвіл, була вільною земельною ділянкою сільськогосподарського призначення (рілля). У Головного управління Держгеокадастру у Сумській області була відсутня заява про надання дозволу на розробку проекту землеустрою від громадянина - учасника антитерористичної операції на цю земельну ділянку. Також вказаним судовим рішенням було встановлено, що дана земельна ділянка не була віднесена до земельних ділянок для відведення учасникам антитерористичної операції та сім`ям загиблих учасників антитерористичної операції, згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.05.2015 № 898-р «Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сім`ям загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками». Відносно надання [PERSON] наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 29.08.2016 № 18-3209/16-16-СГ дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва орієнтовною площею 0,12 га, слід зазначити наступне. Згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У відповідності до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється. Згідно ст. 35 Земельного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», на земельних ділянках для ведення садівництва дозволяється будувати садові, дачні будинки не вище двох поверхів (без урахування мансардного) площею до 500 квадратних метрів, господарські будівлі, споруди та гаражі. Тобто, земельні ділянки для ведення садівництва є таким, що надаються для містобудівних потреб. Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням голови Сумської райдержадміністрації від 13.04.2018 № 192-ОД був затверджений детальний план території для розміщення садових ділянок учасникам антитерористичної операції за межами населеного пункту с. Бездрик, Сумського району, Сумської області. Отже, надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення садівництва (для містобудівних потреб) не відповідало вимогам ст. ст. 33, 118 Земельного кодексу України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», оскільки відбулось за відсутності затвердженого у відповідності до цього Закону детального плану території, тому що такий дозвіл був наданий 29.08.2016, а детальний план цієї території затверджений 13.04.2018. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивачки по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн. підлягають стягненню з Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, оскільки саме його діями порушено права та законні інтереси [PERSON] , а Бездрицькій сільській раді земельна ділянка лише була передана в комунальну власність. На підставі викладеного,

Outcome: approved