Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що їй на праві власності в порядку спадкування після смерті батька та брата належать 2 земельні ділянки: перша - площею 2,5958га кадастровий номер 1421783300:08:000:0349; друга - площею 2,5933га кадастровий номер 1421783300:08:000:0348, які розташовані на території Касянівської сільської ради Володарського району Донецької області. Але ж вона позбавлена права користуватись своєю власністю, тому що відповідач самовільно зайняв належні їй земельні ділянки та використовує їх для своїх потреб. Факт самовільного захвату земельних ділянок встановлений Державною інспекцією сільського господарства Донецької області . Відповідачу інспекцією направлялись приписи про звільнення земельних ділянок, але ж до теперішнього часу відповідач продовжує використовувати її землю без достатніх правових підстав, що позбавляє її можливості використовувати свою власність і отримувати прибутки. Просить суд усунути перешкоди у здійсненні нею права власності шляхом зобов»язання відповідача звільнити та повернути їй зазначені земельні ділянки у стані придатному для використання їх за цільовим призначенням, а також просить стягнути моральну шкоду в сумі 10000 грн. та понесені нею судові витрати. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги та пояснила, що в 2009 році вона з братом прийняли в спадщину після смерті батька в рівних частках право на земельну частку (пай) на підставі сертифіката. 20.11.2009 року вона отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,5933 га , що розташована на території Касянівської сільської ради, серії ЯИ №310106, кадастровий номер 1421783300:08:000:0348 а брат - державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,5958 га на території Касянівської сільської ради , серії ЯИ № 301048 кадастровий № 1421783300:08:000:0349. В 2012 році її брат помер і 13.11.2012 року вона прийняла належну йому земельну ділянку в спадщину. Як власниця земельної ділянки, вона хотіла передати землю в оренду та отримувати доход від її використання, але ж в Касянівській сільській раді їй сказали, що земельною ділянкою користується відповідач і сплачує податок на землю. Їй відомо, що за життя батька земельна ділянка передавалась відповідачу в оренду, але ж строк договору оренди давно сплив і після смерті батька договір оренди землі з відповідачем не укладався. При зверненні в телефонному режимі до відповідача він відмовився звільнити землю та сказав, що це його земля, що він купив її у батька. Вона звернулась з листом для з»ясування обставин до Державної інспекції сільського господарства в Донецькій області і в 2014 році отримала відповідь, що в ході проведення перевірки [PERSON] на предмет наявності у нього документів , що посвідчують його право власності чи право користування зазначеними земельними ділянками та було встановлено, що земельні ділянки самовільно зайняті [PERSON] і використовуються без достатніх правових підстав. На приписи інспекції про звільнення земельної ділянки він не відреагував. Просить суд захистити її право власності, зобов»язавши його звільнити та повернути спірні земельні ділянки їй в стані пригодному для їх цільового використання. Окрім того, просить стягнути з нього завдану їй моральну шкоду, т.щ. відповідач без її волі тривалий час використовував земельні ділянки, не реагував на її вимоги звільнити землю, що викликало в неї обурення, стрес, моральні страждання. Моральну шкоду оцінює в 10000 гривень. Відповідач у судове засідання не з*явився, доказів на підтвердження поважності неявки в судові засідання суду не надав, але повістки неодноразово направлялись за адресою його місця проживання, зареєстрованому в установленому порядку, що відповідно до положень ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про участь в справі і дає суду право розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та постановити рішення. Розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі із наступних підстав. Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно до положень ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України . Відповідно до ст. 386 ЦК України та ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності, в тому числі і на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №310106 що позивачка 20.11.2009 року отримала право власності на земельну ділянку площею 2,5933 га , що розташована на території Касянівської сільської ради , кадастровий номер 1421783300:08:000:0348. На підставі свідоцтва про права на спадщину за законом встановлено, що позивачка 13.11.2012 року отримала в спадщину після смерті свого брата [PERSON] земельну ділянку площею 2,5958 га на території Касянівської сільської ради, кадастровий № 1421783300:08:000:0349, що належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 301048 від 20.11.2009 року. Згідно відмітки на державному акті серії ЯИ № 301048 від 20.11.2009 року, виданого на ім'я [PERSON] встановлено що позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за яким право власності на зазначену земельну ділянку переходить до позивачки. Свідоцтво про право на спадщину зареєстроване в поземельній книзі відділу Держкомзему у Володарському районі 18.12.2012 року за №14217833000800003493003, що підтверджує право вимоги позивачки за цим актом як власника. Згідно листа Державної інспекції сільського господарства в Донецькій області від 02.04.14 року на адресу позивачки встановлено, що по її зверненню держсільгоспінспекцією була проведена позапланова перевірка [PERSON] щодо наявності документів, що посвідчують право власності чи право користування спірними земельними ділянками і в результаті перевірки було встановлено, що земельна ділянка загальною площею 5.2 га самовільно зайнята [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за результатами перевірки складався акт від 04.12.2013 року та направлено [PERSON] припис про усунення порушень, але ж за результатами повторної перевірки від 30.01.2014 року встановлено, що порушення не усунуті і на повторний акт та припис відповідач не відреагував. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що [PERSON], який є відповідачем по справі, без достатніх правових підстав , в порушення ст. 125,126 ЗК України самовільно зайняв належні позивачці земельні ділянки, які використовує без її згоди, чим порушує її право користування та розпорядження належним їй майном, яке повинно бути поновлено. Суд вважає прийнятним зазначений позивачкою спосіб усунення перешкод в користуванні її власністю та поновлення її порушеного права шляхом зобов»язання відповідача звільнити та повернути належні їй земельні ділянки у стані, придатному для використання їх за їх цільовим призначенням. Що стосується вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, тому що моральна шкода відшкодовується у випадках, передбачених законом або договором. Договір оренди між сторонами не був укладеним, а норми закону, які регулюють правовідносини щодо усунення перешкод у здійсненні права власності, не передбачають положень про відшкодування моральної шкоди. Судові витрати по справі становлять із вимог про усунення перешкод в здійсненні права власності 243.60 грн. судового збору, який сплачений позивачкою при зверненні до суду та 243.60 грн. - судового збору із вимог про стягнення моральної шкоди, які не були оплачені при зверненні до суду . Виходячи із положень ст. 88 ЦПК України судові витрати розподіляються пропорційно задоволених вимог. Виходячи із задоволення вимог про усунення перешкод в здійсненні права власності, з [PERSON] на користь позивачки слід стягнути 243.60 грн. Враховуючі, що вимоги щодо відшкодування моральної шкоди не задоволені, судові витрати в цій частині покласти на позивачку.

Outcome: partial