Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частки від заробітку позивача щомісячно, посилаючись на те, що таку допомогу за відповідач має можливість здійснювати на утримання їхньої доньки. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та пояснила, що вони з відповідачем ще перебувають у шлюбі, однак фактично разом не проживають, а з вересня 2013 року вона фактично сама утримує доньку [PERSON] [INFO], яка проживає разом із нею, а відповідач самоусунувся від утримання їх спільної дитини. В судовому засіданні позивачка позов підтримала із вказаних підстав. Відповідач визнач не визнав пред»явлені до нього позовні вимоги, посилаючись на те, що вони з позивачкою разом проживають, він у з»язку із особливостями роботи дійсно часто приїзжає з роботи прямо до свого батька, а не до сім»ї, однак гроші на утримання дитини він надає щомісячно і приймає участь у її вихованні та утриманні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, його було укладено між сторонами 21.07.2007 року (а.с.2). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.3). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджують від дня подання позову. Разом із тим, доказів тому, що дитина проживає тільки разом з позивачкою, а відповідач постійно проживає окремо, як і доказів того, що відповідач не надавав кошти з вересня 2013 року на утримання спільної дитини та не витрачав їх самостійно до подання вказаного позову до суду - позивачем [PERSON] надано не було. З урахуванням обставин справи, суд вважає, що лише після набрання рішенням законної сили, у відповідача виникає обов'язок по утриманню малолітньої доньки [PERSON] [INFO], а тому з відповідача на користь позивачки на утримання їхньої дитини підлягає стягненню визначений судом розмір аліментів, починаючи саме з дати набрання рішенням суду законної сили. В судовому засіданні також було встановлено, що відповідач працює в ГУ ДСНС України в м.Києві та отримує щомісячно заробітну плату, що сторонами не заперечувалось. Відповідно до ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення донькою повноліття. Судові витрати розподіляються за правилами ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial