Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що 08.09.2007 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрували у виконавчому комітеті Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (актовий запис № 138 від 08.09.2007 р.). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області у справі № 545/1802/15-ц від 04.09.2015 р. шлюб було розірвано. Від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER]), яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім'ї Заворсклянської сільської ради Полтавського району № 02-44/935 від 25.04.2018 р. На підставі рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 червня 2015 року у справі № 545/1189/15-ц , відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів свого заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму дня дитини відповідного віку. Виконавче провадження з примусового стягнення аліментів з [PERSON] перебуває в Святошинському РВ ДВС ГТУЮ у м. Києва (за місцем роботи відповідача). Вище вказане рішення Полтавського районного суду відповідач не виконував з дня набрання ним законної сили. Внаслідок цього, за період з липня 2015 року по січень 2018 року за [PERSON] утворилася заборгованість з виплати аліментів в сумі 69291,20 грн., що підтверджується доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості від 13.02.2018 р., що наданий державним виконавцем Святошинського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві Дербіною Л.В. Згідно зі ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1, 2 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Як роз'яснив Верховний Суд України в постанові від 16.03.2016 р. у справі №6-300цс16 неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). За розрахунками позивача за період з липня 2015 року по січень 2018 року сума неустойки (пені), яку відповідач зобов'язаний сплатити на її користь, складає 21 130,68 грн. Розрахунки здійснювалися за вищенаведеною формулою наступним чином: 2015рік; 1.за липень = 1072,75*0,01*31=332,55 грн. 2.за серпень = 1072,75*0,01*31=332,55 грн. 3.за вересень = 1072,75*0,01*30=321,82 грн. 4.за жовтень = 1121,75*0,01*31=347,74 грн. 5.за листопад = 1121,75*0,01*30=336,52 грн. 6.за грудень = 1121,75*0,01*31=347,74 грн. Загальна сума пені за 2015 рік становить 2018,92 грн. 2016рік: 1.за січень = 1781,50*0,01*31=552,27 грн. 2.за лютий = 1971,50*0,01*29=571,74 грн. 3.за березень = 2091 *0,01*31=648,21 грн. 4.за квітень = 2057*0,01*30=617 грн. 5.за травень = 2020*0,01*31=626 грн. 6.за червень = 2137,50*0,01*30=641,25 грн. 7.за липень = 2162,25*0,01*31=670,30 грн. 8.за серпень = 2146,50*0,01*31=665,42 грн. 9.за вересень = 2176,25*0,01*30=652,88 грн. 10.за жовтень = 2187,25*0,01*31=678 грн. 11.за грудень = 2773,50*0,01*30=832 грн. Загальна сума пені за 2016 рік становить 7 830,67 грн. 2017рік: 1.за січень = 2323*0,01*31=720,13 грн. 2.за лютий = 2458*0,01 *28=688,24 грн. 3.за березень = 2762,50*0,01*31=853,28 грн. 4.за квітень = 2697*0,01*30=809 грн. 5.за травень = 2639,50*0,01*31=818,25 грн. 6.за червень = 2772,25*0,01*30=831,68 грн. 7.за липень = 2853*0,01 *31=884,43 грн. 8.за серпень = 2853*0,01*31=884,43 грн. 9.за вересень = 2855,75*0,01 *30=856,73 грн. 10.за жовтень = 2863,50*0,01*31=887,69 грн. 11.за листопад = 2910,75*0,01*30=873,23 грн. 12.за грудень = 3508,75*0,01*31=1087 грн. Загальна сума пені за 2017 рік становить 10 194 грн. В січні 2018 р. відповідач поштовим переказом сплатив аліменти на суму 800 грн., однак, станом на дату складання державним виконавцем розрахунку заборгованості, остання не мала цих даних у своєму розпорядженні, тому наведені в розрахунку дані за січень 2018 р. підлягають коригуванню: 3508,75 грн. - 800 грн. (сплачені поштовим переказом) = 2708,75 грн. 2018рік: 1. за січень 2018 = 2708,75*0,01*31=839,71 грн. Отже, враховуючи наявність заборгованості відповідача з виплати аліментів, яка утворююсь з його вини, з нього підлягає стягненню сума неустойки (пені) зі стати аліментів за період з липня 2015 року по січень 2018 року в загальному розмірі 20883, 30 грн. В судове засідання позивач та її представник не з'явились, надавши суду заяву про розгляд справи без їх участі, та прохали стягнути з відповідача суму неустойки (пені) зі сплати аліментів за період з липня 2015 року по січень 2018 року в загальному розмірі 5337,49 грн.., яка була узгоджена з відповідачем. Відповідач та його представник до суду не з'явились, надавши попередньо до суду відзив на позовну заяву в якому позов на суму 20 883,30 грн. щодо стягнення пені не визнали одночасно надавши заяву про розгляд справи у їх відсутність та погодились з позовними вимогами на суму 5337грн.49коп. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.09.2007 року позивачкуа уклала шлюб з [PERSON], який зареєстрували у виконавчому комітеті Щербанівської сільської ради Полтавського району Полтавської області (актовий запис № 138 від 08.09.2007 р.). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області у справі № 545/1802/15-ц від 04.09.2015 р. шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільну доньку - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER]), яка після розірвання шлюбу залишилася проживати разом з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім'ї Заворсклянської сільської ради Полтавського району № 02-44/935 від 25.04.2018 р. На підставі рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 10 червня 2015 року у справі № 545/1189/15-ц , відповідач зобов'язаний виплачувати аліменти на користь позивача на утримання доньки у розмірі 1/4 частки з усіх видів свого заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму дня дитини відповідного віку. Виконавче провадження з примусового стягнення аліментів з [PERSON] перебуває в Святошинському РВ ДВС ГТУЮ у м. Києва (за місцем роботи відповідача). Вище вказане рішення Полтавського районного суду відповідач належним чимном не виконував з дня набрання ним законної сили внаслідок цього, за період з липня 2015 року по січень 2018 року за [PERSON] утворилася заборгованість з виплати аліментів. Згідно зі ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.1, 2 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Як роз'яснив Верховний Суд України в постанові від 16.03.2016 р. у справі №6-300цс16 неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). За змістом статті 549ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49ЦК України неустойка (пеня) це вид забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання є сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правової природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різнитись. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, тому розмір неустойки необхідно розраховувати не із загальної суми боргу, накопиченого щомісячно в арифметичній прогресії, а із щомісячної заборгованості за аліментами помноженої на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Враховуючи наявність заборгованості відповідача з виплати аліментів, яка утворююсь з його вини, суд вважає узгоджену сторонами суму пені яка підлягає до стягнення з відповідача за невиконання рішення суду в частині сплати за період з липня 2015 року по січень 2018 року в розмірі 5337,49 грн. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача, згідно ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial