Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом вказуючи, що з 16.06.2012 року вона з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 19.10.2016 року було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який хворіє аутизмом та має 2 групу інвалідності. Вона проживає разом з дитиною за адресою: [ADDRESS]. Також, рішенням суду з відповідача стягнуто на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з всіх видів його доходів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку розміру аліментів від 13.09.2018 року заборгованість відповідача по аліментам за період з 26.11.2015 року по 13.09.2018 року складає 39626,00 грн. Також зазначила, що відповідач спілкування з дитиною не підтримує, не приймає участі в її житті, не цікавиться її розвитком та особистим життям, матеріальної допомоги на утримання та лікування дитини не надає, а тому не може позитивно впливати на виховання та становлення дитини. Крім цього, відповідач надав заяву про відмову від своєї малолітньої дитини, посвідчену нотаріусом Боровського нотаріального округу Калузької області РФ 11.07.2018 року. Таким чином, відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього сина [PERSON]. В зв'язку з чим просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 09.10.2018 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження на підготовче судове засідання. Крім цього, відповідачу визначено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам. Також відповідачу разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. Стороною відповідача у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не подано. Під час підготовчого провадження за клопотанням позивачки залучено додаткові докази, а саме довідку про діагноз дитини № 1308 від 30.10.2018 року, лист Служби у справах дітей № 25.6-1207-25.61 від 26.01.2018 року, рішення Служби у справах дітей № 158 від 14.03.2018 року, акт обстеження умов проживання дитини від 06.11.2018 року, талон-повідомлення Нікольського ВП № 168 від 19.09.2018 року, довідку про неотримання аліментів від 13.11.2018 року, витяг із протоколу № 12 від 20.11.2018 року, характеристику з дитячого садочка № 57 від 12.11.2018 року, характеристику з дитячої поліклініки та висновок виконкому Маріупольської міської ради Донецької області від 23.11.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав, з підтвердженням направлення даних доказів стороні відповідача та третій особі. Також ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 23.11.2018 року відмовлено в задоволені клопотання представника третьої особи Служби у справах дітей Маріупольської міської ради по Приморському району про залучення до участі в розгляді даної цивільної справи в якості третьої особи службу у справах дітей Володарської райдержадміністрації. Ухвалою Володарського районного суду Донецької області від 18.12.2018 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Маріупольської міської ради по Приморському району - Єрьоміна Л.П. у судове засідання не з'явилася. Про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути без участі представника органу опіки та піклування, а також при прийнятті рішення по справі просила врахувати інтереси малолітньої дитини. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами у відсутність нез'явившихся учасників справи. Розглянувши письмові заяви позивачки та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 28.08.2012 року [PERSON] народився [INFO] та його батьками зазначені: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. Згідно заочного рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області № 266/3555/16-ц від 19.10.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дане рішення набрало законної сили 08.11.2016 року. Відповідно до виконавчого листа виданого 31.03.2016 року Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області, рішенням суду від 25.12.2015 року по цивільній справі № 266/4063/15-ц з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з всіх видів його доходів щомісяця, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку розміру аліментів Нікольського РВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 13.09.2018 року № АСВП 57196588 в період з 26.11.2015 року по 13.09.2018 року [PERSON] нараховано аліментів 39626,00 грн., сплачено 00,00 грн., заборгованість складає 39626,00 грн. Відповідно до довідки про склад сім'ї КСН «Бригантина» за вих. № 01/04/04 [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], разом зі своїм сином [PERSON], [INFO]. Згідно тимчасового посвідчення [NUMBER] виданого УПСЗН Приморського району Маріупольської міської ради 25.11.2015 року [PERSON], 2012 року народження, є дитиною-інвалідом. Відповідно до довідки КЛПУ «Міська психіатрична лікарня № 7» від 30.10.2018 року за № 1308 [PERSON], [INFO], перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: дитячий аутизм. Легка розумова відсталість, є інвалідом дитинства по психічному захворюванню. Згідно Акту обстеження умов проживання головного спеціаліста Служби у справах дітей Маріупольської міської ради по Приморському району від 06.11.2018 року було обстежено умови проживання малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Умови утримання малолітнього [PERSON] задовільні, створені всі умови в сім'ї для життя, відпочинку та розвитку дитини. Дитина знаходиться на вихованні і утриманні матері [PERSON] Батько дитини [PERSON] з дитиною не мешкає з січня 2015 року, не підтримує родинних відносин з сином, не цікавиться його здоров'ям, розвитком. Більше 3 років [PERSON] ухиляється від виховання малолітнього сина [PERSON]. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики КДНЗ «Ясла-садок № 54 «Колобок» Маріупольської міської ради» від 12.11.2018 року за № 57 [PERSON], [INFO], поступив в корекційну групу 01.10.2015 року. Мати дитини своєчасно проводить медичні огляди, лікує дитину, піклується про стан здоров'я, також співпрацює з робітниками закладу. Батько дитини зовсім не приймає участі в вихованні дитини, за 3 роки перебування [PERSON] в дитячому садочку він жодного разу не приходив. Не цікавився як його дитина росте, розвивається, який стан його здоров'я, знаючи при цьому, що дитина має інвалідність. Згідно повідомлення зав. амбулаторії № 4 ЦПМСП № 4 дитина [PERSON], [INFO], перебуває під наглядом в ЦПМСП № 4 з народження, перебуває на «Д» обліку у психоневролога. В лікуванні, оздоровленні дитини приймає участь мати. Батька дільничний педіатр жодного раз не бачила. В питаннях лікування та оздоровлення дитини батько участі не приймає. Згідно положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.ст. 11, 15 вказаного Закону, кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї разом з батьком або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до абз. 3 ч.2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради від 23.11.2018 року за № 13-31-170 [PERSON] від шлюбу з [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON] Сім'я розпалася у січні 2015 року, після чого дитина залишилась проживати разом з матір'ю. Шлюб між батьками було розірвано 19.10.2016 року. З січня 2015 року [PERSON] участі у вихованні, утриманні та розвитку сина не приймає, не спілкується з ним, не підтримує родинних відносин, не цікавиться його життям, здоров'ям, заборгованість по сплаті аліментів складає 39626,00 грн. В зв'язку з вищевказаним Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно заяви від 11.07.2018 року, посвідченої нотаріусом Боровського нотаріального округу Калузької області Російської Федерації та зареєстрованої в реєстрі за № 77/2291-н/40-2018-3-317, [PERSON] відмовився від свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Таким чином, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що відповідач свідомо ухиляється від виховання своєї дитини, її життям та здоров'ям не цікавиться, ні усно ні письмово не спілкується та взагалі не проявляє до неї щонайменшої батьківської турботи та піклування. Враховуючи викладене, суд вважає, що в інтересах неповнолітньої дитини, позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав слід задовольнити та позбавити останнього батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки як встановлено в судовому засіданні відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Крім цього на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи що позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судових витрат у виді судового збору, а її позовні вимоги задоволено у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved