Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення заборгованості по заробітній платі, посилаючись на те, що відповідно до наказу №62 від 05.03.2019 року була прийнята відповідачем на посаду продавця в магазин «[INFO]» з окладом згідно штатного розпису. 10.05.2019 року відповідно до наказу №65 позивачка була звільнена із займаної посади за власним бажанням. Відповідачем під підпис в письмовій формі не було повідомлено позивачку про умови та оплату праці, натомість відповідачем перед прийняттям на роботу в усній формі було повідомлено позивачку, що її заробітна плата буде становити чотириста гривень на день та плюс за понаднормові, святкові та вихідні дні, а режим роботи буде таким: тривалість робочого дня з 08.00 години до 21.00 години, чотири дні робочих, два дні вихідні. Натомість, відповідачем лише в березні було дотримано усно задекларованих ним умов та режиму праці, а з першого квітня, в зв`язку з тим, що був відсутній ще один продавець, позивачка, на прохання роботодавця, працювала без вихідних та понад норму та в порушення норм закону відповідачем належним чином не обліковувалась виконувана позивачкою робота та час. Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу від 10.07.2019 року (форма ОК-5), відповідачем було нараховано позивачці заробітну плату у сумі: за березень 2019 року - 3570.00 гривень, за квітень 2019 року - 4200.00 гривень, за травень 2019 року - 1585.26 гривень. Але навіть фактично нарахована заробітна плата в розмірах зазначених в відомостях про застраховану особу від 10.07.2019 року за період з 01.03.2019 року по 10.05.2019 року відповідачем позивачці сплачена не була, а ні під час перебування в трудових відносинах, а ні під час звільнення та до цього часу. У зв`язку з невиплатою заробітної плати за період з 01.03.2019 року по 10.05.2019 року, позивач змушена була написали заяву про звільнення за власним бажанням з 10.05.2019 року. Крім того, позивач вважає, що відповідачем їй невірно була нарахована заробітна плата за період перебування в трудових відносинах з відповідачем з 01.03.2019 року по 10.05.2019 року. В березні 2019 року, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу від 10.07.2019 року (форма ОК-5), позивачка відпрацювала 26 днів. У відповідності до календаря, починаючи з 06.03.2019 року до 31.03.2019 року налічується 9 вихідних днів в які працювала позивачка. А отже, з врахуванням того, що відповідно до відомостей розмір погодинної оплати позивачки становить 25,13 гривні, а тривалість робочого дня становить 13 годин, то 13 х 9 = 117 годин роботи позивачки у вихідні та святкові дні березня. Таким чином, 117 годин х 25,13 гривні = 2940.21 гривні відповідач мав би нарахувати позивачці додатково за роботу у вихідні та святкові дні. Зважаючи на те, що робочий час позивачки за один день триває 13 годин (з 08.00 годин до 21.00 годин), то при нормі 8 годин надурочні роботи становлять 5 годин, тому за 26 робочих днів березня позивачкою понад норму відпрацьовано (26 х 5 = 130) 130 годин. Таким чином, (130 х 25,13 х 2 = 6533,80) відповідач за роботу позивачки понад норму, мав би за березень місяць додатково нарахувати та виплатити 6533,8 гривні. Отже, з урахуванням вищевказаних додаткових доплат за роботу в вихідні та святкові дні та роботу понаднормовий час і заробітної плати нарахованої відповідачем згідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу від 10.07.2019 року (форма ОК-5), відповідач мав би нарахувати та виплатити позивачці за березень 2019 року (2940.21 + 6533,80 + 3570,00 = 13044,01) тринадцять тисяч сорок чотири гривні 01 копійку. В квітні 2019 року, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу від 10.07.2019 року (форма ОК-5), позивачка відпрацювала 30 днів, а вихідних днів налічується 9, що становить з врахуванням режиму роботи магазину, 117 годин, а отже (117 х 25,13 = 2940,21) 2940,21 гривень відповідач мав би нарахувати позивачці за роботу у вихідні та святкові дні. Крім того, кожного дня позивачка понад норму в квітні місяці працювала по п`ять годин, тому ( 30 х 5 = 150) сто п`ятдесят годин в квітні 2019 року позивачка відпрацювала понад норму. Таким чином, відповідно до норм законодавства відповідач мала би додатково нарахувати позивачці до заробітної плати за квітень грошові кошти за роботу понаднормовий час в сумі сім тисяч п`ятсот тридцять дев`ять гривень 00 копійок (150 х 25,13 х 2 = 7539,00). А отже, відповідач за квітень 2019 року мала би разом нарахувати та сплатити позивачці заробітну плату в сумі чотирнадцять тисяч шістсот сімдесят дев`ять гривень 21 копійку (7539,00 + 2940,21 + 4200,00 = 14679.21). В травні 2019 року, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу від 10.07.2019 року (форма ОК-5), позивач відпрацювала 10 днів, а вихідних днів налічується 4, що становить з врахуванням режиму роботи магазину, 52 години, а отже (52 х 25,13 = 1306,76) відповідач мав би нарахувати позивачці за роботу в вихідні та святкові дні 1306,76 гривень. Понад норму в травні 2019 року позивач відпрацювала 50 годин (10 x5= 50). Таким чином, відповідно до норм законодавства за травень 2019 року відповідач мав би нарахувати додатково позивачці за роботу понаднормовий час грошові кошти в сумі дві тисячі п`ятсот тринадцять гривень 00 копійок (50 х 25.13 х 2 = 2513,00). Всього за травень місяць заробітна плата позивача мала б становити п`ять тисяч чотириста п`ять гривень 04 копійки (2513,00 + 1306.76 + 1585.28 = 5405.04). Отже, відповідач заборгував (не виплатив) позивачці за період роботи з 01.03.2019 року по 10.05.2019 року заробітну плату та додаткові доплати в сумі тридцять три тисячі сто двадцять вісім гривень 26 копійок (5405,04 + 14679,21 + 13044,01 = 33128.26). Оскільки, відповідачем заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася та остаточний розрахунок при звільненні не проведений, внаслідок цього до теперішнього часу існує непогашена заборгованість з заробітної плати у розмірі 33128,26 гривень (тридцять три тисячі сто двадцять вісім гривень 26 копійок). Позивачка стверджує, що намагалася вирішити питання в досудовому порядку. Так, на юридичну адресу відповідача нею було відправлено цінним листом заяву з вимогою надати довідку про нараховану, але не виплачену заробітну плату у період з 01.03.2019 року до 10.05.2019 року; виплатити заробітну плату за період з 01.03.2019 року до 10.05.2019 року. Однак цінний лист було повернуто у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Також, відповідач не бажає спілкуватися з позивачкою у телефонному режимі. Позивачка просить: стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , заборгованість по заробітній платі у сумі 33128.26 гривень (тридцять три тисячі сто двадцять вісім гривень 26 копійок). Представник позивачки адвокат Якімов В.А. надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся судовою повісткою, проте до суду не з?явився, про причини неявки не повідомив, відзиву у запропонований термін не надав. Судом встановлено, що згідно відомостей з трудової книжки [NUMBER] , [PERSON] 06.03.2019 року прийнята на посаду продавця в магазин «[INFO]» та 10.05.2019 року звільнена з посади продавця за власним бажанням (а.с.6). Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) від 10.07.2019 року, [PERSON] отримала від ФОП [PERSON] у березні 2019 року за 26 днів 3570.00 гривень, за квітень 2019 року за 30 днів 4200.00 гривень, за травень 2019 року за 10 днів 1585.26 гривень (а.с.7). До справи додано лист-вимогу, адресовану [PERSON] щодо добровільної сплати заборгованості по заробітній платі, проте відомості про направлення такої вимоги на адресу ФОП [PERSON] - відсутні (а.с.8-9). Ухвалою суду від 12.08.2019 року витребувано від ФОП [PERSON] наступні документи: - копію наказу про призначення на посаду продавця [PERSON] в магазин «[INFO]», який розташований по [ADDRESS] ; - копію наказу про звільнення на посаду продавця [PERSON] в магазин «[INFO]», який розташований по [ADDRESS] ; - копію штатного розкладу з посадовими обов`язками продавця магазину «[INFO]», який розташований по [ADDRESS] району Київської області; - копію наказу про режим роботи магазину « [INFO]», який розташований по [ADDRESS] ; - виписку з журналу обліку робочого часу [PERSON] за період з 01.03.2019 року по 10.05.2019 року; - копію видаткових відомостей про нарахування та виплату заробітної плати [PERSON] за період з 01.03.2019 року по 10.05.2019 року; - копію відомостей про ознайомлення [PERSON] з умовами оплати праці, розміром, порядком і строками виплати заробітної плати, підстав, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством; - копію повідомлень [PERSON] про загальну суму заробітної плати з розшифровкою за видами виплат, розміри і підстави утримань із заробітної плати та суму заробітної плати, що належить до виплати з 01.03.2019 року по 10.05.2019 року. Вказана ухвала про витребування доказів неодноразово направлялася відповідачу, однак залишена без реагування. Згідно вимог ст.43 Конституції України, гарантовано кожному громадянину право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Відповідно до вимог ст.116 КЗПП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення. Відповідно до вимог ч.10 ст.84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. З огляду на те, що відповідач ухиляється від подання доказів, крім того, позивачка надала докази того, що вона дійсно працювала у ФОП [PERSON] , зверталася до підприємства із вимогою виплати заборгованості по заробітній платі, суд з урахуванням положень ч.10 ст.84 ЦПК України вважає за можливе визнати наявність заборгованості із заробітної плати та задовольнити позов.

Outcome: approved