Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання його втратившим право користування жилим приміщенням. На обґрунтування вимог вказала, що вона та її донька [PERSON], 26.10.1999року народження, яка є третьою особою у справі, на підставі договору купівлі-продажу від 11.02.2012року є власниками в рівних частках жилого будинку, розташованого в місті Мирноград Донецької області, вул. Комарова, 44. 06 квітня 2013 року за її згодою в зазначеному будинку був зареєстрований її рідний брат [PERSON], який з 2014року в ньому не проживає без поважних на те причин. Зазначаючи на тому, що реєстрація відповідача в даному будинку призводить до виникнення зайвих комунальних послуг та неможливості в повному обсягу використовувати своє право власності шляхом розпорядження вказаним будинком, позивачка на підставі ч.2 ст.405 ЦК України просить суд визнати відповідача втратившим право користування даним жилим будинком. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами, і просила суд її позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, до судового засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи суду не надіслав, що дає суду підстави вважати його неявку без поважної причини та можливість зі згоди позивача розглянути справу у заочному судовому засіданні відповідно до положень ст. 224 ЦПК України на підставі наявних в справі даних. Третя особи на стороні позивача [PERSON] вимоги позивача підтримала повністю, підтвердивши суду, що її дядько - відповідач [PERSON] вже декілька років в будинку не проживає. Третя особа Координаційний комітет органів самоорганізації населення м.Мирноград до судового засідання також не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, що не перешкоджає судовому розгляду. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі та надавши їм юридичну оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11.02.2012 року приватним нотаріусом Димитрівського міського нотаріального округу, є співвласниками будинку №44 по вул. Комарова в м. Мирноград (Димитров) Донецької області (арк.спр.7,8,9). Згідно домової книги, в спірному будинку з 06.04.2013року значиться зареєстрованим відповідач [PERSON], який прибув з Білозерської виправної колонії Херсонської області, де відбував покарання (а.с.12). Згідно акту координаційного комітету органів самоорганізації населення міста Мирноград відповідач [PERSON] в спірному будинку не проживає з 2014року по теперішній час (а.с.14). Зазначена обставина знайшла своє достатнє підтвердження в судовому засіданні в показаннях свідків [PERSON] і [PERSON] сусідів позивачки, які суду пояснили, що в будинку по вул.Комарова,44 деякий час жила позивачка з чоловіком і донькою. Пізніше з ними став жити і її брат [PERSON], який звільнився з місць позбавлення волі. Невдовзі позивачка з братом посварилася і з сімєю виїхала до Покровська, а відповідач здав будинок в оренду багатодітній сімї. Сам в будинку не проживав. Через деякий час позивачка, навідавшись в будинок, дізналася, що в ньому проживають чужі люди, які фактично привели будинок в непридатний для проживання стан і знешкодили паркан, і ця сімя переїхала в інше місце. Відповідач в будинку не зявляється з 2014року і де він проживає, їм невідомо. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності в житлі без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що з 2014 року спірний будинок за своїм цільовим призначенням відповідачем не використовується, його відсутність в вищезазначеному будинку складає приблизно три роки і носить безперервний характер. Поважних причин, за яких відповідач залишив спірний будинок, чи домовленостей між ним та власниками житла щодо порядку його використання судом не встановлено. Оскільки аналіз встановлених та досліджених судом доказів дає підстави вважати, що відповідач в будинку не проживає без поважних причин більше одного року, участі в його утриманні не приймає, це є підставою для визнання його втратившим право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved