Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

Позивачка вимоги мотивує тим, що з 23.02.2013 по 20.05.2020 перебувала з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу, а саме 19.01.2015 на підставі довідки-рахунку серії [NUMBER] ТОВ «Автоцентр-С» було придбано автомобіль SKODA RAPID, 2014 року випуску, білого кольору д.н. [NUMBER] , який було зареєстровано на [PERSON] . На даний час сторони мешкають окремо, автомобіль перебуває в одноособовому володінні та користуванні відповідача. За принципом рівності часток подружжя у спільній сумісній власності, спірний автомобіль як об`єкт спільної сумісної власності - належить сторонами порівну. Орієнтовна середня ринкова вартість транспортного засобу SKODA RAPID, 2014 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] , станом на 04.06.2021 складає 243870 грн., вартість 1/2 частки автомобіля відповідно складає 121935 грн. Просить визнати автомобіль SKODA RAPID, 2014 року випуску, білого кольору, д.н. [NUMBER] об`єктом спільної сумісної власності подружжя, в порядку поділу спільного сумісного майна між подружжям автомобіль залишити у власності відповідача зі стягненням з нього на користь позивачки грошової компенсації за належну їй 1\\2 частку у спільному майні, - 121935 грн. Також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі: 1219 грн. 35 коп. судового збору, 7500 грн. за надання правової допомоги. У судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Казміренко Л.О. позовні вимоги підтримали, просять позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач та його представник адвокат Абідов Р.Т. позовні вимоги не визнали, надали відзив (а.с. 38), посилаються на те, що на спірний автомобіль грошові кошти бралися у борг у третьої особи в сумі 150 000,00 гривень. Строк повернення боргу закінчився в 2020 році 30 числа. Жодної копійки з спільного сімейного бюджету в якості повернення боргу відповідачем сплачено не було. Заборгованість за автомобіль за борговою розпискою взагалі не була сплачена, кредитор може у будь-який випадок подати до суду позов про стягнення з боргу. Тому спірний автомобіль було придбано за рахунок особистих коштів відповідача без будь-якої участі позивача. Керування, технічне обслуговування і використання спірного автомобілю здійснює відповідач. Позивач не має досвіду керування транспортним засобом взагалі. Крім того, позивач є інвалідом третьої групи. Умови експлуатації автомобілю не дозволяють його використання особами з інвалідністю (автомобіль не має спеціального облаштування для використання його інвалідами). У відповідача відсутні грошові кошти, щоб покласти їх на депозитний рахунок суду. Позовні вимоги позивача є необґрунтованими, просить відмовити у їх задоволенні. (а.с.38) З наданої відповіді на відзив убачається, що позивачка заперечує факт укладання відповідачем під час шлюбу договору позики грошових коштів з будь-якими особами на придбання спірного автомобіля. До відзиву не надано належних доказів, на підтвердження викладених у ньому обставин, копія розписки не може бути належним доказом по справі. Наполягає на тому, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки він придбаний у період шлюбу, вона працювала і мала дохід, також інший дохід також, про що надані документи Просить позов задовольнити. (а.с. 50-53) Свідок [PERSON] , який є батьком позивачки, в суді показав, що донька із [PERSON] проживали разом як сім`я ще до одруження, потім як одружилися, то спільно вели господарство, обидва працювали, у них народилася дитина. Він привозив їм з села продукти харчування, дитині надавав кошти. Знав, що придбали для сім`ї автомобіль, але не чув, щоб на нього позичали кошти у сторонньої особи. Свідок [PERSON] пояснив суду, що одружений на рідній сестрі відповідача, 10.01.2015 року [PERSON] попросив у нього в борг 150\~000 грн. для придбання автомобіля SKODA RAPID, про що була складена розписка, в якій вказано, що не пізніше 30.03.2020 року повинен цей борг повернути, але так і не повернув. До суду з позовом він не звертався. Заслухавши сторін, їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 23.02.2013 перебували у шлюбі, який рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 20.05.2020 було розірвано (а.с. 9, 11). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). В період шлюбу, а саме 19.01.2015 на підставі довідки-рахунку серії [NUMBER] ТОВ «Автоцентр-С» було придбано автомобіль SKODA RAPID, 2014 року випуску, білого кольору д.н. [NUMBER] , право власності на який було зареєстровано за [PERSON] (а.с. 12-13,16) На даний час сторони мешкають окремо, автомобіль перебуває в одноособовому володінні та користуванні відповідача, так як позивачка не має посвідчення водія і не заперечує, щоб колишній чоловік користувався цим автомобілем і в подальшому. Орієнтовна середня ринкова вартість транспортного засобу SKODA RAPID, 2014 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] станом на 04.06.2021 складає 243 870 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Консалт-С» від 06.04.2021 (а.с.14). Вартість 1/2 частки автомобіля відповідно складає 121 935 грн. Відповідно до ст. 69 ч.1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 ч.1 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 цього закону майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу,є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. (ст. 12 ч.3) \~ \~ \~ \~ Згідно ст. 4 ч.1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~ Зі ст.71 Сімейного кодексу вбачається, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Стаття 372 Цивільного кодексу України передбачає, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст.364 ЦК України. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Так, позивачка вважає, що транспортний засіб SKODA RAPID, 2014 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] є спільним майном подружжя, яке разом придбавалося в інтересах сім`ї, користувалися автомобілем і чоловік і дружина з дитиною, про що фактично відповідач і не заперечував. В той же час, [PERSON] вважає, що даний автомобіль є його особистою власністю, так як був придбаний за особисті кошти та за кошти, які взяв у борг у [PERSON] . Однак, суд не може погодитися з такими доводами відповідача та його представника, враховуючи наступне. Зокрема, відповідачем надана копія розписки від 10.01.2015 року, за якою [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 150\~000 грн. на придбання транспортного засобу SKODA RAPID, але суд не може взяти її як належний доказ, оскільки оригінал суду наданий не був, ні відповідачем ні свідком, що ставить під сумнів викладене. (а.с.60) Разом з цим, [PERSON] надано довідки про доходи за 2010-2014 р.р., за 2018 рік, розрахунок заробітної плати за червень 2018 року з виплатою допомоги на лікування та розрахунок заробітної плати за березень 2018 року виплата лікарняних на підтвердження того, що вона також разом із чоловіком працювала і заробляла кошти. (а.с.68-76) Позивачкою надано достатньо доказів про те, що спірний автомобіль сторонами придбавалися за час шлюбу за спільні кошти в інтересах сім`ї, тобто є спільним майном подружжя і підлягає поділу у відповідності до вищевказаних положень Сімейного кодексу України у рівних частинах. Враховуючи, що автомобіль SKODA RAPID, 2014 року випуску є неподільним майном, позивачка згодна на грошову компенсацію, то суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в сумі 121 935 гривень (сто двадцять одна тисяча дев`ятсот тридцять п`ять гривень) за належну їй 1/2 частку у спільному майні. Що стосується вартості автомобіля, то відповідачем жодними доказами не спростована зазначена вартість позивачкою, відповідач не заявляв перед судом клопотання про призначення авто-товарознавчої експертизи або на власний розсуд\~не скористалася\~послугами судового\~експерта тощо. Згідно ст.ст. 76-77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Оцінивши інформацію, зазначену у довідки ТОВ «Консалт-С» від 06.04.2021, складену оцінювачем [PERSON] за обставин викладених вище, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання такого доказу неналежним. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивачки документально підтверджені понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 219 грн. 40 коп. судового збору та 7 500 грн. витрат на правничу допомогу (а.с.20-27).

Outcome: approved