Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою [ADDRESS] . В позовній заяві посилається на те, що 28.11.2018 року вона стала власником квартири, яка розташована в [ADDRESS] , що підтверджується, витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №147204484 від 28.11.2018 року. Після того як позивачка стала власником зазначеної квартири, вона дізналася, що в даному будинку прописаний [PERSON] , який зі слів попереднього власника більше десяти років тому виїхав невідомо куди та більше не повертався. [PERSON] в зазначеному будинку не проживає більше десяти років. Також [PERSON] не сплачує плату за користування житловим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири та не приймає участі у спільному побуті, тому позивачка вважає, що він втратив право користування вказаним житлом. Визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком, необхідне позивачці для зняття його з реєстрації у відповідальності до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 р№ 1382-1V, оскільки кількість зареєстрованих осіб впливає на розмір виплати соціальної допомоги. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов піддягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору дарування №1957 від 27.11.2018 року [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Право власності позивачки на вказаний будинок підтверджується також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №147204484 від 28.11.2018 року. Згідно довідки Благовіщенської міської ради Кіровоградської області № 638 від 06.06.2019 року в будинку за адресою [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] . Факт не проживання відповідача підтверджується заявою від 12.11.2019року, підписаною сусідкою позивачки [PERSON] , про те, що [PERSON] дійсно не проживає за зазначеною адресою. Оскільки в будинку за адресою [ADDRESS] зареєстрований відповідач позивачка не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном. Відповідно до ст. ст. 316, 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Вимогами ст. 71 Житлового кодексу України встановлено 6-ти місячний строк збереження житлового приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його родини, а також вичерпаний перелік випадків за якими за особою, що тимчасово відсутня, зберігається житлове приміщення понад шести місяців. Згідно до ст. 72 ЖК України визнання особи, яка втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності особи більш встановлених строків здійснюється в судовому порядку. За таким підстав суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, як таких, що знайшли своє об`єктивне підтвердження, і тому вони підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved