Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що на підставі договору дарування від 11 лютого 2010 року є власником житлового будинку [ADDRESS] У вказаному житловому будинку зареєстрований її колишній чоловік, [PERSON], який протягом тривалого часу не проживає у ньому, не бере участі в оплаті комунальних послуг та інших витратах на утримання будинку. Реєстрація відповідача у вказаному будинку позбавляє її, як власника, права в повній мірі володіти своїм майном. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідач тривалий час не проживає за місцем реєстрації в [ADDRESS], не цікавиться цим житлом, не допомагає в його утриманні і вказане житло не є для нього таким, що необхідне для проживання, то просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування вищевказаним житловим будинком. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позов, не заперечувала щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце слухання справи належно повідомлявся судовими повістками. Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного. Як видно із досліджених письмових доказів, позивачу на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] Наведене підтверджується договором дарування житлового будинку, посвідченим 11 лютого 2010 року приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Досин Н.Ф., зареєстрованим в реєстрі за № 281 (а.с.11) та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 2619-946962-2017 від 21 жовтня 2017 року (а.с.4). Відповідно до довідки Печеніжинської селищної ради об»єднаної територіальної громади від 20 лютого 2018 року № 140 у спірному будинку зареєстровані [PERSON], її син [PERSON] та колишній чоловік [PERSON] (а.с.13). Згідно акту від 20 лютого 2018 року, складеного старостою села Княждвір [PERSON] за участю сусідів позивачки, відповідач [PERSON] по місцю реєстрації не проживає більше шести років (а.с.12). Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які зазначили, що відповідач в будинку [PERSON] не проживає, не цікавиться цим житлом, не допомагає в його утриманні. У селі вони не бачили його уже ряд років. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідачі не є членами сім»ї позивача, отже являються наймачами житлового приміщення. Відповідно до ст. 163 ЖК України, в разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, встановлених частиною 1 ст. 71 ЖК України. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або члена сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вказані обставини та законодавче регулювання виниклих правовідносин, суд вважає, що оскільки реєстрація відповідача у житловому будинку порушує право позивачки, як власника житла на розпорядження своїм майном у повному обсязі, то суд вважає за можливе позов задовільнити. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 321, ЦК України, ст. 71, 72, 163 ЖК України,

Outcome: approved