Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] подала до суду позовну заяву про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 12.05.2021 відкрито провадження по вищезазначеній справі та призначено до розгляду. Позивачка обґрунтовуючи позов тим, що відповідач [PERSON] з 30.07.2005 по 24.01.2014 перебував у зареєстрованому шлюбі з донькою позивача, [PERSON] , яка [INFO] померла. Від шлюбу у них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Однак відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та належного утримання дитини, не проявляє щодо сина батьківської турботи, не цікавиться життям та здоров`ям, не утримує матеріально. Дитина проживає разом з бабусею, позивачкою по справі, яка і займається вихованням та утримує онука. Крім того, відповідач 22.02.2021 нотаріально посвідченою заявою визнав, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина, та розгляду справи без його участі, тому позивачка змушена звернутись до суду з вказаним позовом. Позивачка в судове засідання не з`явилась, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення про вручення судової повістки. В матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена згода про розгляд справи у відсутності відповідача. Представник Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державна адміністрація в судове засідання не з`явився, але надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав № 102/02/38-3419 від 03.06.2021, просили розглядати справу у відсутності представника Служби, позовні вимоги підтримують. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.07.2005 по 24.01.2014, що підтверджується рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21.01.2014. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] від 30.01.2007, актовий запис № 230. [INFO] [PERSON] (мати дитини) померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис №1891. Як установлено судом, відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та належного утримання дитини, не проявляє щодо сина батьківської турботи, не цікавиться життям та здоров`ям, не утримує дитину матеріально. [PERSON] проживає разом з бабусею, позивачкою по справі, яка займається вихованням дитини, належно утримує, проявляє турботу, підтримує необхідний рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини. Судом встановлено, що 22.02.2021, [PERSON] , своєю заявою повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , що засвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Адаменко О.І. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного кодексу України які перекликаються з положеннями абз.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладено обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, своєї Батьківщини, також покладено обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що батько дитини виконує свої обов`язки щодо сина, або які б свідчили про поважність причин невиконання ним своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. А навпаки, суду надана заява відповідача про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина, просить справу розглядати за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, відповідно до вимог ч.4 ст.155 СК України. Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державна адміністрація винесено висновок 102/02/38-3419 від 03.06.2021, яким визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] . Відповідно до вимог ст.164 ч.1 п.2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За таких обставин, суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина, оскільки він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Крім того, відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Частина 3 ст. 181 СК України, передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Оскільки неповнолітній [PERSON] проживає разом з бабусею - відповідач по справі зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання та виховання дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Визначаючи розмір аліментів які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з принципу справедливості і обов`язку батька приймати участь в утриманні дитини. При визначенні розміру аліментів, суд, у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує, що прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, передбачений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та обставини справи, приходить до висновку, що задля забезпечення гармонійного розвитку для дитини необхідно стягнути з відповідача на користь бабусі, позивачки по справі, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 25.03.202 і до досягнення дитиною повноліття. Стаття 430 ЦПК України регламентує, що рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 921,50грн, та на користь держави в розмірі 908,00грн, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved