Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача: Первомайської міської ради Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м. Київ, на двохкімнатну квартиру загальною площею 49,8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі на квартиру [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, яким все належне йому майно, в тому числі і вищевказану квартиру, заповів позивачці [PERSON] . В установлений строк позивачка вчасно не звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Вказаний строк їй було продовжено на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 04.12.2020 року (справа №484/3980/20, провадження №2/484/1630/20). Проте, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як заповіт не зареєстрований у Спадковому реєстрі, в зв`язку з чим вона звернулася з даним позовом до суду. На судове засідання позивачка не з`явилася. 15.09.2021 року надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі та участі представника. Позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник відповідача: Первомайської міської ради Миколаївської області на судове засідання не з`явився. Відзив на позов не надав. 29.09.2021 року представник [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Просила ухвалити рішення по справі на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Дане підтверджується Свідоцтвом про смерть (повторним)серії [NUMBER] , виданим 24.07.2020 року Первомайським міським відділом ДРАЦСу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 49,8 кв.м. Вказана квартира належала спадкодавцю на праві приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 13.11.2006 року (серії ЯЯЯ №606087) (а.с.7). 28.01.2004 року [PERSON] склав заповіт, яким все належне йому майно, в тому числі і вищевказану квартиру, був заповів позивачці [PERSON] (а.с.9). Заповіт посвідчений Зуївською сільською радою Донецької області 28.01.2004 року за №39. 27.03.2021 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Мовчан А.С. із заявою про видачу їй Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, проте нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.11). Як вбачається з відповіді Першої Первомайської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 20.05.2021 року (№714/01-16) та листа приватного нотаріуса Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Мовчан А.С. від 23.07.2021 року (№277/01-16), згідно інформації зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа №01/2021, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю реєстрації заповіту в Спадковому реєстрі. Вирішуючи спір, судом встановлено, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за заповітом, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст.41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно ст.1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Положеннями ст.\~1217\~ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 1223 ЦК України право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ч. 1 ст.\~1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пунктом 23 Постанови Пленуму\~Верхового суду\~України за\~№ 7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» роз`яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. З роз`яснень, наданих Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що вищевказане спірне майно є спадковим, позивачка наполягає на задоволенні позову, а представник відповідача не надав суду заперечень на позов, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved