Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, яку у подальшому вточнила, до [PERSON] ,\~третя особа:\~приватний нотаріус\~Маріупольського нотаріального\~округу Донецької\~області Чернишова\~В.В., про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що її батько [PERSON] та мати [PERSON] після її народження розірвали шлюб. Після розлучення батько ніколи не спілкувався з дочкою, не приймав участі у її вихованні, не сплачував аліментів та не надавав фінансової допомоги. У подальшому позивач іноді зустрічала свого батька, але він не хотів спілкуватися. У батька позивачки від іншої жінки є син [PERSON] . Позивачка зазначає, що була впевнена, що родичі повідомлять її про хвороби або смерть батька, однак, дізналася вона про те, що він помер, випадково навесні 2019 року. 12 квітня 2019 року позивачка звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану для підтвердження інформації про смерть батька та отримала копію свідоцтва про смерть [PERSON] , який помер [INFO] . У Центрі надання адміністративних послуг позивач отримала інформацію про те, що власником квартири, яка належала батькові став її брат [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видане приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чернишовою В.В. Після чого позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено в прийнятті заяви у зв`язку із пропуском шестимісячного строку із дня відкриття спадщини. Оскільки батько заповіту не залишив, вважає, що має рівні права на спадщину зі своїм братом [PERSON] , який не повідомив їй про смерть батька та вказав нотаріусу, що він єдиний спадкоємець. Добровільно вирішити питання про поділ спадщини з відповідачем не вдалося можливим, оскільки він не відповідає на її дзвінки та повідомлення. Просить визнати, що строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин та визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21 грудня 2019 року позовну заяву залишено без руху, надано час для усунення недоліків. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні заяви позивачки про забезпечення позову. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 грудня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27 лютого 2020 року закрито підготовче судове засідання. Справу призначено до судового розгляду. Позивачка та її представник - адвокат Гуртовой М.Б. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, вказаних в позові. Вважають причини, які вказані в позові щодо надання додатково строку для подання заяви про прийняття спадщини, поважними. Зокрема, позивачка пояснила суду, що про смерть її батька [PERSON] , який помер в квітні [INFO] , вона дізналася випадково навесні 2019р. Її брат [PERSON] не повідомив їй про смерть батька та вказав нотаріусу, що він єдиний спадкоємець. Батько стосунки з позивачкою не підтримував, їй невідомо, чи хворів він до своєї смерті. [PERSON] ще під час навчання в школі та в інституті намагалася звернутися до батька, однак він не бажав з нею спілкуватися, матеріально не допомагав. В подальшому позивачка надала заяву про розгляд справи в її відсутність та у відсутність її представника, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судові засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Заяви про розгляд справи за його відсутності або відзив суду не надав, про причини неявки не повідомив. Позивачка та її представник не заперечували проти заочного вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, поважності причин неявки суд не повідомив, не подав відзив, а сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Від третьої\~особи приватного нотаріуса Маріупольського нотаріального округу Донецької області Чернишової В.В. до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона товаришує з позивачкою. Приблизно рік тому остання зателефонувала їй та сказала, що дізналася про те, що її батько помер два роки тому. Раніше позивачка намагалася встановити контакт з батьком, однак, останній відмовлявся спілкуватися з нею та не допомагав матеріально. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працювала вчителькою, позивачка в 1988-1990 р.р. навчалася в неї в ЗОШ №26. Свідок спілкувалася з родиною позивачки та жодного разу її батька не бачила. Про смерть батька позивачки їй нічого не відомо. Вислухавши позивачку та її представника, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідне для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 липня 1981 року, виданого Приморським відділом РАЦС м. Жданова, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , актовий запис №597./а.с.9/. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12 квітня 2019 року, виданим повторно Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Маріуполі Донецької області, актовий запис №781./а.с.10/. Відповідно до\~заяви [PERSON] \~на ім`я\~приватного нотаріуса Маріупольського нотаріального округу Донецької області Чернишової В.В. від 02.10.2019, позивачка просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Згідно з постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Чернишової В.В. від 03.10.2019 № 768/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Зазначено, що заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , подав спадкоємець першої черги, син померлого, [PERSON] , який прийняв спадщину після померлого батька, оскільки на момент його смерті був зареєстрований за однією адресою, а саме: [ADDRESS] . [PERSON] протягом 6-ти місяців з моменту смерті батька [INFO] до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася, разом з батьком зареєстрована не була, тому згідно зі ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину./а.с.12/. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.09.2019, квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить [PERSON] /а.с.15/. Згідно з відповіддю Центрального відділу ДВС міста Маріуполь на ім`я [PERSON] від 21.11.2019, на виконанні у відділі виконавчий документ про стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , не знаходиться та не надходив./а.с.15/. З матеріалів спадкової справи вбачається, що 07.02.2018 до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Чернишової В.В. звернувся [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка залишилася після смерті батька [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою про причини смерті №1106 [PERSON] помер [INFO] , причина смерті не встановлена через гнильні зміни. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14 січня 2008 року, 1-НО виданого Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 805. Згідно з витягом з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №1436-625968-2017, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . з 24.01.2008. З інформаційної довідки, наданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 10.01.2018 № 03-07-0106, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] в період з 12.02.2002 по 12.04.2017. Станом на 09.04.2017 за вищевказаною адресою також зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 07.02.2018 №50822715, спадкова справа після померлого [PERSON] не відкривалася. Згідно з інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 07.02.2018 №50822731, відкрито спадкову справу після померлого [INFO] [PERSON] , номер спадкової справи у реєстрі 61969770, номер у нотаріуса 8-2018, дата заведення 07.02.2018. 05.02.2018 приватним нотаріусом Чернишовою В.В. видана довідка до відома спадкоємця про необхідність надати відповідні документи, необхідні для отримання спадщини. Згідно з відповіддю Маріупольського бюро технічної інвентаризації на запит приватного нотаріуса Чернишової В.В. від 06.02.2019 №56/02-14, на однокімнатну квартиру [ADDRESS] у МКП «Маріупольське БТІ» право власності не зареєстроване. Надана інформація дійсна станом на 31.12.2012. Згідно зі свідоцтвом на право власності на житло від 07.02.2008, квартира за адресою [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.02.2018, 1/1 частка квартири [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про податкові застави № 54820078 від 09.02.2018, за параметрами запиту щодо [PERSON] інформація а реєстрі відсутня. З інформації з Єдиного реєстру боржників від 09.02.2019 вбачається, що за параметрами запиту щодо [PERSON] інформація а реєстрі відсутня. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.02.2018, приватний нотаріус Маріупольського нотаріального округу Донецької області Чернишова В.В. посвідчила, що на підставі ст.1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1947 р.н., який помер [INFO] , є його син [PERSON] [INFO] . Спадщина на яку видане свідоцтво, складається з квартири [ADDRESS] . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1481971814123. Спадкова справ №8/2018, зареєстровано в реєстрі за №360. Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 09.02.2018 №50867534, зареєстровано видачу свідоцтва про право на спадщину, спадкова справа № 61969770, спадкодавець: [PERSON] , спадкоємець: [PERSON] , спадкове майно: 1/1 частка однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.ч. 1, 2\~ст. 1220 ЦК України). У відповідності до\~ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1223 ЦК України\~встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Статтею 1268 Цивільного кодексу України\~передбачено право спадкоємця за законом чи заповітом прийняти спадщину або відмовитись від її прийняття. Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, яка відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і для прийняття якої встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 Цивільного кодексу України). Стаття 1269 ЦК України\~визначає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої\~статті 1272 Цивільного кодексу України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Так, звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] посилалася на те, що їй не було відомо про смерть батька, який помер [INFO] у\~м.\~Маріуполі Донецької\~області, до весни 2019 року. Пунктом 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року\~передбачено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 Цивільного кодексу України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними,\~\~непереборними,\~\~істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У пункті 2 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Також, вказано, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Крім того, у п. 2 Листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що помилковою є практика судів, які визнають причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними із порушенням вимог ч. 2 ст. 59\~ЦПК, відповідно до якої обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Так, хвороба, перебування позивача-спадкоємця в іншому регіоні України у зв`язку із відрядженням, службовою необхідністю не можуть підтверджуватись лише показаннями свідків. Правила частини третьої 1272\~Цивільного кодексу України\~про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони справи на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами та обов`язками щодо предмета спору (стаття 13 ЦПК України\~), а суд на засадах змагальності сторін може лише сприяти застосуванню таких прав та виконанню обов`язків, ураховуючи при цьому принципи справедливості та рівності учасників процесу перед законом та судом. Відповідно до частин другої та третьої\~статті 12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. За умовами ч.3 ст.\~12, ч.1 ст.\~13 ЦПК України\~обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, звертаючись до суду із даним позовом, [PERSON] не надала належних та допустимих доказів того, що їй не було відомо про смерть її батька з квітня 2017 року по квітень 2019 року, а також доказів того, що пропуск шестимісячного строку на прийняття спадщини пов`язаний з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення відповідних дій, у зв`язку із чим позивач не виконала свій процесуальний обов`язок із доведення тих обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог і заперечень. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.\~\~ Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.06.2018 по справі №\~592/9058/17-ц. Крім того, згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України у справі № 6-1215цс16 від 14 вересня 2016 року, у справі №6-1486цс15 від 11 листопада 2015 року та у постанові Верховного Суду у справі № 459/295/16ц від 13.12.2018р., якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, зокрема, через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні, оскільки одна ця обставина не має характеру об`єктивної та не є підставою для задоволення позовних вимог. Інші доводи позову, зокрема, про те, що [PERSON] не повідомив нотаріусу про наявність в померлого дочки [PERSON] не спростовують висновків суду, оскільки це не є причиною пов`язаною з об`єктивними непереборними труднощами для [PERSON] на вчинення дій, подання до нотаріальної контори заяви, для прийняття спадщини у встановлений законом строк. З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем не наведено поважних та достатніх підстав для визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Суд,

Outcome: dismissed