Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Самбірської державної нотаріальної контори про зняття заборони на відчуження нерухомого майна. В підтвердження заявлених позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . 18.08.2015 року вона отримала свідоцтво на право на спадщину за заповітом. Спадщина на яку видано це свідоцтво складається з житлового будинку [ADDRESS] . Вона виявила бажання укласти договір дарування даного майна та з`ясувала, що на нього накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно 02.11.2006 року Самбірською державною нотаріальною конторою. Підставою для реєстрації було: повідомлення, серія та номер, б/н, виданий 05.07.1966 року, видавник вказано Бориславська розвідка буріння № 2. Дане обтяження було накладено на майно/права її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна будинку [ADDRESS] убачається запис про обтяження вказаного нерухомого майна, накладеного 02.11.2006 року Самбірською державною нотаріальною конторою, на підставі повідомлення бориславської розвідки буріння № 2. Вважає, що накладення заборони на нерухоме майно та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна протягом 15 років, за відсутності провадження, обмежує її права як власника в повній мірі користуватися, володіти та розпоряджатися належним їй майном. А тому просить постановити рішення яким: - зняти заборону відчуження нерухомого майна, що належить їй, зареєстрованому в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3989079 від 02.11.2006 року, реєстратор Самбірська державна нотаріальна контора. Представник позивачки [PERSON] адвокат Процайло В.Я. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов просив задовольнити повністю. Представник відповідачка Самбірської державної нотаріальної контори в судове засіданні не з`явилася, представив суду заяву в якій позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення. Суд розглядає справу за відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . 18.08.2015 року позивачка отримала свідоцтво на право на спадщину за заповітом. Спадщина на яку видано це свідоцтво складається з житлового будинку [ADDRESS] . [PERSON] виявила бажання укласти договір дарування даного майна та з`ясувала, що на нього накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно 02.11.2006 року Самбірською державною нотаріальною конторою. Підставою для реєстрації було: повідомлення, серія та номер, б/н, виданий 05.07.1966 року, видавник вказано Бориславська розвідка буріння № 2. Дане обтяження було накладено на майно/права її батька [PERSON] , який помер [INFO] . Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна будинку [ADDRESS] убачається запис про обтяження вказаного нерухомого майна, накладеного 02.11.2006 року Самбірською державною нотаріальною конторою, на підставі повідомлення бориславської розвідки буріння № 2. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена свого права власності чи обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Нормою статті 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За змістом правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 15.05.2013 року у справі № 6-26 цс 13, вимоги особи, що грунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. У п. 2 постанови Пленуму ВССУ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що на даний час відсутні будь - які підстави існування арешту нерухомого майна, право власності на вищевказане майно було набуто позивачем правомірно у спосіб визначений законом. Отже, [PERSON] є добросовісним власником майна, а тому дія обтяження на її майно є протиправною і такою, що порушує її право власності на вільне володіння, користування та розпорядження майном, а тому накладений арешт підлягає скасуванню. На підставі вище наведеного та

Outcome: approved