Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою вказуючи, що їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.12.2008 року належить 1/3 частина житлового будинку [ADDRESS] . Власниками інших 1/3 частин житлового будинку є її сини [PERSON] та [PERSON] . У вказаному будинку з 2011 року зареєстрований її співмешканець [PERSON] , який в 2012 році виїхав до іншої області, саме з того часу він в будинку не проживає, власних речей не зберігає. Місце знаходження відповідача їй невідомо. Наявність реєстрації відповідача в житловому будинку створює їй перешкоди у користуванні та розпорядженні житлом, оскільки вона вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які враховуються в залежності від зареєстрованих за адресою осіб, а також створює для неї перешкоди для отримання житлових соціальних пільг, оскільки при розрахунку визначається сукупний дохід та кількість усіх зареєстрованих осіб за вказаною адресою на підставі відповідних довідок з місця роботи тощо.В зв`язку з чим, просить усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою судді Володарського районного суду Донецької області від 05.03.2020 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія зазначеної ухвали була надіслана сторонам. Також відповідачу та третім особам разом з ухвалою надіслано копію позовної заяви з доданими до неї документами. Крім цього, позивачкою в позовній заяві заявлено клопотання про виклик та допит двох свідків [PERSON] та [PERSON] , яке вищенаведеною ухвалою суду було задоволено. Проте, зазначені свідки до суду не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення їм судової повістки про виклик, які повернулися на адресу суду. Позивачка явку вказаних свідків в судове засідання не забезпечила. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, але на адресу повернувся конверт з відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення». Таким чином його місцезнаходження та місце роботи суду не відомо, тому він повідомлений про дату, час і місце розгляду справи на підставі вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Продату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення їм судової повістки - повідомлення, які повернулися на адресу суду. Також, вони повідомлені продату, час і місце розгляду справи на підставі вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Між тим слід зазначити, що зазначений спосіб повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового розгляду справи, повністю узгоджується з позицією викладеною в постанові Донецького апеляційного суду від 21.02.2019 року у справі № 222/1640/18, провадження № 22-ц/804/746/19. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників справи достатніми, суд розглянув справу в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відсутність нез`явившихся учасників справи. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 26.12.2008 року [PERSON] та членам її сім`ї: [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності на підставі розпорядження Володарської райдержадміністрації № 620 від 26.12.2008 року належить по 1/3 частині житлового будинку [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Володарське бюро технічної інвентаризації» № 22034813 від 02.03.2009 року. Відповідно до довідки виконкому Боївської сільської ради Нікольського району Донецької області № 193 від 21.02.2020 року [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , та має склад сім`ї: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , Згідно Акту від 21.02.2020 року, складеного депутатом Боївської сільської ради з участю сусідів, [PERSON] , 1974 року народження, за адресою: [ADDRESS] , дійсно не мешкає та не має особистих речей і предметів. Статтею 4 ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, про що говориться у ст. 321 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном На підставі викладеного, враховуючи, що позивачка на законних підставах є власницею 1/3 частини нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] і має право на власний розсуд безперешкодно володіти, розпоряджатися та користуватися належним їй нерухомим майном, а відповідач зареєстрований в зазначеному житловому будинку, але в ньому фактично не проживає без поважних причин та у добровільному порядку знятись з реєстрації не бажає, що порушує право позивачки на користування належним їй майном, а тому її право порушене і підлягає судовому захисту, а позов задоволенню. Також задовольняючи позов суд виходить з того, що відповідачем відзиву не подано та не спростовано доводи позивачки. Крім цього, на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги позивачки задоволені, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені нею при зверненні до суду судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved