Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], про визнання обєктом спільної сумісної власності подружжя. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що «08» травня 1982 року вона уклала шлюб з відповідачем. Проживаючи разом сімєю, позивач та відповідач «08» серпня 2005 року придбали за сумісні кошти подружжя у власність житловий будинок № 94 по вул. Кірова смт. Балабине Запорізького району Запорізької області на підставі договору купівлі-продажу, який визнано дійсним на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17.10.2005 року та зареєстрованого в ОП ЗМБТІ. Договір купівлі-продажу житлового будинку згідно зі згоди позивача було оформлено на відповідача. Житловий будинок № 94 по вул. Кірова смт. Балабине Запорізького району Запорізької області є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. 07.07.2009 року земельна ділянка загальною площею 0,0834 га., яка розташована під спільним будинком була приватизована на імя відповідача, оскільки первинні документи на будинок були оформлені саме на нього. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції від 15.01.2009 року, актовий запис № 01, шлюб розірвано 15.01.2009 року. Позивач вважає, що житловий будинок № 94 по вул. Кірова смт. Балабине Запорізького району Запорізької області та земельна ділянка загальною площею 0,0834 га, яка розташована на території Балабинської селищної ради, смт. Балабине, вул. Кірова 94 є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбані за спільні кошти, та поліпшення житлового будинку № 94 по вул. Кірова смт. Балабине Запорізького району Запорізької області позивач у банку отримала кредит разом з відповідачем, натомість внаслідок небажання відповідача вирішити питання щодо поділу спірного майна в позасудовому порядку позивач змушена звернутися до суду з відповідним позовом. Позивачка в судове засідання не зявилась, натомість подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить повністю задовольнити. Відповідач до суду не зявився, натомістьнадав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, обставини зазначені в позові підтверджує. Тому суд вважає за необхідне розглядати справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з частиною 4 ст. 169 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши всі матеріали даної цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач з уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований міським ЗАГС м. Нальчик КБАССР 08.05.1982 року, актовий запис № 252, серія І-ВЕ № 329676. Згідно рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 17.10.2005 року та зареєстрованого в ОП ЗМБТІ 01.11.2005 року вбачається, що 08 серпня 2005 року придбано за сумісні кошти подружжя у власність житловий будинок № 94 по вул. Кірова смт. Балабине Запорізького району Запорізької області на підставі договору купівлі-продажу, який визнано судом дійсним та проведено відповідну державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно. Згідно до Державного Акту на право власності на земельну ділянку виданого відділом земельних ресурсів у Запорізькому районі 07.07.2009 року, серія ЯЖ № 076918 вбачається, що земельна ділянка загальною площею 0,0834 га., яка розташована під будинком № 94 по вул. Кірова смт. Балабине Запорізького району Запорізької області приватизована на імя відповідача. Згідно до технічного паспорту на житловий будинок № 94 по вул. Кірова смт. Балабине Запорізького району Запорізької області на земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ. А загальною площею 48,2 кв.м., жилою площею 31,2 кв.м., літ. а прибудова, кр ганок до а, літ. Б літня кухня, літ. б фундамент сараю, кр. ганок до б, літ. Ж вбиральня, літ. З сарай, літ. И сарай в стані руйнування, літ. К навіс, літ. пг погріб, літ. Г, В, Д, фундамент під сарай в стані руйнування, № 4 паркан, № 5 ворота, № 6 водопровід, будівля водоз. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції від 15.01.2009 року, актовий запис № 01, шлюб розірвано 15.01.2009 року. Згідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, яке придбане подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба і т.п.) самостійного заробітку (доходу). Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. У разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Згідно із вимогами ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а у випадку, коли дружина та чоловік не домовилися між собою про порядок поділу майна, спір може бути вирішено судом. Таким чином, згідно із ст. 60, ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, позивач має право на половину вказаного майна, як майно, яке нажите подружжям за час шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 358 Цивільного кодексу України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частки спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до частин 2, 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки учасниками спільної сумісної власності на вищезазначене майно є позивач та відповідач, тому кожному з них належить по ? частині житлового будинку № 94 по вул. Кірова смт. Балабине Запорізького району Запорізької області та по ? частки земельної ділянки загальною площею 0,0834 га., яка розташована на території Балабинської селищної ради, смт. Балабине, вул. Кірова 94. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Викладені позивачем у позові обставини підтверджені наданими до позовної заяви письмовими доказами. Вирішуючи питання щодо заявленого позову, суд враховує, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів, інтересів інших осіб. У зв'язку із наведеним, з урахуванням вимог ст. 130, ч.4 ст. 174 ЦПК та ч. 6 п.11 Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, згідно якого за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом, суд вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову та задовольнити позовні вимоги позивача.

Outcome: approved