Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову вказує, що вона в період з липня 2012 року по лютий 2013 року проживала однією сім`єю без укладення шлюбу з [PERSON] . [INFO] в них народився син - [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач, який визнав своє батьківство. Також вказує, що відповідач певний проміжок часу приймав активну участь у догляді та вихованні сина, навіть після припинення фактичних шлюбних відносин продовжував піклуватися про сина. Однак згодом перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, хоча неодноразово обіцяв допомагати. Сама вона не в змозі забезпечити належний та всебічний розвиток їх сина без матеріальної допомоги з боку відповідача. А тому, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 05.06.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи. 15.07.2019 року відповідачем [PERSON] до суду подано відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому він вказує, що позовні вимоги визнає частково, згоден сплачувати аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісячно. Також просив врахувати, що він ніде в даний час не працює, має тільки періодичні заробітки. Крім того, такий розмір аліментів, на його думку, забезпечить належний рівень життя дитини та буде відповідати вимогам чинного законодавства. В судовому засіданні позивачка - [PERSON] та її представник - адвокат Бакатуро Р.М. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Відповідач скористався правом на відзив та подав його до суду 15.07.2019 року. В даному відзиві відповідач позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , її представника [PERSON] , дослідивши письмові матеріли справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту визначені Сімейним Кодексом України. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засідання встановлено, що згідно даних свідоцтва про народження (серія [NUMBER] від 06.06.2013 року) [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . Спору щодо батьківства та місця проживання дитини між сторонами не існує. Також в судовому засіданні встановлено, що сторони в зареєстрованому шлюбі не перебували та разом не проживають, їх спільний син - [PERSON] проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні. На даний час позивачка [PERSON] не може в повній мірі забезпечувати утримання сина - [PERSON] . Батько дитини (відповідач) в добровільному порядку допомогу на утримання дитини не надає. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Батько малолітнього [PERSON] , [INFO] - [PERSON] , який є працездатним, зобов`язаний утримувати свого сина до досягнення ним повноліття. Доказів протилежного відповідачем [PERSON] суду не надано. Навпаки відповідачем [PERSON] частково визнано позовні вимоги позивачки в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина на суму 1300 грн. При визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на утримання малолітнього сина, суд враховує наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти - це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За положеннями ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України (в ред., що діє з 08.07.2017 року) визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначаються судом. Крім того, частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України в ред., що діє з 08.07.2017 року). За положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років: з 01.07.2019 року - в розмірі 2118 грн., а з 01.12.2019 року - в розмірі 2218 грн. В даному випадку при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] судом враховуються вік відповідача, працездатність, відсутність в нього інших утриманців, а також прожитковий мінімум на дитину віком від 6 років до 18 років, який на момент розгляду справи становить - 2118 грн., а 50% від цього розміру складає - 1059 грн. Враховуючи, що відповідно до норм СК України обоє батьків зобов`язані брати участь в утриманні своїх неповнолітніх дітей, як позивачка так і відповідач, тому суд при визначенні розміру аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача, має врахувати матеріальний стан обох батьків. Згідно пояснень позивачки, остання має досить низьку заробітну плату і відповідно не має можливості забезпечити належний рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини. Як вбачається із відзиву на позовну заяву, батько дитини офіційно не працевлаштований, має періодичні заробітки, які дають йому можливість сплачувати аліменти на утримання сина лише в розмірі 1300 грн. Доказів матеріального стану жодна із сторін суду не надала. Клопотань про витребування судом доказів щодо матеріального стану сторін сторонами, в тому числі і позивачкою та її представником, не заявлялося. А тому, враховуючи вищевикладене, оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, в тому числі і відзив на позовну заяву, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] та стягнення з відповідача [PERSON] на корить [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісячно, починаючи з 03.06.2019 року і до досягнення сином повноліття. Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] в більшому розмірі, оскільки сторонами не надано доказів, які б підтверджували такий майновий стан відповідача, який би дозволяв йому сплачувати аліменти в більшому розмірі. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України, - розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до положень ст. п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Також суд вважає за необхідне зазначити, що позивачка не позбавлена права звертатися до суду із позовом до відповідача в порядку ст. 192 СК України про збільшення розміру аліментів на утримання сина, у випадку, якщо будуть існувати докази такого майнового стану відповідача, який дозволятиме останньому сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж визначив даним рішенням суд. Крім того, суд вважає за необхідне, на підставі ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial