Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування своїх вимог вказала, що [INFO] помер [PERSON], який був власником житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] та земельних ділянок розміром 0,2500 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та розміром 0,0600 га для ведення особистого селянського господарства. 04.04.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір завдатку, згідно з умовами якого відповідач зобов'язувався укласти з нею Договір купівлі-продажу, вказаних об'єктів нерухомого майна та нотаріально його посвідчити. В день укладення договору завдатку [PERSON] одержав від [PERSON] кошти в сумі 20000,00 грн. та пообіцяв продати останній житловий будинок з господарськими будівлями та земельні ділянки розміром 0,2500 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та розміром 0,0600 га для ведення особистого селянського господарства.. Після виготовлення відповідної документації, договору купівлі-продажу сторони нотаріально не посвідчили в зв»язку зі смертю [PERSON] В зв»язку з вищевикладеним позивач прохала суд, визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS] та на земельні ділянки розміром 0,2500 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та розміром 0,0600 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в селі Великі Кринки Глобинського району Полтавської області. В судове засідання позивач не з'явилася, в заяві, адресованій суду, прохала розглянути справу за її відсутності вказала, що свої позовні вимоги підтримує повністю. В судове засідання відповідачі не з'явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, надіслали на адресу суду заяву, згідно яких не заперечують проти задоволення позову, прохали розглядати справу за їх відсутності. Треті особи в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, надіслали на адресу суду заяву, згідно яких не заперечують проти задоволення позову, прохали розглядати справу за відсутності їх представників. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що в селі Радалівка Глобинського району Полтавської області проживав [PERSON], який [INFO] року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області. Померлому на праві приватної власності належав житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу серія ВСМ № 647881 укладеного 22 вересня 2005 року та земельна ділянка розміром 0,31 га, для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства - згідно договору ВСМ № 647882 укладеного 22.09.2005 року. 04 квітня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір завдатку, згідно з умовами якого останній зобов'язувався укласти з позивачкою Договір купівлі-продажу, вказаного об'єкту нерухомого майна в строк до 01.01.2012 року та нотаріально його посвідчити. Основний Договір мав бути укладений на умовах визначених Договором завдатку, купівля об'єкта нерухомого майна була узгоджена сторонами за 20000 грн. В день укладення договору завдатку [PERSON] одержав від [PERSON] кошти в сумі 20000,00 грн., що підтверджується договором завдатку від 04 квітня 2011 року та сторони домовились щодо усіх істотних умов договору. Таким чином умови договору купівлі-продажу квартири фактично виконані сторонами, але в зв»язку зі смертю [PERSON] договору купівлі-продажу сторони нотаріально не посвідчили. Враховуючи те, що позивач повністю виконав умови раніше досягнутої домовленості, що підтверджується договором завдатку укладеним між ним та померлим і відбулося повне його виконання, суд вважає, що є достатні правові підстави для визнання права власності на об'єкт нерухомого майна за позивачем. За змістом ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З аналізу даної норми слідує, що положення ч. 2 ст. 220 ЦК України застосовується не із наявності самого факту підписання договору купівлі-продажу, а лише у випадках, коли сторони домовились щодо істотних умов спірної угоди і відбулося її часткове виконання однією зі сторін. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], як законний представник малолітньої [PERSON] надали нотаріально завірені копії заяв, в яких підтвердили той факт, що [PERSON], який помер [INFO] дійсно продав житловий будинок, який розташований за адресою [ADDRESS] - [PERSON] Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є способом захисту прав громадян. Визнання права власності на земельну ділянку та житловий будинок за позивачем не суперечить закону, не оспорюється особами, які беруть участь у справі, не порушує прав чи законних інтересів інших осіб.

Outcome: approved