Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

Позивачка за первісним позовом [PERSON] 07.05.2018 р. звернулась в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, у якому просила визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після померлого батька [PERSON] на Ѕ частину наступного нерухомого майна: -половини будинковолодіння по [ADDRESS] ; -земельної ділянки площею 0,0885 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером 2625886801:04:032:0045 по [ADDRESS] ; -земельної ділянки площею 0,2192 га для ведення ОСГ з кадастровим номером 2625886801:07:057:0007 в урочищі «Рогізне» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області; -земельної ділянки площею 0,1500 га для ведення ОСГ з кадастровим номером 2625886801:07:061:0078 в урочищі «Рогізне» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області; -земельної ділянки площею 0,0700 га для ведення ОСГ з кадастровим номером 2625886801:08:078:0023 в урочищі «Рогізне» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області. Ухвалою суду від 11.05.2018 р. відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче засідання у рамках її розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] 19.10.2018 р. подала зустрічну позовну заяву про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцями на час відкриття спадщини, у якій просила встановити факт її постійного проживання з матір'ю [PERSON] на день її смерті [INFO] та факт її постійного проживання з батьком [PERSON] на день його смерті [INFO] . Ухвалою суду від 12.12.2018 р. зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцями на час відкриття спадщини об`єднано в одне провадження з первісним позовом та залучено до участі у даній справі [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача за первісним позовом. Ухвалою суду від 02.08.2019 р. закрито підготовче провадження у даній справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Первісний позов [PERSON] обґрунтовано тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який на випадок своєї смерті не залишив заповіту, а тому належне йому на день смерті майно спадкується за законом двома спадкоємцями першої черги, якими є вона та її рідна сестра [PERSON] . Оскільки на день смерті батька ніхто із спадкоємців з ним не проживав та не був зареєстрований з померлим за однією адресою по [ADDRESS] , вона та відповідачка прийняли спадщину шляхом подання відповідної заяви до Тисменицької районної державної нотаріальної контори. Нею подана заява про прийняття спадщини від 21.06.2013 р. Постановою державного нотаріуса від 17.06.2014 р. їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову половину будинковолодіння по [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правоустановлюючих документів. Спадкове майно, яке залишилось після смерті батька, складається з нерухомого майна, що належало на праві власності матері, яке батько успадкував після смерті [INFO] дружини [PERSON] , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ні вона, ні відповідачка не прийняли спадщину після смерті матері. Після смерті дружини батько успадкував наступне нерухоме майно: 1) половину будинковолодіння по [ADDRESS] , що належала матері на підставі свідоцтва про право власності, виданого 22.09.1988 р. Угринівської сільською радою; 2) земельну ділянку площею 0,0885 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером 2625886801:04:032:0045 по [ADDRESS] ; 3) земельну ділянку площею 0,2192 га для ведення ОСГ з кадастровим номером 2625886801:07:057:0007 в урочищі «Рогізне» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області; 4) земельну ділянку площею 0,1500 га для ведення ОСГ з кадастровим номером 2625886801:07:061:0078 в урочищі «Рогізне» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області; 5) земельну ділянку площею 0,0700 га для ведення ОСГ з кадастровим номером 2625886801:08:078:0023 в урочищі «Рогізне» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області; 6) земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ТОВ ВТФ «Угринів», розміром 10,56 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. При цьому батько отримав свідоцтво про право на спадщину лише на земельну частку (пай). Оскільки у позивачки відсутні правоустановлюючі документи на спадкове майно, вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку. Зустрічний позов [PERSON] обґрунтовувала тим, що до смерті матері [PERSON] вона постійно проживала з нею та батьком [PERSON] у належній матері половині будинковолодіння по [ADDRESS] , вели спільне господарство, обробляли земельні ділянки. Коли мама захворіла, вона здійснювала догляд за тяжкохворою до її смерті, поховала матір. Після смерті матері вона продовжувала проживати у вказаному будинковолодінні разом з батьком, який в останній рік життя хворів, не міг самостійно пересуватись, вона здійснювала за батьком догляд та похоронила його. Мама після смерті залишила заповіт, який 25.08.1999 р. посвідчено секретарем Угринівської сільської ради Терешкуном А.А. та внесено до реєстру за № 17, згідно якого належну їй половину старого житлового будинку по [ADDRESS] заповіла [PERSON] . Таким чином, вона прийняла спадщину після смерті матері у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, успадкувавши за заповітом вказану половину будинку та успадкувавши разом з батьком у рівних частках (по Ѕ частині кожен) як спадкоємці першої черги за законом належні матері на підставі державних актів три земельні ділянки для ведення ОСГ, а саме: земельну ділянку площею 0,2192 га з кадастровим номером 2625886801:07:057:0007, земельну ділянку площею 0,1500 га з кадастровим номером 2625886801:07:061:0078, земельну ділянку площею 0,0700 га з кадастровим номером 2625886801:08:078:0023. Земельна ділянка площею 0,0885 га з кадастровим номером 2625886801:04:032:0045, яка була надана для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] , на яке складено заповіт, не входить у спадкову масу, яка спадкується за законом після смерті матері. Всі оригінали правоустановлюючих документів на вказане спадкове майно у неї наявні. Оскільки вона зареєстрована в м. Івано-Франківську, необхідно встановити факт її постійного проживання з матір'ю [PERSON] на день її смерті [INFO] та з батьком [PERSON] на день його смерті [INFO] . Позивачка за первісним позовом [PERSON] та її представник - адвокат Новосільська О.Б. у судовому засіданні позов підтримали і просили його задоволити; зустрічний позов не визнали, посилаючись на те, що [PERSON] проживала з батьками по [ADDRESS] до 2002 р., у лютому 2002 р. вона вибула до м. Івано-Франківська, де отримала квартиру; батьки самі проживали у старому будинку по [ADDRESS] , до них постійно навідувались [PERSON] та [PERSON] зі своїми дітьми. Відповідачка за первісним позовом [PERSON] та її представник - адвокат Бортник Л.І. у судовому засіданні цей позов не визнали, посилаючись на необґрунтованість твердження позивачки про те, що після смерті матері все належне їй нерухоме майно успадкував батько; зустрічний позов підтримали і просили його задоволити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, не повідомив суду про причини неявки, не подав пояснення щодо первісного позову. Ухвалою суду від 19.10.2018 р. у державного нотаріуса Тисменицької районної державної нотаріальної контори Колтун С.В. витребувано засвідчені копії спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] та спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] . Надані суду засвідчені копії спадкових справ підшиті на а.с.81-110 т.1. Заслухавши вступне слово сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до задоволення, а зустрічний позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони у справі - позивачка за первісним позовом [PERSON] та відповідачка за первісним позовом [PERSON] - є рідними сестрами. Їхні батьки [PERSON] та [PERSON] постійно проживали та були зареєстровані у половині будинковолодіння по [ADDRESS] . Вказана половина будинковолодіння по [ADDRESS] належала колгоспному двору, головою якого була [PERSON] . Вартість вказаного нерухомого майна на даний час становить 74906 грн. Матір сторін [PERSON] була власником земельної ділянки площею 0,0885 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з кадастровим номером 2625886801:04:032:0045 по [ADDRESS] , нормативна грошова оцінка якої складає 89441 грн., що посвідчувалось державним актом серії ІФ № 046546 від 27.04.2005 р. У приватній власності [PERSON] знаходились три земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, які розташовані в урочищі «Рогізне» с. Угринів Тисменицького району Івано-Франківської області, а саме: земельна ділянка площею 0,2192 га з кадастровим номером 2625886801:07:057:0007 на підставі державного акту серії ІФ № 046548 від 27.04.2005 р., нормативна грошова оцінка якої становить 4740 грн.; земельна ділянка площею 0,1500 га з кадастровим номером 2625886801:07:061:0078 на підставі державного акту серії ІФ № 046549 від 27.04.2005 р., нормативна грошова оцінка якої складає 2033 грн.; земельна ділянка площею 0,0700 га з кадастровим номером 2625886801:08:078:0023 на підставі державного акту серії ІФ № 046547 від 20.06.2006 р., нормативна грошова оцінка якої становить 1514 грн. Крім того, [PERSON] була власником права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ТОВ ВТФ «Угринів», розміром 10,56 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Вказані обставини підтверджуються засвідченою копією свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 22.09.1988 р. виконавчим комітетом Угринівської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконавчого комітету Тисменицької районної ради народних депутатів № 176 від 14.09.1988 р., зареєстрованого в Івано-Франківському ОБТІ 24.09.1988 р. згідно наявного на правоустановлюючому документі реєстраційного напису (т.1, а.с.12); копією технічного паспорту на будинковолодіння (т.1, а.с.21-24); висновком про вартість майна (т.1, а.с.26); інформацією відділу Держгеокадастру у Тисменицькому районі Івано-Франківської області (т.1, а.с.13); інформацією Угринівської сільської ради (т.1, а.с.15); витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок (т.1, а.с.17-20); копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 319172 від 16.10.2000 р. (т.1, а.с.107). Після смерті матері сторін [PERSON] , що настала [INFO] (т.1, а.с.82), відкрилась спадщина на вказане вище нерухоме майно - половину будинковолодіння, присадибну земельну ділянку, три земельні ділянки для ведення ОСГ та земельну частку (пай). Відповідно до вимог ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.2 ст.1220 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті (ст.1233 ЦК України). Згідно ч.2 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. До першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, який прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини. Як передбачено ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до вимог ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті матері сторін [PERSON] все належне останній нерухоме майно успадкував батько сторін [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. При цьому [PERSON] оформив спадщину лише на належну покійній дружині земельну частку (пай), отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.10.2007 р., належно зареєстроване у Спадковому реєстрі (т.1, а.с.86-88). Інші спадкоємці першої черги за законом, якими є дочки померлої [PERSON] та [PERSON] , які постійно не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не подали нотаріусу заяв про прийняття спадщини, спадщину після смерті матері не прийняли. Після смерті батька сторін [PERSON] , яка настала [INFO] (т.1, а.с.93), спадщину прийняли два спадкоємці за законом першої черги - дочки померлого [PERSON] та [PERSON] у порядку ч.1 ст.1269 ЦК України шляхом подання до Тисменицької районної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини. [PERSON] подала таку заяву 16.04.2013 р. (т.1, а.с.90), а [PERSON] - 21.06.2013 р. (т.1, а.с.98). Обидві спадкоємиці оформили спадщину на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності ТОВ ВТФ «Угринів», розміром 10,56 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частину земельної частки (паю) кожна, а саме: Чорній отримала свідоцтво від 17.03.2016 р. (т.1, а.с.108), а [PERSON] - свідоцтво від 01.04.2016 р. (т.1, а.с.110). З урахуванням встановлених обставин, з огляду на те, що у позивачки [PERSON] відсутні правоустановлюючі документи на вказане вище спадкове майно, що позбавляє її можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених [PERSON] вимог за первісним позовом, які підлягають до задоволення. Щодо вимог [PERSON] за зустрічним позовом суд зазначає наступне. Обставини, на які посилалась позивачка як на підставу своєї вимоги про встановлення факту її постійного проживання з матір'ю [PERSON] на день її смерті [INFO] , не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Вказані обставини спростовуються наступними письмовими доказами. Відповідно до погосподарської книги Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області № 5 за 2001-2005 роки позивачка [PERSON] , яка була зареєстрована разом зі своїми батьками у половині будинковолодіння по [ADDRESS] , вибула з господарства до м. Івано-Франківська 12.02.2002 р., що підтвердужється копією виписки з погосподарської книги (т.1, а.с.137-138). Згідно довідки виконкому Угринівської сільської ради від 20.05.2014 р. № 656, яка міститься у матеріалах спадкової справи (т.1, а.с.103), до дня смерті [PERSON] разом з нею проживав чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , він був останнім жителем цього господарства. Актом від 09.03.2010 р., копія якого підшита на а.с.143-144 т.1, складеним комісією у складі секретаря Угринівської сільської ради Орихівського М.І., землевпорядника [PERSON] , депутата сільської ради Дудко Г.В. у присутності обох сторін [PERSON] і [PERSON] та підписаним членами комісії і обома сторонами, встановлено, що у старому будинку по [ADDRESS] , власником якого є померла [PERSON] (спадщина не оформлена), зареєстрований [PERSON] , а у будинковолодінні по [ADDRESS] , де будинок має два окремих входи, в одній частині проживає [PERSON] із сім'єю, а в другій частині проживає [PERSON] . Долучені позивачкою до зустрічного позову довідки виконкому Угринівської сільської ради від 15.04.2013 р. № 512 та від 11.10.2018 р. № 3170 (т.1, а.с.63-64) не підтверджують обставини щодо постійного проживання [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] на день її смерті. Так само не підтверджує обставини щодо постійного проживання позивачки разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини постанова про закриття кримінального провадження від 26.08.2016 р. (т.1, а.с.238-240), на яку посилалась позивачка. Навпаки, вказаною постановою підтверджено факт, що після смерті у 2006 р. [PERSON] все належне їй майно, крім будинку по [ADDRESS] , подарованого дочці [PERSON] , залишилося чоловікові [PERSON] . Суд не бере до уваги решту долучених сторонами письмових доказів - заяв, позовних заяв, заперечень проти позову, скарг, апеляційних скарг, тощо, поданих у рамках розгляду судом інших цивільних спорів сторін - з огляду на суб'єктивний характер цих доказів. Суд критично оцінює показання у судовому засіданні свідків позивачки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які пояснили, що позивачка проживала у старому будинку по [ADDRESS] разом зі своїми батьками, зокрема, разом з матір'ю на час її смерті у червні 2006 р., з огляду на те, що їх свідчення щодо обставин, які мали місце чотирнадцять років тому не у їхньому житті, а у житті позивачки, яка є їх сусідкою, родичкою, подругою, колегою по роботі, викликають обґрунтовані сумніви у достовірності та правдивості показань цих свідків. Друга вимога позивачки про встановлення факту її постійного проживання з батьком [PERSON] на день його смерті [INFO] не має жодного правового значення з огляду на те, що позивачка прийняла спадщину після його смерті у порядку ч.1 ст.1269 ЦК України. При цьому суд зазначає, що подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини [INFO] , тобто через три дні після смерті батька, свідчить про те, що вона не проживала з батьком на день його смерті. Позивачка посилалась на заповіт, копія якого міститься на а.с.62 т.1, оригінал якого оглянуто у судовому засіданні, який 25.08.1999 р. посвідчено секретарем Угринівської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області Терешкуном А.А. та внесено до реєстру за № 17, відповідно до якого спадкодавець [PERSON] належну їй половину старого житлового будинку по [ADDRESS] заповіла дочці [PERSON] . Судом встановлено, що вказаний заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі (заповіти/спадкові договори) лише 09.05.2008 р., тобто далеко за межами строку для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] та оформлення [PERSON] спадщини після смерті дружини. Вказана обставина підтверджується наданою нотаріусом інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (т.1, а.с.89). Позивачка у судовому засіданні підтвердила, що після смерті матері їздила з батьком до нотаріуса з метою оформлення ним спадщини на земельну частку (пай). Як вбачається з матеріалів спадкової справи, це мало місце у жовтні 2007 р. При цьому [PERSON] не заявляла про намір спадкувати після смерті матері ні за заповітом, ні за законом, відсутня відмова нотаріуса щодо оформлення спадкових прав позивачки з огляду на пропущення нею строку для прийняття спадщини та не підтвердження факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суд зазначає, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] , а з позовом про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем позивачка звернулась 19.10.2018 р., тобто через дванадцять років. У той час, коли ст.1297 ЦК України (у редакції, чинній на час відкриття спадщини) був передбачений обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Стаття 1299 ЦК України, яка була чинною на час відкриття спадщини, встановлювала обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, та передбачала, що право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. З урахуванням встановлених обставин, з огляду на те, що [PERSON] , отримавши після смерті батька свідоцтво про право на спадщину на Ѕ частину земельної частки (паю), погодилась, що належне спадкодавцю на день смерті майно вона і сестра спадкують у рівних частках, тобто по половині, - суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність заявлених [PERSON] вимог за зустрічним позовом, у задоволенні яких слід відмовити. Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. На підставі наведеного, відповідно до ст. 1216, 1218, 1220, 1223, 1233, 1236, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270 ЦК України,

Outcome: dismissed