Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

Позивачка в судовому засіданні підтримала вимоги, висловлені в своїй позовній заяві та просить суд встановити факт її постійного сумісного проживання разом з матір'ю [PERSON], померлої [INFO] на час відкриття спадщини; визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] загальною площею 43,2 кв. м. та житловою площею 28,6 кв. м. в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO]. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти позовних вимог позивачки. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивачка [PERSON] проживала разом зі своєю матір'ю [PERSON] з 2011 року до дня її смерті - до 2015 року по [ADDRESS]. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивачка [PERSON] проживала разом зі своєю матір'ю [PERSON] з 2011 року до дня її смерті - до 2015 року по [ADDRESS]. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачкою вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер рідний батько [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], який на той час перебував у зареєстрованому шлюбі з їхньою матір'ю - [PERSON] Відповідач [PERSON] є рідним братом позивачки. Після смерті їхнього батька відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS] вартістю 22666,66 грн. за оцінкою фахівця. Вартість усієї квартири складає 68 тис. грн.. Вказана квартира загальною площею 43,2 кв. м. та житловою площею 28,6 кв. м. зареєстрована на праві власності у рівних частках по 1/3 частини на ім'я померлого батька позивачки [PERSON], на ім'я матері позивачки [PERSON] та на ім'я брата позивачки [PERSON], відповідачу по справі, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.04.1998 року. Державна реєстрація право власності на їх ім'я була здійснена КП «МБТІ» м. Нікополь. Батько сторін - [PERSON] не залишив заповіту на випадок своєї смерті і спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є позивачка, її брат [PERSON], а також була їхня матір [PERSON] Але спадщину, що залишилися після смерті їхнього батька прийняла тільки їхня матір [PERSON], дружина померлого, яка перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі на час його смерті. Після смерті свого чоловіка [PERSON] вона не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини протягом встановленого законом строку. Однак спадщину, що відкрилася після його смерті вона прийняла у встановленому законом порядку відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, виходячи з того, що на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] вона проживала разом з ним і разом з ним була зареєстрована в вказаній вище квартирі. Вказана вище квартира була їх постійним місцем проживання. Вказана обставина підтверджується довідками МКП «ЖЕО», що нею додаються до позову, а також запитом державного нотаріуса Орджонікідзевської державної нотаріальної контори Панченко В.В. від 14.06.2011 року на адресу Нікопольського БТІ, в якому вона просить надати Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно відносно 1/3 частини квартири [ADDRESS] для оформлення спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO], в якому зазначає, що спадкоємцем майна після його смерті є [PERSON]. Вказаним документом державного нотаріуса підтверджується той факт, що їхня матір прийняла спадщину після смерті свого померлого чоловіка [PERSON] і є його спадкоємцем. Внаслідок чого позивачка не заявляє позовних вимог про встановлення факту сумісного проживання батьків на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] або про встановлення факту прийняття спадщини їхньою матір'ю після смерті свого померлого чоловіка. Вказаний факт вже вставлений та визнаний державним нотаріусом Панченко В.В. Тобто, матір сторін зверталася до державного нотаріуса Панченко В.В. для отримання свідоцтва про право власності на 1/3 частину квартири після смерті свого чоловіка, як спадкоємець першої черги за законом, але справу вона до кінця не довела, і за життя свідоцтво про право на спадщину на вказану частину квартири не отримала. Брат позивачки [PERSON] є співвласником вказаної квартири разом з батьками, але він не проживав разом з ними і з заявою про прийняття спадщини після смерті їхнього батька до нотаріальної контори не звертався. [PERSON] теж не зверталася з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті батька. Таким чином, відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадщину, що залишилися після смерті їхнього батька, прийняла тільки їхня матір [PERSON] і, таким чином, вона придбала право власності ще на 1/3 частину вказаної квартири, що належала їхньому батькові. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, матір сторін [PERSON] мала право власності на 2/3 частини вказаної квартири. [INFO] їхня матір [PERSON] померла. На випадок своєї смерті вона склала заповіт від 13.10.2011 року на ім'я позивачки, в якому все своє майно вона заповіла їй. Протягом встановленого законом строку [PERSON] не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті матері. Але вказану спадщину позивачка фактично прийняла відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, виходячи з того, що на час відкриття спадщини після смерті матері [PERSON] позивачка постійно проживала разом з матір'ю і здійснювала постійний догляд за нею. Матір сторін померла у віці 79 років. Вона хворіла на гіпертонію, серцеву недостатність, їй важко було пересуватися. А після смерті їхнього батька її стан здоров'я ще більше погіршився. Тому протягом останніх років свого життя вона вже потребувала постійного стороннього догляду. Внаслідок чого вона була змушена в 2012 році поселитися разом з позивачкою в її житловому будинку [ADDRESS], де і проживала постійно разом з нею до своєї смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо впродовж строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не подав заяву про відмову від спадщини. Позивачка заяви від відмови від спадщини не подавала. Усі вказані обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме: свідоцтвом про смерть батьків сторін, заповітом на ім'я позивачки, запитом державного нотаріуса, свідоцтвом про право на житло та Витягом про реєстрацію права власності, висновком фахівця про вартість квартири, листом нотаріуса Бойко Л.П., довідками з місця проживання. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивачка змушена звернутися до суду з цим позовом в зв'язку з тим, що вона не зверталася до нотаріуса протягом встановленого законом строку з заявою про прийняття спадщини. Однак в зв'язку з тим, що [PERSON] фактично прийняла спадщину, що відкрилася після смерті її матері [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України і, таким чином, придбала право на усе спадкове майно, що залишилося після її смерті, у тому числі і на вказані 2/3 частини належної їй на праві власності квартири, нотаріус надала позивачці пораду звернутися з позовом до суду. Відповідно до ст. 256 ч. 2 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - ящо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Таким чином, суд вважає необхідним позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] «про встановлення факту сумісного проживання та про визнання права власності на 2/3 частини квартири в порядку спадкування за заповітом» задовольнити та встановити факт постійного сумісного проживання [PERSON] разом з матір'ю [PERSON], померлою [INFO] на час відкриття спадщини; визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини квартири [ADDRESS] загальною площею 43,2 кв. м. та житловою площею 28,6 кв. м. в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON], померлої [INFO].

Outcome: approved