Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини вказуючи, що з 22.03.2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у шлюбі у них народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Спільним подружнім життям вони проживали до початку 2018 року, а потім сімейні відносини розладились у зв'язку з непорозуміннями в сім'ї. З квітня 2018 року вони з відповідачем почали проживати окремо, на даний час їхня сім'я розпалася, дитина проживає з нею і знаходиться на її повному утриманні. Чоловік проживає окремо від сім'ї та участі у вихованні і матеріальному утриманні сина не приймає. Добровільно кошти на утримання сина відповідач надавати відмовляється. В даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і отримує щомісячну допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. Також на її утримані знаходиться малолітня донька [PERSON], [INFO], на яку вона отримує допомогу як одинока мати в розмірі 1259 грн. 55 коп. на місяць, інших доходів для існування у неї не має. За час окремого проживання чоловік припинив надавати їй матеріальну допомогу на утримання їхньої спільної дитини, тому вона вимушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача. 18.07.2018 року, відповідно до ст.183 СК України, вона звернулася до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] в розмірі 1/4 частки його щомісячного доходу заробітку на утримання сина, але їй було відмовлено у видачі судового наказу у зв'язку з відсутністю інформації про місце реєстрації чоловіка. Даний факт підтверджується копією ухвали Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 27.07.2018 року по справі № 174/586/18 (п/с № 2-н/174/25/2018) про відмову у видачі судового наказу (оригінал зазначеного документу знаходиться у Вільногірському міському суді Дніпропетровської області). Де саме зареєстрований відповідач, їй не відомо, так як будь-яких стосунків з чоловіком вона не підтримує. При вирішені питання про стягненні аліментів з [PERSON] просить врахувати те, що він є працездатною особою, не має на утримані інших дітей, не зобов'язаний до сплати аліментів по іншим виконавчим листам, медичних захворювань, які б перешкоджали йому виконувати свій обов'язок, щодо утримання дитини у нього немає, непрацездатних батьків, у відповідача на утримані також немає. Чи працює боржник офіційно та який він має дохід їй не відомо. На підставі ст.ст. 180-183 СК України, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 заробітку (доходу) та не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 17.08.2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам роз'яснені їх процесуальні права та обов'язки. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Позивачка [PERSON] згідно розписки (а.с. 16) отримала ухвалу про відкриття провадження у справі 27.08.2018 року. Відповідач [PERSON] згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.18) копію позовної заяви з доданими до неї документами та копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 25.08.2018 року, заперечення на позов не подав. Клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відповідно до вимог ч.5 ст.279 ПК України сторони не заявляли. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що між сторонами мають місце правовідносини, які виникли із факту невиконання встановленого законом обов'язку батьком дитини, щодо участі в їх утриманні. Дослідивши письмові пояснення позивача та письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, факт наявності у сторін малолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], згідно якого останній народився [INFO], і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі підтверджено копією свідоцтва про шлюб, згідно якого 22.03.2016 року сторони уклали шлюб, прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини - [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5) Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] також є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с. 6) Згідно довідки № 4454 від 05.07.2018 року, що видана відділом реєстрації фізичних осіб виконавчого комітету Вільногірської міської ради Дніпропетровської області, [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS], та в склад її сім'ї входить донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1,2 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Згідно з ст.27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 22.03.2016 року перебувають у шлюбі, та є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], який знаходяться на утриманні позивачки, домовленостей щодо виконання батьком обов'язку утримувати дитину між сторонами не досягнуто, будь-які причини, що унеможливлюють або звільняють відповідача від обов'язку по утриманню дитини відсутні, тому вимоги позивачки підлягають задоволенню, а аліменти у зазначеному нею розмірі, тобто 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку, щомісячно - стягненню з відповідача. Разом з тим, вимоги позивачки щодо обмеження максимального розміру аліментів 10 прожитковими мінімумами доходів громадян, задоволенню не підлягають, оскільки максимальний розмір аліментів нормами ст. 182 СК України не передбачено. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивачка при подачі заяви звільнена від сплати судового збору, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі ст. ст. 84, 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, ст.27 Конвенції «Про права дитини», ратифіковану Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р. та

Outcome: partial