Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 20 жовтня 2014 року між нею, [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS]. В результаті чого [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач по теперішній час зареєстрованій у вказаній квартирі, де з 1998 року не проживає, його особистих речей в квартирі не має, комунальні послуги за квартиру не сплачує. Оскільки на теперішній час реєстрація відповідача існує формально та тільки створює зайві турботи щодо сплати комунальних послуг у більшому ніж потрібно розмірі, позивачка вимушена звернутися з наступним позовом до суду. Представник позивачки в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги своєї довірительки підтримав в повному обсязі та просив суд розглянути справу за його відсутності та відсутності позивачки, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення у відсутності відповідача при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ст.169 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 20 жовтня 2014 року [PERSON] продав та передав у власність, а [PERSON] купила та прийняла у власність квартиру під №113, що розташована у будинку під №22 по вулиці Академіка Філатова в місті Одесі, що підтверджується договором купівлі-продажу від 20.10.2014 року посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за №2495. На підтвердження свого права власності на спірну квартиру, позивачка надала суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №28311743 сформований 20.10.2014 року з якого вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. З виписки з домової книги завіреною ЖБК «Будівельник-5» вбачається, що [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO] з 13.08.1993 року та [PERSON], [INFO], з 21.04.2005 року. Як вбачається з довідки виданої ЖБК «Будівельник-5» 10.05.2015 року, Сплату послуг ЖБК «Будівельник-5» повністю здійснювали: з 1971 по 12.2008 роки [PERSON]; з 01.01.2009 по 20.10.2014 роки [PERSON] та з 20.10.2014 року по теперішній час [PERSON]. З акту огляду квартири від 10.05.2015 року складеного головою ЖБК «Будівельник-5» вбачається, що голова ЖБК «Будівельник-5» провела огляд квартири №113 в житловому будинку №22 по вулиці Академіка Філатова в місті Одесі. Огляд вказаної квартири був проведений у присутності сусідів. В ході огляду особистих речей [PERSON] виявлено не було. Зі слів сусідів, а також жителів квартири: [PERSON] та [PERSON], з 1998 року за вказаною адресою [PERSON] не проживає. Як вбачається з відповіді Одеської дирекції Поштамп Центр поштового звязку № 1 № 12/159-ЮК від 27.05.2015 року на імя [PERSON] за адресою: [ADDRESS], за період з жовтня 2014 року по теперішній час кореспонденція (проста, рекомендована) не надходила. Як вбачається з відповіді головного лікаря Комунальної установи «МКЛ №10» №706 від 26.05.2015 року, [PERSON], [INFO], за період з 01.10.2014 року по цей час 26.05.2015 рік за медичною допомогою у консультативно-діагностичне відділення КУ «МКЛ №10» не звертався, медична картка на його імя не заводилась, лікар за домашньою адресою не викликався. Відповідно до змісту ст.16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право. Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно до ч.2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача (власника) належать дружина наймача (власника) їх діти та батьки. Членами сім'ї наймача (власника) можуть бути визнані інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарство. Статтею 3 СК України також закріплено, що сім'ю складають спільно мешкаючи особи, які пов'язані спільним побутом, які мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Таким чином, з досліджених вище в мотивувальній частині рішення документів випливає, що відповідач член сімї власниці спірної квартири позивачки [PERSON], втратив право на користування цим житлом, тому що відсутній за місцем реєстрації без поважних причин понад один рік. З цих підстав суд вважає за можливе визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщення у квартирі [ADDRESS], у звязку з відсутністю в жилому приміщенні понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Розглянувши вимоги позивачки щодо встановлення порядку виконання рішення суду, суд вважає, що вказана вимога не є матеріально-правовою вимогою, а є заявою, поданою в порядку статті 373 ЦПК України. Разом з тим, відповідно до припису статті 373 ЦПК України, суд задовольняє виключно ті заяви про встановлення порядку виконання рішення, які містять відомості щодо наявності обставин, що утруднюють виконання рішення. Оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, суд вважає подання вказаної заяви передчасною, а отже відмовляє в її задоволені.

Outcome: partial