Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь 6815 грн., що становить половину вартості витрат, понесених нею на навчання сина [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивує тим, що 07.09.1991 р. зареєструвала шлюб з відповідачем. В 2005 році рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області шлюб між ними розірвано. Від спільного проживання сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які перебувають виключно на вихованні та утриманні позивачки. Не зважаючи на судові рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, [PERSON] зовсім не бере участі в матеріальному утриманні дітей, що свідчить про його злісне ухилення від виконання батьківських обов'язків. Внаслідок зазначеного, утворилася значна сума заборгованості, приблизний розмір якого становить 73000 грн. Молодший син сторін - [PERSON] навчається на 1-му курсі Юридичного інституту Прикарпатського національного університету ім. В.Стефаника, розмір річної оплати за навчання складає 12320 грн. Підтвердженням оплати за навчання [PERSON] протягом навчального 2014-2015 року є дві квитанції: № 11082014154225 від 11.08.2014 року на суму 6160 грн. і № 02032015120431 від 02.03.2015 року на суму 6160 грн. На період навчання син [PERSON] проживає в гуртожитку № 5 в м. Івано-Франківську по вул. Сухомлинського, 2, оплата за рік складає 1310 грн., про що свідчить квитанція № 29082014122542 від 29.08.2014 року. В позові позивачка зазначає, що вона впродовж декількох років працює за кордоном задля забезпечення повноцінного життя дітей. Однак, зароблених нею коштів, для цього не вистачає, а відповідач участі в житті дітей не приймає. Покликаючись на ст. 185 СК України, якою передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, позивачка звертає увагу суду на те, що відповідач [PERSON] не бажає добровільно виконувати свій батьківський обов'язок - надавати коштів на утримання сина, хоча з 2000 року він офіційно живе і працює в Чехії, а зароблені гроші систематично передає своїй матері. Враховуючи вищезазначене, позивачка вважає, що має підстави просити стягнення з відповідача половину понесених нею коштів на оплату навчання та проживання сина. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був повідомлений згідно вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, за адресою його місця реєстрації - м. Городенка вул. Заводська, 10. Судові повістки повернуті до суду без вручення відповідачу. Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України - у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, - вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Копією свідоцтва про народження I-HM № [NUMBER], виданого 14.01.1997 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Городенківського району, стверджено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER], виданим 26.02.2005 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції, стверджено, що після реєстрації розірвання шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 185 СК України - той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З копії Довідки № 238 від 03.03.2015 р. судом встановлено, що [PERSON] є студентом 1 курсу денної платної форми навчання Юридичного інституту Прикарпатського національного університету ім. В.Стефаника. Розмір плати за навчання згідно договору про підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра від 20.08.2014 року складає 12320 грн. за 1(один) рік навчання. Про сплату позивачкою коштів в розмірі по 6160,00 грн. за навчання сина свідчать квитанції № 0.0.286973006.1 (номер чека 11082014154225) від 11.08.2014 року та № 02032015120431 від 02.03.2015 року. Копія квитанції № 0.0.293151594.1 (номер чека 29082014122542) від 29.08.2014 року підтверджує оплату за гуртожиток в сумі 1310,00 грн. Оскільки повнолітній син сторін - [PERSON] продовжує навчання, позивачка понесла додаткові витрати в зв'язку з навчанням повнолітнього сина на першому курсі та проживанням його в гуртожитку, враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути половину понесених позивачкою витрат на навчання сина та проживання його в гуртожитку. При цьому суд приймає до уваги вимоги ч. 2 ст. 185 СК України, якою передбачено, що додаткові витрати на дитину можуть покриватися після їх фактичного понесення. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, задоволенню підлягають і вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача судових витрат, а саме 243,60 грн. судового збору та 300 грн. витрат на правову допомогу. На підставі ст.ст. 185, 199 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved