Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.10.2015 року між позивачкою та АТ «СК «АХА Страхування» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №789а5к2 за програмою «Все включено». Предметом даного договору є страхування транспортного засобу Land Rover Range Rover Evogue, д.н.з. [NUMBER] від страхових ризиків, перелік яких визначених договором, в тому числі і пошкодження транспортного засобу третіми особами. Зазначає, що 12.02.2016 року біля будинку за адресою проживання позивачки, нею були виявлені пошкодження передньої частини власного автомобіля ( бампер, решітка радіатора, парктронік, лакофарбове покриття) Land Rover Range Rover Evogue, д.н.з. [NUMBER]. Вказує, що 12.02.2016 року позивачка звернулася до Печерського УП ГУНП України в м. Києві із заявою про вчинення невідомими особами протиправних дій, що призвели до пошкодження належного їй транспортного засобу. Дана заява була зареєстрована в журналі Єдиного обліку Печерського УП ГУНП України в м. Києві. Вказує, що згідно висновку спеціального інженерно-технічного дослідження від 01.04.2016 року вбачається, що пошкодження транспортного засобу Land Rover Range Rover Evogue, д.н.з. [NUMBER] з технічної точки зору не відповідають поясненням власника вказаного транспортного засобу та мають зовсім інший механізм утворення. Зазначає, що на підставі даного дослідження з боку АТ «СК «АХА Страхування» прийнято рішення про відмову у здійсненні страхової виплати у зв»язку з наданням страхувальником недостовірних даних. У зв'язку з вищевикладеним, змушена була звернутись до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь 67304 грн. 70 коп. суму страхового відшкодування та судовий збір. Позивачка у судове засідання не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, однак подала до суду заяву у якій позов підтримала та просила його задоволити повністю з підстав, викладених в ньому, тому суд приходить до висновку про можливість слухати справу у її відсутність на підставі всіх наявних доказів, долучених до матеріалів справи. Представник відповідача у судове засідання з»явилася, просила у позові відмовити в повному обсязі з підстав зазначених в запереченнях, які знаходяться в матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, у тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 05.10.2015 року між позивачкою та АТ «СК «АХА Страхування» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №789а5к2 за програмою «Все включено» (а.с.19-32).Предметом даного договору є страхування транспортного засобу Land Rover Range Rover Evogue, д.н.з. [NUMBER] від страхових ризиків, перелік яких визначених договором, в тому числі і пошкодження транспортного засобу третіми особами. Крім того, 12.02.2016 року біля будинку за адресою проживання позивачки, нею були виявлені пошкодження передньої частини власного автомобіля ( бампер, решітка радіатора, парктронік, лакофарбове покриття) Land Rover Range Rover Evogue, д.н.з. [NUMBER]. Судом встановлено, що згідно висновку спеціального інженерно-технічного дослідження від 01.04.2016 року вбачається, що пошкодження транспортного засобу Land Rover Range Rover Evogue з технічної точки зору не відповідають поясненням власника вказаного транспортного засобу та мають зовсім інший механізм утворення (а.с.97-102). Як вбачається з матеріалів справи, на підставі даного дослідження з боку АТ «СК «АХА Страхування» прийнято рішення про відмову у здійсненні страхової виплати у зв»язку з наданням страхувальником недостовірних даних (а.с.36,37). Крім того в судовому засіданні представник позивача просила відмовити в позові в повному обсязі , зазначаючи, що 05.10.2015 року між позивачкою та АТ «СК «АХА Страхування» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №789а5к2 за програмою «Все включено» (а.с.19-32), відповідно до якого було застраховано майнові інтереси страхувальника , що не суперечать закону, пов»язані з володінням , користуванням і розпорядженням ТЗ «Land Rover Range Rover Evoguе» д.н.з. [NUMBER]. Судом встановлено , що 12.02.2016 року на адресу відповідача від позивачки надійшло повідомлення про настання події , що має ознаки страхового випадку, а саме: 12.02.2016 року на припаркованому по вул. Анрі Барбюса, 37/1, у м. Києві автомобілі [NUMBER] виявлено пошкодження, ймовірно від іншого невстановленого транспортного засобу. 17.02.2016 року на базі авторизованої СТО, відповідачем проведено огляд та фото фіксацію пошкоджень автомобіля [NUMBER], після якого складено акт огляду транспортного засобу. Згідно з висновком спеціального інженерно-технічного дослідження обставин та механізму утворення пошкоджень автомобіля [NUMBER], № 0159 від 01.04.2016 р.: комплекс механічних пошкоджень в передній частині автомобіля [NUMBER], з технічної точки зору не відповідає викладеним в поясненнях водія умовам утворення пошкоджень і не міг утворитися за обставин , викладених у поясненні водія, а саме при його нерухомому стані, оскільки зафіксовані пошкодження автомобіля [NUMBER], за механізмом спричинення характерні для ударного зіткнення його передньої частини з вертикальним об»єктом під час власного руху самого автомобіля . Локалізація , форма, геометричні параметри і характер утворених пошкоджень досліджуваного автомобіля [NUMBER], не характерні для зіткнення з іншим транспортним засобом , також зважаючи на об»єм і глибину деформацій, не могли бути спричинені внаслідок контакту з об»єктом, який переміщувався б фізичним зусиллям людини. Отже, відповідачем було виявлено неможливість виникнення зафіксованих механічних пошкоджень автомобіля [NUMBER], в результаті обставин настання події, заявлених позивачкою, а саме, в наслідок пошкодження нерухомого автомобіля «Land Rover Range Rover Evoguе» іншим невідомим рухомим транспортним засобом. Відповідно до п. 1 ст. 1166 ЦК України, що визначає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом ст. 28 вищезазначеного закону, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення. Виплата страхового відшкодування здійснюється протягом одного місяця (ст.ст. 46, 37 Закону). Відповідно до ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова не допускається. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов'язана, зокрема, з пошкодженням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, зокрема, але не виключно, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний вести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти вищі, ніж зазначені у цьому Законі ліміти. Згідно із ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. У зв'язку з вищевикладеним, проаналізувавши всі наявні докази, які були долучені до матеріалів справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 67304,70 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони обґрунтовані та знайшли своє доведення в ході судового розгляду. Крім того, у відповідності до ст.ст. 79-89 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в розмірі 673,05 грн. (а.с.1,2). На підставі викладеного ст.ст. 16, 22, 23, 525, 526, 979, 988-989, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України,

Outcome: approved