Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, який мотивує тим, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 16.07.2010р. до 22.08.2015р. Від цього шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилася мешкати з нею та знаходиться на її утриманні і вихованні. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча має таку можливість, оскільки він працездатний, але не працює і має нерегулярний, мінливий дохід, інших утриманців не має. Вважає, що відповідач має матеріальну можливість виплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошові сумі 1000,00грн., щомісячно, до її повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю, просить його задовольнити. Додатково суду пояснила, що матеріальним забезпеченням доньки займається лише вона, відповідач ніякої допомоги на утримання доньки не надає, а її доходів не вистачає, щоб належним чином забезпечити усі потреби дитини. З березня 2015р. донька знаходиться на диспансерному обліку у лікаря гастроентеролога з діагнозом синдром подразненого кишечнику, а також під наглядом лікаря алерголога з діагнозом дерматит, у зв'язку з чим потребує домашнього дієтичного харчування (овочі, фрукти, дієтичне м'ясо), спеціальних засобів особистої гігієни, на що нею витрачаються значні кошти. Крім здійснення витрат на побутові потреби - їжа, одяг, вона витрачає кошти на відвідування донькою дитячого садка в розмірі 300,00грн. на місяць та заняття гімнастикою в розмірі 200,00грн. на місяць. Вона офіційно працевлаштована, має регулярний дохід в середньомісячному розмірі 4500,00грн. Вона намагалась вирішити з відповідачем питання матеріального забезпечення доньки, але їй це не вдалось, у зв'язку з чим вона звернулась до суду. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і пояснив, що не відмовляється від надання доньці матеріальної допомоги, але не визнає розмір аліментів, який просить стягнути позивачка. Він згоден виплачувати аліменти в сумі 700,00грн. щомісячно, оскільки він не працює та не має ніякого доходу. Крім цього, у нього на утриманні знаходиться його мати [PERSON], [INFO], яка є пенсіонеркою за віком, та сестра [PERSON], [INFO], яка є інвалідом другої групи та пенсіонеркою по інвалідності. Вони обидві отримують мінімальну пенсію. До цього він надав доньці посильну матеріальну допомогу - купував продукти харчування, одяг, давав гроші. Просить врахувати ці обставини і задовольнити позов частково. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі з 16.07.2010р. до 22.08.2015р. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу залишилася мешкати з матір'ю - позивачкою у справі. Згідно ст.180 СК України на батьків покладений обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника аліментів або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання неповнолітньої дитини, відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини за рішенням суду, визначивши їх розмір в твердій грошовій сумі, як того просить позивачка. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, суд відповідно до ст.182 СК України враховує вік дитини 4р.10 міс., тобто вона є малолітньою, матеріально не забезпечена, знаходиться на диспансерному обліку у лікаря гастроентеролога та під наглядом лікаря алерголога, у зв'язку з захворюванням потребує дієтичного харчування та спеціальних засобів особистої гігієни. Також суд враховує, що відповідач є здоровим і працездатним, офіційно не працевлаштований, має нерегулярний, мінливий дохід, що в судовому засіданні сторонами не оспорювалось. При вирішенні справи суд не бере до уваги доводи відповідача, що на його утриманні знаходяться його мати [PERSON], [INFO], яка є пенсіонеркою за віком, та сестра [PERSON], [INFO], яка є інвалідом другої групи та отримує пенсію по інвалідності, оскільки суду не надано належним та допустимих доказів на підтвердження факту знаходження цих осіб на його утриманні. Зокрема, в судовому засіданні відповідач пояснив, що вказані особи отримують пенсію кожна в мінімальному розмірі, в той час, коли він фактично ніякого доходу немає. Крім того, суд не бере до уваги при постановленні даного рішення доводи позивачки про необхідність врахувати при визначенні розміру аліментів те, що вона витрачає значні кошти на лікування дитини та на її розвиток, зокрема, на відвідування дитячого садка та зайняття спортивною гімнастикою, оскільки суд вважає, що аліменти за своїм характером та суттю - це кошти, що забезпечують нормальні повсякденні матеріальні умови життя дитини. В той час, коли витрати на лікування дитини та зайняття дитиною гімнастикою, можуть складати додаткові витрати, що викликані особливими обставинами. При цьому, аліменти та додаткові витрати на дитину не є тотожними поняттями і не можуть підмінювати собою одне одного. Тому доводи позивачки в цій частині не ґрунтується на нормах діючого законодавства. Разом з тим, позивачка не позбавлена права звернення до суду з окремими позовними вимогами про стягнення додаткових витрат на дитину за наявності передбачених законом підстав. За вказаних обставин, а також беручи до уваги, що обидва батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки аліменти в розмірі 800,00грн., щомісячно, до її повноліття. Стягнення аліментів в розмірі 1000,00грн. доходу, як просить позивач, або в розмірі 700,00грн. доходу, як просить відповідач, на думку суду, не відповідають вищевикладеним фактичним обставинам, які враховані судом при визначенні розміру аліментів, і не є справедливим. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково. Згідно зі ст.367 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551,20грн.

Outcome: partial