Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

Позивачка звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення суми. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона по усній домовленості мешкала в квартирі [PERSON], проводила там ремонтні роботи, змінила вікна, проводила оплату комунальних послуг та послуг кабельного телебачення та телефону. Загальна сума витрат на ці роботи склала 25731 гривни. Як зазначає позивачка всі ці виплати та роботи вона проводила в зв'язку з тим, що [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого дана квартира заповідалась доньці позивачки. Проте згодом відповідачка склала новий заповіт відповідно до якого майно заповідалось іншій особі. При цьому позивачка вже більше не мешкає у вказаній квартирі, тому просить стягнути з відповідачки суму витрат, понесених нею та моральну шкоду в сумі 5000 гривен та суму судового збору та витрати на надання юридичної допомоги в сумі 3000 гривен. В судовому засіданні позивачка та її представники наполягали на задоволенні позовних вимог. Представники відповідачки позовні вимоги не визнали, просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, та неможливості в їх задоволенні. При цьому суд виходить з того, що статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Аналізуючи докази надані сторонами, суд визнав доведеними такі факти: Відповідачка [PERSON] є дружиною померлого [INFO] [PERSON], який був дядьком позивачки. Позивачка не вказала, та в судовому засіданні не встановлено з якого часу і на підставі яких документів позивачка почала мешкати з відповідачкою в квартирі [ADDRESS] і до якого часу. Проте сторонами не заперечується, що позивачка певний час мешкала в даній квартирі. Сторонами також не доведено суду, відповідно до яких домовленостей чи письмових договорів [PERSON] мешкала в квартирі [PERSON] Жодних доказів цьому суду не надано. Судом досліджені надані суду копії квитанцій по сплаті за комунальні послуги, проте не доведено, що сплата проведена [PERSON] чи за її кошт, так як в квитанціях зазначене прізвище [PERSON] Також суд критично ставиться до наданих суду документу з надписом « комерческое предложение» та документу з написом « заказ № Э0247» ввід 16.06.2010 року. Ці документи не можуть свідчити про придбання та установку вікон, так як не є документами відповідних зразків. Відповідно до наданих суду фото таблиць вбачається, що ремонті роботи проведені зверхньо, неохайно. Враховуючи все це суд не може прийти до висновку, що позивачка витратила на це кошти і взагалі, що вона їх витрачала. Показання свідків : [PERSON], [PERSON] суд оцінює критично, так як свідки повідомляли інформацію, при цьому перепитуючи дані у позивачки, та плутались в датах та подіях, які відбувались. Суду не доведено в чому саме виразилася шкода, завдана [PERSON] [PERSON] Суду позивачка також не доведено в чому саме виразилась завдана їй моральна шкода. Відповідно до ст. 1167 ЦПК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою яка її завдала, за наявності її вини крім випадків встановлених законом. Матеріали справи не містять жодних доказів заподіяння шкоди позивачу з боку відповідача. Позивачка та її представники не довели суду, що позивачка в наслідок неправомірних чи інших дій, які б образили її звертала ся до лікаря або до правоохоронних органів. Винність [PERSON] в неправомірній поведінці не встановлена та не доведена в установлений чинним законодавством порядку. При такому детальному дослідженні суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенні. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При цьому суд зазначає, що факт порушення прав позивача відповідачкою не доведено, тому саме це є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. При таких обставинах суд вважає позовні вимоги в цілому, такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed