Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею - [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] право власності на житловий будинок з відповідними господарчими спорудами та будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Зазначає, що вона є донькою померлої [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина на будинок за адресою: [ADDRESS] . Все життя і на момент смерті матері позивачка допомагала та опікувалась нею. З 2000 року постійно мешкала з матір`ю, за її місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті продовжувала постійно проживати за зазначеною адресою, доглядати за будинком, сплачувала комунальні послуги, робила поточні ремонти тощо, а тому вважала себе такою, що прийняла спадщину. Факт її проживання підтверджено підписами сусідів у актах про проживання особи за адресою: [ADDRESS] . На момент відкриття спадщини, а саме з 09.10.2005 року, вона не звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з тим, що вважала, що прийняла спадщину. З метою оформлення права на спадщину, вона звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлої матері. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено в зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, встановленого ст.1270 ЦК України. Спірний будинок належав її матері на праві власності з 1958 року (на підставі протоколу № 17 робочого комітету від 21.11.1957р., засвідченого директором радгоспу, який підтверджується договором на право будівництва будинку від 14.07.1979р.) і подальша зміна законодавства не позбавила її набутого права власності на будинок, а вона, як спадкоємець, має право на визнання за нею права власності саме на будинок, як об`єкт спадкування. У судове засідання позивачка не з`явилась, надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу слухати без участі представника, не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу слухати за відсутності представника нотаріальної контори, рішення винести на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. За правилами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на будинок за адресою: [ADDRESS] . Так, [PERSON] за життя, на підставі договору на право забудови дому та безстрокове користування земельною ділянкою від 14.07.1979р., побудувала будинок за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Лозівської міської ради Харківської області № 828 від 11.10.2004 року присвоєно вулиці, що розташована на хуторі Лісовському в м. Лозова назву «Зелена», відповідно до існуючої забудови хутора визначено нумерацію будинків по [ADDRESS] . Рішенням Лозівської міської ради Харківської області № 1302 від 24.02.2006 року внесено зміни до вказаного рішення міської ради, слова «хутір Лісовський » замінено на «село Лісівське». Таким чином, житловому будинку [PERSON] присвоєно адресу: [ADDRESS] . Позивач з 2000 року мешкала з матір`ю [PERSON] за її місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . Після її смерті вона продовжувала постійно проживати за зазначеною адресою, доглядати за будинком, сплачувала комунальні послуги, робила поточні ремонти тощо, а тому вважала себе такою, що прийняла спадщину, в зв`язку з чим не зверталась до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Факт проживання позивача за адресою: [ADDRESS] ) з 2000 року підтверджено підписами сусідів [PERSON] , [PERSON] у актах про проживання від 15.03.2021р., 16.03.2021р. Позивач відповідно до ст. 1261 ЦК України має першочергове право на спадкування після смерті матері. 17.03.2020 року позивач звернулась до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлої матері. Постановою нотаріуса Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області від 20.03.2020 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Суд зазначає, що згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved