Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з даним позовом, уточнивши який зазначила, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Під час подружнього проживання вони придбали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], та зареєстрований на відповідача. Після розірвання шлюбу у них часто виникають сварки та непорозуміння з приводу даного майна, але вона має право на ? його частини. Просила поділити майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, виділивши їй 1/2 частину вказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами без його поділу в натурі, визнавши за нею право власності на цю його частину. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги підтримала, пояснила, що після розірвання шлюбу вони продовжили проживати з відповідачем в одному будинку, однак у них погіршилися відносини, оскільки він не визнавав її право на частину будинку. Договір купівлі-продажу був укладений тільки на відповідача, у зв'язку з чим його реєстрація також була проведена на нього. Вважаючи, що будинок є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, просила визнати за нею право власності на ? його частини з господарськими спорудами без фактичного поділу в натурі. Відповідач [PERSON] позов визнав, пояснивши, що в період шлюбу з позивачкою вони придбали житловий будинок в [ADDRESS], яка в подальшому була перейменована на вулицю Богдана Хмельницького. Оскільки вони продовжили проживати обоє в цьому будинку, у них періодично виникають конфлікти з приводу цього нерухомого майна, так як будинок був зареєстрований на нього, позивачка хвилюється, що він може його продати. Не заперечував в задоволенні позову. Вислухавши доводи сторін, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 01.03.1986 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 19.08.2014 року (а.с.4-9,31-32). Згідно договору купівлі-продажу від 16.05.1998 року, посвідченого нотаріусом Буринської державної нотаріальної контори Черниш Д.М. та зареєстрованого в реєстрі за №717, відповідачем, в період шлюбу, був придбаний житловий будинок загальною площею 76,0 кв.м., житловою площею 43,8 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: сараї «Б,В,Г», погріб та огорожа, що розташований за адресою: [ADDRESS], державна реєстрація якої була проведена також на нього, що підтверджується показами сторін, договором купівлі-продажу, довідкою ТОВ «Буринське БТІ», технічним паспортом на житловий будинок (а.с.33-27) . Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 цієї статті встановлено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею ст.60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст.63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 70 ч.1 СК України встановлено, що у разі поділу такого майна, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що будь-яких домовленостей з приводу спірного майна ними не укладалося, житловий будинок разом з господарським будівлями та спорудами придбаний за спільні кошти і в період шлюбу, а тому суд, у відповідно до ст. 60 СК України, вказане будинковолодіння вважає спільною сумісною власністю подружжя і частки сторін є рівними, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з врахуванням задоволення позову в межах позовних вимог, суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню понесені нею судові витрати з оплати судового збору в розмірі 1625 грн.

Outcome: approved