Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] подала до суду позовну заяву у якій просить визнати недійсним договір оренди землі від 05.03.2009 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] підприємством виробничо-комерційною фірмою „БОСС. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі.\~ Представник відповідача в судове засідання не зявився. [PERSON] підприємство виробничо-комерційна фірма „БОСС подало до суду письмові заперечення та клопотання про застосування строків позовної давності Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не зявився та подав до суду заяву у якій просить розглянути справу у його відсутності. Судом були досліджені наступні докази: копію договору оренди землі укладеного між [PERSON] та колективним підприємством виробничо-комерційна фірма „БОСС 05 березня 2009 року, копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧВ №044637 виданого [PERSON] 29 жовтня 2003 року, акт прийому передачі земельної ділянки в оренду , висновок експерта №1845-К від 02.11.2016 року. Судом встановлено, що 05 березня 2009 року Чернівецькою регіональною філією ДП „Центр ДЗК був зареєстрований договір оренди земельної ділянки розміром 1,25 га, між [PERSON] і колективним підприємством виробничо-комерційна фірма „БОСС. Вказана обставина стверджується договором оренди. Даний договір позивачка не підписувала. Вказана обставина стверджується висновком експерта №1845-к від 02.11.2016 року. За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми. Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірного договору, набуваються після відповідної державної реєстрації. Відповідно до ст. 13 Закону України „Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно до ст. 14 Закону України „Про оренду землі договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ст.18 Закону України „Про оренду землі договір є укладеним з моменту його державної реєстрації. Підпис на спірному договорі оренди землі позивачці\~не належить, але державна реєстрація цього договору відбулась.\~Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу є підставою недійсності правочину. Згідно з вимогами ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Відповідно до розяснень, які містяться в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними недійсним може бути визнано лише укладений договір. Положення ст.ст.1212-1215 ЦК України підлягають застосуванню у разі якщо стороною передчасно передано майно на виконання неукладеного договору. Така правова позиція була висловлена у Постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 р. (справа №6-99ц13). В матеріалах справі відсутні докази, які б підтверджували, що позивачка підписала оспорюваний договір , тобто здійснила своє волевиявлення, яке відповідало її внутрішній волі. Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі,\~ відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю. Суд вважає, безпідставними посилання відповідача на те, що на протязі семи років відповідач відкрито користувався належною позивачці земельною ділянкою, а позивачка протягом семи років отримувала оренду плату і фактично своїми діями схвалила вказаний договір. Зокрема, у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач протязі семи років відповідач відкрито користувався належною позивачці земельною ділянкою, а позивачка протягом семи років отримувала орендну плату. Посилання відповідача на те, що позивачка своїми діями схвалила договір є припущенням, а відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України, рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Разом з тим, по справі встановлено, що договір оренди, який позивачка просить визнати недійним продовжує свою дію, тобто порушення права позивачки на розпорядження своїми майном є триваючим. Позовна давність до вимог про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном не застосовується, оскільки порушення прав триває у часі. Таким чином, підстави для застосування позовної давності відсутні. Згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі ст. ст. 13,14,15 Закону України „Про оренду землі, ст. ст. 203, 204, 215, 216 ЦК України, ,,

Outcome: approved