Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування пред'явлених вимог позивачка зазначила наступне. Вона, [PERSON], є співвласником квартири [ADDRESS] загальною площею 62,5 кв.м., яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності №С-601, виданого Органом приватизації Управління ЖКГ виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів 09 червня 2006 року. Іншими співвласниками вказаної квартири є [PERSON] та [PERSON] На сьогоднішній день, окрім неї та її сина [PERSON], у вказаній квартирі значиться зареєстрованим [PERSON], який не є ані співвласником даної квартири, ані членом родини будь-кого з її співвласників. Він лише деякий час мешкав та був зареєстрований у цій квартирі за його проханням. З 2014 року [PERSON] фактично в квартирі не мешкає, дійсне місце його проживання їй невідоме, його особисті речі в квартирі відсутні. У зв'язку із тим, що відповідач зареєстрований у квартирі, на нього здійснюються нарахування платежів за надання житлово-комунальних послуг. Грошей на оплату комунальних послуг за нього ніхто не надає, в той час оплачувати замість нього ні вона, ні інші співвласники квартири, можливості не мають. Вона неодноразово намагалася розшукати відповідача з метою вирішення питання щодо добровільного його зняття з реєстраційного обліку у даній квартирі, але її зусилля виявилися марними. Знаходження відповідача на реєстраційному обліку за вказаною адресою, порушує її майнові права, та в майбутньому буде перешкоджати у здійсненні права розпорядження своєю власністю при необхідності відчуження цього майна. Згідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст.317, ч.1 ст.319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За приписами ч.1, ч.2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщення. Враховуючи той факт, що відповідач, який не є ані співвласником даної квартири, ані членом родини будь-якого з її співвласників, фактично не проживає у ній з 2014 року, добровільно з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою не знявся, чим чинить перешкоди у користуванні власністю її власникам, позивачка вважає, що є достатньо підстав для усунення їй перешкод у користуванні власністю шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, підтвердивши зміст позовної заяви. Не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. При цьому пояснила, що відповідач був її співмешканцем. До 2014 року він проживав в квартирі, вона його не виганяла. Повернутися до квартири, [PERSON] не намагався. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавав, у зв'язку з чим на підставі ст.ст.223, 280 ЦПК України судом проведено заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: свідоцтво про право власності на житло (а.с.7), витяг (а.с.8), технічний паспорт на квартиру (а.с.9), довідки (а.с.10, 15), акт (а.с.11). Суд,

Outcome: approved