Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 27.07.1995 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Новоселицькій сільській раді Ульяновського району Кіровоградської області. За період спільного проживання сторони мають доньку [PERSON], яка на даний час повнолітня. Подружжя проживають окремо на протязі п'ятнадцяти років. Причиною розпаду сім'ї стало те, що відповідач постійно безпідставно вчиняв сварки, створював нестерпні умови для проживання, своєю негативною поведінкою морально травмував дитину. В добровільному порядку через органи РАЦС відповідач не бажає розривати шлюб. Примирення між ними не можливе. Просила суд розірвати шлюб, стягнути з відповідача понесенні нею витрати при сплаті судового збору та за надання юридичних послуг. Після розлучення присвоїти їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надіслала до суду телефонограму в якій просила розгляд цивільної справи за її позовом проводити у її відсутність. Викладені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. На примирення з відповідачем не згодна. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав суду в якій просив справу слухати у його відсутність. Позов визнає в повному обсязі. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах. Дослідивши матеріали справи в сукупності суд приходить до висновку, що цивільний позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено 27.07.1995 року позивачка з відповідачем зареєстрували шлюб в Новоселицькій сільській раді Ульяновського району Кіровоградської області за актовим записом № 08, за період спільного проживання сторони мають доньку, яка наданий час повнолітня. Статтею 111 СК України на суд покладено обов'язок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Позивач та відповідач на примирення не згодні, про що виклали свою позицію у телефонограмі та заяві відповідно адресованим суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ч. 2 ст. 114 СК України вказує на те, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. У відповідності ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є на думку суду неприпустимим. Враховуючи викладене та аналізуючи положення вище перелічених статей суд приходить до висновку, що у подружжя втрачені позитивні почуття один до одного, вони не бачать спільного подальшого майбутнього, сімейні стосунки досягли кризової межі і їх не можливо відновити, підстав для надання строку для примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі як жінки (позивачки у справі) так і чоловіка (відповідача у справі), після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а також права їхньої дитини, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір. Крім того з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати за надання юридичних послуг. На підставі викладеного та

Outcome: approved