Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свій позов [PERSON] аргументує тим, що вона є опікуном над її малолітніми онуками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Батько дітей [PERSON] помер [INFO]. Матір'ю вказаних дітей є відповідачка [PERSON] Відповідачка є донькою позивачки. [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, оскільки визнана інвалідом 1 групи «А» загальне захворювання зору. Малолітнім [PERSON] та [PERSON] було надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Хоча відповідачка і визнана інвалідом, але законом передбачений обов'язок матері утримувати дітей до їх повноліття. Відповідач отримує пенсію за інвалідністю та має можливість надавати матеріальну допомогу своїм дітям, однак за станом свого здоров'я сама цього робити не може. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій остання просила розглянути справу за позовом [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей без її участі. Позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно з ч. 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд виходить з такого. На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.6-7). З копії свідоцтва про смерть (а.с.11) вбачається, що батько [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] помер. З копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією №606849 від 24.05.2016 року вбачається, що [PERSON] встановлено першу «А» групу інвалідності по зору безстроково, потребує постійного стороннього догляду (а.с.17). Рішенням служби у справах дітей Добропільської міської ради №66 від 28.09.2016 року малолітню [PERSON], [INFO], у зв'язку з тим, що мати дитини потребує постійного сторонього догляду, а батько помер, тимчасово влаштовано до сім'ї бабусі [PERSON] (а.с.12). Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради № 504 від 09.11.2016 року опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO] призначено бабусю останньої - [PERSON], [INFO] та дозволено останній отримувати державну допомогу на малолітню [PERSON] (а.с.13). Рішенням виконавчого комітету Добропільської міської ради № 505 від 09.11.2016 року опікуном над малолітньою [PERSON], [INFO] призначено бабусю останньої - [PERSON], [INFO] та дозволено останній отримувати державну допомогу на малолітню [PERSON] (а.с.14). Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989p., батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.67 ЦК України, опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун малолітньої особи зобов'язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток. Опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування (ст.243 СК України). Відповідно до ч.2 ст.247 СК України, встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. Відповідно до ч.2 ст.179 СК України, опікун розпоряджається аліментами, які одержані для утримання малолітньої дитини. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що опікун [PERSON] має право на стягнення аліментів на свою користь на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] з матері останніх - відповідача [PERSON] Згідно вимог ст.182 СК України, розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст..184 цього Кодексу. З довідки Добропільського об'єднаного УПФУ Донецької області №5494 від 29.09.2016 року вбачається, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності (а.с.10). Визнання відповідачем пред'явленого позову, в розмірі 1/4 частини від його доходу на користь позивача на утримання її доньок - не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved