Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстровано 23.07.2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис за № 1116 та після розірвання шлюбу повернути її дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутності. Відповідач [PERSON] викликався до суду в порядку, встановленому ч.3 ст.76 ЦПК України. В ході судового засідання судом були досліджені такі докази: свідоцтво про шлюб між [PERSON] та [PERSON], серії [NUMBER] від 23.07.2010 року, довідка № 2045 від 11.09.2017 року, виданого КЖРЕП-6 м. Чернівці, копія паспорта громадянки України [PERSON], серії [NUMBER], виданого Шевченківським РВ УМВС 13.11.2010 року, копія паспорта громадянина України [PERSON], серії [NUMBER], виданого Кельменецьким РВ УМВС 22.06.2001 року. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 23 липня 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що був зроблений актовий запис за № 1116. У подружжя неповнолітніх дітей немає. Шлюбні відносини сторони не підтримують. У подружжя відсутність взаєморозуміння. Позивач категорично проти збереження шлюбу. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Згідно ч.3 ст.234 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. В такому випадку відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Враховуючи дані вимоги законодавства, суд вважає, що вимога позивача про повернення її дошлюбного прізвища «[PERSON]» не підлягає задоволенню, оскільки дана вимога не підлягає розгляду в позовному провадженні. Відповідні вимоги можливо пред'являти при розгляді справ в порядку окремого провадження. Враховуючи наведене, зважаючи на те, що позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: partial