Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

Позивачка звернувся до суду з позовом до відповідача, просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, зареєстрований Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблено відповідний актовий запис №2733. Позов мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, тому виникла необхідність в юридичному оформлення розлучення. Як вбачається зі свідоцтва про одруження відповідач [PERSON] є громадянином держави Ізраїль, судом було надіслано запит щодо доступу персональних даних до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області. Відповідь на даний запит судом було отримано 01.02.2018, за відомостями якого місце проживання [PERSON], [INFO], зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться, а отже не має зареєстрованого місця проживання у Львівській області у звязку з цим Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області звернувся з поданням та скеровував справу до Верховного суду для вирішення питання про підсудність цивільної справи. Відповідно до ухвали Верховного суду від 28.02.2018 у задоволенні подання Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області про визначення підсудності цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу відмовлено. Відтак справа підсудна Дрогобицькому міськрайонному суду Львівської області. Сторони в підготовче судове засідання не зявилися, подали суду заяви про проведення судового засідання за їх відсутності, розірвання шлюбу бажають обоє. Судове засідання проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 26 жовтня 2016 , який зареєстрований Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що зроблено відповідний актовий запис №2733 ( свідоцтво про шлюб серії І-СГ №323903 а/с 6) Статтею 24 СК України\~закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно п.10\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя»\~№11\~від 21.12.2007\~року проголошена\~Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і розірвання шлюбу бажають обоє, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу. [PERSON] позивачки після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне «Лев». Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивачки судовий збір в розмірі 640 грн.

Outcome: approved