Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому просить зобов`язати відповідачів [PERSON] , [PERSON] повернути їй бувші у використанні: плуг 2-х корпусний вартістю 5000 гривень, картоплесаджалку вартістю 2130 гривень, картоплекопача (вертушку) вартістю 1700 гривень, причіп одноосний вартістю 16314 гривні та кормозапарник вартістю 1700 гривень, що належать їй на праві особистої власності. В обґрунтування вимог зазначає, що 14 травня 1983 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Для вирощування сільськогосподарської продукції та ведення особистого селянського господарства на земельних ділянках, які знаходяться у її та чоловіка особистій власності, ними було придбано трактор марки «Т-40М», 1987 року випуску. 10 лютого 2009 року, за спільною згодою з чоловіком право власності на трактор було зареєстровано на їхнього сина [PERSON] , який помер. В 2008 році на правах спільної сумісної власності подружжя нею та чоловіком було придбано у [PERSON] привезену з Республіки Польща, бувшу у використанні, сільськогосподарську техніку, а саме: плуг 2-х корпусний, картоплесаджалку, картоплекопача. Крім того, в 2009 році нею з чоловіком був придбаний у [PERSON] бувший у використанні одноосний причіп без відповідної реєстрації по ціні 600 доларів США, що еквівалентно 16341 грн. (за курсом НБУ станом на 19.02.2019 1 долар США=27,19 грн., 27,19х600=16314 грн.). Зазначена сільськогосподарська техніка постійно зберігалася у її в господарстві по [ADDRESS] . 4 травня 2012 року її син [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] та після реєстрації шлюбу переїхав на постійне проживання до будинку, де проживають відповідачі, після чого почав з її дозволу використовувати вказану сільськогосподарську техніку для обробітку землі відповідачів, зокрема невістці та сватам. Враховуючи те, що обробіток землі з використанням цієї сільськогосподарської техніки син закінчував дуже пізно, вона дала дозвіл на зберігання її в господарстві відповідачів. В березні 2016 року нею та чоловіком було придбано у [PERSON] бувшого у використанні кормозапарника, який деякий час протягом 2017 року не використовувався за призначенням, а тому на прохання сина [PERSON] вона дала дозвіл перевезти його до господарства відповідачів та використовувати за призначенням. [INFO] її чоловік [PERSON] помер у віці 56 років. Вона прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому все майно, яке було набуто під час шлюбу на правах спільної сумісної власності подружжя на даний час належить їй на праві особистої власності, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НВХ № 376225, виданим державним нотаріусом Кузьміною І.М. ЇЇ син [PERSON] [INFO] помер. Як спадкоємець першої черги за законом вона протягом шести місяців подала заяву до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла також відповідачка [PERSON] та онучка [PERSON] , [INFO] . До складу спадкового майна увійшло таке майно: трактор марки «Т-40М», 1987 року випуску, і земельна ділянка, що розташована по [ADDRESS] . Щодо зазначеного майна укладено мирову угоду, яка затверджена рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області, на таких умовах: трактор переходить у її власність при сплаті нею 2/3 його вартості відповідачці [PERSON] , а земельна ділянка залишається у спільній частковій власності; придбане та належне їй майно: плуг 2-х корпусний, картоплесаджалка, картоплекопач (вертушка), причіп одноосний та кормозапарник вона передала своєму синові [PERSON] у тимчасове користування та зберігання в господарстві відповідачів. Після раптової смерті сина вона намагалася повернути це майно, однак відповідачі в добровільному порядку повернути майно відмовляються. Ухвалою судді від 22 лютого 2019 року у справі відкрито провадження, постановлено розглядати справу у порядку загального позовного провадження. 16 квітня 2019 року позивачка [PERSON] через канцелярію суду подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] кошти в розмірі 7000 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що ще за життя сина [PERSON] на придбання механічної косарки на прохання сина дала йому 7000 гривень, однак без погодження з нею відповідачі у справі продали механічну косарку, а виручені кошти залишили собі. Ухвалою суду від 16 квітня 2019 року до спільного розгляду з первісними позовними вимогами [PERSON] прийнято позовні вимоги останньої про стягнення з відповідачів вартості механічної косарки в розмірі 7000 гривень. У відзиві на позов від 18 березня 2019 року відповідачка [PERSON] просить у задоволені позовних вимог відмовити і зазначає, що перебувала у шлюбі з сином позивача [PERSON] , який помер [INFO] . Спірне майно було придбано в період шлюбу нею з чоловіком [PERSON] , який виїжджав на сезонні заробітки, а тому вони мали можливість це майно придбати. Двохкорпусний плуг був подарований її чоловіку його батьком [PERSON] . Після одруження в травні 2012 року чоловік прийшов проживати у будинок її батьків та привіз з собою своє майно до їхнього господарства, зокрема зазначений двохкорпусний плуг. За спільні гроші, що були подаровані на весілля, вони з чоловіком придбали механічну косарку. В 2012-2013 роках вона з чоловіком придбали сільськогосподарський інвентар до наявного в чоловіка трактора, а саме картоплесаджалку, картоплекопача та одноосного причіпа без документів про його реєстрацію. Трактор, який був власністю її чоловіка і входив до спадкового майна, нею було добровільно передано у власність позивачки з метою мирного врегулювання спору у цивільній справі щодо поділу спадкового майна. Картоплесаджалка, картоплекопач та одноосний причіп, що перебувають в її господарстві є спільною сумісною власністю її та чоловіка [PERSON] , який помер. Це майно було придбано за спільні сімейні кошти під час шлюбу, а двокорпусний плуг є спадковим майном після смерті чоловіка, щодо якого позивачка [PERSON] не ставила питання про поділ під час розгляду справи про поділ спадкового майна, а тому немає жодних законних підстав для витребування його з її володіння, оскільки вона та її малолітня дочка [PERSON] є спадкоємцями першої черги майна чоловіка (батька) та спірне майно відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України належить їм з часу відкриття спадщини, тобто з 22 листопада 2017 року. Ніякого кормозапарника вартістю 1700 грн. її чоловік додому не приносив, а тому позовні вимоги в цій частині також є безпідставними. Належних та достатніх доказів про належність спірного майна позивачці не надано, остання вводить суд в оману, оскільки з аналогічним позовом до суду вже звертався її син [PERSON] , вказуючи що спірне майно належить йому. У зв`язку з пред`явленим позивачкою позовом, вона змушена була звернутися за правовою допомогою до адвоката, і очікує понести витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги, у розмірі 3500 грн. У відповіді на відзив позивачка [PERSON] просить її позов задовольнити та стягнути з відповідачки на її користь понесені нею витрати по сплаті судового збору та за надану їй правничу допомогу адвоката в сумі 2200 грн., і зазначає, що двохкорпусний плуг був наданий сину [PERSON] у користування її чоловіком, а не у власність, оскільки син обробляв і їхні земельні ділянки, і земельні ділянки батьків відповідачки. Доводи відповідачки про те, що вона з чоловіком [PERSON] протягом 2012-2013 років придбали картоплесаджалку, картоплекопача та одноосного причіпа до трактора, не відповідають дійсності, відповідачка не вказує ні вартості цього майна, ні того, де воно було придбано. Двохкорпусний плуг, картоплесаджалка, картоплекопач, одноосний причіп є її власністю, цей інвентар був придбаний нею і нині покійним її чоловіком ще в 2008 році у [PERSON] за отриманні від держави в розмірі по 1000 грн. кожним знецінених заощаджень. Кормозапарник вона з чоловіком придбала для своїх власних потреб у березні 2016 року у жителя с. Раків Ліс [PERSON] за 1700 грн., восени 2017 року вона позичила його сину [PERSON] на деякий час, бувшого у використанні одноосного причіпа вона з чоловіком за 600 доларів США купила без відповідної реєстрації у жителя с. Ворокомле [PERSON] . В той період вони з чоловіком утримували у своєму господарстві велику кількість худоби, були корови, кінь, свиноматки, і вона продавала маленькі поросята на ринку, а тому в їхній сім`ї були гроші і вони допомагали сину [PERSON] , який був одружений. На прохання сина [PERSON] вона дала йому 7000 грн. на придбання косарки механічної, оскільки подарованих на весілля грошей йому не вистачало. Твердження відповідачки про те, що спірний сільськогосподарський інвентар та причіп були придбані за час шлюбу за сімейні кошти і є її власністю, неправдиві. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник Сіжук П.О. позовні вимоги підтримали з наведених у позовній заяві та у відповіді на відзив підстав і просили вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник Дмитрук Л.І. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідачки та її представника, свідків, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що у задоволені позову належить відмовити, зважаючи на таке. Судом встановлено, що позивачка є матір`ю [PERSON] , а відповідачка [PERSON] - його дружиною. [PERSON] [INFO] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Раково-Ліської сільської ради 24 листопада 2017 року (а.с. 35). Ухвалою Камінь-Каширського районного суду у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спадкового майна, визнано мирову угоду, укладену між сторонами, за якою: визнано за позивачем [PERSON] право власності на трактор марки «Т-40М», 1987 року випуску, номерний знак [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] , вартістю 79140 гривень, який належав [PERSON] ; [PERSON] добровільно зобов`язалася у 15-ти денний термін з дня укладення цієї угоди та затвердження її судом сплатити на депозитний рахунок неповнолітньої онуки [PERSON] 2/3 частки вартості вказаного трактора, що складає 52760 гривень; відповідачка [PERSON] зобов`язалася передати позивачці [PERSON] технічний паспорт на трактор марки «Т-40М», 1987 року випуску, номерний знак [NUMBER] , заводський номер [NUMBER] ; позивачка [PERSON] добровільно 28 вересня 2018 року сплатила на рахунок КБ «Приватбанк» 1/3 частку боргових зобов`язань спадкодавця [PERSON] у розмірі 4595 гривень для погашення кредиту спадкодавця, надавши копію платіжного документа відповідачці [PERSON] ; визнано за [PERSON] та за неповнолітньою [PERSON] право власності відповідно на 1/3 частину та 2/3 частини земельної ділянки розміром 0,15 га, що розташована по [ADDRESS] з кадастровим номером 0721486601:01:001:1457, вартістю 73666 гривень 52 копійки, яка належала [PERSON] . Встановлено також, що у серпні 2018 року [PERSON] (син позивачки) звертався в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просив визнати за ним право власності на спірну картоплесаджалку, плуг двохкорпусний та картоплекопач, і витребувати це майно з чужого незаконного володіння, а також стягнути з останніх на його користь 8453 грн. 55 коп. в рахунок відчуженої відповідачами косарки. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 396 ЦК України передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У відповідності до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За змістом ст. 387 ЦК України витребуваним може бути лише майно - індивідуально-визначені речі, які належать особі на праві власності. Відтак позивачка повинна довести своє право власності на всі речі, які вона просить витребувати у відповідачів. На підтвердження свого права власності на двохкорпусний плуг, картоплесаджалку, картоплекопач, причіп одноосний та кормозапарник позивачка посилається на показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що картоплекопач, картоплесаджалка, двохкорпусний плуг, причіп був куплений її батьками: матір`ю [PERSON] та батьком [PERSON] , зазначене майно мати дала її брату [PERSON] в користуванні, але останній його не повернув. З показань свідка [PERSON] вбачається, що картоплекопач, картоплесаджалка темно-сірого кольору, плуг двохкорпусний сірого кольору, був придбаний ним разом з [PERSON] у Польщі за гроші, які давала йому мати [PERSON] . У Польщі ця техніка розбиралася і через кордон перевозилися запчастини до неї, а по приїзду в Україну збирали цю техніку з запчастин. Причіп він купував у с. Ворокомле приблизно у 2010 році, спочатку їздив дивитися з товаришем, а потім сам їздив трактором цей причіп забирати, гроші на придбання причіпа в сумі 600 доларів США йому давала мати. Згодом він причіп переробляв, зробивши борти, оскільки відразу в причіпі була лише одна платформа. Щодо механічної косарки, то вона була придбана [PERSON] , проте частину грошей на купівлю косарки дала останньому мати [PERSON] , і була придбана косарка [PERSON] для того, щоб користувалися дві сім`ї: його і матері. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що картоплесаджалка, картоплекопач та плуг купувалися до одруження відповідачки [PERSON] та [PERSON] , він ( [PERSON] ) привозив у 2008-2009 році це майно з Польщі в розібраному стані для [PERSON] і [PERSON] . З пояснень в судовому засіданні свідка [PERSON] вбачається, що до нього у с. Видерта, коли саме не пам`ятає, приїжджали два хлопці щоб придбати причіп, одного з них звали [PERSON] , а іншого не пам`ятає, але це були два брата. Разом з тим, свідок [PERSON] , яка була допитана в судовому засіданні за клопотанням відповідачки, пояснила, що її зять [PERSON] проживав з її дочкою у будинку. Прийшовши проживати до неї він привіз трактора і приніс плуга, пояснював, що трактора придбав сам, оскільки їздив на сезонні роботи і заробляв кошти, а плуг йому подарував його батько. Після весілля її дочка з зятем за кошти, які їм подарували на весіллі, придбали бувшу у використанні косарку. Через місяць після одруження зять поїхав на сезонні роботи, і приїхавши та привізши гроші, вони придбали на ринку бувші у використанні картоплесаджалку, картоплекопач. В цей час її чоловік отримав гроші у зв`язку зі звільненням з роботи, і ці кошти також були витрачені на придбання цього майна. Картоплекопачка була не придатна для використання, а тому зять її переробив, картоплесаджалку зять також переробляв, оскільки вона до трактора не підходила. У 2014 році зять знову поїхав на сезонні заробітки, але перед тим домовився за купівлю причіп у с. Видерта, давши 200 доларів завдатку, заробивши на сезонних роботах гроші, [PERSON] доплатив 600 доларів і забрав причіп. З показань свідка [PERSON] вбачається, що вона часто бувала у сім`ї [PERSON] та [PERSON] , після одруження в сім`ї з`явився трактор та плуг, згодом [PERSON] придбав причіп, останній розповідав їй, що дав завдаток за причіп і їде працювати на сезонні роботи, а коли приїде, то віддасть решту коштів і привезе причіп від продавця. Кормозапарник у сім`ї [PERSON] був завжди як вона приходила до них. У відповідності до ч. 3 ст. 208 ЦК України правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Позивачка [PERSON] не надала суду інших доказів, окрім пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які не узгоджуються з поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , на підтвердження її права власності на зазначене у позовній заяві майно. В матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази про придбання [PERSON] спірних речей. Позивачкою не надано жодного достовірного, належного та допустимого доказу, зокрема касових чеків, накладних, інших розрахункових документів на підтвердження придбання нею спірного майна. Не наданою нею також жодної технічної документації, інструкцій по експлуатації спірних речей. З пояснень в судовому засіданні свідка [PERSON] вбачається, що на прохання позивачки [PERSON] він виготовив саморобним способом кормозапарник, остання сплатила йому кошти в розмірі чи то 1650 грн., чи то 1850 грн., а згодом він бачив як цей кормозапарник син позивачки [PERSON] перевозив на підводі. Останній пояснив, що позичив кормозапарник у матері, однак він ( [PERSON] ) на подвір`ї відповідачів цей кормозапарник ніколи не бачив. Позивачкою не доведено тієї обставини, що кормозапарник, який вона просить витребувати, перебуває у володінні відповідачів. Не надано суду позивачкою жодних допустимих і достовірних доказів про передачу нею сину [PERSON] та на яких саме умовах коштів в розмірі 7000 грн. на придбання механічної косарки. З урахуванням вищезазначеного, відсутні законні підстави для витребування спірного майна у відповідачів та стягнення з них коштів в розмірі 7000 грн., у зв`язку з чим у задоволенні позову належить відмовити. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з розрахунку розміру витрат на оплату послуг адвоката від 20 січня 2020 року, квитанції до прибуткового ордера № 1 від 20 січня 2020 року, договору про правову допомогу, укладеного між адвокатом Дмитрук Л.І. та [PERSON] , від 15 березня 2019 року, відповідачкою [PERSON] понесені витрати, пов`язані з наданням їй правничої допомоги, у розмірі 7600 грн. Зазначена правнича допомога полягала у підготовці адвокатом Дмитрук Л.І. відзиву на позов, виготовленні клопотань та представництві інтересів відповідачки в судових засіданнях. Частиною 4 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Як вбачається з відзиву на позов, поданого відповідачкою, останньою було заявлено вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, в розмірі 3500 грн., а по закінченню розгляду справи відповідачка [PERSON] заявила про відшкодування їй витрат у розмірі 7600 грн., що більше ніж вдвічі перевищує попередню суму заявлених нею судових витрат. Відповідачкою не доведено, що вона не могла передбачити такі витрати під час подання попереднього розрахунку, наведеного у відзиві на позов. З урахуванням зазначених обставин, суд дійшов висновку, що з позивачки на користь відповідачки [PERSON] необхідно стягнути витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в розмірі 3500 грн. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, тому судові витрати з відповідачів на користь позивачки стягненню не підлягають.

Outcome: approved