Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 16.12.2013 р. було поновлено право власності її матері [PERSON] на квартиру [ADDRESS], яка раніше була зареєстрована за [PERSON] У цей же день було укладено договір оренди даної квартири з ТОВ СП «Регалс» з щомісячною оплатою в розмірі 15000 грн. Проте ТОВ СП «Регалс» відмовилось оплачувати оренду з 17.12.2013 р. по 10.10.2014 р., оскільки квартира була зайнята за договором оренди з [PERSON] [PERSON], який був виселений з неї примусово виконавчою службою. У звязку з витребуванням майна з чужого незаконного володіння [PERSON] не змогла отримати прибуток у розмірі 147 500 грн., 25.10.2014 р. вона померла, а тому позивачка як спадкоємиця просить стягнути з відповідачів на свою користь спричинену шкоду у розмірі 147\~500 грн. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Вів відповідачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивачка не може успадкувати право на відшкодування збитків у не договірних зобовязаннях, оскільки жодний з відповідачів не був стороною договору оренди з ТОВ СП «Регалс». Окрім того, вищевказаний договір оренди є нікчемним за своєю правовою природою, оскільки суперечить вимогам закону і між його сторонами не підписувався акт прийому-передачі квартири. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 16.12.2013 р. за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.5). Постановою державного виконавця від 22.09.2014 р. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 11.04.2014 р., виданим 19.06.2014 р., про виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS]. Дане виконавче провадження закінчено постановою державного виконавця 13.10.2014 р. у звязку з виконанням рішення суду 10.10.2014 р. (а.с.41,42). З листа приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] від 28.04.2015 р. вбачається, що єдиним спадкоємцем померлої 25.10.2014 р. [PERSON] є [PERSON] (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.04.2015 р. [PERSON] успадкувала після померлої [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с.40). З тексту нотаріально посвідченого доручення від 14.12.2013 р., виданого від імені [PERSON] на імя [PERSON], вбачається, що за станом здоровя довіритель не в змозі власноручно розписатися, доручає підписувати договори [PERSON] З пояснень представника позивачки [PERSON] у судовому засіданні вбачається, що він є засновником ТОВ «Регалс», при цьому деякі екземпляри комплексного договору оренди підписані ним з боку орендодавця [PERSON] Представником позивачки надано суду три комплексних договори оренди від 16.12.2013 р., за якими [PERSON] передає квартиру [ADDRESS] ТОВ СП «Регалс» у користування під розміщення офісу з щомісячною орендною платою в розмірі 15000 грн. (а.с.6-7, 32-33, 34-35), пояснивши, що на одному з договорів стоїть його підпис замість [PERSON], оскільки їй через хворобу було важко підписувати, усі три договори є абсолютно однаковими. Проте з цим погодитися не можна, оскільки текст договору на а.с.6 не містить п.п.1.2 (хоча посилання на п.п.1.2 зазначається у п.п.4.6 цього ж договору), при цьому у договорах на а.с. 32-33, 34-35 наявний п.1.2- «майно передається в оренду з метою розміщення офісу, у звязку із чим додатково передається в оренду офісне майно (меблі і побутова техніка)». Крім того, візуально різниться підпис орендодавця померлої [PERSON] на усіх трьох екземплярах договорів, а також різні особи підписали договір з боку орендаря: на а.с.7 та 35 міститься підпис без зазначення прізвища, який не є тотожним з тим підписом, який містяться на а.с.33 в графі «орендар» з додаванням посади і прізвища «[PERSON]Е./ директор», що у своїй сукупності викликає сумніви стосовно походження цих нібито тотожних договорів, часу їх складання, справжніх сторін договору і який з них слід брати за основу, оскільки їх зміст за п.1.2. відрізняється. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Підставами свого позову [PERSON] зазначені норми статей 386, 1166, 1190, 1218, 1230 ЦК України. Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Проте позивачкою не доведено факту завдання шкоди її матері в період з 17.12.2013 р. по 12.10.2014 р. відповідачами, які жодного відношення до укладеного договору оренди з ТОВ СП «Регалс» не мають. Крім того, відповідно до ч.1 ст.1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях. Проте у даному випадку наявність будь-яких договірних зобовязань між померлою [PERSON] та відповідачами не доведена. Таким чином, у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити через його безпідставність та необґрунтованість. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed