Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на квартиру «В» у будинку № 43 по вул. Турянській у с. Тур'я-Пасіка Перечинського району Закарпатської області. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у березні 1991 року на загальних зборах колгоспників колгоспу ім. Шевченка було вирішено продати в особисту власність квартири в будинку № 43 по вул. Леніна (тепер вул. Турянська) у с. Т.Пасіка, які мають загальну площу 59 кв.м. і допоміжну 13 кв.м. і складаються із 3-х кімнат: прийомної 19,25 кв.м., спальні 14,85 кв.м., дитячої 14,0 кв.м., кухні 10,5 кв.м., ванни, коридору, туалету, що підтверджується випискою з протоколу № 1 загальних зборів колгоспників колгоспу ім. Шевченка. 27 березня 1991 року на загальних зборах колгоспників колгоспу ім. Шевченка прийнято рішення продати їй в особисту власність за 15 тисяч карбованців квартиру «в» в будинку № 43 по вул. Леніна у с. Т.Пасіка, яка складається з 3-х житлових кімнат площею 48 кв.м., загальнокорисною площею 69,9 кв.м., що становить 1/4 частину будинку, що підтверджується Випискою з протоколу № 1 загальних зборів колгоспників колгоспу ім. Шевченка від 27 березня 1991 року. Після цього нею було внесено грошові кошти в сумі 15000 карбованців на рахунок колгоспу, про що свідчить довідка, видана правлінням колгоспу ім. Шевченка від 20 грудня 1991 року № 295. Нещодавно вона звернулася до реєстраційної служби Перечинського районного управління юстиції із заявою про державну реєстрацію майна, однак їй було відмовлено у цьому з посиланням на відсутність у неї договору купівлі-продажу. Оскільки між нею та колгоспом ім. Шевченка було укладено договір купівлі-продажу, а набуття нею права власності не суперечить законам України і не забороняється, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, однак подала до суду заяву, у якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Завідувач сектору державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Перечинського районного управління юстиції [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак подала заяву, у якій просить розгляд справи здійснити без представника сектору, вирішення справи залишає на розсуд суду. У судове засідання сільський голова с. Тур'я-Пасіка Перечинського району [PERSON] також не зявився, подав заяву, у якій просить справу розглянути без участі представника сільської ради, а рішення прийняти на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що загальні збори колгоспників колгоспу ім. Шевченка Тур'я-Пасіцької сільської ради депутатів трудящих Перечинського району рішили продати в особисту власність за 15 тис. крб. квартиру «в» в будинку № 43 по вул. Леніна (після перейменування вул. Турянська) у с. Тур'я-Пасіка Хома (дошлюбне прізвище Порубовій) [PERSON], яка складається з 3-х житлових кімнат площею 48 кв.м., загальнокорисною площею 69,9 кв.м., що становить 1/4 частину будинку, що стверджується Випискою з протоколу № 1 загальних зборів колгоспників колгоспу ім. Шевченка від 27 березня 1991 року (а. с. 15, 16, 17). З довідки № 295 від 20 грудня 1991 року, виданої правлінням колгоспу ім. Шевченка Тур'я-Пасіцької сільської ради депутатів трудящих Перечинського району, вбачається, що згідно повідомлення збербанку № 7291 від 25 листопада 1991 року перераховано Хомою (дошлюбне Порубовою) Н.М. на рахунок колгоспу 15000 крб. за покупку квартири в будинку № 43 по вул. Леніна у с. Тур'я-Пасіка Перечинського району (а. с. 14). Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Отже враховуючи те, що між колгоспом ім. Шевченка Тур'я-Пасіцької сільської ради депутатів трудящих Перечинського району та позивачкою фактично було укладено договір купівлі-продажу квартири «В» у будинку № 43 по вул. Турянській у с. Тур'я-Пасіка Перечинського району Закарпатської області, тобто право власності на зазначене нерухоме майно [PERSON] набуте правомірно, однак у неї існують перешкоди для оформлення права приватної власності, а саме державної реєстрації майна, у встановленому законом порядку, суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на майно, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved