Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом за її батьком [PERSON], який помер [INFO]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований [ADDRESS]. Вказаний будинок був побудований спадкодавцем та його дружиною [PERSON], матір'ю позивачки, за час шлюбу. 18 жовтня 2013 року її батько склав заповіт, посвідчений секретарем Ворочівської сільської ради Перечинського району [PERSON], згідно якого заповів їй усе своє майно, у тому числі житловий будинок з усіма господарськими і побутовими будовами і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ на спадковий будинок відсутній, право власності на такий не було зареєстроване, тому просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] просили позов задовольнити, посилаючись обставини викладені у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечили. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву, у якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] - [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконкомом Ворочівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області [INFO], актовий запис №06. Також встановлено, що [PERSON] все належне йому майно, житловий будинок і все, що належить йому на день його смерті, заповів своїй доньці - позивачці [PERSON], про що свідчить заповіт від 18 жовтня 2013 року, посвідчений секретарем виконкому Ворочівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за №39. Разом з цим встановлено, що [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO], являються головами дворогосподарства згідно погосподарської книги за адресою: [ADDRESS] (рік закінчення будівництва - 1978 рік), про що свідчить довідка Ворочівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області №360 від 08 грудня 2014 року. Також встановлено, що [PERSON] відмовилася від обов'язкової частини у спадщині, що підтверджується заявою №10 від 10 листопада 2014 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за №1427. Крім цього встановлено, що позивачка [PERSON] протягом шести місяців з часу відкриття спадщини звернулася до Перечинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що стверджується витягом №38850738, виданим 10 листопада 2014 року, про реєстрацію в Спадковому реєстрі спадкової справи №06/2014 стосовно спадкодавця [PERSON], який помер [INFO]. Однак, як вбачається з повідомлення Перечинської державної нотаріальної контори №80/01-16 від 19 грудня 2014 року, [PERSON] відмовлено у оформленні спадщини, оскільки свідоцтво про право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] за життя спадкодавця [PERSON] не було оформлено та не було зареєстровано у встановленому законодавством порядку. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Згідно ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно ч.1 та ч.2 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно ч.1 та ч.5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, з урахуванням вищевикладеного, та того, що інших спадкоємців, які б мали обов'язкову частку у спадщині та виявили намір прийняти її за [PERSON], який помер [INFO], немає, а також того, що позивачка [PERSON] фактично прийняла спадщину за заповітом, однак у неї існують певні перешкоди в оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку, а тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту, а саме визнання права власності на спадкове майно, вважає, що позов підлягає задоволенню. Тому,

Outcome: approved