Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

позивачка [PERSON], яка дії в інтересах неповнолітнього [PERSON], звернулася до відповідачів з уточненими позовними вимогами - просила суд стягнути солідарно з відповідачів 5889,01 грн. майнової шкоди, а також стягнути з [PERSON] 7000 грн. моральної шкоди, а з [PERSON] - 10 000 грн. моральної шкоди. Також просила стягнути з відповідачів понесені витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.02.2016р. неповнолітні [PERSON] та [PERSON] визнані винними та засуджені за ч.2 ст. 296 КК України до двох років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком один рік. Син позивачки - потерпілий в даному кримінальному провадженні. Окрім кримінальної відповідальності засуджені мають понести і цивільно-правову відповідальність - відшкодувати заподіяну моральну та майнову шкоду. Оскільки останні є неповнолітніми, продовжують навчання, не мають майна достатнього для відшкодування завданої ними шкоди, така повинна бути відшкодована їхніми батьками. Майнова шкода, яка становить 5889,01 грн., полягає у витратах на лікування внаслідок отриманих сином [PERSON] травм та витратах на протезування, оскільки в результаті отриманих травм при події, що мала місце 29.05.2015р. в с.Загірне Стрийського району, син з 01.06.2015р. по 05.06.2015р. перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Стрийської ЦРЛ з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, забій грудної клітки справа, забій лівої кисті, опікова рана шиї, травматичний злам 1/1 зубів. З 30.05.2015р. по 30.05.2015р. та з 08.06.2015р. син амбулаторно лікувався у дитячого невропатолога з діагнозом: стан після перенесеної ЗЧМТ, струс головного мозку, церебрастенічний синдром. За період стаціонарного та амбулаторного лікування нею за власні кошти були придбані медикаменти на суму 449,01грн., що підтверджено довідками Стрийської ЦРЛ №563 від 09.07.2015р. та аптеки №1 м.Стрия про вартість призначених для лікування медикаментів, що є в матеріалах справи. Вартість лікування та протезування травматичного зламу 1/1 зубів згідно з актом виконаних робіт приватного підприємства «Апекс стоматологія» м.Стрий №9 від 29.09.2016р. становить 5440,00 грн. Окрім цього [PERSON] у зв'язку з протиправною поведінкою [PERSON] та [PERSON] зазнав значних фізичних та душевних страждань, а саме: після події він тривалий час не міг нормально харчуватися, розмовляти; його досі переслідують головні болі; він не може виконувати фізичні вправи. Між неповнолітніми завжди були дружні стосунки тому такі публічні знущання над ним з боку [PERSON] та [PERSON] та цинічні приниження (гасіння об шию сигарети, поливання голови пивом, нанесення численних побоїв, вибиття зубів), вплинули на соціальні зв'язки сина. Дана подія вибила сина з нормальної колії життя сина, внаслідок перенесених образ він став замкнутим, перестав спілкуватися з однолітками, не відвідує громадські місця, втратив душевну рівновагу, погано спить, знервується, чого раніше не було. З огляду на зазначене позивачка просила стягнути з відповідачки [PERSON] завдану злочином моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., з відповідачки [PERSON] - 7 000 грн. Різницю в розмірі морального відшкодування пояснює тим, що [PERSON] був більш активним при скоєнні кримінального правопорушення, а його злочинні дії по відношенню до потерпілого були більш зухвалими. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Маципура Г.І. позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити, покликаючись на викладені в позові обставини. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Маков'як І.П. позовні вимоги визнали частково. [PERSON] пояснила, що визнає уточнені позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди, які підлягають стягненню з неї та [PERSON] в солідарному порядку. Моральну шкоду згідна відшкодувати частково в розмірі 1000 грн. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала письмову заяву, в якій зазначала, що позов визнає частково, зважаючи на роль кожного учасника у вчиненні злочину та витраченим коштам на усунення його наслідків. Вважала, що обставини, на які позивач покликається як на підставу відшкодування моральної шкоди, не відповідають дійсності, оскільки потерпілий [PERSON] після згаданих подій нормально спілкувався з однолітками, в тому числі і з її сином, гуляв з ними, всі відносились до нього нормально, що свідчить про те, що жодних негативних наслідків потерпілий не переніс. Тому згідна відшкодувати моральну шкоду в розмірі 1000 грн. з огляду на своє матеріальне становище. Також згідна сплатити матеріальну шкоду в розмірі 1000 грн. (витрати на придбані ліки), хоч вона й не підтверджена належними і допустимими доказами. Матеріальну шкоду в частині стягнення витрат на протезування зубів не визнає, оскільки її син не причетний до заподіяння [PERSON] цього тілесного ушкодження - травматичного зламу зубів. Представник служби в справах дітей Стрийської РДА в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, відповідачки [PERSON] та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування; збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31.03.89 покладаючи на підсудного обов'язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Суд може зменшити розмір відшкодування заподіяної шкоди лише з підстав, передбачених законодавством (ст.137 КЗпП України або ст.454 ЦК України), з наведенням у вироку відповідних мотивів. Не підлягає зменшенню розмір шкоди, якщо вона заподіяна злочинними діями засудженого, вчиненими з корисливою метою. Солідарну відповідальність по відшкодуванню шкоди несуть особи, діяння яких були об'єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їх спільних дій. При вчиненні злочину кількома особами вони несуть солідарну відповідальність за заподіяну шкоду по епізодах злочину, в яких встановлено їх спільну участь. Разом з тим є неприпустимим покладення солідарної відповідальності на осіб, яких хоча й притягнуто до кримінальної відповідальності в одній справі, але за самостійні злочини, не пов'язані спільним наміром, а так само на осіб, коли одних з них засуджено за корисливі злочини, наприклад, за розкрадання, а других - за халатність, незважаючи на те, що дії останніх об'єктивно сприяли першим у вчиненні злочину. Згідно із ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.п.5,9 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995р «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, розмір моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого-спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч.3 ст.33 ЦК України неповнолітня особа несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до статті 1179 цього Кодексу. За ч.ч.1,2 ст..1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Судом встановлено, що згідно з вироком Стрийського міськрайонного суду від 08.02.2016р. встановлено, що 29 травня 2015р. в період з 17:00 год. по 19:30 год. неповнолітній [PERSON], діючи у групі осіб разом з неповнолітнім [PERSON], знаходячись в альтанці лісової зони відпочинку с. Загірне Стрийського району Львівської області, проявляючи зневагу до відпочиваючих, ігноруючи прийняті у суспільстві норми моралі та правила поведінки, бажаючи самовиразитись за рахунок приниження інших осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, не реагуючи на зауваження сторонніх осіб з вимогою припинити протиправні дії, безпричинно, з хуліганських спонукань, вчинили щодо відпочиваючого неповнолітнього [PERSON] незаконні дії, що виразилися у наступному. Так, діючи з особливою зухвалістю, [PERSON] безпричинно вилив потерпілому [PERSON] на голову пиво, штовхав його, уперто, протягом тривалого часу наносив йому численні удари руками, ногами по голові та тілу, внаслідок чого спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді синця в ділянці п'ятого ребра, по середньо-пахвинній лінії справа, синця на задній поверхні верхньої третини правого плеча, забійну черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій грудної клітки справа, забій лівої кисті, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. [PERSON] діючи з особливою зухвалістю, безпричинно припалив потерпілому недопалком сигарети шию, а також наніс удар кулаком правої руки в обличчя в ділянку рота, внаслідок чого спричинив тілесні ушкодження у вигляді: округлого садна з еритемою (опік) в ділянці задньої поверхні шиї, синця з ранкою на верхній губі дещо справа зі сторони слизової, травматичного зламу коронок першого правого та лівого зубів верхньої щелепи, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров'я. Цим вироком [PERSON] та [PERSON] визнано винними та призначено покарання за ч. 2 ст. 296 КК України. Відповідно до виписки № 4445 виданої Стрийською ЦРЛ [PERSON] [INFO] народження, який знаходився на стаціонарному лікуванні з 01.06.2015р. по 05.06.2015р. йому встановлено діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, забій грудної клітки справа, забій лівої кисті, опікова рана шиї, травматичний злам 1/1 зубів. Відповідно до акту виконаних робіт наданого ПП «Апекс стоматологія» №9 від 29.09.2016р. загальна сума наданих стоматологічних послуг [PERSON] (діагноз злам 11 зуба в ділянці кореня зуба) становить 5440,00 грн. Дана сума підтверджена долученими позивачем квитанціями. Згідно з даними від 14.07.2015р., які надані ПП [PERSON] на запит адвоката Мацапури Г.І., хворим [PERSON] відповідно до довідки від 09.07.2015р., що видана Стрийською ЦРЛ, придбані за власні за кошти на ступні медикаменти: анальгін 2.0 - 2 амп., дімедрол 1.0 - 2 амп., магнія сульфат 25% 5.0 - 10 амп., дексаметазон 1.0 - 10 амп., новокаїн - 1 фл., нейровітан - 28 таб., фуросемід 2.0 - 3 амп., нейрорубін 2.0 - 3 амп., шприци одноразові 20шт., Rtg плівка 18*24, 2шт., Rtg плівка 24*30, 1 шт. Загальна вартість останніх становить 449,01 грн. Отже, враховуючи преюдиційність вироку суду, суд вважає доведеним заподіяння [PERSON] та [PERSON] позивачу матеріальної шкоди позивачу в розмірі 5889,01 грн. (5440 + 449,01). Позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі. Стягнення матеріальної шкоди слід проводити солідарно з [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], та [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], оскільки у [PERSON] та [PERSON] відсутнє майно, достатнє для відшкодування завданої ними шкоди, а їхні діяння були об'єднані спільним злочинним наміром та заподіяна ними матеріальна шкода стала наслідком їх спільних дій. Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, суд приходить до висновку, що наведеними вище доказами підтверджуєтьсяфакт заподіяння [PERSON] внаслідок вчинення щодо нього [PERSON] та [PERSON] злочину моральної шкоди, яка полягає у тяжкості фізичних та моральних страждань внаслідок завданих йому тілесних ушкоджень, тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках - після події він тривалий час не міг нормально харчуватися, розмовляти, його переслідували головні болі, порушився сон, внаслідок пережитого приниження втратив душевну рівновагу, появилася нервозність, став замкнутим, почував себе ображеним, перестав спілкуватися з однолітками, не відвідував громадські місця, що вплинуло на його соціальні зв'язки, та вимагало часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану. Однак, враховуючи участь [PERSON] та [PERSON] у вчиненні злочину та різні за тяжкістю тілесні ушкодження, завдані останніми [PERSON], а відтак різні негативні наслідки від таких, суд вважає неприпустимим покладення на відповідачів солідарної відповідальності в частині відшкодування моральної шкоди. Відтак, враховуючи принцип виваженості, розумності та справедливості, суд приходить до висновку про те, що стягнення з [PERSON] 4000 грн. та з [PERSON] - 6000 грн. буде достатньою компенсацією за завдану [PERSON]моральну шкоду. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню в дохід держави судовий збір по 275,60 грн. з кожного та на користь позивачки по 500 грн. судових витрат на правову допомогу, які, згідно квитанції №79 від 05.10.2016р. становить 1000 грн.

Outcome: partial