Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивачка в позовній заяві просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з нього аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що подружнє життя між ними не склалось, шлюбні відносини припинені у зв`язку з тим, що вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, між ними втрачено взаєморозуміння. З серпня 2019 року шлюбні відносини припинені та вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про слухання справи за його відсутності, позов визнає. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 жовтня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та встановлено відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Також встановлено відповідачці п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини. Сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 04 жовтня 2014 року Виконавчим комітетом Вознесенської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, актовий запис № 29, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб./а.с. 6/ Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. /а.с. 7/ Сторони припинили шлюбні відносини з серпня 2019 року у зв`язку з тим, що вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, між ними втрачено взаєморозуміння. При таких обставинах, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо, та суперечить інтересам сторін. Відповідно до вимог ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них та інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, а тому не вбачає законних підстав для надання строку для примирення сторонам та вважає необхідним розірвати шлюб між сторонами. Спорів про розподіл майна та виховання дитини сторони не мають. Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Аналізуючи зібрані по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримування неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стосовно розподілу судових витрат, враховуючи вимоги п.1 ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог та визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки половину сплаченого нею судового збору за позовними вимогами про розірвання шлюбу в розмірі 420,40 грн., інша частина судових витрат в розмірі 420,40 грн. має бути повернута позивачці із державного бюджету Оскільки, позивачка при звернені до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів, звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved