Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що із відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 04.06.2015 року розірвано. Стверджує, що від даного шлюбу із [PERSON] в сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні, так як відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків та не надає їй жодної матеріальної допомоги. Вказує, що відповідач офіційно не працевлаштований, а тому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, при цьому зазначила, що 20.09.2009 року між нею та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб, який 04.06.2015 року розірвано. Пояснила, що від даного шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач та батько дитини [PERSON] протягом декількох останніх місяців не допомагає матеріально утримувати дочку [PERSON], не цікавиться її життям, не бере участі у вихованні останньої, а тому просить ухвалити рішення, яким стягувати з останнього в її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі по 1500 грн. щомісячно до досягнення такою повноліття. Представник позивачки адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги своєї довірительки. Окрім цього зазначив, що після розірвання шлюбу між сторонами була усна домовленість, що відповідач [PERSON] буде сплачувати позивачці [PERSON] по 500 грн. щомісячно на утримання їхньої дочки [PERSON], однак починаючи з жовтня місяця 2017 року відповідач перестав надавати позивачці кошти на утримання їхньої дочки. Обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків. Просив суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивачки [PERSON] аліменти в розмірі по 1500 грн. щомісячно на утримання їхньої дочки [PERSON] до досягнення такою повноліття. Крім того, просив суд стягнути з відповідача [PERSON] в користь його довірительки, понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн., так як довірительці було надано юридичну консультацію біля двох годин, написання позовної заяви та доповнення до неї, а також участь у двох судових засіданнях. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак в матеріалах справи міститься довіреність, згідно якої його інтереси представлятиме представник [PERSON] Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя визнав частково. Зазначив, що довіритель [PERSON] згідний сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 850 грн. щомісячно. В запропонованому позивачкою розмірі сплачувати аліменти його довіритель не має змоги, оскільки він ніде не працює, має на утриманні вагітну дружину, з якою проживає у орендованій ним квартирі в РП. Заперечив той факт, що довіритель не цікавиться життям дочки [PERSON]. Покликався і на те, що його довіритель донедавна, зокрема до жовтня місяця 2017 року сплачував позивачці кошти на утримання їхньої дочки в розмірі 500 грн. щомісячно. Окрім цього, такий забезпечував дочку одягом та побутовими речами. Просив суд відмовити в частині позовних вимогах про стягнення з його довірителя в користь позивачки [PERSON] витрат, понесених такою на правову допомогу в розмірі 1000 грн., оскільки відповідач поніс більші витрати по наданні правової допомоги, приїжджав з закордону, надавав нотаріальну довіреність на представництво його інтересів в суді. Заслухавши пояснення позивачки, її представника та представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, суд приходить до висновку, що даний позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2009 року по 04.06.2015 року, що підтверджується матеріалами справи (копією рішення Мостиського районного суду про розірвання шлюбу). Від даного шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON], 31.05.2011р.н., яка після розлучення батьків залишилася проживати з матірю, позивачкою по справі [PERSON], чого також не заперечили в судовому засіданні сторони та їх представники. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як відомо із змісту ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідач [PERSON], починаючи з жовтня місяця 2017 року добровільно не надає кошти на утримання дочки, не піклується про її матеріальне забезпечення. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються такими доказами по справі, зокрема: копією рішення Мостиського районного суду Львівської області від 04.06.2015 року про розірвання шлюбу між сторонами; копією свідоцтва про народження дитини [PERSON], [INFO]; копією паспорта позивачки [PERSON]; копією свідоцтва про шлюб, укладеного між відповідачем [PERSON] та [PERSON]; копіями фіскальних чеків; лікарською довідкою видана на імя [PERSON]; іншими матеріалами справи. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ст.182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Судом враховано матеріальне становище позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON], що весь тягар по утриманню дитини [PERSON], 31.05.2011р.н. лежить на позивачці, також те, що відповідач є працездатним, має на утриманні дружину [PERSON], котра перебуває в стані вагітності, враховано розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» для дітей віком від 6 до 18 років з 1 травня становить 1777 гривень та інші обставини, що мають істотне значення, а також те, що обовязок по утриманню дитини покладається на обох батьків та інтереси їхньої дитини будуть у такий спосіб захищені. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Своїми процесуальними правами сторони розпорядились на власний розсуд. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Із ст.213 ЦПК України відомо, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Беручи до уваги усі наведені докази та обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] на утримання дитини: [PERSON], 31.05.2011р.н., аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Із зміною матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, або інших обставин, що мають значення, сторони мають право звернутися до суду з відповідною позовною заявою про зміну розміру аліментів. Виходячи з вимог ст.367 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Щодо позовних вимог позивачки [PERSON] в частині стягнення з відповідача [PERSON] витрат на правову допомогу, то з даного приводу слід зазначити наступне. В ч.1 ст.79 ЦПЦ України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно з п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно роз'яснень, викладених в п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст.ст. 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У відповідності до ст.1 Закону України від 20.12.2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як відомо із квитанції Колегії адвокатів Мостиського району за №410 від 08.11.2017 року позивачкою [PERSON] за надання правової допомоги сплачено 1000 грн. Із матеріалів справи та пояснення представника позивачки [PERSON] адвоката [PERSON] вбачається, що останній виготовляв позивачці позовну заяву та доповнення до неї, надавав консультаційні юридичні послуги з приводу вищевказаної справи, брав участь у двох судових засіданнях. Суд вважає, що витрати на правову допомогу у сумі 1000 грн. позивачкою [PERSON] документально підтверджені та не перевищують встановлений законом граничний розмір, однак враховуючи те, що позовні вимоги позивачки задоволено частково (67% від заявлених позовних вимог (1000 гривень із 1500 гривень), з відповідача на її користь слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 670 гривень (1000 гривень х 67 %). Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У відповідності до ст.1 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, поданою фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. З 1 січня 2017 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1 600,00 грн., розмір судового збору становить 640,00 грн. (1 600 грн. х 0,4 = 640,00 грн.). Оскільки позовні вимоги позивачки [PERSON] задоволені частково (67% від заявлених позовних вимог), а остання у відповідності до Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати такого, то з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір, відповідно до ст.88 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в розмірі 428,80 грн. (640*67%=428,80). Решту суми судового збору у розмірі 211, 20 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial