Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], 3-я особа: [PERSON] про припинення права особи на частку квартири за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що 15.11.1996 р., перебуваючи у шлюбі з відповідачем, вони разом із 3-ю особою в результаті укладення договору міни стали власниками даної квартири. В подальшому з 1997 року відповідач покинув сім`ю та з цього часу перестав мешкати в цій квартирі, а в 1999 р. сторони розірвали шлюб. Як стверджує позивачка, ще у 1997 році вони поділили майно, яке придбали під час шлюбу таким чином: автомобіль «Опель» дістався відповідачу, а 1/3 частина квартири залишилася їй. Офіційно це оформити вони не змогли за різних обставин. [PERSON] стверджує, що вона несе всі витрати на утримання вказаної квартири, проводить її ремонт та сплачує комунальні платежі. На підставі викладеного позивачка просить суд припинити право власності [PERSON] на 1/3 частину вищевказаної квартири та визнати за нею право власності на цю частину квартири. В подальшому позивачка доповнила свої позовні вимоги та просила суд зобов`язати Відділ державної виконавчої служби Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області зняти арешт з 1/3 частини квартири за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] У судовому засіданні [PERSON] підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнав та в судовому засіданні підтвердив всі обставини, на які посилалася [PERSON] Представник відповідача Відділу державної виконавчої служби Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області Гунченко М.Ю. позов не визнав та в судовому засіданні пояснив, що в його провадженні знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з відповідача [PERSON] шкоди на користь декількох осіб на загальну суму 6000000 (шістсот тисяч) грн., добровільно відповідач борг не сплатив, тому ним була винесена постанова про накладення арешту на все його нерухоме майно, куди ввійшла і 1/3 частина вищевказаної квартири. Представник відповідача вважає, що підстав для зняття арешту немає. 3-я особа [PERSON] надала до суду телефонограму в якій просила розглядати справу без її участі. Суд з'ясувавши думку сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору міни від 15.11.1996 р., зареєстрованого державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON], [PERSON] (тепер [PERSON]) та їх донька [PERSON] (тепер [PERSON]) стали власниками квартири за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки КП «Куп`янське БТІ» від 23.04.2014 р. [PERSON] на праві спільної сумісної приватної власності належить на підставі договору міни №2-3389 від 15.11.1996 р. квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до «Сводного акта» на вищевказану квартиру її власниками вказані [PERSON], [PERSON] (тепер [PERSON]) та їх донька [PERSON] (тепер [PERSON]) (а.с.17). Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 24.07.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Куп`янського міського управління юстиції Харківської області, шлюб між сторонами розірваний 10.12.1999 року (а.с.20). На підставі наданих декількох актів про не проживання [PERSON] за вищевказаною адресою та пояснень сторін, судом встановлено, що дійсно останній не проживає у вказаній квартирі з 1997 року по теперішній час, але залишається там зареєстрованим. Відповідно до копії постанови про арешт майна боржника від 16.07.2013 року, винесеного старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Куп`янського міськрайонного управління юстиції Харківської області Гунченко М.Ю., накладений арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON] (у справі про стягнення 200000 грн. на користь [PERSON]) Сторони також не заперечували про факт наявності ще двох аналогічних постанов на аналогічні суми на інших осіб. Всього сума стягнення боргу з [PERSON] складає 600000 грн. Згідно ч.3 ст. 640 ЦК України Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Відповідно до вимог п.1 ст. 221 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. З приводу поділу подружнього майна сторони до суду не зверталися. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що посилання сторін на те, що вони у 1997 році добровільно поділили майно, придбане під час шлюбу, але не оформили це належним чином через різні причини, не відповідає вимогам закону та не може бути підставою для задоволення позову про припинення права [PERSON] на 1/3 частину вищевказаної квартири. Також суд не може задовольнити вимоги позивачки про зняття арешту з вказаної квартири, накладений постановою державного виконавця від 16.07.2013 року, тому що ця вимога ґрунтується на бажанні сторін уникнути небажаних для них наслідків, викликаних стягненням з відповідача [PERSON] істотної суми боргу на користь [PERSON] та інших. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed