Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 09.08.2021 року отримала постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 06.09.2021 року про відкриття виконавчого провадження №66710730 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 07.05.2021 року за реєстровим №32010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості в сумі 87098 грн. 62 коп. за кредитним договором №223 від 14.04.2004 року, укладеним з АТ «Індустріально-експортний банк», право вимоги за яким було відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Груп Фактор» та в подальшому на користь ТОВ «Фінпром маркет». Позивачка зазначила, що кредитний договір №223 від 14.04.2004 року вона не укладала, підпис на договорі їй не належить. Жодних повідомлень про існуючи заборгованість вона не отримувала. Згідно умов нібито укладеного кредитного договору кредит надавався строком на 12 місяців, з 14.04.2004 року по 13.04.2005 року. Таким чином, з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Крім того, кредитний договір нотаріально не посвідчувався. В зв`язку з чим, виконавчий напис було вчинено нотаріусом незаконно. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила визнати незаконними дії приватного нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису 07.05.2021 року за реєстровим №32010 та визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. \~ \~ \~ \~Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 16.09.2021 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою від 22.09.2021 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. \~ \~ \~ \~Також ухвалою від 16.09.2021 року було задоволено клопотання позивачки про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса. В наданому в подальшому клопотанні, позивачка просила розглянути справу за її відсутності, зазначила про підтримання позову та наполягала на його задоволенні. \~ \~ \~ \~Відповідач в особі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» за викликами явку свого представника не забезпечив, про поважність причин неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. Проте, подав заяву, в якій зазначив про визнання вимог в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В зв`язку з чим, у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України просив вирішити питання про стягнення з відповідача 50% судового збору, сплаченого позивачкою за подачу позовної заяви та заяви про забезпечення позову. \~ \~ \~ \~Також відповідачем було подано клопотання про врегулювання спору за участі судді, посилаючись на можливість врегулювання спору щодо розміру заборгованості та порядку її погашення в мировому порядку. Протокольною ухвалою від 17.11.2021 року в задоволенні вказаного клопотання було відмовлено, оскільки позивачка згоди на врегулювання спору за участю судді не надавала, а також з тих підстав, що позивачкою заперечувався факт укладання кредитного договору та предметом позовних вимог є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса, а не з приводу стягнення заборгованості. Інший відповідач приватний нотаріус Остапенко Є.М. та представник третьої особи за викликами до суду не з`явились, про причини неявки не повідомили, заяв по суті справи не надали. Враховуючи подане позивачкою клопотання про розгляд справи без її участі, повторну неявку відповідачів та третьої особи, суд з урахуванням положень ст.ст.211,223,247 ЦПК України, визнав за можливе провести подальший розгляд справи за відсутності сторін та третіх осіб, на підставі наявних матеріалів справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 07.05.2021 року за реєстровим №32010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованість за кредитним договором №223 від 14.04.2004 року, яка виникла за період з 13.12.2020 року по 07.05.2021 року, в сумі 87048 грн. 62 коп., що становить заборгованість за тілом кредиту, а також плату за вчинення виконавчого напису в сумі 50 грн. \~ \~ \~ \~Вказаний виконавчий напис відповідачем було пред`явлено до Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), де постановою державного виконавця від 06.09.2021 року було відкрито виконавче провадження №66710730. Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених\~законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення\~грошових сум\~або витребування\~ від\~боржника майна\~нотаріуси вчиняють\~виконавчі написи\~на документах,\~що встановлюють\~заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст.88 Закону України «Про нотаріат» н отаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно пп.1.1.,1.2 п.1 глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року (далі Порядок), встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пп.2.1 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про\~найменування і\~місце проживання\~або місцезнаходження\~стягувача та\~боржника; дата\~і місце\~народження боржника\~-\~фізичної особи,\~місце його\~роботи; номери\~рахунків у\~банках,\~кредитних установах,\~код за\~ЄДРПОУ для\~юридичної особи; строк,\~за який\~має провадитися\~стягнення; інформація\~щодо суми,\~яка підлягає\~стягненню,\~або предметів,\~що підлягатимуть\~витребуванню,\~включаючи пеню,\~штрафи,\~проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно пп.2.3 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Підпунктом 3.1 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені\~Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (пп.3.2 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у\~Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (пп.3.5 п.3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений пп.2.3 п.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. З урахуванням приписів ст.ст.15,16,18 ЦК України, ст.ст.50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Під час розгляду справи відповідачем не було представлено суду доказів набуття прав вимоги за кредитним договором №223 від 14.04.2004 року, який згідно копії цього договору було укладено між позивачкою [PERSON] та АТ «Індустріально-експортний банк»; не надано доказів наявності заборгованості за кредитним договором та її розміру, періоду виникнення; направлення позивачці та отримання нею письмової вимоги щодо усунення порушень та погашення заборгованості за кредитним договором, надання такої вимоги нотаріусу разом із заявою про вчинення виконавчого напису. Згідно наданої позивачкою копії кредитного договору №223 від 14.04.2004 року вбачається, що кредит надавався позичальнику строком на 12 місяців, до 13.04.2005 року. Графіком повернення кредиту було передбачено здійснення щомісячних платежів в період з 15.05.2004 року по 12.04.2005 року. Відповідно до оспорюваного виконавчого напису вбачається, що за останнім було запропоновано стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 87048 грн. 62 коп., яка виникла за період з 13.12.2020 року по 07.05.2021 року, в сумі 87048 грн. 62 коп. Вказане свідчить про те, що відповідна вимога була заявлена поза межами встановленого ст.257 ЦК України трирічного строку позовної давності та заборгованість не є безспірною. Крім того, суд враховує наступне. Відповідно \~до п.1 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 (далі Перелік), передбачено стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Пунктом 2 вказаного Переліку було встановлено, що для одержання\~виконавчого напису\~за кредитними\~договорами,\~за якими\~боржниками допущено\~прострочення платежів\~за зобов`язаннями,\~додаються: а)\~оригінал кредитного\~договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зазначений Перелік було доповнено пунктом 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення Змін, що вносяться до Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Поряд з цим, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа №826/20084/14), яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, було визнано нечинною та незаконною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 в частині, зокрема, п.2 змін, що вносяться до Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Таким чином, оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису п.2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, втратив законну силу внаслідок визнання судовим рішенням нечинною та незаконною постанови Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662, нотаріус мав право вчиняти виконавчий напис лише про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами. Поряд з цим, з кредитного договору №223 від 14.04.2004 року вбачається, що останній нотаріально не посвідчувався. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про вчинення виконавчого напису без дотримання вимог ст.88 Закону України «Про нотаріат» пп.2.3,3.1 п.2 глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, за відсутності передбачених для цього законних підстав. \~ \~ \~ \~В зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог і визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 07.05.2021 року за реєстровим №32010 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. \~ \~ \~ \~В частині заявлених вимог про визнання незаконними дій приватного нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, суд вважає, що вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки не є належним та ефективним способом захисту порушеного права та не грунтуються на положеннях ст.16 ЦК України, п.10 ч.2 якої передбачено такий спосіб захисту, як визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Належним способом захисту у спірних правовідносинах є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вимога про що також заявлена позивачкою та грунтується на законі. \~ \~ \~ \~В поданому клопотанні відповідач, в зв`язку із визнанням ним позову, у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України просив стягнути з нього 50% судового збору, сплаченого позивачкою за подачу позовної заяви та клопотання про забезпечення позову. Проте, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено звільнення відповідача від сплати 50% та повернення позивачу судового збору за подачу позовної заяви. А тому, понесені позивачкою витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 454 грн. за клопотання про забезпечення позову, яке було задоволено судом, підлягають стягненню на її користь з відповідача в повному обсязі. В частині стягнення 50% судового збору, сплаченого за подачу позову, суд враховує, що згідно тієї ж ч.1 ст.142 ЦПК України така можливість передбачена в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. З урахуванням положень ст.217 ЦПК України розгляд справи по суті розпочався в першому судовому засіданні, призначеному на 20.10.2021 року. Клопотання про визнання позову було направлено відповідачем засобами поштового зв`язку 03.11.2021 року, тобто після початку судом розгляду справи по суті, в зв`язку з чим відсутні підстави для застосування положень ч.1 ст.142 ЦПК України. З урахуванням наведеного, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 908 грн., сплачений за подану позовну заяву, судовий збір в сумі 454 грн., сплачений за задоволене клопотання про забезпечення позову, а всього судовий збір в сумі 1362 грн. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial