Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

позивачка звернулась до відповідача з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого Гологірською сільською радою Золочівського району Львівської області 12 квітня 1988 року, актовий запис № 5. В обґрунтування покликалася на те, що 12.04.1988р. зареєструвала шлюб з відповідачем, після чого змінила дівоче прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]». Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] [INFO]. народження. Різні погляди на життя та ведення спільного господарства призводили до сварок та скандалів між нею і відповідачем. У 1991р. після однієї із сварок відповідач поїхав до своїх батьків в с. Добряни Стрийського району і не повернувся. Оскільки з моменту припинення подружніх стосунків пройшло двадцяти п'яти років подальше спільне проживання з відповідачем неможливе тому вирішила шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка в судове засідання через віддаленість місця її проживання та стан здоров'я не з'явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач належним чином повідомлявся про місце і час розгляду справи, що підтверджується наявними у справі судовими повістками. Судова повістка про виклик на 19.05.2016р. надсилалася рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Однак, повернута за закінченням терміну зберігання, оскільки відповідач для отримання такої в поштове відділення не з'явився. У відповідності до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Окрім цього, вимогами ч.1 ст.77 ЦПК України передбачено, що сторони повинні повідомляти про зміну місця свого проживання (перебування, знаходження) і у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судову адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З огляду на наведене суд відповідно до вимог ст.224 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідача та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч.ч.2,4 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 цього Кодексу позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що розлад у сім'ї є стійким та тривалим - сторони приблизно 25 років разом не проживають, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, тому є всі підстави вважати, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. Неповнолітніх дітей чи майнового спору між сторонами на час розгляду даної справи немає. На підставі ст.. 88 ЦПК України судові витрати стягнути з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved