Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, вказавши в позові, що 09 листопада 2009 року між відповідачем [PERSON], [INFO], та позивачкою [PERSON], [INFO], був укладений шлюб, про що у Книзі реєстрації актів про одруження у виконавчому комітеті Синьовецької сільської ради зроблено відповідний запис 09 листопада 2009 року за № 06. Від шлюбу з відповідачем у сторін народилася донька: [PERSON], [INFO]. Спільна донька, [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, а відповідач проживає окремо та жодної допомоги з моменту залишення сім'ї не надає. Рішенням Глибоцького районного суду від 23.12.2016 року шлюб між сторонами був розірваний. Рішення набрало законної сили 04.01.2017 року. Відповідач їздить за межі України на заробітки, до дитини приходить 1-2 рази на рік, коли приїздить в Україну. Участі в догляді, вихованні, оздоровленні дитини відповідач не приймає. Крім того, з приводу участі у вихованні спільної дитини між сторонами виникають постійні конфлікти, спровоковані відповідачем При зверненні до відповідача на початку цього року з проханням надати нотаріальну заяву-згоду для виїзду днини з позивачкою за кордон під час літніх канікул для оздоровлення дитини на море відповідач відмовив і сказав, що «море є і в Україні». При цьому сам відповідач майже весь рік перебуває за межами України. Просить суд надати дозвіл на виїзд [PERSON] [INFO], за межі України до Румунії, Республіки Болгарія, Угорщини, Республіка Австрії, Чеської Республіки, Республіки Польща та Федеративної Республіки Німечинни з матір'ю [PERSON] [INFO], в період з 15.06 2018 року по 31.08.2018 року. 21 червня 2018 року до суду від відповідача [PERSON], надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позову, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. 20 липня 2018 року до суду, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій просять, ухвалити рішення, яким надати дозвіл на виїзд [PERSON] [INFO], за межі України до Румунії, Республіки Болгарії, Угорщини, Республіка Австрії, Чеської Республіки, Республіки Польща та Федеративної Республіки Німечинни з матір'ю [PERSON] [INFO] в період шкільних канікул. Позивач [PERSON], та її представник [PERSON], в судове засідання не з'явилися, проте направили до суду заяву, в якій просять справу розглянути без їх участі, позов просять задовольнити в повному обсязі. Представник вiдповiдача [PERSON] - [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині дозволу на виїзд дитини на період осінніх канікул до держав Румунія і Болгарія, в іншій частині позовних вимог заперечував проти їх задоволення, посилаючись на їх безпідставність. Представник третьої особи - служби у справах дітей Глибоцької РДА Лотоцька Тетяна Михайлівна в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Вислухавши пояснення учасників процесу та, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Так, згідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 12 серпня 2010 року [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками зазначені сторони по справі. Відповідно до змісту ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Суд, враховуючи те що виїзд дитини за кордон, сприятиме в першу чергу оздоровленню, а також розширенню світогляду дитини та відпочинку та добре позначиться на фізичному, духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, вважає можливим надати дозвіл на даний виїзд за межі України в Румунію та Республіку Болгарія на протязі осінніх шкільних канікул 2018 року, оскільки це сприятиме захисту законних інтересів дитини. В іншій частині позовні вимоги не знайшли свого обґрунтування під час розгляду справи, оскільки не підтвердженні належними і допустимими доказами. На підставі викладеного, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»,

Outcome: partial