Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому з урахуванням збільшення позовних вимог просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. з дня предявлення цього позову та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач кошти на утримання сина після розірвання шлюбу не надає. Син повністю перебуває у неї на утриманні. Їй одній важко утримувати дитину. Вважає, що відповідач як батько повинен брати участь в утриманні дитини. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, зазначила, що вони з відповідачем дійшли згоди про те, що останній зобовязався сплачувати їй аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 грн. щомісячно, за умови, що вона не чинитиме йому перешкод у спілкуванні з дитиною. Зобовязалась не перешкоджати у спілкуванні батька з дитиною. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав. Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного: Встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Обовязок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обовязок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року регламентовано, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а за домовленістю між ними той із них, хто проживає окремо від дітей, може брати участь у їх утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням матеріального становища позивачки, яка надає матеріальну допомогу дитині, однак самостійно не може повноцінно утримувати його, оскільки несе інші витрати повязані з його фізичним, духовним та моральним розвитком, молодий вік відповідача, те, що представник відповідача позов визнав, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання дитини аліменти у розмірі 3000 гривень. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн.

Outcome: approved