overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. Позивачка в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали, позивач згоден на розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 листопада 2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що зроблено актовий запис №516, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалось. Спроби зберегти сім'ю виявились марними, сторони на даний час подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору про розподіл майна сторони не мають. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. Позивачка в судовому засіданні вимоги позову підтримала, просила шлюб розірвати, прізвище залишити їй «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згоден на розірвання шлюбу, прізвище просив прізвище замінити йому на дошлюбне «[PERSON]». Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 лютого 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, про що зроблено актовий запис №30, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Подружнє життя у сторін не склалось. Спроби зберегти сім'ю виявились марними, сторони на даний час подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору про розподіл майна сторони не мають. Відповідно до статті 56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прівищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином, в телефонному режимі повідомив, що на розлучення згоден. Суд, вислухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 лютого 1993 року Відділом ЗАГСу Фастівського міськвиконкому у Київській області, про що зроблено актовий запис №45, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], Подружнє життя у сторін не склалось. Спроби зберегти сімю виявились марними, примирення між сторонами не відбулося, сторони на даний час подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору про розподіл майна сторони не мають. Згідно статті 56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прівищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. Позивачка та її представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримали, просили шлюб розірвати, прізвище залишити їй «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 24 квітня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що зроблено актовий запис №84, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Подружнє життя у сторін не склалось. Спроби зберегти сім'ю виявились марними, сторони на даний час подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору про розподіл майна сторони не мають. Відповідно до статті 56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прівищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. Сторони в судове засідання не з'явились, про день слухання справи повідомлені належним чином, надали до суду письмові заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивачка вимоги позову підтримала, відповідач позов визнав. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 липня 2007 року Виконавчим комітетом Великоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області, про що зроблено актовий запис №06, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження . Подружнє життя у сторін не склалось. Спроби зберегти сім'ю виявились марними, сторони на даний час подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору про розподіл майна сторони не мають. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прівищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. Сторони в судове засідання не зявились, про день слухання справи повідомлені належним чином, надали до суду письмові заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивачка вимоги позову підтримала, відповідач позов визнав. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 вересня 2012 року Відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що зроблено актовий запис №301, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Подружнє життя у сторін не склалось. Спроби зберегти сімю виявились марними, сторони на даний час подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору про розподіл майна сторони не мають. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прівищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. Сторони в судове засідання не з'явились, про день слухання справи повідомлені належним чином, надали до суду письмові заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивачка вимоги позову підтримала, прізвище просила залишити [PERSON], відповідач позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09 вересня 1999 року у Дмитрівській сільській раді Фастівського району Київської області, про що зроблено актовий запис №5, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.5). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Згідно рішення виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради Фастівського району №10.4 від 30 жовтня 2008 року сторонам надано дозвіл на опіку малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою (а.с.6). Подружнє життя у сторін не склалось. Спроби зберегти сім'ю виявились марними, сторони на даний час подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору про розподіл майна сторони не мають. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прівищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. Сторони в судове засідання не з'явились, про день слухання справи повідомлені належним чином, надали до суду письмові заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивачка вимоги позову підтримала, судові витрати просила стягнути з неї, відповідач позов визнав. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 червня 2009 року виконкомом Фастівецької сільської ради Фастівського району Київської області, про що зроблено актовий запис №06, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Подружнє життя у сторін не склалось. Спроби зберегти сім'ю виявились марними, сторони на даний час подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору про розподіл майна сторони не мають. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прівищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. Сторони в судове засідання не з»явились, про день слухання справи повідомлені належним чином, надали до суду письмові заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримала, прізвище просила не змінювати, відповідач позов визнав. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 серпня 2011 року в Жеребківській сільській раді Чуднівського району Житомирської області, про що зроблено актовий запис №2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Подружнє життя у сторін не склалось. Сторони подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору про розподіл майна сторони не мають. Згідно статті 56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прівищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 грн. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. Сторони в судове засідання не з'явились, про день слухання справи повідомлені належним чином, позивачка 29.02.2016 року надала до суду письмову заяву з проханням відкласти розгляд справи в зв'язку з хворобою, але в день слухання справи, в телефонному режимі, позов підтримала, прізвище просила залишити «[PERSON]», справу розглянути в її відсутності, відповідач подав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, позов визнав, згоден на розірвання шлюбу. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 листопада 2010 року виконкомом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області, про що зроблено актовий запис №212, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.8). Подружнє життя у сторін не склалось. Сторони з грудня 2015 року подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору про розподіл майна сторони не мають. Згідно статті 56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прівищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. Сторони в судове засідання не з'явились, про день слухання справи повідомлені належним чином, позивачка надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, вимоги позову підтримала, відповідач причину неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис №741, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], та малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7-8). Подружнє життя у сторін не склалось. Спроби зберегти сім'ю виявились марними, сторони на даний час подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору про розподіл майна сторони не мають. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прівищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими. Відповідно до частини першої статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалось через різні характери та погляди на життя, із-за чого в сім'ї часто виникають сварки та непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Подружні стосунки сторони припинили, спільного господарства не ведуть, примирення не можливе. Сторони в судове засідання не з'явились, про день слухання справи повідомлені належним чином, позивачка надала до суду письмову заяву з проханням розглянути справу в її відсутність, вимоги позову підтримала, прізвище просила залишити «[PERSON]», відповідач причину неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 серпня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблено актовий запис №196, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.3). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалось. Спроби зберегти сім'ю виявились марними, сторони на даний час подружніх стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. При таких обставинах спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спору про розподіл майна сторони не мають. Згідно ст.56 Сімейного Кодексу України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на особисту свободу. Відповідно до статті 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прівищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та обґрунтованими.

Outcome: approved