Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 03 квітня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що виконавчим комітетом Василівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, був зроблений відповідний актовий запис № 03. Вони з відповідачем мають малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка посилається на те, що спочатку їхні відносини були хорошими, але згодом вони перестали розуміти одне одного. Відповідач став зловживати алкогольними напоями, в стані алкогольного спяніння вчиняв сварки, принижував її, що призвело до втрати почуттів між ними. У звязку з чим сімейно-шлюбні стосунки між ними припинені вересня 2016 року, проживають окремо. Спір про розподіл майна між ними відсутній, діти будуть проживати з нею. Питання стягнення аліментів на утримання дітей буде вирішуватися за окремим позовом. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, надала суду заяву згідно якої просить суд про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, у разі неявки відповідача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Пояснила, що сімейно шлюбні відносини між ними припинено з вересня 2016 року, спору по місце проживання дітей, поділу майна немає (а.с. 24). Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зареєстрованим місцем свого проживання (а.с.\~22-23) в судове засідання не зявився причини неявки суду не повідомив. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч. 2 ст. 197, ст. 224 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та за письмовою згодою позивача у порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 квітня 2009 року, що зареєстрований виконавчим комітетом Василівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, був зроблений відповідний актовий запис № 03 (а.с. 7), в період якого у них народились діти: син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] (а.с.\~8-9). Спільне життя подружжя не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, на побудову сімейних стосунків, а причиною позову стало те, що відповідач став зловживати алкогольними напоями, в стані алкогольного спяніння вчиняв сварки, принижував її, що призвело до втрати почуттів між ними. Сімейно-шлюбні стосунки між подружжям припинені з вересня 2016 року. Спір про поділ майна, про місце проживання дітей на день розгляду справи судом відсутній. Примиритися сторони не бажають, про що свідчить та обставина, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з вересня 2016 року та до цього часу не поновили їх (а.с. 25). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). За таких підстав, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивачки, так і відповідача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112\~СК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Обов'язок суду вирішити питання про розподіл судових витрат передбачений ст.ст. 214, 215 ЦПК України. Таким чином, у звязку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі 640 грн., сплачений нею під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного, ст.ст. 105, 112 СК України,

Outcome: approved