Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 15 вересня 2016 року. Від шлюбу в них народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказувала у позові, що через постійні конфлікти, суперечки їхнє спільне життя стало неможливим та нестерпним із-за різних характерів та поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства. Крім того, позивачка зазначає, що відповідач зловживає спиртними напоями, ображає її, застосовує до неї фізичне і психологічне насильство. Тому вважає, що їх шлюб існує лише формально й подальше збереження сім`ї є неможливим і суперечить її інтересам та намірам. Просить шлюб з відповідачем розірвати. Також позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно і до досягнення ними повноліття, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'?явився, однак подав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає повністю , просить розглянути справу без його участі у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що між позивачкою та відповідачем був зареєстрований шлюб 15 вересня 2016 року, який на даний час існує лише формально, оскільки між подружжям виникла неприязнь один до одного, шлюбні відносини припинені. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні та вихованні. За таких обставин подальше спільне проживання подружжя є неможливим. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів щомісяця і до досягнення ними повноліття, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного та

Outcome: approved