Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи тим, що рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 липня 2012 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. В шлюбі народилась дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не надавав та не надає коштів на утримання дитини в достатньому розмірі. Враховуючи що дані про трудову діяльність відповідача їй не відомо, просить стягувати з нього аліменти в її користь на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з мотивів, викладених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, погодився на сплату аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно, в решті вимог позову просив відмовити. Надав суду довідку про доходи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 листопада 2009 року (а.с.5) сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 липня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Дочку [PERSON] залишено проживати з матір'ю (а.с.7). Довідкою ТзОВ «ТЕХНОПОЛІС» підтверджено наявність постійного місця праці відповідача. Про способи виконання обов`язку утримувати дитини в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що матеріальне становище відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дочки, оскільки він на даний час офіційно працює. Тому з відповідача слід стягувати аліменти в частці від його заробітку, а не в твердій грошовій сумі. Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За приписами ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи із зазначених підстав, суд вважає, що вимога про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення в розмірі, який суд за внутрішнім переконанням вважає достатнім, а саме в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову в суд. Згідно із ч. 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного, ст. ст. 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 6, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», ст. 11, 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial