Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Стверджує, що актовим записом за №32 від 02.12.2017р. змінено прізвище доньки з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зазначає, що дочка [PERSON] вже досягнув повноліття, однак така навчається у Львівському національному аграрному університеті, у зв`язку з чим надалі потребує матеріальної допомоги. Вказує, що відповідач [PERSON] працює на тимчасових роботах за межами України, де має високий дохід, однак весь заробіток витрачає на власні потреби, не надаючи їй, позивачці, грошових коштів, достатніх на утримання дитини. Вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу дочці на час її навчання. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача [PERSON] в її користь аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно на утримання їх повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, - до закінчення нею навчання у вищому навчальному закладі, але не довше ніж до досягнення такою двадцяти трьох років. Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 30.08.2019 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд такої проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідачем [PERSON] відзиву до суду не надано, будь-які поважні причини ненадання відзиву відповідачем суду не повідомлено. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по даній справі не заперечує та просить суд справу розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] був своєчасно і належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак в суд не з`явився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 06.12.2019 року постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку позивачки [PERSON] , яка не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини такої, суд приходить до наступного висновку. Обставини справи: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилася одна дитина: дочка [PERSON] , [INFO] . Із копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 02.12.2017 року вбачається, що [PERSON] змінила установчі дані на « [PERSON] ». Слід зазначити те, що [PERSON] , [INFO] , вже досягнула повноліття, проте продовжує навчання у Львівському національному аграрному університеті. Вона навчається на стаціонарній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, а відтак надалі потребує матеріальної допомоги. Повнолітня [PERSON] проживає разом з позивачкою [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідач [PERSON] регулярно не надає коштів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання. Такий офіційно не працевлаштований, однак періодично працює на тимчасових роботах за межами України. Вказані обставини підтверджуються: копією паспорта позивачки [PERSON] ; копією свідоцтва про народження [PERSON] ; копією свідоцтва про зміну імені [PERSON] ; довідкою, виданою [PERSON] , проте, що така дійсно навчається у Львівському національному аграрному університеті; довідкою про склад сім`ї позивачки [PERSON] ; копією свідоцтва про розірвання шлюбу між сторонами; іншими матеріалами справи. ЦПК України встановлено, що: відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13); обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82); доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76); належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89). Сімейним кодексом України встановлено, що: Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Зазначене випливає також з Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п.20 якої роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Міжнародне законодавство регламентує, що: Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Підсумовуючи, суд приходить до висновку, що є всі підстави для стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання його повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO], на період її навчання у навчальному закладі, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, оскільки, як вважає суд, відповідач має можливість надавати таку допомогу. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що їх розмір не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Висновки суду: Також судом враховано стан здоров`я та матеріальне становище повнолітньої дитини; майновий стан обох сторін по справі; що відповідач є фізично здоровим та інші обставини, які мають істотне значення, а також те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків та інтереси їхньої дитини будуть у такий спосіб захищені. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Беручи до уваги усі наведені обставини та враховуючи заяву одержувача аліментів про визначення розміру аліментів саме в твердій грошовій сумі,

Outcome: partial