Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що вона має з відповідачем спільну дитину, яка проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. Оскільки відповідач, який проживає окремо від них, участі в утриманні дитини не приймає та матеріальної допомоги на її утримання не надає, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не прибула, надала суду заяву у якій просила розглянути справу у її відсутності, підтримала вимоги заяви та просила задовольнити позов з викладених у ньому підстав. Відповідач і його представник в судовому засіданні повністю визнали позов та не заперечили щодо його задоволення. При цьому, відповідач пояснив, що він в добровільному порядку надає позивачу матеріальну допомогу на утримання дитини та купує дитині речі і іграшки. Вислухавши пояснення відповідача і його представника та дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд встановив наступні обставини. Сторони є\~батьками дитини\~ [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-ОК № 324495 від 31 березня 2016 року (а.с. 8). Дитина проживає разом із матірю та перебуває на її повному утриманні. Дану обставину відповідач визнав і не оспорив. Вказане також підтверджується довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області № 469 від 16.01.2019 року (а.с. 7). Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобовязанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Під час розгляду справи із власних пояснень відповідача встановлено, що він офіційно працевлаштований. Норма частини першої статті 183 СК України передбачають, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із\~статтею 182\~СК України,\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує:\~стан здоровя\~та матеріальне\~становище дитини;\~стан здоровя\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів;\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Будь-які обставини щодо стану здоровя дитини, стану здоровя платника аліментів, наявності у нього інших дітей і/або непрацездатних батьків, наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав та інші обставин, що мають істотне значення судом не встановлено. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Норми статті 206 ЦПК України передбачають, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві; у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову; якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у звязку із задоволенням позову, судовий збір слід покласти на відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved