Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS] як на майно, що набуте під час шлюбу з відповідачем та право власності за набувальною давністю на іншу ? частину даної квартири, посилаючись на те, що дана квартира є кооперативною, членом ЖБК був її колишній чоловік - відповідач [PERSON], пайові внески були сплачені в період шлюбу, тому квартира є спільною власністю подружжя. Однак з січня 2000р відповідач залишив квартиру, не проживає в ній і не несе витрат по її утриманню і з того часу вона безперервно, відкрито володіє та користується належною йому частиною квартирою, а тому набула права власності на неї згідно ст. 344 ЦК України. Відповідач в судове засідання не з?явився повторно, про день слухання справи повідомлений належним чином, згідно отриманих судом телеграм позов визнає в повному обсязі та просить слухати справу у його відсутність. 3-тя особа в судове засідання не з?явилась, просить слухати справу у відсутність представника ЖБК. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 2.06.1984р. по 12.04.2000р. /ас 8, 10/. Під час шлюбу, а саме 17.01.1993р. ними повністю сплачені пайові внески за квартиру [ADDRESS] /ас 7/. Згідно повідомлення Київського міського бюро технічної інвентаризації від 22.05.2014р. квартира [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована /ас 19/. Відповідно до ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Згідно ст. 22 КпШС УРСР майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Встановлено, що відповідач [PERSON] з 2000р. в спірній квартирі не проживає, витрат по утриманню майна не несе, в квартирі проживає та користується нею позивачка з своєю сім'єю. Дане підтверджується актом ЖБК «Обчислювач-13» /ас 11/, довідкою ЖБК від 30.07.2014р. /ас 36/, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] про те, що з 2000р. в спірній квартирі проживає та користується нею лише родина позивачки, а тому числі її чоловік [PERSON] та донька [PERSON] Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 347 ЦК України особа може відмовитись від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про відмову від права власності. Таким чином в судовому засіданні встановлено що [PERSON] набула права власності на ? частину квартири [ADDRESS] як на майно, набуте під час шлюбу з [PERSON] Крім того, з 2000р. вона відкрито, безперервно володіє іншою ? частиною квартири [ADDRESS] в м. Києві, несе витрати по утриманню даного майна, відповідач [PERSON], будучи членом ЖБК «Обчислювач-13», фактично відмовився від свого права власності на дану частину квартири, оскільки після сплати пайового внеску не отримував свідоцтво про право власності неї та не здійснив державну реєстрацію свого права власності, добровільно залишив квартиру та в теперішній час визнав позов про визнання за [PERSON] права власності на квартиру в повному обсязі, а тому згідно ст. 344 ЦК України позивачка набула права власності на вказану частину квартири за набувальною давністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved