Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визначення їй частки у праві спільної сумісної власності на житловий будинок №84 (з господарськими будівлями і спорудами) по вул. Шевченка в с. Велятино Хустського району Закарпатської області. Позовні вимоги мотивовано тим, що з 22 грудня 1994 року перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON] 15 березня 1999 року рішенням 5 сесії 23 скликання Велятинської сільської ради сторонам була виділено у приватну власність земельну ділянку площею 0,101 га для обслуговування житлового будинку, на якій і збудований житловий будинок. За час перебування у шлюбі ними за спільні кошти та спільною працею збудовано житловий будинок в с. Велятино по вул. Шевченка, 84, Хустського району Закарпатської області. Право власності на будинок зареєстровано за розпорядженням Хустської РДА від 08.02.2000 року в Хустському ДПТІ за [PERSON] Сторони почали будівництво будинку з 1997 року, у 2000 році - будинок введений в експлуатацію. З 15 квітня 2001 року сторони проживають у вказаному житловому будинку. 23 червня 2003 року відповідачу [PERSON] видано державний акт серії Р2 №257220 на право приватної власності на землю. Сторони спільно не проживають більше семи років. Відповідач проживає з іншою жінкою. Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Позивачці, як одному із подружжя належить 1/2 частка у праві власності на житловий будинок, що набутий нею та відповідачем під час перебування у шлюбі. Оскільки правовстановлюючі документи на житловий будинок видані на імя відповідача, то з метою захисту своїх майнових прав на житловий будинок, одержання можливості державної реєстрації свого права власності на набуте у шлюбі нерухоме майно, позивачка змушена звернутись із позовом до суду. Позивачка просить визначити належну їй частку у праві спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №84 повул. Шевченка в с. Велятино Хустського району Закарпатської області в розмірі 1/2 ідеальної частки житлового будинку, залишивши житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду. Представником позивачки [PERSON] [PERSON] подано заяву про розгляд справи у відсутності позивачка та її представника, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. До заяви додано копію рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 06.12.2017 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду. На адресу суду надіслано заперечення на позов. В своїх запереченнях відповідач зазначив, що позивачкою [PERSON] не зазначено суму грошових коштів, які вона вклала у будівництво житлового будинку та до матеріалів справи не додано квитанції про сплату грошових коштів, які було нею витрачено для будівництва будинку. Відповідач [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі та провести розгляд справи у його відсутності. Розгляд справи проведено у відсутності позивачки та відповідача, відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі сторонами збудований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №84 по вул. Шевченка в с. Велятино Хустського району Закарпатської області. Право власності на житловий будинок зареєстровано за відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності №469 від 03.10.2000 року згідно розпорядження голови Хустської РДА №299 від 08.09.2000 року (а.с. 8) та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с. 6). Рішенням 5 сесії 23 скликання Велятинської сільської ради від 15 березня 1999 року [PERSON] було виділено у приватну власність земельну ділянку площею 0,101 га для обслуговування житлового будинку, на якій збудований житловий будинок. 23 червня 2003 року [PERSON] видано державний акт серії Р2 №257220 на право приватної власності на землю. (а.с.7). Відповідно до рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 06.12.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Позивачка [PERSON] проживає у [INFO]. Відповідач [PERSON] ще до розірвання шлюбу близько семи років не проживає у вказаному будинку, проживає з іншою жінкою в смт. Бородянка Київської області.Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Ні дружина, ні чоловік не зобовязані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Відповідно до вищевказаної норми СК України воно вважається таким, що належить подружжю. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України частки майна дружити та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі так і після розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. При встановлених обставинах, враховуючи, що правовстановлюючі документи виданій на відповідача [PERSON], з метою захисту майнових прав позивачки [PERSON] та похідних від нього немайнових прав, одержання можливості державної реєстрації права власності позивачки [PERSON] на набуте у шлюбі нерухоме майно, позов [PERSON] є обґрунтований та підлягає до задоволення. У відповідності ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved