Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить припинити право власності [PERSON] , яка померла [INFO] на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розміром 0,1000 га, кадастровий номер 4411800000:53:001:0073 та земельну ділянку для ведення особистого сільського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, площею 0,2125 га, кадастровий номер 4411800000:53:001:0074 за адресою: [ADDRESS] та визнати за нею право власності на зазначені земельні ділянки. Представник позивачки у судовому засідання позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити у повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у задоволенні позову просив відмовити. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що позивачка є власником житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 22 березня 2019 р., приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу Жихар Н.П., реєстр №325, після [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Лисичанську. Земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розміром 0,1000 га, кадастровий номер 4411800000:53:001:0073 та земельна ділянка для ведення особистого сільського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, площею 0,2125 га, кадастровий номер 4411800000:53:001:0074 за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності. Отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки позивачка не має можливості, оскільки в заповіті зазначено лише житловий будинок. Приватний нотаріус Лисичанського міського нотаріального округу Жихар Н.П. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22 березня 2019 р. відмовила позивачці в видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, оскільки заповітом не охоплена вся спадщина. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатом своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачка отримала право власності на житловий будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Земельна ділянка не змінила її цільового призначення. Таким чином, суд вважає надані позивачами докази достатніми та переконливими. На підставі викладеного,

Outcome: approved