Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 21.06.2011 року в Добрянській сільській раді Стрийського району Львівської області, актовий запис № 10. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликалася на те, що в неї з відповідачем не склалось сімейне життя. Часто між ними виникали сварки та непорозуміння через те, що відповідач постійно зраджував їй у подружній вірності, у зв'язку з чим вони вже більше року не проживають разом. Вона втратила до відповідача почуття поваги та любові, переконана, що подальше спільне життя неможливе, оскільки буде суперечити їх інтересам та моральним засадам суспільства. Примирення між ними неможливе, а тому наполягає на розірванні шлюбу, оскільки хоче влаштувати своє особисте життя. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечив. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, позов задовольнити. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 21.06.2011 року, який був зареєстрований у Добрянській сільській раді Стрийського району Львівської області, актовий запис № 10 /а.с. 3/. У шлюбі в подружжя народилася дочка [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає і надалі залишиться проживати з позивачкою /а.с. 6/. Сім'я фактично розпалася, а шлюб існує тільки формально, так як сторони більше року разом не проживають, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, чого вони самі не заперечили в судовому засіданні. Поновлювати сімейні стосунки та миритися сторони не бажають. Статтею 51 Конституції України та ч. 1 статті 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як роз'яснено в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд приходить до висновку, що розлад у сім'ї є стійким і тривалим, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та малолітньої дитини, оскільки її повноцінний розвиток і виховання у сім'ї, де відсутнє взаєморозуміння та існують постійні конфлікти, є неможливим, а тому позов підлягає до задоволення. Судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved