Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, та розірвання шлюбу. З позову вбачається, що сторони знаходяться в шлюбі з 15 вересня 2007 року. Шлюб зареєстрований Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 630. Від шлюбу сторони мають дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони є різними людьми з різними поглядами на життя. Відновлювати стосунки з відповідачем наміру не має. Матеріальну допомогу в добровільному порядку на утримання дітей відповідач не надає, через що позивачка 27 вересня 2016 року звернулась з позовом до суду та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дітей і до досягнення ними повноліття на свою користь. До судового засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач до судового засіданні не з'явився, надав суду письмову заяву про згоду з позовними вимогами і проханням розглянути справу за його відсутністю. Згідно із вимогами ч. 2 ст.197 ЦПК України судове засідання проведено без фіксації технічними засобами, без участі всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, згідно до свідоцтва про народження, відповідач по справі є батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 7-8). Обов'язок утримувати дітей до повноліття передбачено ст. 180 СК України . Відповідач не є інвалідом, не втратив працездатність, та зобов'язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей, однак свої обов'язки не виконує. Отже підстави, які мають значення для визначення розміру стягуваних аліментів, відповідно до ст.182 СК України, відсутні. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у вигляді 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дітей до досягнення ними повноліття, на користь матері, і стягнення здійснювати починаючи з дня звернення до суду з даним позовом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню за таких підстав. Так, сторони перебувають у шлюбі з 15 вересня 2007 року, зареєстрованому за № 630 у Саксаганському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, від якого мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.7,8 ). Згідно зі ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені понад рік, від шлюбу є неповнолітні діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Разом з тим, у відповідності до положень ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У зв`язку з такими обставинами суд уважає за можливе даний шлюб розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача і не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір належить стягнути з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved