Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить постановити рішення, яким визначити частку в спільній сумісній власності за нею, у розмірі 1/2 частини земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] відповідно до Державного акту на право власності на землю серії ЯД № 534555, виданого Хустською міською радою 07.12.2007 року за кадастровим номером земельної ділянки 2110800000:01:017:0072. Встановити право власності на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] відповідно до Державного акту на право власності на землю серії ЯД № 534555, виданого Хустською міською радою 07.12.2007 року за кадастровим номером земельної ділянки 2110800000:01:017:0072 за нею, в порядку спадкування за померлим [INFO] чоловіком [PERSON] . В позовній заяві посилається на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] .Після смерті чоловіка вона звернулася до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Чіжмарь С.І. із заявою про прийняття спадщини за померлим чоловіком у вигляді 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва та обслуговування даного житлового будинку та господарських будівель і споруд. 17.01.2019 року нотаріусом було видане позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частки вказаного житлового будинку. В процесі оформлення спадщини на 1/2 частину земельної ділянки під успадкованою за померлим чоловіком часткою будинку загальною площею 0,0598 га відповідно до Державного акту серії ЯД №534555, виданого Хустською міською радою 07.12.2007 року за кадастровим номером 2110800000:01:017:0072, 24.01.2019 року позивачка отримала постанову нотаріуса «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» по заведеній ним спадковій справі №171/2018, якою їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого [PERSON] , померлого [INFO] , на частку земельної ділянки, у зв`язку з тим, що у Державному акті не визначені розміри часток земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності. Внаслідок проведення геодезичних робіт землевпорядниками та оформлення відповідної\~ технічної документації, позивачка з померлим чоловіком у 2007 році набули право власності на вищевказану земельну ділянку без визначення часток кожного з них на праві спільної сумісної власності, з невідомих для позивачки причин. У зв`язку з наведеним позивачка не може реалізувати своє право на спадщину за законом за померлим чоловіком. Згідно із ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Враховуючи вимоги ст.ст.355 та 368 ЦК України правом спільної сумісної власності є право власності двох або більше осіб (співвласників) на майно без визначення часток кожного з них у праві власності. Підставами встановлення правового режиму спільної сумісної власності можуть бути, зокрема, наступні юридичні факти: укладення шлюбу - щодо майна, набутого під час шлюбу. На підставі наведеного позивачка просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивачка та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву , в якій позов підтримує та просить справу розглянути без їх участі. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру в судове засідання не з`явився. В.о. начальника Хранюк Б. подав заяву про розгляд справи у відсутності їх уповноваженого представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає, що справу можливо вирішити у відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370 ЦК України, частина друга статті 372 ЦК України). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У\~ відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7від 30.05.2008року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] - [PERSON] (а.с.14). Після смерті [PERSON] позивачка звернулася до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Чіжмарь С.І. із заявою про прийняття спадщини за померлим чоловіком у вигляді 1/2 частини житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва та обслуговування даного житлового будинку та господарських будівель і споруд. 17.01.2019 року [PERSON] нотаріусом було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частки вказаного вище житлового будинку (а.с.13). 24.01.2019 року позивачка отримала постанову нотаріуса «Про відмову у вчиненні нотаріальної дії» по заведеній ним спадковій справі №171/2018, якою позивачці [PERSON] \~ відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на частку земельної ділянки площею 0,0598 га, кадастровий номер 2110800000:01:017:0072, розташованої за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що у Державному акті не визначені розміри часток земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності (а.с.9). Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник, володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно з ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Відповідно до ч.1ст. 355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Відповідно до ч.1ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Ніяких домовленостей про розмір часток між співвласниками не було, жодних доказів того, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою суду не надано. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved