Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] просить виселити відповідача [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення та зняти його з реєстрації за адресою: [ADDRESS] Позивачка посилається на те, що 25.06.1995 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. В період шлюбу у них народилося двоє дітей - син [PERSON] дочка [PERSON]. В січні 2001 року їхній сім'ї САТ «Самгородоцьке» передало у приватну власність двокімнатну квартиру [ADDRESS], в якій вони проживали. Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 11 лютого 2002 року шлюб між нею та відповіідачем було розірвано, а 19 березня 2002 року факт розірвання шлюбу з [PERSON] було зареєстровано у відділі РАГС Козятинського РУЮ Вінницької області. Після розірвання шлюбу вона з дітьми стала проживати в м. Козятині у своїх батьків та винаймати квартири. 15 квітня 2006 року позивачка придбала двокімнатну квартиру [ADDRESS], а в кінці квітня 2006 року вона з дітьми заселилась до даної квартири. В серпні 2006 року [PERSON], який з 2005 року перебував в м. Москва, попросив її зареєструвати його в даній квартирі, посилаючись на те, що йому необхідно змінити прописку, оскільки він знайшов офіційну роботу в м. Москва. 30 серпня 2006 року реєструючись в даній квартирі, вона зареєструвала і [PERSON]. Приблизно у серпні-вересні 2007 року [PERSON] став проживати в належній їй квартирі. Ніяких сімейних стосунків вони із [PERSON] після розірвання шлюбу не підтримували. Проживаючи в її квартирі, [PERSON] систематично порушує правила співжиття і робить його неможливим для неї та дітей. На її вимогу залишити її житло і сім'ю [PERSON] постійно погрожує фізичним насильством. Останній рік [PERSON], продовжуючи пиячити, став створювати зовсім нестерпні умови співжиття в одній квартирі. Не витримуючи такої поведінки [PERSON], вона стала звертатись до міліції, до міської ради та в квартальний комітет. Вироком Козятинського міськрайонного суду від 11 січня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і притягнуто до кримінальної відповідальності. Протягом 2015 року [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ст.173-2 КУпАП, тобто за вчинення насильства в сім'ї, однак це жодним чином не вплинуло на поведінку відповідача. Із липня 2014 року [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-нарколога Козятинської ЦРЛ, оскільки страждає синдромом залежності від алкоголю. Також відповідач страждає астенічним неврозом, яке проявляється високою дратівливістю та різкими змінами настрою. Внаслідок таких дій та поведінки [PERSON] подальше спільне проживання у її квартирі неможливе. При цьому позивачка посилається на вимоги ст. 116 ЖК України, а також на те, що відповідач систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших проживання із ним в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю та підтвердила зазначені вище обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився двічі без поважних причин, причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи, про що свідчать розписки(а.с.50,58-59, 69). В судовому засіданні третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримав. В судовому засіданні третя особа [PERSON] . позовні вимоги підтримала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлено, що 25.06.1995 року між сторонами було укладено шлюб, який рішенням Козятинського міськрайонного суду від 11 лютого 2002 року було розірвано (а.с.9, 12, 13). В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей, а саме син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO] (а.с.10,11). Згідно договору купівлі-продажу від 15.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Палагутіною В.О., зареєстрованого в Козятинському районному структурному підрозділі КП «ВООБТІ» 04.08.2006 року, позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с.14-15). У вказаній квартирі зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON], що доведено довідкою квартального комітету №4 від 28.04.2015 року (а.с.30). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 02.01.2001 року, квартира [ADDRESS], дійсно належить на праві приватної власності [PERSON], [PERSON], їхнім дітям [PERSON] та [PERSON] (а.с.31). Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України»(з наступними змінами) при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ … Судом встановлено, що відповідач [PERSON] систематично порушує правила співжиття у квартирі, що робить неможливим для інших проживання із ним в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Так, відповідач [PERSON] 21.04.2015 р. та 08.10.2015 р. Козятинським міськрайонним судом притягувався до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1 та 2 ст. 173-2 КУпАП, тобто, за вчинення насильства в сім'ї (а.с.16, 26). Позивачка [PERSON] неодноразово зверталася до працівників Козятинського районного відділу міліції із заявами щодо скоєння її колишнім чоловіком [PERSON] відносно неї та членів її сім'ї насильства в сім'ї, у зв'язку з чим працівниками міліції з відповідачем проводилися профілактичні бесіди щодо недопущення вчинення протиправних дій (а.с.17-25, 27). Крім того, вироком Козятинського міськрайонного суду від 11 січня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні відносно позивачки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України (а.с.40-41). Із липня 2014 року [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-нарколога Козятинської ЦРЛ, оскільки страждає синдромом залежності від алкоголю (а.с.29). Також відповідач страждає астенічним неврозом (а.с.28). Оцінюючи наведені обставини в їх сукупності. суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших проживання із ним в одній квартирі, заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, а тому його слід виселити з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ч. 1 ст. 116 ЖК України, згідно з якими якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Outcome: approved