Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

Позивачка, [PERSON] звернулася до суду із цивільним позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а саме, просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №14926, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем 24.03.2021 року щодо стягнення із [PERSON] 3916 гривень 50 коп. за кредитним договором №872008856 від 29.01.2018 року, а також 50 (п`ятдесят) гривень за вчинення виконавчого напису. Позов обґрунтований наступним. 06.07.2021 року після подання відповідного запиту позивачка дізналася, що 25.06.2021 року постановою Державного виконавця Покровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Леоненко В.В. відкрите виконавче провадження ВП №65915714 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. №14926 від 24.03.2021 року про стягнення з позивачки 3916 гривень 50 коп. за кредитним договором №872008856 від 29.01.2018 року, а також 50 (п`ятдесят) гривень за вчинення виконавчого напису. Позивачка вважає, що виконавчий напис №14926 від 24.03.2021 року вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів, зокрема, вважає, що на підставі документів, наданих відповідачем нотаріусу, не можна встановити безспірність вимог відповідача. Ухвалою суду від 12.07.2021 року відкрите провадження у справі і справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 11.08.2021 року задоволене клопотання позивачки [PERSON] про витребування доказів. В судове засідання сторони і треті особи не з`явилися, про дату і час судового розгляду повідомлені належним чином. Позивачка [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача надав суду письмову заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису №14926 від 24.03.2021 року таким, що не підлягає виконанню, а також просив стягнути з ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 454,00 грн. та 227 грн. за подання заяви про забезпечення позову. Представник третьої особи Покровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надала суду письмову заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про причини неявки суд не повідомив, заяв і клопотань не надавав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. Суд, з`ясувавши усі обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі письмові докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, 24.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинений виконавчий напис №14926 за яким пропонується звернути стягнення з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №872008856 від 29.01.2018 року, укладеним між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу №17/0518-1 від 17.05.2018 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу №23/12/20 від 23.12.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору факторингу №24122020-ФК від 24.12.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (а. с. 6). Згідно виконавчого напису загальна сума заборгованості складає 3966,50 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3500,00 грн., заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 416,50 грн., а також плати за вчинення виконавчого напису у розмірі 50,00 грн. У виконавчому написі зазначається, що строк платежу за кредитним договором настав і стягнення заборгованості проводиться за період з 16.05.2018 року по 24.03.2021 року. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, передбачено, що стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Згідно гл. 16 Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником, нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення умов кредитного договору, здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих боржнику повідомлень. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка боржника на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в кредитному договорі адресу. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595, відповідно до якого «нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 зазначається, що, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року №1172 (пункт 3 глави 16 Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України). Відповідно до пункту 1 вищезазначеної постанови Кабінету Міністрів України «для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Отже, однією з основних умов вчинення виконавчих написів є наявність документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутність будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути надані документи, що свідчать про визнання боржником вимог стягувача. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Також слід зазначити, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Встановлені судом обставини у цій справі свідчать, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 24.03.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». В матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, а приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович на вимогу суду не надав копії документів, на підставі яких вчинений виконавчий напис №14926 від 24.03.2021 року, тому вказані обставини є ще однією підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №172/1652/18 від 21.10.2020 року. Отже, станом на 24.03.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович не мав права вчиняти виконавчий напис за №14926 щодо звернення стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованості у розмірі 3916 гривень 50 коп., оскільки кредитний договір за яким є заборгованість не був підставою для безспірного стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса. Крім того, в матеріалах справи також відсутні відомості щодо проінформованості позивача про правонаступників: ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», ТОВ «Фінансова компанія управління активами», оскільки відповідачем не доведено, що первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» своєчасно та належним чином інформував позивачку про порядок погашення заборгованості за кредитним договором. Також, до матеріалів справи ані відповідачем, ані третіми особами не надано витребуваних судом письмових доказів на спростування тверджень позивача та на підтвердження безспірності вимог відповідача під час вчинення виконавчого напису. Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 25.08.2021 року представник відповідача надав до суду письмову заяву, в якій визнав позов в частині визнання виконавчого напису №14926 від 24.03.2021 року таким, що не підлягає виконанню, а також просив стягнути з ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 454,00 грн. та 227 грн. за подання заяви про забезпечення позову За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Суд також зазначає, що клопотання відповідача про врегулювання спору за участі судді також не підлягає задоволенню з огляду на заперечення позивача про здійснення такого врегулювання. Ухвалою суду від 12.07.2021 року було вжито заходів до забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа. На підставі вимог п. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення містить і ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, про що подав відповідну заяву, то відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. Крім цього, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути 454,00 грн. судового збору за подання позову та 227,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Outcome: approved