Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадщину, яка складається з Ѕ частини житлового будинку №255 по вул. Московськау м. Лисичанську Луганської обл., з надвірними будівлями, житловою площею 33,00 кв.м., загальною площею 58,80 кв.м., який належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від [INFO], виданого Лисичанською державною нотаріальною конторою, реєстр №1-2612, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 16.12.2000 р. Представник позивачки у наданій суду письмовій заяві позов підтримала, просила справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача у письмовій заяві позов визнав, попереджений про наслідки визнання позову, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 16 грудня 2000 р. помер батько позивачки [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді Ѕ частини житлового будинку №255 по вул. Московськау м. Лисичанську Луганської обл., з надвірними будівлями, житловою площею 33,00 кв.м., загальною площею 58,80 кв.м., який належав померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від [INFO], виданого Лисичанською державною нотаріальною конторою, реєстр №1-2612. Інша Ѕ частина зазначеного будинку належить позивачці на підставі договору дарування від 21.10.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Лисичанського міського нотаріального округу, реєстр №5222. Позивачка спадщину після смерті батька [PERSON] прийняла у встановлений законом строк, подавши заяву про прийняття спадщини, але не оформила своїх прав. На підставі заяви позивачки заведена спадкова справа №428/2001. Державний нотаріус Лисичанської державної нотаріальної контори [PERSON] постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.01.2019 р. відмовив позивачці в видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на підставі того, що немає можливості отримати інформацію, необхідну для вчинення нотаріальної дії, відсутні відомості про місце проживання померлого. На запит державного нотаріуса надійшло повідомлення про те, що в м. Мінськ Білорусь спадкова справа не заведена. На протязі 18 років після смерті [PERSON] будь-які спадкоємці не зверталися за спадщиною, єдиною спадкоємицею померлого є його донька [PERSON] Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив. Згідно ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0-13 від 16.05.2013р., визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Пленум Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. в постанові „Про судову практику у справах про спадкування вказав на можливість судового захисту прав спадкоємців. Суд вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону та не порушує права, інтереси інших осіб, тому визнання позову представником відповідача слід прийняти. На підставі викладеного,

Outcome: approved