Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 14 липня 2018 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Великоберезнянським районним відділом ДРАЦСу ГТУЮ у Закарпатській області за актовим записом № 20. Він даного шлюбу в них народилася дитина : донька [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає в позові, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на нього. За час спільного проживання між ними постійно виникали сварки. Вони втратили будь-яку повагу один до одного. Спільне господарство не ведеться. Сімейні цінності для відповідача відсутні. Крім цього, їй самій важко утримувати та виховувати доньку [PERSON] , оскільки відповідач ніякої матеріальної допомоги не надає. Відповідач є працездатним, здоровим чоловіком і має змогу надавати матеріальну допомогу, але не проявляє своєї доброї волі в утриманні дитини. А тому позивачка просить суд розірвати шлюб між ними, що був зареєстрований 14 липня 2018 року, Великоберезнянським районним відділом ДРАЦСу ГТУЮ у Закарпатській області за актовим записом № 20 та стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів,але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно,починаючи з дня подання позовної заяви і до її повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про причину неявки суд не повідомив хоча був належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 14 липня 2018 року було укладено шлюб, який зареєстрований Великоберезнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області за актовим записом №20, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилася дитина: донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до п.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно п.3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не змогли створити міцної сім`ї, сімейне життя у них не склалося, проживають окремо, їх шлюб існує лише формально, а тому враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивачку наполягти на розірвання шлюбу є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими і це суперечило б інтересам сторін. Також встановлено, шлюб на даний час існує лише формально, оскільки між подружжям виникла неприязнь один до одного, шлюбні відносини припинені. Суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно,отже укладений між сторонами шлюб підлягає розірванню. А тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд вважає, що позов підлягає також задоволенню з таких підстав. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, у сторін є дитина-донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю [PERSON] . Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. У випадках, передбачених ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісяця до досягнення дитиною повноліття. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved