Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 24.10.2014 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Тривалий час подружжя проживає окремо, спільний побут не веде, має окремий бюджет, шлюбні відносини не підтримує. Дитина проживає разом з позивачкою. Відповідач ухиляється від добровільного утримання доньки, матеріальну допомогу не надає. [PERSON] є здоровою, працездатною особою, інших дітей не має, а тому спроможний сплачувати аліменти. Позивачка здійснює догляд за дочкою, самостійно забезпечити дитину не може, а тому вважає, що має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років. [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 гривень на утримання доньки [PERSON] до досягнення нею повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 гривень на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з тих же підстав, просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов фактично не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, з 24.10.2014 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за №2203 (а.с.9-копія свідоцтва про шлюб). Від спільного життя сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8-копія свідоцтва про народження). Сторони, як вони пояснили в судовому засіданні, проживають окремо. [PERSON] проживає разом з матір»ю та знаходиться на її утриманні, що підтвердили в судовому засіданні як позивачка, так і відповідач. Як пояснила позивачка, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини та на її утримання не надає, а тому вона бажає отримувати аліменти з доходів відповідача. Позивачка працює в Управлінні адміністративних будинків господарсько-фінансового департаменту секретаріату Кабінету Міністрів України на посаді оператора з диспетчерського обслуговування ліфтів відділу експлуатації ліфтів, з 09.11.2015 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, т.т. по 06.09.2018 року, що вбачається з витягу з наказу №196-в від 21.10.2015 року (а.с.25). Крім доньки [PERSON] інших утриманців позивачка не має. З довідки Подільського УПСЗН в м. Києві від 16.02.2016 року за №403 вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в УПСЗН як отримувач допомоги при народженні дитини з 01.09.2015 року по 30.0009.2018 року (а.с.24). Позивачка пояснила, що отримує допомогу в розмірі 860 гривень. Відповідач [PERSON] крім неповнолітньої доньки [PERSON] інших утриманців не має. [PERSON] працює у Управлінні адміністративними будинками Управління справами Апарату Верховної Ради України на посаді двірника-вантажника, і його середній заробіток становить 4 375 гривень 20 копійок, що підтверджується довідкою за №27 від 26.02.2016 року (а.с.29). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до положень ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частинами 2, 4 ст.84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, потребує матеріальної допомоги. Відповідач має задовільний стан здоров'я, працює та може надавати матеріальну допомогу. [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки та на її утримання аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі відповідно 3 500 гривень та 1 500 гривень. Оскільки відповідач має постійне місце роботи, доходи отримує тільки у вигляді заробітної плати за місцем роботи, що вбачається з довідки ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві від 16.02.2016 року за №1526/К/26-39-08-06-07, суд вважає, що підстав для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі немає, а тому розмір аліментів має бути визначений у частці від доходу відповідача. Суд вважає, що оскільки відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, а отже не виконує свій обов'язок щодо утримання дитини, з нього підлягають стягненню аліменти на утримання доньки за рішенням суду. На думку суду, відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно. Також суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на утримання позивачки аліменти в розмірі 1/4 частини доходів відповідача до досягнення дитиною трирічного віку. В разі сплати відповідачем аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх доходів та на утримання дружини в розмірі 1/4 частки всіх доходів його середньомісячний дохід без відрахувань необхідних платежів та податків буде становити 2 187 гривень 60 копійки /4 375,20 грн. - (4 375,20 грн. х (1/4 + 1/4) = 2 187,60 грн./. Середньомісячний дохід в сім»ї позивачки з урахуванням аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх доходів та на утримання дружини в розмірі 1/4 частки всіх доходів становитиме 1 523 гривні 80 копійок ( (2 187,60 грн. + 860 грн.) : 2 = 1 523,80 грн.) ). Отже, відповідач в разі сплати аліментів на утримання дружини в розмірі 1/4 частини доходів матиме достатню грошову суму на власні потреби. Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає, що згідний сплачувати аліменти в разі, якщо позивачка буде давати бачитись з дитиною йому та його матері. Крім того, відповідач посилається на те, що має кредити, які зобов'язаний сплачувати, а також несе витрати по сплаті за комунальні послуги та послуги мобільного зв'язку, а отже він не може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини і дружини. Суд вважає такі доводи [PERSON] непереконливими. Обов'язок утримувати дитину лежить на батькові відповідно до закону і без жодних умов. А щодо витрат, які несе відповідач, то витрати на комунальні послуги так само несе позивачка, витрати на мобільний зв'язок не є вкрай необхідними, а кредитні зобов'язання відповідач взяв на себе за своїм бажанням. Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову позивачки. Стягненню з відповідача підлягає також судовий збір. На підставі наведеного, ст. ст. 75, 84, 180-183, 191 СК України,

Outcome: partial