Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаною позовною заявою, в якій посилається на те, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі у неї та відповідача [PERSON] народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В подальшому шлюб між сторонами було розірвано. 14 грудня 2017 року рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі по 1100 грн, на підставі якого було видано виконавчий лист та який пред`явлено до виконання в Глибоцький районний відділ ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області. Однак, відповідач умисно не сплачує аліменти з моменту ухвалення судом рішення, через що станом на 25.04.2019 року заборгованість по їх сплаті становила 35200 грн, що підтверджується довідкою-розрахунком про розмір заборгованості по виплаті аліментів. У зв`язку із злісною несплатою аліментів слідчим СВ Глибоцького ВП Сторожинецького ВП ГУНП в Чернівецькій області на підставі заяви [PERSON] було внесено відомості в ЄРДР про вчинення [PERSON] злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, про що останньому було вручено повідомлення про підозру. Станом на день звернення до суду з позовною заявою, обвинувальний акт передано до суду та справу призначено до розгляду на 14 червня 2019 року. Після розірвання шлюбу діти перебувають на утриманні позивачки та проживають з нею та її батьками у с. Корчівці Глибоцького району Чернівецької області. Старший син [PERSON] закінчив навчання в 4-му класі та перейшов у 5-ий клас Корчівецькій ЗОШ І-ІІІ стенів. Як вбачається, із характеристики, виданої Корчівецькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів, вихованню дитини увагу приділяє мама. Молодший син [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад у селі Корчівці Глибоцького району Чернівецької області. 06.06.2019 року виконкомом Корчівецької сільської ради було видано довідку - характеристику щодо позивачки, якою підтверджено факт утримання нею двох неповнолітніх дітей, сумлінного ставлення до них, а також зазначено інші відомості, які позитивно характеризують [PERSON] Актом-обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] зроблено висновок про те, що матеріальний стан сім`ї посередній, у дітей є умови для проживання, навчання, забезпечені продуктами харчування, одягом. Діти є здоровими та на диспансерному обліку не перебувають. Відповідач не тільки ухиляється від матеріального забезпечення своїх дітей, а і не бере участі у спілкуванні з ними та їх вихованні. [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу та не створює умов для отримання ними освіти. Незважаючи на те, що діти проживають у кількох кілометрах від батька, останній протягом цього часу жодного разу не провідав дітей, не поцікавився їх життям, навчанням та поведінкою. У червні 2019 року позивачка звернулась в Службу у справах дітей Глибоцької районної державної адміністрації Чернівецької області для складення ними висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дітей [PERSON] та [PERSON] . На підставі вищенаведеного, можна дійти висновку, що вихованням дітей займається лише позивачка, а відповідач систематично протягом тривалого часу ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання синів [PERSON] та [PERSON] . Тому просить суд, позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . А також витребувати від Служби у справах дітей Глибоцької районної державної адміністрації висновок про доцільність позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивачка по справі [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позов задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про місце та час розгляду справи, однак надав суду заяву в якій вказує, що позовні вимоги визнає повністю та просить суд справу розглянути у його відсутності. Представник третьої особи Лотоцька Тетяна Михайлівна в судовому засіданні підтвердила, що [PERSON] не займається вихованням своїх неповнолітніх дітей, не цікавиться їх життям і така його поведінка має системний характер. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вислухавши пояснення сторін, учасників процесу та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Стаття 150 цього Кодексу перелічує обов`язки батьків щодо виховання дитини. Судом встановлено, що відповідач являється батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] . Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] № 21 від 06.06.2019 року, виданої Карапчівецькою сільською радою Глибоцького району Чернівецької області її сім`я складається з: сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки-розрахунку Глибоцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Чернівецькій області від 25.04.2019 року щодо стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , за період з травня 2018 року по березень 2019 року заборгованість останнього складає 35200 грн. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Глибоцької РДА від 16 липня 2019 року, вирішено вважати за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року , встановлено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків та свідомо не виконує свої батьківські обов`язки. Більш того, свідома та умисна поведінка відповідача по відношенню до своїх дітей була направлена виключно для підкорення їх своїй волі та вчинення над ними психологічного насильства. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є доцільним, оскільки в ході розгляду справи по суті належними, достатніми та допустимими доказами доведено факт систематичного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, не прийняття участі у їх вихованні. На підставі викладеного,

Outcome: approved