Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

позивачка звернулась до суд із позовом до відповідача у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500,00 грн на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із позовом до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у сторін від шлюбних відносин народилось двоє дітей, які проживають із матір`ю. Відповідач від надання матеріальної допомоги на утримання дітей ухиляється та жодної домовленості з цього питання між сторонами не досягнуто. Відповідач на утриманні інших осіб та неповнолітніх дітей немає, працює та отримує дохід, а відтак має можливість утримувати спільних дітей. Діти повністю перебувають на утриманні матері, яка працює та отримує невелику заробітну плату, якої недостатньо для забезпечення життя позивача та дітей. Просить врахувати законодавчо визначений розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст. ст. 180, 182, 184 СК України просить позов задовольнити повністю. 27 грудня 2019 року відповідачем направлено до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи, що має намір матеріально утримувати дітей, адже неодноразово звертався до позивачки про надання йому карткового рахунку для перерахунку коштів на дітей, однак така не надала. Купляє ручі для дітей. Працевлаштований та отримує заробітну плату, а тому аліменти можуть бути визначені у частці від доходу у розмірі по 1/3 на кожну дитину. Разом із тим, надавав протягом листопада і грудня 2019 року кошти для утримання дітей. Просить суд всі ці обставини при ухвалення рішення. 21 листопада 2019 року ухвалою прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом учасників справи. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просить такі задовольнити з підстав викладених у заявах по суті. У судовому засіданні відповідач надала пояснення аналогічні змісту письмових викладених у відзиві на позов. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, сторони є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копіями свідоцтв про народження / арк. спр. 6,7/. Діти проживають разом із матір`ю за адресою - [ADDRESS] , що підтверджено актами про фактичне проживання від 04.11.2019 № 105, № 106 / арк. спр. 8, 9/. Суд враховую також спільну позицію сторін з цього питання. З цього питання, суд критично оцінює аргументи сторони відповідача щодо подальшого проживання відповідача за вказаною адресою із дітьми, адже доказів цього на момент вирішення спору суду не подано. У зв`язку із наявністю підстав для стягнення аліментів на утримання дитини, позивач звернувся до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 15 (обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання) Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ст.180 цього Кодексу кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Окрім цього, відповідно до ст. 182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При цьому, суд також враховує законодавчі положення щодо розміру прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 до 18 років згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» становить з 01 січня 2020 року у розмірі 2218 грн. Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд встановив, що відповідач займає посаду начальника технічного відділу в приватному підприємстві «Львівський завод металоконструкції». Дохід за період з 01.12.2018 по 30.11.2019 складає у розмірі 59725,00 грн. дані обставини підтверджено довідкою від 16.12.2019 № ЛК000000002. У зв`язку із вищевикладеним та аналізуючи наведені норми права, суд прийшов переконання, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Попри те, суд враховує матеріальне становище дітей, яких утримує матір, адже доказів заперечення таких обставин із сторони відповідач не подано, а надведено лише аргументи у відзиві на позов; ураховує матеріальне становище відповідача, який працює, а відтак має можливість утримувати своїх дітей та позицію відповідача з цього питання, який не заперечив проти їх матеріального утримання; відсутність доказів утримання відповідачем інших неповнолітніх дітей. Суд також бере до уваги задовільний стан здоров`я дітей та відповідача, адже відсутні будь-які докази щодо незадовільного стану таких осіб. Таким чином, суд прийшов висновку, що виходячи з презумпції рівномірності розподілу обов`язку по утриманню дітей між батьками, з урахуванням законодавчого визначеного прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, з відповідача на користь позивачки на утримання дітей необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 1250,00 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 листопада 2019 року, тобто з моменту подання позову до суду, до досягнення ними повноліття, з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону. Щодо аргументів відповідача про стягнення аліментів на дітей у частці від доходу, то такі суд оцінює критично, адже у відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України визначення способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей ( у частці від доходу або у твердій грошовій сумі) надано тому із батьків, з яким проживають діти. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на дітей. Позивачка у відповідності до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання такої заяви, а тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн в доход держави. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial