Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, про звільнення майна з-під арешту в обґрунтування якого вказала, що 06.10.2004 року рішенням Вишгородського районного суду з її матері [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] заборгованість у сумі 1066.00 гривень. Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вишгородського РУЮ від 02.02.2005 року, серія АА № 378380 було накладено арешт на все майно боржника, а саме [PERSON]. Після смерті матері, [PERSON], яка померла 21.12.2014р., позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини оскільки на майно померлої [PERSON] було накладено арешт на підставі постанови державного виконавця «Про арешт майна». Звернувшись до відділу Державної виконавчої служби Вишгородського РУЮ із заявою про звільнення майна з під арешту, отримала відмову, оскільки виконавче провадження у зв`язку із закінченням строків зберігання завершених виконавчих проваджень, було знищено. Крім того, у листі ВДВС Вишгородського РУЮ від 26.10.2016р. № 14951, вказано, що 22.12.2005 року виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу завершено у звязку із сплатою боргую та за для зняття арешту з майна, [PERSON] має право звернутися до суду, оскільки ВДВС Вишгородського РУЮ не має правових підстав для зняття арешту. У зв`язку із чим позивачка вимушена звернутися до суду та просить зняти арешт з всього майна, що належить [PERSON], який було накладено постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вишгородського РУЮ серія АА № 378380 від 02.02.2005 року. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. У ст. 10 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 06.10.2004 року рішенням Вишгородського районного суду з її матері [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] заборгованість у сумі 1066.00 гривень (а.с. 10-11). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вишгородського РУЮ від 02.02.2005 року, серія АА № 378380 було накладено арешт на все майно боржника, а саме [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] померла 21.12.2014 року (а.с. 12). 26.10.2016 року, [PERSON] звернулась до Вишгородської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після смерті матері [PERSON], однак отримала відмову, оскільки на майно померлої [PERSON] було накладено арешт на підставі постанови державного виконавця «Про арешт майна» (а.с.23). Відповідно до листа Вишгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 26.10.2016р. № 14951, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП № 329189 з виконавчого листа № 5/2-1672 від 22.12.2004р., що видав Вишгородський районний суд, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 1066.00 грн., та зазначене виконавче провадження завершено на підставі ст. 37 п. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку із сплатою боргу. Крім того, зазначили, що оскільки термін зберігання виконавчих проваджень становить три роки, матеріали даного виконавчого провадження було знищено (а.с. 24,40). У судове засідання представник відповідача не зявився, копії постанови про закінчення виконавчого провадження, як і заперечень з приводу заявлених вимог не надав. Крім того, відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час закінчення виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження, арешт накладений на майно боржника знімається. В порушення зазначених норм законодавства, державним виконавцем арешт з майна боржника [PERSON] знятий не був. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, судом встановлено, що виконавче провадження про стягнення з [PERSON] боргу було завершено у звязку із сплатою боргу, державним виконавцем в порушення норм Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на момент закінчення виконавчого провадження, арешт з майна боржника знятий не був, а тому усе майно [PERSON] має бути звільнено з під арешту. На підставі викладеного та

Outcome: approved