Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з даним позовом, вказуючи, що вона є дочкою [PERSON], який помер [INFO] року, та після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді частини квартири [ADDRESS], при цьому за життя її батько заповіт не склав, у зв'язку з чим спадкоємцями першої черги за законом є вона та дружина померлого - [PERSON]. 07.08.2014 року позивачки звернулася до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Пахніц Н.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак не можу реалізувати свої спадкові права у зв'язку з тим, що відповідачка відмовляється передати оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, так як вони знаходяться у неї. На підставі викладеного змушена звернутись до суду з даним позовом, який в ході розгляду був уточнений та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/6 частину квартири [ADDRESS], після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Позивачка та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Відповідачка та її представник в судовому засіданні заявлені пощо він вимоги не визнали, просили в їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що у 1992 році між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, та останній переїхав у квартиру відповідачки за адресою: [ADDRESS], де вони мешкали разом з донькою та матір'ю відповідачки та вчотирьох стали вести спільне господарство, а позивачка була удочерена спадкодавцем в 1975 році у віці 13 років. У 2005 році мати відповідачки померла, а [INFO] року, після смерті [PERSON] до неї знову переїхала дочка. Зауважує, що на сьогоднішній день визначити (виділити) майно, нажите безпосередньо [PERSON] не представляється можливим. Також зауважує, що спірна квартира, на частку у якій відкрилась спадщина, була отримана її батьком у 1974 році після знесення індивідуального житлового будинку, після смерті, якого наймачем житла стала її мати. У 1994 році, після приватизації нерухомого майна, власниками квартири стали вона, її мати та дочка, яка у 2005 році подарувала 1/3 частку даної квартири спадкодавцеві. При цьому, протягом всього спільного життя позивачка не здійснювала жодної допомоги батькові, навпаки - постійно сама вимагала матеріальної підтримки, взагалі самоусунулася від надання йому матеріальної допомоги та практично припинила будь-яке спілкування з ним, навіть не була присутня на похоронах батька, має власне житло в Дніпропетровській області, та у разі визнання за позивачкою права на спадщину частини квартири, то вона буде незначною та проживати [PERSON] на даній житловій площі не зможе, в той в час як відповідачка є інвалід 2 групи, та не зможе розпорядитися своєю квартирою. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно до свідоцтва про усиновлення, [PERSON] 26.06.1975 року була усиновлена [PERSON], [INFO], та змінено прізвище та по-батькові останньої на «[PERSON]» та «[PERSON]», відповідно. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 01.07.1975 року, батьком [PERSON], [INFO], зазначений - [PERSON]. 13.09.1980 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] після реєстрації якого змінила своє прізвище на прізвище чоловіка. При цьому, 28.04.1992 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюбу, про що було видане свідоцтво серії [NUMBER]. Згідно копії свідоцтва про смерті серії [NUMBER] [INFO] року помер [PERSON] Згідно договору дарування від 25.08.2005 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Маріупольської державної нотаріальної контори Щербак Л.А., [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частину квартири [ADDRESS], яка була зареєстрована у МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» 01.09.2005 року. Відповідно до матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON], до приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Пахніц Н.В. 09.11.2012 року та 05.03.2013 року звернулись: [PERSON] та [PERSON], відповідно. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 27.10.2015 року, яке ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 26.11.2015 року було залишено без змін, було відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] про усунення [PERSON] від права на спадкування, після смерті [PERSON] У відповідності до статей 1216, 1217, 1220, 1221, 1222 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спадщина відкривається внаслідок смерті особи в цей же день, за останнім місцем проживання спадкодавця. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом зокрема мають діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Згідно ч.3,4 ст.232 СК України з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов'язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов'язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. У відповідності до ч.1 ст. 1260 ЦК України у разі спадкування за законом усиновлений та його нащадки, з одного боку, та усиновлювач і його родичі - з другого, прирівнюються до родичів за походженням. Таким чином, як позивачка, так і відповідачка є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], як дочка та дружина, відповідно. У відповідності до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї. Частиною 1 ст. 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, суд визнає, що позивачка є такою, що прийняла спадщину за законом після смерті її батька [PERSON] у виді 1/6 частки квартири [ADDRESS], оскільки у встановлений законодавством строк звернулась до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини. При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідачки на те, що позивачки за життя матеріально не допомагала [PERSON] та практично з ним не спілкувалась, оскільки дані факти вже були предметом розгляду як суду першої інстанції, так і апеляційного суду, якими було встановлено їх непідтвердженність та необгрнутованість, а тому відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також суд не може брати до уваги послання відповідачки про наявність у [PERSON] іншого нерухомого майна, в той час як відповідачка є інвалідом 2 групи та має незадовільний стан здоров'я, оскільки відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, тож наведені обставини не є підставами для відмови у задоволенні даного позову, а правомірність набуття позивачкою права власності на 1/6 частину вказаної квартир в порядку спадкування за законом була встановлена в ході судового розгляду. При цьому інших доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, стороною відповідача не надано. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved