Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Новобузького районного суду з вказаним цивільним позовом до відповідача [PERSON] , за яким позивачка просила ухвалити судове рішення про стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що заходячись у шлюбі з відповідачем вона народила доньку. На даний час дитина проживає та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини щомісячно, до її повноліття. 20.07.2020 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася, проте в позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутність, оскільки перебуває за межами району. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте також надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Ч.4 ст. 206 ЦПК України визначено, що у випадку якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що з 13.10.2012 року по 03.11.2017 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією рішення від 23.10.2017 року №481/1065/17 Новобузького районного суду Миколаївської області про розірвання шлюбу (а.с.6). [INFO] у сторін по справі народилася донька [PERSON] , що підтверджується фотокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] ( а.с.5). Як встановлено судом на утриманні позивачки [PERSON] , яка зареєстрована та проживає по [ADDRESS] знаходиться донька: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою Новобузької міської ради Новобузького району Миколаївської області, за вих.№ 1986 від 17.06.2020 року (а.с.9). При розгляді справи встановлено, що домовленості між батьками про утримання дітей не досягнуто. Відповідач грошової допомоги на її утримання не надає. Позивачка бажає отримувати аліменти в примусовому порядку. Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, способи виконання обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. За приписами ч. 3 ст. 181 СК України та ст.182 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька і виплачуються щомісячно. Законом встановлено абсолютний обов`язок батьків щодо утримання дітей, який не залежить від матеріального стану одного з них. Відповідно до ч.1ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Даних про наявність обставин, які відповідно до приписів ст. 188 СК України є підставою для звільнення від сплати аліментів, матеріали справи не містять Таким чином судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. А також, відповідно до вимог ст.186 СК України платник аліментів може звернутися з заявою до органу опіки та піклування щодо цільового витрачання аліментів. Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір таких витрат визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, згідно яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач в силу положень п.3 ч.1ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Таким чином, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір, що становить 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved